Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, які він сплачує згідно рішення Бориславського міського суду Львівської області по цивільній справі № 438/709/16-ц від 02.08.2016 року, та стягувати з нього, [PERSON], в користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову, щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Бориславського міського суду Львівської області по цивільній справі № 438/709/16-ц від 02.08.2016 року, суд вирішив стягувати з нього, [PERSON], в користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 33 відсотки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2016 року і до досягнення дитиною повнолітгя. На підставі вищевказаного судового рішення, судом 25 серпня 2016 року був виданий виконавчий лист за № 438/709/16-ц. На даний час ніде не працює, рішенням Дрогобицької міжрайонної МСЕК від 18.07.2018 року мені призначено III групу інвалідності. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на даний час становить 1435 грн. Позивач є інвалідом III групи, ніде не працює та отримує пенсію по інвалідності. Вказане не дає можливості сплачувати аліменти в розмірі 33 % від всіх його доходів, щомісячно, оскільки змінився його матеріальний стан як платника аліментів, погіршився стан його здоровя. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не зявилася. До суду надіслала відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] про зміну розміру аліментів. Представник відповідача-адвокат [PERSON], яка діє на підставі договору №01/12-02 про надання правової допомоги у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Як встановлено в судовому засіданні, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У даному шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Бориславського міського суду Львівської області від 02 серпня 2016 року, з [PERSON], в користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 33 відсотки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач на даний час ніде не працює, рішенням Дрогобицької міжрайонної МСЕК від 18 липня 2018 року йому призначено III групу інвалідності. Внаслідок ДТП 24 жовтня 2013 року, позивач отримав внутрішній перелом-вивих правого гомілкоступневого суглобу. В результаті вказаної травми розвинувся гнійний артрит правого гомілкоступневого суглобу, остеомієліт таранної кістки. Двічі лікувався в клініці «Ілая» (м. Київ), де 23.11.2016 року йому було проведено операцію - астогалектомію правого гомілкоступневого суглобу, накладення АЗФ (т.зв. «апарату Єлізарова»). На лікування та подальшу реабілітацію витратив величезні кошти, які зумів зібрати лише за допомогою близьких та рідних. Внаслідок постійного перебування у різноманітних лікарнях ніде не працював. Його пенсія за липень 2018 року, що становить весь його дохід за 2018 рік, склала 655,75 грн., відтак дуже важко сплачувати аліменти в розмірі встановленому рішенням Бориславського міського суду Львівської області по цивільній справі № 438/709/16-ц від 02.08.2016 року. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з'ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров'я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2ст. 182 СК України). Позивач посилається на ту обставину, що його матеріальний стан на даний час змінився. Позивач є інвалідом III групи, ніде не працює та отримує пенсію по інвалідності. Вказане не дає можливості сплачувати аліменти в розмірі 33 % від всіх його доходів, щомісячно, оскільки змінився його матеріальний стан як платника аліментів, погіршився стан здоровя. Отже, суд вбачає зміну матеріального стану у платника аліментів, тобто у позивача, у порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, наявна підстава для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів на утримання дочки на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дитини. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вбачає зміну матеріального стану у платника аліментів, тобто у позивача, а тому вважає, що його вимоги щодо зменшення розміру аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved