Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачкою. При цьому позивач посилається на те, що 15 червня 2007 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Хоча позивач мешкає разом з відповідачкою. Ведення між ними спільного господарства припинено. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння. Позивач зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення повідомлявся належним чином, згідно поданої до суду заяви просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву відповідно до якої позов визнала та просить розглядати справу у її відсутності, після розірвання шлюбу просить повернути дівоче прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 червня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №450 (що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 15 червня 2007 року, оригінал якого міститься в матеріалах справи). Від шлюбу сторони мають спільних дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, які мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Суд вважає, що оскільки сім'я фактично розпалась та існує формально, надання строку для примирення є безпідставним. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв'язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв'язку з чим, є неможливим. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved