Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на спадкове майно та після всіх уточнень позовної заяви прохав визнати за ним право на спадкове майно, а саме: на земельну частку (пай) розміром 1,82 га в умовних кадастрових гектарах, що належить [PERSON], померлій 24 жовтня 2000 року, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 790052, згідно рішення Гадяцької райдержадміністрації від 31.05.1999 року № 204, розташовану на території Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи без участі представника, проти позову не заперечує. Представник третьої особи - Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника, проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 27.11.1998 року [PERSON] на випадок своєї смерті здійснила заповітне розпорядження, згідно якого належний їй жилий будинок з допоміжними господарчими будівлями, що знаходиться в с. Сари Гадяцького району Полтавської області, все рухоме і нерухоме майно та земельну ділянку заповіла [PERSON]. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 148424 від 24.10.2000 року, [PERSON] померла 24 жовтня 2000 року. [PERSON] була зареєстрована та проживала станом на 24.10.2000 року за адресою: вул. Дружби, 15, с. Сари Гадяцького району. На день смерті [PERSON] разом з нею були зареєстровані: [PERSON] (внук), [PERSON] (дружина внука), [PERSON] (правнук). Інших зареєстрованих станом на 24.10.2000 року не значилось, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 1817/02-46 від 21.09.2016 року. У довідці відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі Полтавської області від 18.01.2017 року № 31-28-99.4-29/21-17зазначено, що [PERSON] (померла 24.10.2000 року) на підставі рішення Гадяцької райдержадміністрації від 31.05.1999 року № 204 належить право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП «Колос», розміром 1,82 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 790052 на імя [PERSON] виготовлявся, але у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Сарівській сільській раді не реєструвався та не видавався. 18.01.2017 року державним нотаріусом Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), яка розташована на території Сарівської сільської ради та належала померлій 24.10.2000 року [PERSON] у звязку з відсутністю документів, що посвідчують право спадкодавця на земельну частку (пай). Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області № 79 від 02.03.2017 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 02.03.2017 року, після померлої 24.10.2017 року [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Відповідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 ст. 534 ЦК УРСР передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Статтею 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що рухоме майно - окрема рухома річ, сукупність рухомих речей, гроші, валютні цінності, цінні папери, а також майнові права та обов'язки. Отже, право на земельну частку (пай) є рухомим майном. Як вбачається з ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ч. 10 ст. 5 ЗК України від 18.12.1990 року № 561-XII в редакції, що діяла на той час, право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Відповідно абз. 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Отже, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП «Колос», розміром 1,82 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 790052, який виготовлявся, але у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Сарівській сільській раді не реєструвався та не видавався. 24.10.2000 року [PERSON] померла, заливши заповітне розпорядження. Спадщину за заповітом, до складу якої входить вищезазначене право на земельну частку (пай) прийняв [PERSON], оскільки на час смерті спадкодавця постійно з нею проживав, а, отже, в шестимісячний строк фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved