Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що у жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкривалися поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в банку опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. Згідно розділу «Терміни та визначення» Умов мобільний додаток - сервіс банку, що дозволяє клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку. Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатку, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки MasterCard. Договір є змішаним, оскільки у ньому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунку, договору про споживчий кредит. Підписанням Анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг «monobank». Датою укладення договору є дата підписання клієнтом Анкети-заяви та отримання картки. Платіжна картка передається клієнтом не активованою, та активується банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код, який ж аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання карти фі правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної картки. Надання і обслуговування кредиту обумовлено розділом ІІ умов, яким визначено, що ліміт кредитування та строк його дії встановлюється згідно умов зазначених в цьому договорі та відповідному додатку до нього. Ліміт до використання розраховується та встановлюється банком виходячи з внутрішніх процедур банку та зазначається клієнтом в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного обслуговування. Факт згоди з встановленим лімітом є розрахунок клієнтом за товари та послуги та/або отримання готівкових коштів. На суму наданого кредиту банк нараховує відсотки за кожен календарний день використання кредитного ліміту з розрахунку 365/366, за процентними ставками, зазначеними у Тарифах. Клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розміри та в термін, зазначені в мобільному додатку. При його несплаті, клієнт повинен сплатити штраф згідно тарифу. Згідно з тарифами пільговий період становить 62 дні, пільгова відсоткова ставка - 0,00001 % річних, розмір обов`язкового щомісячного платежу - 5 % від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості), базова відсоткова ставка - 3,2 % на місяць, збільшена відсоткова ставка на місяць - 6,4 % (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості). У разі прострочення зобов`язання сплачуються відсотки в подвійному розмірі. На залишок простроченої заборгованості нараховується штраф відповідно до тарифів, але не більше 50 % від суми отриманого кредиту. У разі не усунення порушень протягом 120 календарних днів, нараховується штраф у розмірі 100 грн. та пеня у розмірі 6,4 % на місяці за кожен день прострочення виконання. 02.04.2018 року відповідач підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, якою визначено, що анкета разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає Договір про надання банківських послуг. На підставі договору відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Однак, умови договору позичальником порушено, на контакт не виходив, вимогу банку не виконав. Станом на 20.02.2020 року загальний розмір боргу відповідача складає 23722,76 грн., у тому числі: залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 8 643,42 грн., заборгованість за пенею та комісією - 15 079,34 грн. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 27.04.2020 року. 28.04.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 29.04.2020 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 04.05.2020 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 04.05.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу по місцю реєстрації. В установлений судом строк відповідач відзив не подав. Оскільки розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд проводиться по матеріалах справи. Клопотання по суті спору та з процесуальних питань сторонами не подавалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В суді встановлено, що відповідач 02.04.2018 року підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг в рамках проекту monobank. На підставі договору відкрито поточний рахунок № [NUMBER] , відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Засвідчено генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом [NUMBER]. За умовами договору на суму наданого кредиту банк нараховує відсотки за кожен календарний день використання кредитного ліміту з розрахунку 365/366, за процентними ставками, зазначеними у Тарифах. Клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розміри та в термін, зазначені в мобільному додатку. При його несплаті, клієнт повинен сплатити штраф згідно тарифу. Згідно з тарифами пільговий період становить 62 дні, пільгова відсоткова ставка - 0,00001 % річних, розмір обов`язкового щомісячного платежу - 5 % від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості), базова відсоткова ставка - 3,2 % на місяць, збільшена відсоткова ставка на місяць - 6,4 % (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості). У разі прострочення зобов`язання сплачуються відсотки в подвійному розмірі. На залишок простроченої заборгованості нараховується штраф відповідно до тарифів, але не більше 50 % від суми отриманого кредиту. У разі не усунення порушень протягом 120 календарних днів, нараховується штраф у розмірі 100 грн. та пеня у розмірі 6,4 % на місяці за кожен день прострочення виконання. Встановлено, що банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, тоді як боржник свої зобов`язання порушив, кредитні кошти відповідачем не повернуто. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано: Анкету-заяву, Витяг з умов обслуговування рахунків фізичної особи, Тарифи, копія паспорта відповідача та його ідентифікаційного номеру. У зв`язку порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивач просить суд стягнути з позичальника борг, який станом на 20.02.2020 року становить - 23722,76 грн., та складається з: залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 8 643,42 грн., заборгованість за пенею та комісією - 15 079,34 грн. З урахуванням того, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, суд дійшов обґрунтованого висновку, що з нього слід стягнути 8 643,42 грн., що є залишком заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). В частині стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 15 079,34 грн. суд приходить до наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Частиною першою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У даному випадку, між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг, виникли договірні правовідносини (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Статтею 1 п.17 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. У п. 2.8 розділу ІІ Умов вказано, що за надання банківських послуг розрахунково-касового обслуговування поточного рахунку клієнта за договором банк нараховує та отримує з клієнта платежі та комісії згідно тарифів банку. Однак, позивач не надав розрахунку комісії, та не навів обґрунтування щодо її нарахування, що дає підстави для відмови у стягненні з відповідача комісії. Дана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 27.12.2018 року у справі № 695/3474/17. Не підлягає стягненню і пеня, так як позивач не надав її розрахунку. Одночасний розрахунок пені та комісії є не припустимим. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8643,42 грн. У іншій частині позову слід відмовити за недоведеність та необґрунтованістю позовних вимог. Відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання ним договірних зобов`язань. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання ним договірних зобов`язань. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 2102,00 грн. Дані кошти слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial