Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що йому на праві власності належить житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Відповідач по справі є його співмешканкою. [INFO] у них народився син [PERSON] , відповідач разом з дітьми була зареєстрована на спірній житловій площі з жовтня 2011 року. Поступово їхні стосунки погіршились і в червні 2015 року відповідач залишила сім`ю і переїхала з дітьми проживати на постійне місце проживання до своєї матері в с. Блощинці Білоцерківського району Київської області. Проте вони залишились зареєстровані у будинку по даний час. Добровільно зніматись з реєстраційного обліку відповідач не бажає. Тому, він змушений нести додаткові витрати, пов`язані з надлишковою оплатою комунальних послуг. Просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: домоволодінням з надвірними спорудами [ADDRESS] . Заявою від 04.10.2019 позивач уточнив позовні вимоги та просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: домоволодінням з надвірними спорудами [ADDRESS] . Від решти позовних вимог відмовився. В судове засідання позивач не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі уточнені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Належно повідомлений через оголошення на сайті судової влади відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за її відсутності суду не надала, тому суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивач. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області не з`явився, надіслав заяву в якій проти задоволення уточнених вимог позивача не заперечував. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 07.04.2006 року житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] (а.с.4,5). З довідки виконавчого комітету Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області від 25.01.2019 № 96, вбачається, що в домоволодінні що належить [PERSON] зареєстрована [PERSON] з сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). З довідки виконавчого комітету Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області від 21.11.2018 № 1357, вбачається що [PERSON] з синами [PERSON] та [PERSON] з червня 2015 року на території Мартинівського старостинського округу Степанецької сільської ради ОТГ не проживають (а.с.11,12). Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, маютьправо розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь який час. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі 6-709цс16. Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач по справі [PERSON] , будучи власником будинку, правомірно звернувся до суду з позовом про усунення порушень свого права власності шляхом визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки вона не є членом його сім`ї та не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з позивачем по справі і ведуть з ним спільне господарство. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття зазначеної особи з реєстраційного обліку.

Outcome: approved