Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом\~до [PERSON] , [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про переведення прав та обов`язків покупця за договорами купівлі-продажу. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що 18 листопада 1995 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 18.11.1995 року, серія [NUMBER] , від якого вони мають сина - [PERSON] . Сторони проживали однією сім`єю до 02 квітня 2014 року. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016 року поділено між позивачем та відповідачем [PERSON] частину спільного сумісного майна подружжя, яке знаходилось у безпосередній власності у м [ADDRESS] Києві. Також позивач зазначив, що за час шлюбу, за зароблені кошти від трудової діяльності та продажу іншого майна, подружжям набуто нерухоме майно у м. Одесі, а саме: квартиру [ADDRESS] квартиру [ADDRESS] , що [ADDRESS] . З ініціативи [PERSON] , для зменшення податкового навантаження на подружжя, договори купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна\~від 11 лютого 2011 року, від 25 липня 2012 року та від 12 вересня 2012 року оформлювалися на її батьків: [PERSON] та [PERSON] , однак спірна нерухомість придбавалась ним та [PERSON] для власних потреб, їх вартість сплачувалась з їх, як подружжя, спільних заощаджень та від трудової діяльності. Пошук, огляд квартир та всі дії, спрямовані на їх купівлю були здійснені особисто позивачем та за її проханням її братом [PERSON] Ремонтні роботи у квартирах, придбання меблів, побутової техніки також здійснювались за її кошти з метою використання майна у власних потребах. У періоди канікул їх з [PERSON] сина, [PERSON] , та відпусток позивач з сином [PERSON] проживали у вказаних квартирах, інколи з нами там також перебувала [PERSON] [PERSON] та [PERSON] до вищевказаного нерухомого майна не мають ніякого відношення, ніколи не вселялись у квартири та в них не проживали, машиномісцем не користувались, коштів на придбання даної нерухомості не мали, як і причини для її придбання. На період придбання нерухомості\~\~ [PERSON] та [PERSON] вже тривалий час були пенсіонерами, отримували невеликий дохід, заощаджень для придбання спірної нерухомості не мали. Для вирішення поточних питань щодо юридичного оформлення права власності на вказане майно та з метою фактичного управління ним [PERSON] та [PERSON] надавали доручення на представлення їх інтересів брату позивача [PERSON] Оплату всіх комунальних платежів за квартири та машиномісце здійснював також її брат [PERSON] за її кошти. Коли сторони перебували із [PERSON] у шлюбі, [PERSON] та [PERSON] жодного разу не заперечували щодо того, що квартири є власністю подружжя та щодо мого використання вказаного майна для власних потреб. [PERSON] , колишня дружина позивача також до розлучення та поділу майна, що знаходиться в м [ADDRESS] , ніколи не заперечувала той факт, що квартири придбані сторонами для сім`ї, і являються власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Після розірвання шлюбу та поділу майна, що знаходиться у м. Києві (тобто з моменту винесення рішення Шевченківським райсудом м. Києва від 25.01.2016р. та перегляду його в Апеляційному суді м. Києва 11.04.2016 року), на пропозицію позивача щодо позасудового поділу частини спільної сумісної власності у м. Одесі, відповідачі відмовились. Відповідачі не визнають, що це майно фактично належить позивачу та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. За таких обставин позивач посилається на те, що він позбавлений можливості користуватись та розпоряджатись майном, придбаним ним під час перебування у шлюбі. 22.01.2019 року від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про закриття провадження відповідно до п.3, ч.1, ст. 255 ЦПК України, посилаючись на те, що 18.10.2017 року Апеляційним судом Одеській області винесено рішення по справі № 522/10242/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу, визнання належних покупців та визнання спільної сумісної власності подружжя, яке залишено без змін Постановою Верховного суду від 28.03.2018 року 22.01.2019 року ухвалою суду вирішено закрити провадження по справі в частині позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу квартири від 11.02.2011 року посвідченого Пенчевим К.Л. державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 4-310, відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] частково недійсним в частині покупця; закрити провадження по справі в частині позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу квартири від 25.07.2012 року посвідченого Пенчевим К.Л. державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 4-1504, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] частково недійсним в частині покупця; закрити провадження по справі в частині позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу квартири від 12.09.2012 року посвідченого Пенчевим К.Л. державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 4-1848, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила машиномісце № 09, що знаходиться за адресою [ADDRESS] частково недійсним в частині покупця; Судом вирішено продовжити розгляд справи по іншим позовним вимогам, а саме щодо переведення права та обов`язки покупця за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеним 11 лютого 2011 року між [PERSON] та [PERSON] , з [PERSON] на [PERSON] і вважати укладеним договір купівлі продажу квартири від 11.02.2011 року посвідченого Пенчевим К.Л. державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 4-310, між [PERSON] , з однієї сторони (продавцем) та [PERSON] (покупцем) з іншої сторони; переведення права та обов`язки покупця за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеним 25 липня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] , з [PERSON] на [PERSON] і вважати укладеним договір купівлі-продажу квартири від 25.07.2012 року посвідченого Пенчевим К.Л. державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 4-1504, між [PERSON] , з однієї сторони (продавцем) та [PERSON] (покупцем) з іншої сторони; переведення права та обов`язки покупця за договором купівлі-продажу машиномісця № 09, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладеним 12 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] , з [PERSON] на [PERSON] і вважати укладеним договір купівлі-продажу квартири від 12.09.2012 року посвідченого Пенчевим К.Л. державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 4-1848, між [PERSON] , з однієї сторони (продавцем) та [PERSON] (покупцем) з іншої сторони; В судовому засіданні представник позивача Табачна [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, наведених у позовній заяві, позов просила задовольнити повністю. Представник відповідача Кузьменко В.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з причин їх необґрунтованості та безпідставності, заперечував проти задоволення позову. Заслухавши учасників судового процесу, повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1\~ст. 5 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1\~ст. 13 ЦПК України). Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України). Судом встановлено, що\~18 листопада 1995 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 18.11.1995 року, серія [NUMBER] , від якого вони мають сина - [PERSON] . 11 лютого 2011 року між [PERSON] та [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , вартістю 387\~000,0 грн. 25 липня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] , який є батьком [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , вартістю 602\~888,0 грн. 19 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу машиномісця № 09 за адресою: [ADDRESS] , вартістю 89\~500,0 грн. Сторони проживали однією сім`єю до 02 квітня 2014 року. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016 року поділено між позивачем та відповідачем [PERSON] частину спільного сумісного майна подружжя, яке знаходилось у безпосередній власності у м. Києві. Відповідно до статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення\~учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими,\~речовими\~і\~електронними доказами; \~висновками експертів; показаннями свідків. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна\~сторона\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 86 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з\~частиною першою\~статті 218 ЦК України\~заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.\~Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Таким чином, позивач повинен надати відповідні докази в спростування змісту нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу в частині покупців. Проте, позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що спірне майно було придбано ним та\~ [PERSON] і за їхні, як подружжя, спільні заощадження від трудової діяльності, ні те, що він був стороною оспорюванних правочинів. Договори купівлі-продажу підписані особисто відповідачем та її покійним чоловіком як покупцями, вони відповідають нормам цивільного законодавства (позивачем дані обставини визнані). Матеріали справи не містять доказів того, що продавці спірного майна отримали грошові кошти саме від [PERSON] та [PERSON] Разом з тим сам по собі факт наявності у позивача можливості придбати спірне нерухоме майно не може бути належним і безспірним доказом того, що саме він є його покупцем. Крім того, частиною третьою\~статті 244 ЦК України\~встановлено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Так, довіреність є підтвердженням того, що одна особа діє в інтересах іншої з певними правами та обов`язками, а належність цих прав і обов`язків особі, яка видала довіреність, повинна доказуватись певними документами і даними.\~\~ Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18.10.2017 року по справі № 522/10242/16-ц, яке залишено без змін постановою Верховного суду від 28.03.2018 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу, визнання належних покупців та визнання спільної сумісної власності подружжя - відмовлено у повному обсязі. В основу судового рішення по справі № 522/10242/16-ц було покладено факт недоведеності жодним належним доказом позовних вимог стосовно того, що позивач та його колишня дружина [PERSON] мають будь-яке відношення до майна. Таким чином судом встановлено, що зазначене рішення ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. При цьому слід зазначити, що позовні вимоги [PERSON] у справі № 522/10242/16-ц, а саме стосовно визнання належними покупцями нерухомості [PERSON] та [PERSON] , визнання майна спільної сумісної власності та позовні вимоги [PERSON] у справі № 522/16159/18 щодо переведення на нього прав та обов`язків покупця за договорами є похідними від основних вимог, які повністю тотожні у позовних заявах у справах 522/10242/16-ц і № 522/16159/18, а саме визнання частково недійсними в частині покупця договорі купівлі-продажу нерухомості. Згідно п.2 ч. 1 ст. 188 ЦПК України, похідною\~позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Як зазначено вище, рішенням по справі № 522/10242/16-ц у задоволенні позову про визнання частково недійсним договорів купівлі продажу в частині покупця - [PERSON] було відмовлено в повному обсязі. Тому, суд вважає, що вказана обставина виключає можливість розгляду будь-яких похідних вимог з вказаного приводу, в тому числі і заявлені по цій справі вимоги щодо переведення на [PERSON] прав та обов`язків покупця. З урахуванням того, що заявлені позивачем позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про переведення прав та обов`язків покупця за договорами купівлі-продажуу повному обсязі.

Outcome: dismissed