Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільнені. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з 09.09.2002 року працював на посаді провідного геодезиста ДНВП «Укрінжгеодезія». Наказом від 12.08.2015 року №26-о позивач звільнений із займаної посади за власним бажанням. Заборгованість ДНВП «Укрінжгеодезія» по заробітній платі, яка повинна була виплачена [PERSON] в день звільнення складала 15\~011,60 грн. На усні звернення позивача, відповідач запевняв, що найближчим часом проведе розрахунок. 30.10.2015 року на чергове звернення до ДНВП «Укрінжгеодезія» про виплату заборгованості, [PERSON] отримав довідку щодо суми заборгованості, а сама заборгованість до цього часу не погашена. Таким чином позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Під час розгляду справи представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, та просив стягнути з ДНВП «Укрінжгеодезія» на його користь грошові кошти в загальній сумі 111\~229,52 грн., з яких 15\~011,60 грн., - заборгованість по заробітній платі, 96\~217,92 грн. середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомленні належним чином, через канцелярію суду представник позивача подав заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить розглянути у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення в пресі «Урядовий курєр», причини неявки суду невідомі. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Як вбачається з трудової книжки [PERSON] прийнятий на посаду начальника партії, на підставі наказу №105-о від 09.09.2002 року. На підставі наказу №3-о від 02.02.2009 року [PERSON] переведений на посаду провідного геодезиста. 12.08.2015 року [PERSON] звільнений з посади за власним бажанням на підставі наказу №26-о від 12.08.2015 року. Згідно з довідки виданої ДНВП «Укрінжгеодезія» від 30.10.2015 року №112, виданої [PERSON], і підтверджує те, що він дійсно працював в ДНВП «Укрінжгеодезія», з 09.09.2002 року по 12.08.2015 року. Нараховані кошти у розмірі 15\~011,60 грн. [PERSON] не видавались у звязку з відсутністю обігових коштів. Відповідно до довідки про доходи виданої 03.11.2015 року виданої ДНВП «Укрінжгеодезія», загальна сума доходу [PERSON] з 01.08.2014 року по 31.07.2015 року за винятком утримань становить 56\~461,95 грн. Частиною 1 статті 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Крім того, згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено вимоги ст.116 КЗпП України, а саме не виплачено всіх сум звільненому працівнику, які належать йому від підприємства. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та задоволення позовних вимог. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.. На підставі статей 10, 11, 60, 88, 213-218 ЦПК України,

Outcome: approved