Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24 лютого 2006 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, шлюбних відносин не підтримують. Зазначає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. 01 червня 2016 року ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду на 05 липня 2016 року. 05 липня 2016 року позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, якою просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 05 липня 2016 року та 13 вересня 2016 року відповідачка в судові засідання не з'явився, повноважного представника в судове засідання не направила, про причини неявки суд не повідомила, не зважаючи на те, що була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином відповідно до вимог ст. 74, 75, 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України. Виходячи з цього та вимог ст.77 ЦПК України суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] 24 лютого 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 272. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім′я сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Outcome: approved