Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги, що 13 квітня 2013 року він уклав з [PERSON] (далі Відповідач 1) договір доручення. За умовами договору доручення позивач довірив [PERSON] за кошти позивача здійснити для нього будівництво чотирьох квартир і нежитлового приміщення у будинку [ADDRESS] , будівництво якого останній мав намір розпочати. На момент підписання договору позивач передав відповідачу 1 кошти в сумі 880\~000,00 грн. У цю суму ввійшла повна вартість робіт і будівельних матеріалів, що була необхідна для чотирьох квартир і підвального приміщення. У договорі доручення вони узгодили вимоги до технічних характеристик квартир. Відповідач 1 взяв на себе зобов`язання найняти будівельників, якісно і в строк здійснити будівництво будинку та здати його в експлуатацію до 30 грудня 2014 року. Договір доручення від 13 квітня 2013 року був укладений відповідачем [PERSON] ,\~який перебував у шлюбі з [PERSON] (далі Відповідач 2), яка дала нотаріально посвідчену згоду на укладення вказаного договору в інтересах сім`ї. Доказом наведеного є договір доручення від 13 квітня 2013 року, заява [PERSON] , посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Єщенко В.А., реєстровий номер 23. В подальшому позивач та [PERSON] уклали між собою попередні договори купівлі-продажу квартир №№ 9, 10, 11 [ADDRESS] 12, а також нежитлового (підвального) приміщення [ADDRESS] . Вказаними договорами були визначені основні технічні характеристики квартир, а саме: стіни - цементно-вапняна штукатурка; підлога холу і кімнат - бетонна стяжка; підлога кухонь і вбиралень - бетонна стяжка; сантехніка - відводи із заглушками; вікна - металопластикові рами з двокамерним склопакетом; вхідні двері металеві; електропостачання ввід мідним кабелем; опалення - електрокотел; зовнішні стіни будинку - утеплені покрашені. Доказом наведеного є попередній договір купівлі-продажу від 23.09.2013. Не дивлячись на те, що договір доручення від 13.04.2013 має просту письмову форму і нотаріально не посвідчений, і позивач, і відповідачі вважали цей договір дійсним, таким, що відповідав їх намірам, враховуючи їх дружні відносини та їх волевиявленню. Виконуючи умови вказаного договору, він повністю оплатив вартість будівництва, а після введення будинку в експлуатацію [PERSON] дав згоду на отримання ним свідоцтв про право власності на квартири [ADDRESS] , а також нежитлове приміщення [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] також дала згоду на отримання ним у власність вказаних об`єктів. В подальшому він отримав свідоцтва про право власності на зазначені об`єкти нерухомого майна і зареєстрував своє право власності на квартири і нежитлове приміщення згідно чинного законодавства, що стверджується свідоцтвами, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічними паспортами. Разом з тим, на момент передачі йому у власність квартир [ADDRESS] № [ADDRESS] , а також нежитлового приміщення [ADDRESS] , технічний стан цих об`єктів не відповідав технічним характеристикам, що були обумовлені укладеними між ним та відповідачем [PERSON] договорами. Зокрема, до квартир не підведене електропостачання; всередині приміщень стіни і підлога не мають штукатурки та стяжки; сантехніка не встановлена; електрокотли опалення не встановлені. При передачі об`єктів нерухомості відповідач [PERSON] запевнив його, що всі наявні недоліки ремонтних та оздоблювальних робіт об`єктів нерухомості ним будуть усунені. Обумовлені договором доручення акти приймання-передачі квартир та нежитлового приміщення сторони мали підписати після усунення всіх невідповідностей об`єктів обумовленим технічним характеристикам. Починаючи з осені 2014 року відповідач [PERSON] постійно обіцяв йому, що обов`язково виконає всі роботи по усуненню недоліків. Разом з тим, на початку літа 2016 року [PERSON] перестав спілкуватись з ним. Позивач намагався розшукати [PERSON] , але його місце перебування йому невідоме. [PERSON] також ігнорує всі звернення і відмовляється з ним спілкуватись. Одержані від нього за договором доручення від 13.04.2013 кошти були використані [PERSON] в інтересах сім`ї, а саме, в будівництво будинку [ADDRESS] . Після здачі будинку в експлуатацію подружжя [PERSON] та [PERSON] уклало нотаріально посвідчений договір про поділ спільного майна подружжя і в даний час [PERSON] є власником квартир у вказаному будинку. Наведене стверджується договором про поділ майна, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав. За таких обставин [PERSON] також відповідає за невиконання умов вказаного договору. Внаслідок невиконання зобов`язань за договором доручення вважає, що йому заподіяні матеріальні збитки та моральна шкода. Відповідно до проведених на звернення позивача ТОВ «Енергокомфорт Україна» розрахунків вартість робіт по підключенню до електропостачання квартир [ADDRESS] № 9, [ADDRESS] [ADDRESS] , а також нежитлового приміщення [ADDRESS] становить 214\~500,00 гривень, в тому числі отримання технічних умов - 15\~000,00 гривень; проектування (узгодження проекту) - 45\~000,00 гривень; підключення до мережі - 97\~500,00 гривень; супровід проекту та здача під ключ - 57\~000,00 гривень. Крім того, витрати на будівельні та оздоблювальні роботи вказаних об`єктів нерухомості згідно кошторису, складеного ТОВ «ВР-Інжинірінг», становлять 375 813,60 гривень. Наведене стверджується комерційною пропозицією, кошторисом. Всього розмір матеріальних збитків, які заподіяні йому відповідачами внаслідок невиконання зобов`язань щодо технічних характеристик збудованих ним об`єктів нерухомості, становить 590 313, 60 гривень і позивач вважає, що ці кошти мають бути стягнуті з відповідачів на його користь. Заподіяна йому моральна шкода полягає в тому, що укладаючи з [PERSON] , який діяв в інтересах своєї сім`ї, договори на будівництво об`єктів нерухомості, позивач розраховував на власні сили і кошти, сподіваючись, що після закінчення будівництва він зможе продати квартири та нежитлове приміщення і отримати прибуток. Натомість з вини відповідачів на протязі майже двох років позивач позбавлений можливості вести звичайний спосіб життя, так як постійно перебуває у стані нервового напруження. Із-за недобудованого стану квартир позивач не може в повній мірі користуватися своєю власністю, постійно переживає стосовно необхідності пошуку коштів, так як власні заощадження він передав відповідачу 1. Не дивлячись на те, що право власності на вказані об`єкти нерухомості зареєстроване за ним, він не може самостійно укласти договір на електропостачання цих об`єктів, так як за діючими правилами зробити це може лише власник земельної ділянки - [PERSON] \~ \~ \~ \~ Внаслідок істотного порушення [PERSON] і [PERSON] зобов`язань за договором він значною мірою позбавився того, на що розраховував при укладенні договору доручення від 13.04.2013. Оскільки технічний стан збудованих квартир та нежитлового приміщення не відповідає умовам укладених між ними договорів, це значно зменшує ринкову вартість об`єктів нерухомості. Він не може продати квартири і нежитлове приміщення за ціною, яка компенсувала б йому вкладені у будівництво кошти. На протязі двох років відповідачі користуються його грошима, отримують реальні прибутки, а він вимушений «залазити» в борги. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінює в 2 000\~000,00 гривень і вважає, що такий її розмір є мінімальним і відповідає тяжкості перенесених ним моральних страждань. У зв`язку з вищевикладеним просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь за невиконання умов договору доручення від 13.04.2013 кошти в сумі 590\~313,60 грн. та моральну шкоду в сумі 2\~000\~000,00 грн. В процесі розгляду справи позивач неодноразово уточнював позов та збільшував позовні вимоги. Зокрема, згідно заяви від 02.10.2018 позивач вказує, що відповідно до висновку №СЕ-1702-1-805.17 від 27.02.2017 судової будівельно-технічної експертизи, яка була проведена в даній справі, вартість будівельних матеріалів та робіт, затрачених [PERSON] на будівництво квартир [ADDRESS] № [NUMBER] та нежитлового приміщення [ADDRESS] станом на 08.05.2014 становить 331\~991,00 гривня. Враховуючи, що [PERSON] отримані від нього кошти не в повному обсязі використано при будівництві зазначених об`єктів нерухомості, а використано ним на свій розсуд в інтересах своєї сім`ї, то ці кошти в сумі 548\~009,00 грн. мають бути стягнуті з відповідачів солідарно на його користь. Позивач стверджує, що стягненню з відповідачів також підлягають інфляційні втрати за неналежне виконання грошового зобов`язання в сумі 859\~246,72 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 72\~472,31 грн. Крім того, позивач вказує, що 11.04.2014 він не зміг продати квартиру №9 та поповнити банківський вклад (депозит) №008/04/140058 від 11.04.2014 р. на підставі договору укладеного ним з ПАТ КБ «Укргазбанк», згідно якого позивач повинен був поповнити свій банківський вклад в сумі 34 437,08 доларів США під 11,00 % річних на строк у 368 календарних днів до 14.04.2015 р., з можливістю пролонгування (п. 1.3 Депозитного договору, вважати щоразу продовженим на той самий термін). Так як, згідно договору про наміри купівлі-продажу нерухомості від 10.12.2013, з визначеною договором ціною квартири № 9 становило 34 437,08 доларів США - він не отримав дохід від продажу квартири [ADDRESS] в сумі - 34 437,08 доларів, що за курсом НБУ на 10.12.2013, становило 7,993 грн/1 долар США. 34 437,08 * 7,993 = 275 255,58 грн. В зв`язку з цим, упущена вигода по квартирі [ADDRESS] , за час, що минув з 11.04.2014, у разі виконання відповідачем зобов`язань позивач отримав би прибуток у вигляді відсотків за користування вкладом за період з 11.04.2014 по 28.09.2018 (1631 день) у розмірі: 34 437,08 * 11,0 /100 /365 * 1631 = 16 927,00 доларів США. Що на момент написання заяви - 28.09.2018 р., за курсом НБУ становить - 28,298262 грн/1 долар США. 16 977,52 * 28,298262 = 479 004,80 грн. Також, він, з тих же причин і правовідносин, був позбавлений можливості скористатись своїм правом власності (на свій розсуд розпорядитися належним йому майном) був укладений договір про наміри купівлі-продажу нежитлового приміщення [ADDRESS] . Що в подальшому призвело до відмови від укладання основного договору купівлі-продажу нежитлового приміщення №5 адреса: [ADDRESS] за обумовленою ціною у 20 000,00 доларів США. Відповідно позивачем не отримано дохід - 20 000,00 доларів США, що на момент договірних відносин - 25.04.2014, (курс НБУ становив - 11,3832 грн/1 долар США) 20 000,00 * 11,3832 = 227 664,00 грн. А також було зірвано виконання договору банківського вкладу (депозиту) №028/12/12/0058 від 24.11.2014 р. укладеного позивачем з ПАТ КБ «Укргазбанк» згідно якого позивач повинен був розмістити вклад в сумі 20 000,00 доларів США під 11,50 % річних на строк до 26.07.2016 р., з можливістю пролонгування (п. 1.3 Депозитного договору). В зв`язку з цим, упущена вигода по нежитловому приміщенню №15, за час, що минув, у разі продажу нежитлове приміщення №15, та банківського вкладу на суму 20\~000,00 доларів США позивач би отримав прибуток у вигляді відсотків за користування вкладом за період з 24.11.2014, по теперішній час, 28 вересня 2018 року (1404 дні) у розмірі: 20 000,00* 11,50 /100 /365 * 1404 = 8847,12 доларів США. Що на момент написання заяви - 28.09.2018 р., за курсом НБУ становить - 28,298262 грн/1 долар США. 8 847,12 * 28,298262 = 250 358,12 грн. Стверджує, що квартири [ADDRESS] № [NUMBER] він планував здавати в оренду. З 11.04.2014 по теперішній час пройшло чотири з половиною роки (53 місяці). Ціна середньозваженої оренди однокімнатної квартири площею 43 м2, в м. Ірпінь - 250 доларів США на місяць, тобто за здачу трьох квартир позивач отримав би дохід в розмірі 750 доларів США на місяць. З метою вирахувати втрачену вигоду від невикористаної за призначенням нерухомості здачі в оренду - він звернувся до фахівців оціночної діяльності ТОВ Приват Юр Груп, які порахували розмір втраченої вигоди та надали звіти на дату оцінки 07 грудня 2017 року, окремо на кожну з квартир. А саме: - втрачена вигода на 07.12.2017, по квартирі [ADDRESS] - складає [ADDRESS] гривень 00 копійок; - втрачена вигода на 07.12.2017, по квартирі [ADDRESS] - складає [ADDRESS] гривень 00 копійок; - втрачена вигода на 07.12.2017, по квартирі [ADDRESS] - складає [ADDRESS] гривень 00 копійок; А так як, з 07.02.2017 по дату уточненої позовної заяви про збільшення позовних вимог 02.10.2018 ще 9 місяців, час розгляду справи в суді, він збільшив на цей термін розмір упущеної вимоги наступним чином: 6\~000,00 грн. (ціна оренди за один місяць)*9 (девять) місяців*3 (три квартири)=162\~000,00 грн. Таким чином, загальна сума упущеної вигоди від можливої оренди нерухомого майна складає: 233\~754,00 грн.+ 233\~754,00 грн. +233\~754,00 грн.+162\~000,00 грн. = 863\~262,00 грн. Крім того, вказує, що позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору доручення від 13.04.2013. Оскільки технічний стан збудованих квартир та нежитлового приміщення не відповідає умовам укладеного між ним та [PERSON] договору він звернувся до ТОВ «Енергокомфорт Україна» для проведення розрахунків вартості робіт по підключенню до електропостачання квартир [ADDRESS] 9, [ADDRESS] 12, а також нежитлового приміщення [ADDRESS] . Згідно розрахунків ТОВ «Енергокомфорт Україна» вартості робіт підключенню до електропостачання квартир [ADDRESS] № 9, [ADDRESS] 12, а також нежитлового приміщення № [ADDRESS] становить 214\~500,00 гривень, в тому числі отримання технічних умов - 15\~000,00 гривень; готування (узгодження проекту) - 45\~000,00 гривень; підключення до мережі - 97\~500,00 гривень; овід проекту та здача під ключ - 57\~000,00 гривень, що також підтверджено висновком Судової експертизи, які знаходяться в матеріалах справи. Крім того, витрати на будівельні та оздоблювальні роботи вказаних об`єктів нерухомості, що б привести їх у придатний до використання стан, згідно висновку Судової незалежної експертизи України від 27.07.2017, складеного судовим експертом [PERSON] , становлять 136 793,00 грн. у тому числі вартість матеріалів 38 082,00 грн. Таким чином, загальна сума, яка необхідна для підключення квартир до електропостачання і виплати на будівельні роботи по квартир [ADDRESS] , а також нежитлового приміщення [ADDRESS] складає 214\~500,00 грн.+136\~793,00 грн. = 351\~293,00 грн. Отже, загальна ціна позову складає 548\~009,00+859\~246,72+72\~472,31+275\~255,58+479\~004,80+227\~664,00+250\~358,12+863\~262,00+351\~293,00=3\~926\~565,53 грн. У зв`язку з вищевикладеним просив суд солідарно стягнути з Відповідачів на його користь 548\~009,00 грн. - які не були використані під час виконання договору доручення, від 13.04.2013; грошові кошти у сумі 859 246,72 грн. - інфляційних втрат у звязку з простроченням грошового зобов`язання; грошові кошти у сумі 72 472,31 грн. - три відсотки річних від простроченої суми по грошовому зобов`язанню; грошові кошти у сумі 275 255,58 грн. - відшкодування не отриманого доходу від продажу квартири [ADDRESS] .; за невиконання умов договору доручення від 13.04.2013 кошти у сумі 477 699,47 грн. - відшкодування упущеної вигоди по банківському вкладу (депозиту) №008/04/140058, від 11.04.2014 р.; за невиконання умов договору доручення від 13.04.2013 кошти у сумі 227 664,00 грн. - відшкодування не отриманого доходу від продажу нежитлового приміщення [ADDRESS] 15 [ADDRESS] області; за невиконання умов договору доручення від 13.04.2013 року кошти у сумі 249 774,72 грн. - відшкодування упущеної вигоди по банківському вкладу (депозиту) №028/12/12/0058 від 24.11.2014р.; 863 262,00 грн. - відшкодування упущеної вигоди від невикористаної за призначенням (здача в оренду) квартир №10,11,12; грошові кошти у сумі 351 293,00 грн. - витрати на підключення квартир та нежитлового приміщення до електричних мереж та витрати на проведення будівельних робіт та судові витрати. В процесі розгляду справи відповідачем [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву про стягнення боргу, за змістом якої вказує, що 13 квітня 2013 року між ним та [PERSON] укладено Договір доручення, предметом якого є будівництво Об`єкту нерухомості за адресою: вулиця Котляревського [ADDRESS] 32 [ADDRESS] місті Ірпінь Київської області. Пунктом 4.2. Договору Доручення, Довіритель передає Повіреному готівкові кошти, і похідні для виконання дій згідно цього Договору за графіком 1 етап у сумі 880 000,00 грн. Документом, що підтверджує внесення вищезазначених коштів є розписка Повіреного. Але, [PERSON] грошових коштів [PERSON] на виконання вимог за Договором доручення не передав, а [PERSON] у свою чергу розписку не писав та не видавав [PERSON] 23 вересня 2013 року на виконання Договору доручення між [PERSON] та [PERSON] укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Відповідно до пункту 4.1. Переднього договору 23.09.2013, [PERSON] повинен був виконати зобов`язання та передати [PERSON] 32 250 доларів США. Але й надалі [PERSON] . Попереднього договору в частині оплати, не виконав. Відповідно до первинного позову [PERSON] вимагає від [PERSON] сплату грошових коштів за неналежне виконання Договору доручення, тому враховуючи, що договір доручення є двостороннім договором, який наділяє сторони зустрічними права та обов`язками, [PERSON] пред`являє вимоги про належне виконання Договору доручення щодо сплати коштів. Так, відповідно до пункту 4.2. Договору доручення, в день укладення договору Довіритель повинен передати Повіреному 880 000,00 грн. Враховуючи, що пунктом 4.2. Договору доручення оплата передбачена моментом укладення Договору, а дата укладення визначена 13 квітня 2013 року, тому оплата за даним договором відбувається на умовах передплати. Довіритель не виконавши зобов`язання належним чином 13 квітня 2013 року, вважається таким, який прострочив виконання зобов`язання. Таким чином, в зв`язку із несплатою [PERSON] грошових коштів відбулось прострочення боржника в частині обов`язку по сплаті 880 000,00 грн., що надає [PERSON] з 14 квітня 2013 року право на стягнення боргу з урахуванням ст. 625 ЦК України. Враховуючи, що до моменту звернення [PERSON] до суду із зустрічним позовом, [PERSON] не виконав зобов`язання, а ні частково, а ні у повному об`ємі, тому за неналежне виконання зобов`язання за Договором доручення підлягає стягненню 877 360,00 грн. - інфляційні збитки та 135 470,77 гривень - 3 відсотки річних від простроченої суми. У зв`язку з вищевикладеним просив суд стягнути з позивача на його користь суму боргу у розмірі 1\~892\~830,77 грн., з яких: 880\~000,00 грн. основна сума боргу за неналежне виконання зобов`язання, 877\~360,00 грн. інфляційні втрати; 135\~470,77 грн. 3% річних від простроченої суми та судові витрати. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечували у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] первісний позов не визнав у повному обсязі, просив у його задоволенні відмовити, зустрічну позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а тому суд вважає за можливо розглядати справу без її участі. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає первісний позов таким, що підлягає до часткового задоволення, а зустрічний таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог\~ст. 55 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 13 квітня 2013 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір доручення. За умовами договору доручення позивач довірив відповідачу 1 за його кошти здійснити для нього будівництво чотирьох квартир і нежитлового приміщення у будинку [ADDRESS] (а.с. 9-14 Т.1). На момент підписання договору позивач передав [PERSON] кошти в сумі 880\~000,00 грн. У цю суму ввійшла повна вартість робіт і будівельних матеріалів, що була необхідна для чотирьох квартир і підвального приміщення. У договорі доручення сторони узгодили вимоги до технічних характеристик квартир. Відповідач 1 взяв на себе зобов`язання найняти будівельників, якісно і в строк здійснити будівництво будинку та здати його в експлуатацію до 30 грудня 2014 року. Договір доручення від 13 квітня 2013 року був укладений відповідачем 1 у шлюбі з [PERSON] , яка дала нотаріально посвідчену згоду на укладення вказаного договору в інтересах сім`ї. Доказом наведеного є договір доручення від 13 квітня 2013 року, заява [PERSON] , посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Єщенко В.А., реєстровий номер 23. В подальшому позивач та [PERSON] 9уклали між собою попередні договори купівлі-продажу квартир №№ 9, 10, 11 [ADDRESS] 12, а також нежитлового (підвального) приміщення [ADDRESS] . Вказаними договорами були визначені основні технічні характеристики квартир, а саме: стіни - цементно-вапняна штукатурка; підлога холу і кімнат - бетонна стяжка; підлога кухонь і вбиралень - бетонна стяжка; сантехніка - відводи із заглушками; вікна - металопластикові рами з двокамерним склопакетом; вхідні двері металеві; електропостачання ввід мідним кабелем; опалення - електрокотел; зовнішні стіни будинку - утеплені покрашені. Доказом наведеного є попередній договір купівлі-продажу від 23.09.2013. Не дивлячись на те, що договір доручення від 13.04.2013 має просту письмову форму і нотаріально не посвідчений, і позивач, і відповідачі вважали цей договір дійсним. Виконуючи умови вказаного договору, позивач повністю оплатив вартість будівництва, а після введення будинку в експлуатацію [PERSON] дав згоду на отримання ним свідоцтв про право власності на квартири [ADDRESS] № [ADDRESS] , а також на нежитлове [ADDRESS] [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] також дала згоду на отримання позивачем у власність вказаних об`єктів. В подальшому позивач отримав свідоцтва про право власності на зазначені об`єкти нерухомого майна і зареєстрував своє право власності на квартири і нежитлове приміщення згідно чинного законодавства, що стверджується свідоцтвами, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічними паспортами. Разом з тим, на момент передачі позивачу у власність квартир [ADDRESS] № [ADDRESS] , а також нежитлового приміщення [ADDRESS] , технічний стан цих об`єктів не відповідав технічним характеристикам, що були обумовлені укладеними між ним та відповідачем [PERSON] договорами. Зокрема, до квартир не підведене електропостачання; всередині приміщень стіни і підлога не мають штукатурки та стяжки; сантехніка не встановлена; електрокотли опалення не встановлені. При передачі об`єктів нерухомості відповідач [PERSON] запевнив позивача, що всі наявні недоліки ремонтних та оздоблювальних робіт об`єктів нерухомості ним будуть усунені. Обумовлені договором доручення акти приймання-передачі квартир та нежитлового приміщення сторони мали підписати після усунення всіх невідповідностей об`єктів обумовленим технічним характеристикам. Починаючи з осені 2014 року відповідач [PERSON] постійно обіцяв позивачу, що обов`язково виконає всі роботи по усуненню недоліків. Разом з тим, на початку літа 2016 року [PERSON] перестав спілкуватись з позивачем. Позивач намагався розшукати [PERSON] , але його місце перебування йому невідоме. [PERSON] також ігнорує всі звернення позивача і відмовляється з ним спілкуватись. Одержані від позивача за договором доручення від 13.04.2013 кошти були використані [PERSON] в інтересах сім`ї, а саме, в будівництво будинку [ADDRESS] . Після здачі будинку в експлуатацію подружжя [PERSON] та [PERSON] уклало нотаріально посвідчений договір про поділ спільного майна подружжя і в даний час [PERSON] є власником квартир у вказаному будинку. Наведене стверджується договором про поділ майна, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав. За таких обставин [PERSON] також відповідає за невиконання умов вказаного договору. Внаслідок невиконання зобов`язань за договором доручення позивачу заподіяні матеріальні збитки. Відповідно до проведених на звернення позивача ТОВ «Енергокомфорт Україна» розрахунків вартість робіт по підключенню до електропостачання квартир [ADDRESS] № 9, [ADDRESS] [ADDRESS] , а також нежитлового приміщення [ADDRESS] становить 214\~500,00 гривень, в тому числі отримання технічних умов - 15\~000,00 гривень; проектування (узгодження проекту) - 45\~000,00 гривень; підключення до мережі - 97\~500,00 гривень; супровід проекту та здача під ключ - 57\~000,00 гривень. Крім того, витрати на будівельні та оздоблювальні роботи вказаних об`єктів нерухомості згідно кошторису, складеного ТОВ «ВР-Інжинірінг», становлять 375 813,60 гривень. Наведене стверджується комерційною пропозицією, кошторисом (а.с. 47; 48-58 Т.1). Всього розмір матеріальних збитків, які заподіяні позивачу відповідачами внаслідок невиконання зобов`язань щодо технічних характеристик збудованих ним об`єктів нерухомості, становить 590 313, 60 гривень, а тому ці кошти мають бути стягнуті з відповідачів на його користь. Заподіяна позивачу моральна шкода полягає в тому, що укладаючи з [PERSON] , який діяв в інтересах своєї сім`ї, договори на будівництво об`єктів нерухомості він розраховував на власні сили і кошти, сподіваючись, що після закінчення будівництва він зможе продати квартири та нежитлове приміщення і отримати прибуток. Натомість з вини відповідачів на протязі майже двох років позивач позбавлений можливості вести звичайний спосіб життя, так як постійно перебуває у стані нервового напруження. Із-за недобудованого стану квартир позивач не може в повній мірі користуватися своєю власністю, постійно переживає стосовно необхідності пошуку коштів, так як власні заощадження він передав відповідачу 1. Не дивлячись на те, що право власності на вказані об`єкти нерухомості зареєстроване за позивачем, він не може самостійно укласти договір на електропостачання цих об`єктів, так як за діючими правилами зробити це може лише власник земельної ділянки - [PERSON] \~ \~ \~ \~ Внаслідок істотного порушення [PERSON] і [PERSON] зобов`язань за договором, позивач значною мірою був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору доручення від 13.04.2013. Оскільки технічний стан збудованих квартир та нежитлового приміщення не відповідає умовам укладених між ними договорів, це значно зменшує ринкову вартість об`єктів нерухомості. Позивач не може продати квартири і нежитлове приміщення за ціною, яка компенсувала б йому вкладені у будівництво кошти. На протязі двох років відповідачі користуються його грошима, отримують реальні прибутки, а позивач вимушений «залазити» в борги. \~ \~ \~ \~ Крім того, судом встановлено, що відповідно до висновку №СЕ-1702-1-805.17 від 27.02.2017 судової будівельно-технічної експертизи вартість будівельних матеріалів та робіт, затрачених [PERSON] на будівництво квартир [ADDRESS] № [NUMBER] та нежитлового приміщення [ADDRESS] станом на 08.05.2014 становить 331\~991,00 гривня. Враховуючи, що [PERSON] отримані від позивача кошти не в повному обсязі використано при будівництві зазначених об`єктів нерухомості, а використано ним на свій розсуд в інтересах своєї сім`ї, то ці кошти в сумі 548\~009,00 грн. мають бути стягнуті з відповідачів солідарно на його користь. Стягненню з відповідачів також підлягають інфляційні втрати за неналежне виконання грошового зобов`язання в сумі 859\~246,72 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 72\~472,31 грн. Також встановлено, що 11.04.2014 позивач не зміг продати квартиру №9 та поповнити банківський вклад (депозит) №008/04/140058 від 11.04.2014 р. на підставі договору укладеного ним з ПАТ КБ «Укргазбанк», згідно якого позивач повинен був поповнити свій банківський вклад в сумі 34 437,08 доларів США під 11,00 % річних на строк у 368 календарних днів до 14.04.2015 р., з можливістю пролонгування (п. 1.3 Депозитного договору, вважати щоразу продовженим на той самий термін). Так як, згідно договору про наміри купівлі-продажу нерухомості від 10.12.2013, з визначеною договором ціною квартири № 9 становило 34 437,08 доларів США - позивач не отримав дохід від продажу квартири [ADDRESS] в сумі - 34 437,08 доларів, що за курсом НБУ на 10.12.2013, становило 7,993 грн/1 долар США. 34 437,08 * 7,993 = 275 255,58 грн. В зв`язку з цим, упущена вигода по квартирі [ADDRESS] , за час, що минув з 11.04.2014, у разі виконання відповідачем зобов`язань позивач отримав би прибуток у вигляді відсотків за користування вкладом за період з 11.04.2014 по 28.09.2018 (1631 день) у розмірі: 34 437,08 * 11,0 /100 /365 * 1631 = 16 927,00 доларів США. Що на момент написання заяви - 28.09.2018 р., за курсом НБУ становить - 28,298262 грн/1 долар США. 16 977,52 * 28,298262 = 479 004,80 грн. Також, позивач, з тих же причин і правовідносин, був позбавлений можливості скористатись своїм правом власності (на свій розсуд розпорядитися належним йому майном) був укладений договір про наміри купівлі-продажу нежитлового приміщення [ADDRESS] . Що в подальшому призвело до відмови від укладання основного договору купівлі-продажу нежитлового приміщення №5 адреса: [ADDRESS] за обумовленою ціною у 20 000,00 доларів США. Відповідно позивачем не отримано дохід - 20 000,00 доларів США, що на момент договірних відносин - 25.04.2014, (курс НБУ становив - 11,3832 грн/1 долар США) 20 000,00 * 11,3832 = 227 664,00 грн. А також було зірвано виконання договору банківського вкладу (депозиту) №028/12/12/0058 від 24.11.2014 р. укладеного позивачем з ПАТ КБ «Укргазбанк» згідно якого позивач повинен був розмістити вклад в сумі 20 000,00 доларів США під 11,50 % річних на строк до 26.07.2016 р., з можливістю пролонгування (п. 1.3 Депозитного договору). В зв`язку з цим, упущена вигода по нежитловому приміщенню №15, за час, що минув, у разі продажу нежитлове приміщення №15, та банківського вкладу на суму 20\~000,00 доларів США позивач би отримав прибуток у вигляді відсотків за користування вкладом за період з 24.11.2014, по теперішній час, 28 вересня 2018 року (1404 дні) у розмірі: 20 000,00* 11,50 /100 /365 * 1404 = 8847,12 доларів США. Що на момент написання заяви - 28.09.2018 р., за курсом НБУ становить - 28,298262 грн/1 долар США. 8 847,12 * 28,298262 = 250 358,12 грн. Квартири [ADDRESS] № 10,11,12 позивач планував здавати в оренду. З 11.04.2014 по теперішній час пройшло чотири з половиною роки (53 місяці). Ціна середньозваженої оренди однокімнатної квартири площею 43 м2, в м. Ірпінь - 250 доларів США на місяць, тобто за здачу трьох квартир позивач отримав би дохід в розмірі 750 доларів США на місяць. З метою вирахувати втрачену вигоду від невикористаної за призначенням нерухомості здачі в оренду - позивач звернувся до фахівців оціночної діяльності ТОВ Приват Юр Груп, які порахували розмір втраченої вигоди та надали звіти на дату оцінки 07 грудня 2017 року, окремо на кожну з квартир. А саме: - втрачена вигода на 07.12.2017, по квартирі [ADDRESS] - складає [ADDRESS] гривень 00 копійок; - втрачена вигода на 07.12.2017, по квартирі [ADDRESS] - складає [ADDRESS] гривень 00 копійок; - втрачена вигода на 07.12.2017, по квартирі [ADDRESS] - складає [ADDRESS] гривень 00 копійок; А так як, з 07.02.2017 по дату уточненої позовної заяви про збільшення позовних вимог 02.10.2018 пройшло ще 9 місяців, то вбачається за можливе збільшити на цей термін розмір упущеної вимоги наступним чином: 6\~000,00 грн. (ціна оренди за один місяць)*9 (девять) місяців*3 (три квартири)=162\~000,00 грн. Таким чином, загальна сума упущеної вигоди від можливої оренди нерухомого майна складає: 233\~754,00 грн.+ 233\~754,00 грн. +233\~754,00 грн.+162\~000,00 грн. = 863\~262,00 грн. Позивач був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору доручення від 13.04.2013. Оскільки технічний стан збудованих квартир та нежитлового приміщення не відповідає умовам укладеного між позивачем та [PERSON] договору він звернувся до ТОВ «Енергокомфорт Україна» для проведення розрахунків вартості робіт по підключенню до електропостачання квартир [ADDRESS] № 9, [ADDRESS] [ADDRESS] , а також нежитлового приміщення [ADDRESS] . Згідно розрахунків ТОВ «Енергокомфорт Україна» вартості робіт підключенню до електропостачання квартир [ADDRESS] № 9, [ADDRESS] 12, а також нежитлового приміщення № [ADDRESS] становить 214\~500,00 гривень, в тому числі отримання технічних умов - 15\~000,00 гривень; готування (узгодження проекту) - 45\~000,00 гривень; підключення до мережі - 97\~500,00 гривень; супровід проекту та здача під ключ - 57\~000,00 гривень, що також підтверджено висновком Судової експертизи, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 127-185 Т.1). Крім того, витрати на будівельні та оздоблювальні роботи вказаних об`єктів нерухомості, що б привести їх у придатний до використання стан, згідно висновку Судової незалежної експертизи України від 27.07.2017, складеного судовим експертом [PERSON] , становлять 136 793,00 грн. у тому числі вартість матеріалів 38 082,00 грн. Таким чином, загальна сума, яка необхідна для підключення квартир до електропостачання і виплати на будівельні роботи по квартир [ADDRESS] , а також нежитлового приміщення [ADDRESS] складає 214\~500,00 грн.+136\~793,00 грн. = 351\~293,00 грн. Згідно Висновку судового експерта [PERSON] . за результатами проведення судово-економічної екпертизи № 28-3/09-18 від 28.09.2018 встановлено, що сума збитків, сума недоотриманих доходів та сума упущеної вигоди [PERSON] внаслідок невиконання [PERSON] умов договору доручення від 13.04.2013 р. та в звязку з тим, що квартири та житлове приміщення, які передані по договору не добудовані та непридатні до експлуатації, відображені в заяві про збільшення позовних вимог по справі № 367/7976/16-ц становить 3\~735\~127,52 грн. (а.с. 73-91 Т.3). В процесі розгляду справи представником Хорькова Д.Б. було заявлено клопотання про приєднання доказів, а саме копії висновку почеркознавчої експертизи № 2544 від 02.07.2018 проведеної Київською незалежною судово-експертною установою (а.с. 56-70 Т3). З матеріалів справи вбачається, що вищевказана експертиза [PERSON] була проведена самостійно та виконана експертом Кривошеїною О.П. щодо того, що підписи від імені «Повіреного» [PERSON] на копіях договорів доручення б/н від 13.04.2013 р. на кв. [ADDRESS] та [ADDRESS] договорів доручення б/н від 20.04.2013 р. на кв. [ADDRESS] і нежитлове [ADDRESS] та в електрофотокопіях Актів прийому-передачі не [PERSON] , а іншою особою. Рукописні записи « [PERSON] » зображення яких містить графа «Повірений» і договорів доручення б/н від 13.04.2013 р. на кв. [ADDRESS] [ADDRESS] та електрофотокопіях Актів прийому-передачі до них, електрофотокопіях договорів доручення б/н від 20.04.2013 р. на кв. [ADDRESS] та нежитлове [ADDRESS] [ADDRESS] та електрофотокопіях Актів прийому-передачі до них, виконані не [PERSON] , а іншою особою. Суд не може прийняти до уваги даний висновок по тих підставах, що експертиза не призначена судом, проводилась у приватному порядку, експерт не попереджалась про кримінальну відповідальність. Крім того, як слідує з картки атестованого судового експерта Кривошеїної [PERSON] .П. експертизу вона проводила 02.07.2018, а термін дії її як експерта закінчився 30.03.2016 р. (а.с. 111-112 Т3). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-багатосторонніми (договорами). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований а одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Ст. 599 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання можуть настати такі правові наслідки, як відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з п.2 ч.2\~ст.22 цього ж Кодексу\~збитки полягають у доходах, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 2\~ст. 625 ЦК України\~передбачено відповідальність за порушення грошового зобовязання, зокрема, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~\~ч. 2\~ст. 625 Цивільного Кодексу України\~нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. На підставі вищевикладеного первісний позов підлягає до часткового задоволення. При цьому, суд відмовляє [PERSON] у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 2\~000 000,000 грн. з наступних підстав. Частиною 1, пунктом 2 частини 2 ст. 23\~ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) встановлено, що під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. У відповідності до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Згідно ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями), слід звернути увагу на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що [PERSON] не надано доказів тривалості, глибини, проявів душевних страждань, а тому, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з Відповідачів моральної шкоди у розмірі 2\~000 000,000 грн. Крім того, суд часткового задовльняє позовні вимоги [PERSON] про стягнення з Відповідачів судових витрат на суму 161\~494,98 грн виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В матеріалах справи наявний попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат за яким стягненню з [PERSON] та [PERSON] підлягають судові витрати в сумі 161\~494,98 грн., однак [PERSON] не надано детальний опис робіт (надання послуг) адвокатом на вищевказану суму. Таким чином, до задоволення підлягають вимоги [PERSON] про\~стягнення на\~його користь\~з [PERSON] \~та [PERSON] \~судових витрат\~на загальну\~суму 59\~259,11\~грн.,\~з яких: 30\~000,00\~грн.\~-\~витрати на\~правову допомогу; 20\~798,00\~грн.\~-\~оплата проведення\~судової експертизи; 207,98\~грн.\~-\~банківська комісія; 900,00\~грн.\~-\~оплата експертних\~Звітів про\~оцінку -\~(3\~шт.\~х 300,\~00\~грн.); 7 353,13 - судовий збір. Суд відмовляє у задоволенні зустрічної позовної заяви оскільки [PERSON] не надано доказів на підтвердження обставин вказаних ним у заяві, а також вимоги заявлені ним є взаємовиключаючими з первісним позовом. Крім того, зустрічний позов подано [PERSON] після первісного позову. З самостійними вимогами про стягнення боргу [PERSON] не звертався. [PERSON] погоджується і стверджує в тексті зустрічної позовної заяви про те, що договір доручення будівництва від 13 квітня 2013 року, а також, Попередній договір № Б/Н купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , від [INFO] , загальною площею 43 кв.м., визначеною вартістю 32 250 доларів США (263 805 гривень, на момент укладення), він уклав та особисто підписав, взявши на себе всі істотно погоджені зобов`язання. До кожного з Договорів, [PERSON] додавав нотаріально посвідчену Заяву-згоду дружини [PERSON] і стверджував, що діє за згодою, в інтересах сім`ї, що укладання цих Договорів відповідає їхньому спільному волевиявленню. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. [PERSON] безпідставно стверджує, що не отримав від [PERSON] , згідно з пунктом 4.2 Договору доручення будівництва від 13 квітня 2013 року внесених гарантійних забезпечувальних коштів. Кошти були внесені повністю, згідно з пунктом 4.2 Договору доручення будівництва від 13 квітня 2013 року в день укладання цього Договору. Саме договір це підтверджує і не вимагає додаткового оформлення розписки про отримання коштів. Договір доручення будівництва від 13 квітня 2013 року, був укладений в двох екземплярах, що мають однакову юридичну силу та підписані особисто Сторонами. Договір є укладеним та набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє, згідно пункту 3.3.7 до оформлення правовстанолюючих документів і згідно пункту 2.1.3 зареєструвати право власності на квартири і та нежитлове приміщення на [PERSON] - [PERSON] ). Доказом є вимоги [PERSON] , направлені [PERSON] , укласти Основний договір та з`явитись 17-го березня 2017 року на 10:00 до приватного нотаріуса Калинушки О.О., за адресою: [ADDRESS] , або повернути йому (покупцю) кошти у сумі 32 250,00 доларів США та сплатити штраф 10% - 3 225,00 доларів США, відправленої [PERSON] [PERSON] [PERSON] , на 100% виконав умови Договору - Договір доручення будівництва від 13 квітня 2013 року, а підтвердженням оплати є самі положення оригіналу Договору, який на даний час не розірваний і автентичність якого підтверджує сам [PERSON] У даному випадку письмова форма договору з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного суду України вц 14.02.2016 р. по справі № 6-50цс16. Стаття 256 ЦК України передбачає поняття позовної давності, де позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Терміни позовної давності, що є звичайним явищем в національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконують кілька завдань, у тому числі забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (судове рішення від 20 вересня 2011 р. у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Російської Федерації», п.570, та судове рішення від 22 жовтня 1996 р. у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», п.51). Пунктом 137 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волков проти України» від 09 січня 2013 року, яке є обов`язковим на території України, визначено, що строк давності забезпечує правову визначеність та захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які вкрай важко спростувати, та дозволяє запобігти несправедливості, що може виникнути внаслідок рішень щодо подій, що мали місце у далекому минулому, та на підставі доказів, що з часом стають неналежними та недостатніми. Стаття 257 ЦК України вказує, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або може довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом ст. 261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Відповідно до частини третьої, четвертої ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] про застосування строків позовної давності до зустрічної позовної заяви про стягнення боргу (а.с. 92-94 Т.3). Як роз`яснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, вищезазначене дає підстави для висновку про те, що здійснення і захист цивільних прав тісно пов`язані з фактором часу. Цивільні правовідносини не існують абстрактно, а виникають, змінюються та припиняються у часі. Обмеження строку для розгляду спору стимулює учасників процесу до надання доказів, підвищує їх достовірність і тим сприяє встановленню судами істини, а відтак - ефективному поновленню порушеного права. Крім того, встановлення строку позовної давності сприяє стабілізації цивільних правовідносин, усуненню невизначеності у відносинах між їх учасниками. Строк подання зустрічного позову по укладеному між сторонами договору доручення будівництва від 13.04.2013 р сплив 14.04.2016. На підставі ст. 55 Конституції України, ст. ст. 509, 526, 530, 599, 610, 629 ЦК України, стст. 61,65 СК України, п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями), ст.ст.\~4, 12, 81, 141, 247, 263-268 ЦПК України\~суд,-

Outcome: partial