Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0095352, що належав [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначав, що [INFO] померла [PERSON] , яка 28.05.2009 року заповіла все своє майно позивачу [PERSON] . [PERSON] була спадкоємицею після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала разом з спадкодавцем та були зареєстровані за однією адресою, фактично прийняла спадщину, проте не оформила своїх спадкових прав. Позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину шляхом подання заяви в нотаріальну контору, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину законом на майно померлої, із-за відсутності правовстановлюючого документа на земельну ділянку, тому змушений звернутися з цього приводу до суду. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити із вказаних вище підстав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення вимог позову не заперечував. Ухвалою суду від 01 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 3 ст.200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що позивач являється спадкоємцем після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та на день смерті якої з нею проживала позивачка, яка і успадкувала належне померлій бабі майно, про що було видано свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] була спадкоємицею після смерті свої сестри [PERSON] , яка померла [INFO] , проживали разом з спадкодавцем та були зареєстровані за однією адресою, фактично прийняла спадщину, проте не оформила своїх спадкових прав. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 07.04.2020 року встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] (а.с.8) Листом відділу у Полонському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області БП-87/0-0.29-94/142-20 від 18.09.2020 р. про те, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] був зареєстрований та виданий сертифікат серії ХМ №0095352 по бувшому КСП «Перше травня» на території Сасанівської сільської ради (а.с.13). Оскільки [PERSON] втратила сертифікат на право на земельну ділянку, про що позивачем зроблено відповідне оголошення у місцевій газеті «Новий шлях» (а.с.12) від 12.11.2020 року та загублений сертифікат вважається недійсним, що унеможливлює для позивача в даний час отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Позивач являється спадкоємцем за заповітом на майно померлої [PERSON] , яка прийняв спадщину шляхом подання заяви в нотаріальну контору, але не може оформити спадщину на вказану земельну ділянку, через відсутність правовстановлюючих документів. Вказане підтверджено паспортом позивача, свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] віл 03.07.2018 року (а.с.7), копією заповіту від 28.05.2009 року, (а.с.9), довідкою сільського голови №270 від 08.12.2015 року (а.с11). Згідно зі ст.ст.1216, 1217, 1218, 1225, 1268 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті; право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За положеннями ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Частиною 3 ст. 1 цього Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай мають члени КСП, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали у ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Виходячи зі змісту ст.ст.22, 23 Земельного кодексу України (№561-ХІІ від 18.12.1990 року, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) та вищевказаного Указу Президента України, особа набуває право на земельну частку (пай) за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту передачі державного акта на право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вона є. Сам по собі факт перебування особи у трудових відносинах із таким підприємством не є підставою для отримання нею земельної частки (паю). На підставі п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику Застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року встановлено, що при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин особа не отримала сертифікат на прав на земельну частку (пай). Отже, належним способом захисту прав спадкоємців є звернення спадкоємців до суду з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, правовстановлюючі документи на земельну частку (пай) відсутні, однак з матеріалів справи вбачається, що ця земельна частка (пай) дійсно за життя належала померлій матері позивача, а сама позивач є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину за законом. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та визнати за позивачем право на земельну частку (пай), оскільки іншого способу захисту прав позивача не існує.

Outcome: approved