Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в особі законного представника - [PERSON], Фрунзенського районного відділу головного управління державної міграційної служби України в Харківській області, третя особа - Служба у справах дітей Фрунзенського району управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради ,в якому просить виселити з 2-х кімнатної квартири [ADDRESS], зняти з реєстраційного обліку місця проживання за адресою [ADDRESS] всіх осіб, які зареєстровані за зазначеною адресою. В обґрунтування позовних вимог АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» посилався на те, що відповідно до умов кредитного договору № 221/07-Ф від 30.07.2007 р., укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит»(правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит») в особі Філії «Слобожанське регіональне управління» та [PERSON], банк надав кредит у сумі 56 000,00 доларів США. Крім того, в якості забезпечення виконання позичальником основного зобов'язання за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] був укладений Іпотечний договір, посвідчений 30.07.2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за р№ 845, предметом іпотеки за яким є двокімнатна квартира за адресою [ADDRESS] , що належить боржнику. [PERSON] взяв на себе зобов'язання щомісяця, у встановлені кредитним договором строки, здійснювати повернення частини кредиту, а також сплачувати нараховані відсотки за використання кредиту. У зв'язку з неналежним виконанням основного зобов'язання за кредитним договором, позивач звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2013 року були задоволені вимоги щодо звернення стягнення на квартиру [ADDRESS],шляхом надання АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» права продажу будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з направленням коштів, отриманих від продажу на задоволення вимог позивача за кредитним договором №221/07-Ф. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що факт проживання відповідачів та реєстрація місця проживання за адресою предмету іпотеки значно ускладнює можливість продати майно, надати його потенційним покупцям для огляду та підготувати суб'єктом оціночної діяльності звіт про оцінку майна. У судове засідання представник позивача - Шевченко І.В., яка діє на підставі довіреності, не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, надала суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були попереджені заздалегідь і належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності та про заперечення проти позовних вимог суду не надали. Відповідно до ст.. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.07.2007 р. між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит»в особі Філії «Слобожанське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір №221/07-Ф , забезпеченням виконання основного зобов'язання за яким на підставі іпотечного договору , посвідчений 30.07.2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за р№ 84 виступила 2-хкімнатна квартира за адресою [ADDRESS]. Рішенням суду від 10.09.2013р. було звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом надання позивачу права продажу на предмет іпотеки. Зазначене рішення суду набрало законної сили. Судом встановлено ,що згідно з довідкою КП «Жилкомсервіс» №5402/2/07-05 від 15.03.2013 року за адресою предмету іпотеки ([ADDRESS]) зареєстровані [PERSON], (1978 р.н.), [PERSON], (1993 р.н.), [PERSON], (1976 р.н.), а також [PERSON] (2007р.н.), яка є малолітньою дитиною (а.с. 7). Згідно з довідкою КП «Жилкомсервіс» від 27.07.2007р. на момент укладення іпотечного договору від 30.07.07року за адресою предмета іпотеки ([ADDRESS]) не була зареєстрована жодна особа (а.с. 8). Відповідно до ст.39 ЦПК України, права , свободи та інтереси малолітніх осіб віком до 14-ти років захищають у суді їхні законні представники. Законним представником малолітньої [PERSON] є [PERSON]. Згідно зі ст. 40 Закону України « Про іпотеку» ,ч.3 ст. 109 Житлового кодексу України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Матеріали справи, а саме вимоги про добровільне виселення та зняття з реєстраційного обліку від 22.03.13р. свідчать про дотримання позивачем умов досудового врегулювання спору. Так, позивач направив на адресу відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], ці вимоги 22.03.13р. і вони були отримані відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 26.03.2013р особисто під розпис, що посвідчується рекомендованими повідомленнями про вручення. (а.с. 9-13). Таким чином, при виконанні вимог ст.40 Закону України «Про іпотеку», за відсутності добровільного виселення після спливу місячного строку позивач звернувся до суду з даним позовом. Згідно ч. 3 ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Така ж процедура й описана Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові №5 від 30.03.12р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду у т.ч. про виселення є підставою для зняття з реєстрації місця проживання. Згідно до ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Відповідно до Указу Президента України №405/2011 від 06.04.11р., таким органом є Державна міграційна служба України, до завдань якого відноситься зняття фізичних осіб з реєстрації місця проживання. Оскільки спір стосується об'єкту, що розташований у Фрунзенському районі м.Харкова, то зняти [PERSON],. [PERSON],[PERSON], а також [PERSON] з реєстрації місця проживання має структурний підрозділ територіального органу Державної міграційної служби України - Фрунзенський районний відділ в м. Харкові головного управління державної міграційної служби України в Харківській області. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved