Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з ПАТ «Імексбанк» на його користь суму вкладу в розмірі 14434 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що 19.12.2013 року між ним та ПАТ «Імексбанк» укладений договір банківського вкладу № [NUMBER], відповідно до якого він передав банку, а банк прийняв грошову суму в розмірі 1000 грн. на строк 13 місяців та датою повернення вкладу 19.01.2015 року. Відповідно до умов депозиту вклад на протязі строку договору було поповнено до суми 14434 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку від 30.12.2014 року. 12.01.2015 року він повідомив банк про свій намір повернути вклад та не бажання продовження дії цього вкладу (пролонгації), що підтверджується копією заяви з відміткою банку про одержання та реєстрацію. Таким чином, 19.01.2015 року відповідач мав повернути йому суму внеску, однак сума вкладу відповідачем повернута не була, що є порушенням умов договору. Не повернення вкладу мотивувалось тим, що керівництво банку заборонило повертати депозити вкладникам. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність в якій зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, причини не явки суду не пояснив, про час і розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224 та ч. 2 ст. 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банках на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Судом встановлено, що 19.12.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Імексбанк» укладений договір банківського вкладу № [NUMBER], відповідно до якого позивач передав банку, а банк прийняв грошову суму в розмірі 1000 грн. на строк 13 місяців та датою повернення вкладу 19.01.2015 року. Відповідно до умов депозиту вклад на протязі строку договору було поповнено до суми 14434 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку від 30.12.2014 року. 12.01.2015 року [PERSON] повідомив банк про свій намір повернути вклад та не бажання продовження дії цього вкладу (пролонгації), що підтверджується копією заяви з відміткою банку про одержання та реєстрацію. Однак, на час розгляду справи депозит позивачу банком не повернутий, що є підставою для його стягнення у примусовому порядку. Судові витрати, підлягають стягненню з відповідача на користь держави на підставі ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач від оплати судового збору був звільнений на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: approved