Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що є власником житлового будинку за адресою: Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Шмідта, 85, який успадкував за законом після смерті своєї матері. У вказаному житловому будинку залишились зареєстрованими [PERSON] та [PERSON] На прохання позивача знятись з місця реєстрації з його будинку, відповідачі не реагують. Позивач сплачує комунальні послуги за відповідачів, які не проживають у будинку. Просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Шмідта, 85 у звязку з не проживанням у ньому понад 10 років. Представник позивача в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в позові, просила позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Суд за згодою позивача розглянув справу у відсутності відповідачів на підставі поданих доказів в порядку ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку по вул. Шмідта, 85, в м. Скадовську Херсонської області (а.с.17-21). Відповідно до витягу з домової книги на житловий будинок по вул. Шмідта, 85 в м. Скадовську Херсонської області місце проживання [PERSON] та [PERSON] зареєстровано у вказаному будинку (а.с.31-34). З акту обстеження житлових умов від 16.11.2017 року, складеного членами комісії Скадовської міської ради вбачається, що у будинку по вул. Шмідта, 85, в м. Скадовську Херсонської області, [PERSON], [PERSON] зареєстровані, але не проживають за цією адресою з 2005 року по теперішній час. Допитані в судовому засіданні у якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] та [PERSON] виїхали в Чехію на постійне місце проживання та вже як 12 років не проживають у вказаному будинку. Відповідно до ст.4 Закону України «Про власність» власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно зі ст.48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Як вбачається з наведених вище норм цивільного законодавства України наявні підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» розяснив, що розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, слід звертати увагу, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, питання про зняття з реєстрації колишніх членів сімї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормами ЖК УРСР та ЦК (статтями 71, 72, 156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК). Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до обставин, встановлених в судовому засіданні, відповідачі не є членами сімї позивача. Таким чином, відсутні правові підстави для визнання права користування відповідачів будинком, в якому вони не проживають з 2005 року, та який належить на праві власності іншій особі, при цьому відповідачі не є членами сімї власника будинку. Та обставина, що відповідачі до теперішнього часу залишаються зареєстрованими у даному будинку, обмежує позивача в повній мірі здійснювати свої права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідача у зазначеному будинку доведений належними і допустимими доказами.

Outcome: approved