Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просить стягнути відповідачки заборгованість, яка залишилася перед університетом за надані їй освітні послуги, а саме: заборгованість за освітні послуги в розмірі 2944,23 грн, 1369,52 грн пені (за період з моменту порушення виконання зобов`язання до 20 травня 2020 року), інфляційні втрати в сумі 214,52 грн (за період з моменту прострочення виконання зобов`язання до 20 травня 2020 року) та 3 % річних в сумі 133,02 грн (за період з моменту прострочення виконання зобов`язання до 20 травня 2020 року). У судове засідання учасники справи або їхні представники не з`явились. Представник позивача подала заяву про проведення розгляду за її відсутності, позов підтримала (а.с. 32). Відповідачка причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив на позов не надала, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 23-24, 29-30). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 31 серпня 2017 року Житомирський державний університет імені Івана Франка в особі в.о. ректора Шевчука Андрія Володимировича та [PERSON] , яка замовила освітню послугу для [PERSON] , уклали договір № 43, за яким позивач взяв на себе зобов`язання здійснити надання освітніх послуг, а відповідачка зобов`язалася своєчасно вносити плату за освітню послугу (далі - Договір) (а.с. 7). Відповідно до п. 5.2. договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 51600 грн (плата за 2017-2018 навчальний рік становить 12900 грн; плата за 2018-2019 навчальний рік становить 12900 грн; плата за 2019-2020 навчальний рік становить 12900 грн; плата за 2020-2021 навчальний рік становить 12900 грн). Укладеною сторонами додатковою угодою від 31 серпня 2017 року № 1 до Договору змінено передбачену п. 5.2. Договору вартість освітньої послуги, а саме визначено, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 56901,90 грн (плата за 2017-2018 навчальний рік становить 12900 грн; плата за 2018-2019 навчальний рік становить 14667,30 грн; плата за 2019-2020 навчальний рік становить 14667,30 грн; плата за 2020-2021 навчальний рік становить 14667,30 грн) (а.с. 8). Згідно з п. 5.3 замовник вносить плату щомісячно безготівково не пізніше ніж до 1 числа включно місяця, за який здійснюється оплата. Щомісячна плата визначається як 1/10 плати за рік. У випадку піврічного навчання щомісячний платіж становить 1/5 суми. За невиконання навчального плану та порушення умов договору наказом ректора Житомирського державного університету імені Івана Франка від 02 січня 2019 року № 2-К (ос) [PERSON] відрахована з 02 січня 2019 року (а.с. 10). Згідно з довідкою про забогованість Житомирського державного університету імені Івана Франка [PERSON] навчалася в університеті з 01 вересня 2017 року по 02 січня 2019 року. За вказаний період останній нараховано 18814,23 грн, а за освітні послуги сплачено 15870 грн, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за листопад 2018 року в сумі 1430,19 грн, грудень 2018 року в сумі 1466,73 грн, січень 2019 року в сумі 47,31 грн (а.с. 11). Відповідно до п. 6.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього договору сторони несуть відповідальність згідно із законом та цим договором. Одним із способів захисту цивільного права та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). З огляду на наведене, враховуючи, що відповідачка своїм правом з`явитися до суду і спростувати доводи позивача не скористалася, відзив на позов не надала, суд вважає доведеним невиконання взятого нею на себе зобов`язання з оплати освітніх послуг, у зв`язку з чим суд вважає за потрібне стягнути з неї на користь позивача заборгованість за освітні послуги в розмірі 2944,23 грн, а саме: заборгованість за листопад 2018 року в сумі 1430,19 грн, грудень 2018 року в сумі 1466,73 грн та січень 2019 року в сумі 47,31 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Пунктом 6.2 передбачено, що за несвоєчасну оплату освітніх послуг замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ несплаченої суми за кожен день прострочення. Датою оплати за надання платних освітніх послуг є дата фактичного зарахування коштів на рахунок Виконавця. З огляду на наведене, суд, враховуючи доведеність порушення відповідачкою зобов`язання, погоджуючись із наданим позивачем розрахунком, вважає за потрібне стягнути з відповідачки на користь позивача 1369,52 грн пені за період з моменту порушення виконання зобов`язання до 20 травня 2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України. З огляду на наведене, суд, враховуючи доведеність прострочення відповідачкою виконання зобов`язання, погоджуючись із наданим позивачем розрахунком, вважає за потрібне стягнути з відповідачки на користь позивача інфляційні втрати в сумі 214,52 грн та 3 % річних в сумі 133,02 грн за період з моменту прострочення виконання зобов`язання до 20 травня 2020 року. Також суд на підставі ст. 141 ЦПК України вважає за потрібне стягнути з відповідачки на користь позивача 2102 грн судового збору.

Outcome: approved