Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 25.05.2006 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №014/0001/74/1224, у відповідності до вимог якого, позивач надав, а відповідач отримав кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 30000,00 доларів США на строк з 25.05.2006 року по 24 травня 2016 року зі сплатою 12% річних, що підтверджено заявою на видачу готівки №К28/1 від 25.05.2006 року. 14 листопада 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 014/0001/74/1224/81-1-0-00/2478 до Кредитного договору про зміну умов погашення кредиту за якою фактична заборгованість за процентами була збільшена на суму 2277,82 долари США та 15 листопада 2012 року була укладена Додаткова Угода № 014/0001/74/1224/81-1-0-00/2479 до кредитного договору, відповідно до умов якої було змінено валюту зобов'язань за Кредитним договором з доларів США на гривні із офіційного курсу НБУ на дату укладання цієї Додаткової угоди, у зв'язку з чим розмір заборгованості за Кредитом становив 100 051,74 гривні 74 копійки. Крім того, з дати укладення цієї Додаткової угоди строк користування кредитом був збільшений на 122 календарних місяці, датою його остаточного погашення є 15 серпня 2025 року Позивач, на виконання вимог договору своєчасно надав відповідачеві належну за договором суму коштів. Проте, відповідач взяті на себе зобов'язання починаючи з грудня 2012 року не виконував, у зв'язку з чим станом на 1.04.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 120984,77 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені ним судові витрати у розмірі 1209.85 гривень. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином, причини своєї неявки суду не повідомляла, заяви про відкладення розгляду справи та письмових заперечень щодо вимог позову від неї не надходило. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову виходячи з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612, ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно положень ст.ст.525, 610, 623, 625, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, порушенням зобов'язання є його невиконання. Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що станом на 1.04.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 120984,77 гривень. На думку суду зазначена сума заборгованості представником позивача обґрунтована та доведена в судовому засіданні. Приймаючи до уваги те, що відповідач не належним чином виконує свої обов'язки перед кредитором, чим інтересам позивача завдано матеріальну шкоду, така шкода підлягає відшкодуванню відповідачем. Позовні вимоги в частині відшкодування витрат по справі в сумі 1209 грн. 85 коп. підлягають до задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved