Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 08.05.2013 року між ним та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір доручення, на підставі якого у той же день видано довіреність, посвідчену приватним нотаріусом та зареєстровану за №302 на право представляти його інтереси та розпоряджатися за своїм розсудом належним йому житловим будинком та земельною ділянкою під цим будинком, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] або подарувати вищевказане нерухоме майно на ім'я [PERSON] [INFO]. На виконання даного договору доручення 12.07.2003 року були укладені: договір купівлі-продажу житлового будинку за погодженою ціною 234595 гривень; договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0557 га, кадастровий номер [NUMBER] за погодженою ціною 163630 гривень. Як вбачається з умов договорів купівлі-продажу, грошові кошти у розмірі 398225 грн. були сплачені покупцем продавцю в повному обсязі до підписання сторонами цих договорів. Восени 2013 року [PERSON] передала частину грошей в сумі 25000 грн. 27.09.2016 року видану на ім'я відповідачів довіреність було скасовано. Проте, на даний час звіту про виконання доручення позивачу не надано, грошові кошти одержані у зв'язку з виконанням доручення позивачу в повному обсязі не передані. Просив стягнути на його користь з [PERSON] та [PERSON] суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за період з 28.09.2016 року по 22.102017 року у розмірі 446322, 90 грн. Представник відповідачки [PERSON] адвокат [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якої проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що вся узгоджена з позивачем сума від продажу ? нерухомого майна йому була передана в повному обсязі на виконання п.3 договору купівлі-продажу, в якому вказано, що продавець отримав всю суму до підписання сторонами цього договору. Інша 1/2 частина нерухомого майна належить [PERSON], оскільки домоволодіння та земельна ділянка були придбані ними під час шлюбу. Крім того, позивачем при зверненні до суду пропущений трирічний строк позовної давності, оскільки про своє порушене право він дізнався 12.07.2013 року, а до суду звернувся лише 23.10.2017 року. Просив відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача адвокат [PERSON] зазначив, що відповідач [PERSON] була обізнана та підтвердила, що за договорами купівлі-продажу відчужувалися цілий будинок та земельна ділянка, а не 1/2 їх частина. Сам по собі факт придбання майна у період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності. Крім того, позивачем не пропущений строк позовної давності, оскільки перебіг позовної давності за позовними вимогами [PERSON] розпочався з 28.09.2016 року з дня скасування довіреності, тобто з моменту невиконання відповідачами, як представниками [PERSON] обов'язку повернути належні останньому гроші, які були отримані за умовами укладених ними від імені [PERSON] договорів. Позивач та його представник в судове засідання з'явились, позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання з'явились, позов не визнали з підстав викладених у відзиві, просили відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надіслала на адресу суду заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, відповідачки [PERSON], дослідивши письмові докази, приходить до наступного. 08.05.2013 року [PERSON] видана довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Скадовського нотаріального округу Херсонської області Власенко І.І., якою він уповноважує [PERSON] та [PERSON] представляти його інтереси та розпоряджатися за своїм розсудом із визначенням будь-яких умов, строків, сум тощо, щодо належного йому житлового будинку та земельної ділянки під цим будинком, які знаходяться в [ADDRESS], або подарувати належне йому вищевказане майно на ім'я [PERSON], [INFO] Згідно договору купівлі-продажу від 12.07.2013 року [PERSON], від імені якого діє [PERSON], продала і передала покупцю, а покупець - [PERSON], купила та прийняла від продавця житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Відповідно п.3 вказаного договору купівлі-продажу за погодженням сторін продаж вчинено за 234595,00 грн., які покупець сплатив продавцю в повному обсязі до підписання сторонами цього договору. Згідно договору купівлі-продажу від 12.07.2013 року [PERSON], від імені якого діє [PERSON], продала і передала покупцю, а покупець - [PERSON], купила та прийняла від продавця земельну ділянку площею 0,0557 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Відповідно п.2.1. вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки за погодженням сторін продаж вчинено за 163630,00 грн., які покупець сплатив продавцю в повному обсязі до підписання сторонами цього договору. Згідно до ч.1 ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Відповідно до ст.1006 ЦК України повірений зобов'язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень учасників процесу будь-яких доказів передачі позивачу грошових коштів одержаних у зв'язку з виконанням доручення не існує, окрім 25000 гривень, передачу яких від [PERSON] зазначив позивач у позові та не заперечував в судовому засіданні. Враховуючи зазначене, суд погоджується з позицією позивача та його представника щодо відсутності факту передачі грошових коштів в повному обсязі. Разом з тим, з матеріалів справи та пояснень сторін також вбачається, що договори купівлі-продажу будинку та земельної ділянки укладені 12.07.2013 року. Позивач визнає, що частина грошових коштів від продажу належного йому нерухомого майна в сумі 25000 гривень передана йому восени 2013 року, отже він був обізнаний про вчинений відповідачами 12.07.2013 року правочин. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах, відповідно до ст.ст. 256, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.ст. 253, 261 цього Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивач [PERSON] ще станом на осінь 2013 року дізнався про порушення свого права, а з позовом до суду звернувся лише 23.10.2017 року, тому суд вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду з позовом, а клопотання представника відповідача адвоката [PERSON] про застосування строку позовної давності підлягає задоволенню. Надана представником позивача адвокатом [PERSON] відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він стверджує, що строк звернення до суду з позовом його довірителем не пропущений, оскільки починається від дня скасування довіреності, тобто з 27.09.2016 року, висновків суду в цій частині не спростовують. При цьому позивачем не подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з зазначенням поважності причин його пропуску. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку із пропуском строку звернення до суду. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають. Разом з тим, підлягають стягненню з позивача судові витрати понесені відповідачем на підставі п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України в розмірі 3400 грн. (а.с.45-47).

Outcome: approved