Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що зазначена квартира належить йому на підставі свідоцтва про право власності від 07.07.1993 року, виданого виконавчим комітетом Токмацької міської ради Запорізької області. На даний момент у нього виникла необхідність продажу зазначеної квартири. Звернувшись до нотаріуса, дізнався про те, що на його квартиру накладено арешт, тобто заборону, реєстраційний номер 2054906, зареєстровано 07.06.2005 року Токмацькою державною нотаріальною конторою. З яких підстав накладено арешт - йому невідомо, тому він звернувся до ВДВС Токмацького МРУЮ з запитом про те, чи перебувало у ВДВС Токмацького МРУЮ виконавче провадження, за яким накладено арешт на квартиру [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно відповіді начальника ВДВС Токмацького МРУЮ, єдиним виконавчим провадженням, що перебувало на виконанні, було виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 789, виданого 21.04.2005 року про стягнення з нього на користь ТОВ «Токмактепломережа» суми боргу в розмірі 862,75 грн., яке було завершено 21.04.2008 року на підставі п.8 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в зв'язку з повною сплатою боргу. Але у зв'язку з тим, що виконавче провадження на теперішній час знищено за закінченням терміну зберігання, надати копію постанови про накладення арешту не має можливості. Він не має інших боргових зобов'язань, інших виконавчих проваджень відносно нього, як боржника, немає. Тому просить зняти арешт з належної йому квартири [ADDRESS]. Позивач та його представник адвокат Караван О.Д. в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача Відділу державної виконавчої служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області Березовська І.В. до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила винести рішення на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Токмацької державної нотаріальної контори, в судове засідання також не з'явилася, надала суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності. Відповідач - ТОВ «Токмактепломережа», відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Реєстру), припинив свою діяльність, про що 28.11.2014 року до Реєстру внесено запис № 11021170019000017. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази в сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Так судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07 липня 1993 року, власником квартири [ADDRESS] зазначено [PERSON]. Згідно з Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 51771546 від 19.01.2016 року, об'єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS], на праві приватної власності належить [PERSON]; згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на зазначену квартиру накладено заборону, реєстраційний номер 2054906, зареєстровано 07.06.2005 року Токмацькою державною нотаріальною конторою. Відповідно до інформації, наданої відділом ДВС Токмацького МРУЮ Запорізької області, станом на 04.02.2016року згідно бази ЄДРВП та журналу реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження протягом 2013-2016 років виконавчі документи де боржником є [PERSON] на виконання до ВДВС Токмацького МРУЮ не надходили. Відповідно даних ЄДРВП виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-789 виданого 21.04.2005 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Токмактепломережа» суми боргу в розмірі 862,75 грн. було завершено -21.04.2008 року на підставі п.8 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», в зв'язку з повною сплатою боргу. Відповідно п.9.9 Порядку роботи з документами в органах ДВС, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 (зі змінами) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки. Тому надати копію постанови про накладення арешту на майно ВДВС Токмацького МРУЮ не має можливості, оскільки дане виконавче провадження знищено згідно Порядку роботи з документами в органах ДВС. Згідно листа Токмацької нотаріальної контори за № 529/01-16 від 11.05.2016 року, за даними Криг реєстрації заборон відчуження, наявна лише така інформація: заборону внесено на кв. [ADDRESS], власником якої є [PERSON]. Заборону внесено 13.01.1994 року, а в електронній формі ця заборона внесена 07.06.2005 року, коли вони наповнювалися інформацією. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства ( ч. 2 ст. 15 ЦК України). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», відповідачем в справі є особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. Безпідставне накладення арешту на майно, яке належить позивачу обмежує його право власності, а тому таке право підлягає захисту шляхом звільнення майна з-під арешту, що відповідає вимогам ч.2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд, на підставі викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, належне йому на праві власності нерухоме майно - квартира [ADDRESS] - підлягає звільненню з-під арешту. Враховуючи вищевикладене, згідно ст.ст.10, 11, 58, 59, 60, 61, 64, 88,154,208, 209,212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

Outcome: approved