Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №KF49301 від 21.05.2008р., на кватиру загальною площею 124,8 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], та стягнути з відповідача судовий збір. В обґрунтування позову позивач покликається на те, що 21.05.2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «ВіЕс Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №KF49301 зі змінами та доповненнями , згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 150 000,00 доларів США на термін до 21.05.2018р. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено Іпотечний договір від 22.05.2008 р., предметом якого є квартира за адресою: [ADDRESS]. Позичальник належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором внаслідок чого станом на день подачі позову утворилась заборгованість в розмірі 198217,78 доларів США, що в еквіваленті становить 2309237,14 грн. Під час судового розгляду позивач збільшив позовні вимоги, та посилаючись на ст. 34 Закону України «Про іпотеку» просить визнати об'єктом іпотеки будівельну реконструкцію даху квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка згідно технічного паспорту складається з : мансардного поверху площею 70,90 кв. м., приміщення під літерами 3-13; 3-14; 3-15; 3-16; 3-17, веранди площею 9,1 кв. м. під літерами 3-1. Звернути стягнення на квартиру № 3, що знаходиться за адресою: .м Львів, [ADDRESS],яка належить [PERSON] шляхом продажу майна ПАТ «ВіЕс Банк» від свого імені будь-якій особі покупцю згідно договору купівлі-продажу за ціною визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу, закріпити за ПАТ «ВіЕс Банк» права управителя та стягнути з відповідача судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що рекомендованим повідомленням про вручення стверджується про вручення судової повістки, про причини своєї неявки не повідомили, а тому суд у відповідності до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у їхній відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 21.05.2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «ВіЕс Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №KF49301 зі змінами та доповненнями, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 150 000,00 доларів США на термін до 21.05.2018 р. та зобов'язувався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку Відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав зобов'язання у строк, який встановлений договором чи законом. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №KF 49301 від 21.05.2008р., внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 198217,78доларів США, що в еквіваленті становить 2309237,14 грн. В забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним кредитним договором між ПАТ «Електрон Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «ВіЕс Банк», та [PERSON] 22.05.2008р було укладено Іпотечний договір, згідно якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю квартиру [ADDRESS] загальною площею 125,8 кв.м., що є власністю іпотекодавця. Згідно п.19 вищевказаного Іпотечного договору, реалізація предмету іпотеки після звернення на нього стягнення може здійснюватися наступними способами, зокрема на підставі рішення суду шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до ч.1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Також судом встановлено, що позивач звертався до відповідачів з вимогами про усунення порушень у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору із застереженням про те, що у випадку невиконання вимоги банку протягом 30 календарних днів з дати одержання зазначеного повідомлення, а також застереження про те, що у разі невиконання вимоги банк вимушений буде стягнути достроково весь кредит шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, однак погашення простроченої заборгованості не було. Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Статтею 589 ЦК України передбачено, що в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 42 постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам якстатті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Відповідно до ст. 34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотеко держателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач в порядку управління майном, яке належить відповідачу і передано в іпотеку, бажає забезпечити належне господарське використання нерухомого майна, та здійснити його реалізацію, а відсутність вільного доступу до предмету іпотеки позбавляє позивач такої можливості. Згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3654,00 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним та обґрунтованим, право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки повно та об'єктивно доводиться матеріалами справи, відповідачі не представили суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому позов слід задоволити.

Outcome: approved