Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про зменшення розміру аліментів. Свою позовні вимоги мотивує тим, що 28 січня 2017 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2018 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини його доходу. Також з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/6 частини. Крім того, зазначає, що він сплачує аліменти на утримання сина від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . На даний час він працює у ТОВ «Лерс» водієм та отримує лише заробітну плату у розмірі 8000 грн. щомісячно, інших доходів в нього не має. Загальний розмір стягнутих аліментів складає 66,5 %, що суперечить ч. 2 та ч. 5 ст. 183 СК України, а тому він вважає, що це не справедливо по відношенню до нього, оскільки він на даний час не взмозі сплачувати аліменти в такому розмірі. В зв`язку з чим, просить суд зменшити розмір аліментів, які були присудженні згідно судового наказу Тернівського міського суду від 29 січня 2018 року у справі № 194/1372/17, та рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2010 року у справі № 2-597/2010, та стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частки, та на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення цього позову до суду і до досягнення дітей повноліття. Позивач та його представник - адвокат Палько О.М. у судове засідання не з`явився, представник позивача надав до суду письмову заяву, згідно якої просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, згідно якої просить розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки позивач не приймає участі у вихованні дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, згідно якої просить розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просила в задоволенні позову відмовити. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбу з 28 січня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 16 (а.с. 6). Від шлюбу з [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 30 червня 2017 року, актовий запис № 100 (а.с. 7). Відповідно до судового наказу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14 грудня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15, 61). З рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року встановлено, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на її утримання по догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, починаючи з 23 жовтня 2017 року та до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] (а.с. 60). Крім того, позивач від першого шлюбу з [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області 29 листопада 2006 року, актовий запис № 317 (а.с. 8). Згідно рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2010 року, на підставі виконавчого листа № 2-597/2010 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 червня 2010 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13, 62). Відповідно до листа Тернівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 11890 від 27 серпня 2019 року, та розрахунків заборгованості видно, що станом на 27 серпня 2019 року на виконанні в Тернівському МВ ДВС перебувають виконавчі провадження, відкриті 12 липня 2019 року з примусового виконання виконавчого листа № 194/1105/17 від 29 листопада 2017 року (заборгованість складає 12 046,44 грн.) та судовий наказ № 194/1372/17 від 29 січня 2018 року (заборгованість складає 18 069,71 грн.) (а.с. 63, 64, 65). Згідно поштових переказів, позивач сплачував суму коштів [PERSON] 18 травня 2019 року в розмірі 2040,00 грн., 25 червня 2019 року в розмірі 1989,00 грн., 19 липня 2019 року в розмірі 1020,00 грн., 13 серпня 2019 року в розмірі 1836,00 грн. та [PERSON] 21 травня 2019 року в розмірі 918,00 грн., 25 червня 2019 року в розмірі 1989,00 грн., 19 липня 2019 року в розмірі 1020,00 грн., 13 серпня 2019 року в розмірі 1836,00 грн. (а.с. 66, 67). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, згідно ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, стаття 192 СК України передбачає можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Отже, значне погіршення матеріального становища платника аліментів або зміна його сімейного стану, погіршення стану його здоров`я, може бути підставою для задоволення його вимоги про зменшення розміру аліментів. Тягар доказування вказаних обставин покладається на позивача. У відповідності зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що з позивача на користь відповідачів стягуються аліменти на утримання двох дітей та дружину в сукупному розмірі (1/4 + 1/4 + 1/6) = 2/3 частки всіх видів заробітку/доходу, що є приблизно 66,67 %. Крім того, відповідно до відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, видно, що [PERSON] за перший квартал 2019 року отримував загальний дохід в сумі 61325,95 грн. та був звільнений з філії «Павлоградське управління по монтажу демонтажу та ремонту» 04 березня 2019 року та інші відомості доходів відсутні. Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Згідно ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що матеріалами справи доведено, що у позивача змінився матеріальний стан, розмір стягуваємих аліментів за судовими рішеннями завищений, а тому новий зменшений розмір аліментів, що буде стягуватися з позивача, не порушить прав малолітніх дітей на достатній матеріальний рівень та забезпечить їм гармонійний розвиток, з урахуванням вимог положення ст. 141 СК України та обов`язку обох батьків утримувати дитину. Доводи відповідача [PERSON] з приводу того, що вона не визнає позов, у зв`язку з тим, що позивач не приймає участі у вихованні дитини та позивач має заборгованість по аліментам по виконавчому листу № 194/1105/17 за період з 06 березня 2019 року по 27 серпня 2019 року в розмірі 12 046,44 грн. та заборгованість по аліментам по виконавчому листу № 194/1372/17 за період з 06 березня 2019 року по 27 серпня 2019 року в розмірі 18 069,71 грн., судом не можуть бути взято до уваги, оскільки суд розглядає справу в межах позовних вимог, а питання щодо виховання дітей та стягнення заборгованості по аліментам не стосуються даного предмету спору. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи те, що на даний момент позивач офіційного джерела доходів не має, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки зменшення розміру аліментів на даний час не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, розмір зменшених аліментів не буде заниженим та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого СК України, буде достатнім для забезпечення дітей належними умовами для фізичного, духовного та культурного розвитку, не порушуючи також інтереси і матеріальні становища, як відповідачів так і позивача, а тому необхідно зменшити розмір стягуваних аліментів з позивача на користь відповідача [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/5 частини всіх його доходів та на користь відповідача [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/5 частини всіх його доходів, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. В задоволенні вимоги позивача з приводу стягнення аліментів в зменшеному розмірі, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, суд відмовляє, оскільки це суперечить чинному законодавству. В п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» зазначено, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial