Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що відповідачка зареєстрована у належному йому на праві приватної власності будинку [ADDRESS] . Посилаючись на те, що відповідачка понад два роки не проживає за місцем своєї реєстрації, позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Враховуючи, що судову повістку надіслану судом за місцем реєстрації відповідачки було повернуто до суду із відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою», суд на підставі ч. 4 ст. 130 ЦПК України вважає, що відповідачка належним чином повідомлена про розгляд справи. Оскільки відповідачка, яка належним чином у порядку визначеному цивільним процесуальним законом, повідомлена про розгляд справи, у встановлений строк не подала відзив на позов і не заперечила проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. За договором купівлі-продажу від 19 листопада 1991 року позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] (а.с. 5 - 6). При цьому, суд враховує обставини перейменування вулиць в селі Пологи та утворення (ліквідацію) районів відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, внаслідок чого станом на дату постановлення даного рішення суду, село Пологи територіально належить до Ковалівської сільської територіальної громади Білоцерківського району Київської області. Згідно із листом Пологівського старостинського округу виконавчого комітету Ковалівської сільської ради Білоцерківського району Київської області № 68 від 28.08.2021 року, відповідачка зареєстрована за вказаною адресою (а.с. 15). Як встановлено актами від 20 грудня 2020 року, 18 лютого і 26 травня 2021 року, громадянка [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає з 15 вересня 2018 року (а.с. 8, 9, 10). Відповідно до частини першої статті 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР). Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що відповідачка вже понад два роки без поважних причин не проживає у належному позивачу будинку, тобто відсутня у жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання останньої такою, що втратила право користування житлом у якому вона зареєстрована. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на повнолітнього відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved