Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що протягом 2012 року у період з 02.05.2012 року по 04.07.2012 року позичив відповідачу 17490 гривень, що підтверджується розписками: 02.05.2012 року в розмірі 4 000,00 грн., 12.05.2012 року в розмірі 1500,00 грн., 14.05.2012 року в розмірі 200,00 доларів США, що з урахуванням офіційного курсу НБУ на день подачі позову (12,950006 грн. за 1 долар США), складає 2590,00 грн., 30.06.2012 року в розмірі 3600,00 грн., 04.07.2012 року в розмірі 5800,00 грн. Відповідач зобов'язався повернути зазначені суми, з остаточним терміном повернення - протягом року з дня отримання коштів, однак, у зазначений в розписках термін відповідач гроші не повернув, під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов'язання. В зв'язку із несвоєчасним поверненням суми позики, просить стягнути суму в розмірі 17490,00 грн. та 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення, що становить 655,88 грн. Також просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 260,00 грн. та по сплаті послуг адвоката за складання позову в розмірі 350,00 грн. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив його задовольнити. Вказав, що раніше між ним та відповідачем неодноразово укладалися подібні договори позики, борг за якими відповідачем сплачено. Також зазначив, що на день розгляду справи в суді офіційний курс гривні до долару США за даними НБУ змінився, тому просить це врахувати при визначенні суми, що підлягає стягненню з відповідача, в тому числі й 3 % річних від простроченої суми. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. Пояснив, що дійсно брав в борг у відповідача зазначені у розписках гроші, розписки підписував, їх зміст відповідає дійсності. Але з вересня 2012 року почав віддавати раз на місяць в середньому по 800 гривень, остаточний розрахунок здійснив у травні 2014 року. При цьому зазначив, що при поверненні грошей ніяких розписок вони не складали, оригінали розписок, які додані до позову відповідач у позивача не брав та не вимагав їх надання. Також вказав, що раніше між ним та позивачем неодноразово укладалися подібні договори позики, борг за якими відповідачем сплачено. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Встановлено, що між сторонами справи були укладені договори позики у формі розписок, з терміном повернення в один рік з моменту отримання коштів, що підтверджується розписками та визнається сторонами/а.с.7-11/. Згідно умов договору 02.05.2012 року [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 4 000,00 грн., з терміном повернення до 02.05.2013 року. /а.с.7/ Також, 12.05.2012 року [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 1500,00 грн., з терміном повернення до 12.05.2013 року. /а.с.8/ 14.05.2012 року [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 200,00 доларів США, з терміном повернення до 14.05.2013 року. /а.с.9/ 30.06.2012 року [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 3600,00 грн., з терміном повернення до 30.06.2013 року. /а.с.10/ 04.07.2012 року [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 5800,00 грн., з терміном повернення до 04.07.2013 року. /а.с.11/ Розписки підписані відповідачем, що підтверджує факт отримання ним грошей, тобто позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі. Однак, відповідач в добровільному порядку грошей не повертає, тобто не приступив до виконання зобов'язання, коштами користується до теперішнього часу. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За нормою ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, за ч.1 якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки відповідач не повернув у визначений строк борг, суд вважає сума боргу підлягає стягненню з нього на користь позивача. Крім того, відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Офіційний курс гривні до долару США за даними НБУ станом на 15.01.2015 року складає 15,771 грн. за 1 долар США. Тобто, заборгованість відповідача перед позивачем складає 18054,25 грн. Стягненню також підлягають й 3 % річних за весь час прострочення виконання боргу, а саме: по розписці від 02.05.2012 року - (4000,00 грн. х 3 : 100 : 365 х 623дні прострочки) = 204,84 грн., по розписці від 12.05.2012 року ( 1500,00 грн. х 3 : 100 : 365 х 613днів прострочки) = 75,40 грн., по розписці від 14.05.2012 року ( 200,00 доларів США, що становить 3154,25 грн. х 3 : 100 : 365 х 611днів прострочки) = 158,25 грн., по розписці від 30.06.2012 року ( 3600,00 грн. х 3 : 100 : 365 х 565днів прострочки) = 167,24 грн., по розписці від 04.07.2012 року ( 5800,00 грн. х 3 : 100 : 365 х 560 днів прострочки)= 268,80 грн., що разом складає 874,53 грн. Суд не приймає до уваги показання свідка [PERSON], допитаного в судовому засіданні, який показав, що приблизно 10-12 разів протягом 2012-2013 років на його автомобілі вони з відповідачем приїздили до позивача-Чепеленка К.А. і відповідач віддавав йому гроші по 600-800 гривень у зв»язку з наступним. Так, свідок не знає, скільки договорів позики, на виконання яких поверталися гроші, було укладено між сторонами позову, на яку суму, в яких роках. У зв»язку з цим, враховуючи пояснення сторін щодо неодноразового укладення договорів позики ще раніше, ніж ті, що є предметом спору, їх повного виконання суд вважає показання свідка нікчемними. Також суд вважає пояснення відповідача щодо сплати ним боргу за розписками непослідовними, адже повернення боргу й неотримання оригіналу розписки, причому жодної з п»яти укладених є нелогічною дією й вказує на намагання відповідача уникнути відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене, оскільки судові витрати були належним чином підтверджені позивачем наданою квитанцію (а.с.1), згідно ст. 88 ЦПК України, враховуючи ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, затверджені Законом України «Про судовий збір», на користь позивача підлягають стягненню з відповідача, судовий збір в сумі 243,60 гривень. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати зі сплати послуг адвоката за складання позову в розмірі 350,00 грн. За змістом ст.ст.79, 84 ЦПК до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права. На даний час граничний розмір визначається на підставі Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Виходячи з матеріалів справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вказаної вимоги, оскільки позивачем не додано до позову достатні та належні докази понесених ним витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги в розмірі 350 гривень, (довідка про надання послуг зі складання позовної заяви із зазначенням затраченого часу та розрахунок адвоката, акт прийому-передачі послуг, який визначає зміст правової допомоги, квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу, касового чеку, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги). На підставі вищенаведеного, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 19172,38 грн. (18054,25 грн. сума заборгованості за розписками + 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 874,53 грн. + 243,60 грн. сума судового збору). На підставі викладеного та

Outcome: partial