Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на нежилі приміщення надбудови напівпідземної стоянки (в Літ. В), загальною площею 2628,0 кв.м., які розташовані за адресою: місто Київ, вулиця Лебедєва-Кумача, будинок 5 та на нежитлову будівлю (невиробничі приміщення), літ.А. - площею - 4167,0 кв.м, виробничий будинок, літ. Б - площею 336,7 кв. м., теплопункт, літ.В - площею 40,2 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Симиренка, будинок 1. Також, позивач просив зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] провести державну реєстрацію права власності за ним на нежилі приміщення надбудови напівпідземної стоянки (в Літ. В), загальною площею 2628,0 кв.м., які розташовані за адресою: місто Київ, вулиця Лебедєва-Кумача, будинок 5 та нежитлову будівлю (невиробничі приміщення), літ.А. - площею - 4167,0 кв.м, виробничий будинок, літ. Б - площею 336,7 кв. м., теплопункт, літ.В - площею 40,2 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Симиренка, будинок 1. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 18 вересня 2014 року відповідачі, які разом іменуються «продавець», та Товариство з обмеженою відповідальністю «Т ІНВЕСТ» (покупець) в особі громадянина України [PERSON], що діяв на підставі довіреності, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 18 вересня 2014 року за реєстровим №6804, уклали попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого продавці та покупець, виражаючи взаємне волевиявлення, зобов'язалися у майбутньому, в строк до 08 жовтня 2014 року включно укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, проте відповідачі, всупереч умовам попереднього договору ухилилися від нотаріального посвідчення основних договорів купівлі-продажу, чим порушують умови попереднього договору, оскільки з боку позивача, відповідно до умов попереднього договору, до запланованої дати посвідчення основних договорів купівлі-продажу, було здійснено повний розрахунок за нерухоме майно. Ухвалою суду від 04 листопада 2014 року було замінено найменування відповідачів відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Представник позивача просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИ ПЛЮСА» просив справу розглядати за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «САМОКАТ» подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та при вирішенні справи покладається на думку суду. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд, врахувавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так судом встановлено, що 18 вересня 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «ТРИ ПЛЮСА» (надалі іменується Продавець-1) та Товариство з обмеженою відповідальністю «САМОКАТ» (надалі іменується Продавець-2), які разом іменуються «Продавець», та Товариство з обмеженою відповідальністю «Т ІНВЕСТ» в особі громадянина України [PERSON], що діяв на підставі довіреності, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 18 вересня 2014 року за реєстровим №6804 (надалі іменується Покупець) уклали Попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого Продавець-1, Продавець-2 та Покупець, виражаючи взаємне волевиявлення, зобов'язалися у майбутньому, в строк до 25 вересня 2014 року включно укласти договір купівлі-продажу Об'єкту-1 та Об'єкту-2, відповідно, вартість яких Сторони визначили в п.1.4. даного Договору. Відповідно до п. 1.2. попереднього договору, під поняттям «Об'єкт-1» Сторони даного Договору розуміють нежитлову будівлю (невиробничі приміщення), літ. А- площею - 4167,0 кв. м, виробничий будинок, літ. Б - площею 336,7 кв. м., теплопункт, літ. В - площею 40, 2 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Симиренка, будинок 1. Продавець-1 зобов'язується на момент укладення договору купівлі-продажу Об'єкту-1 підготувати та передати нотаріусу для складання та оформлення договору купівлі-продажу Об'єкту-1: правовстановлюючі документи, підтверджуючі право власності Продавця -1 на майно; витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та інші документи, які необхідні для оформлення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу Об'єкту-1 у відповідності до діючого законодавства України. Відповідно до п. 1.3. попереднього договору під поняттям «Об'єкт-2» Сторони даного Договору розуміють нежилі приміщення надбудови напівпідземної стоянки (в Літ. В), загальною площею 2628,0 кв.м., які розташовані за адресою: місто Київ, вулиця Лебедєва-Кумача, будинок 5. Об'єкт належить Продавцю-2 на праві приватної власності, що підтверджується рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 31.07.2012 року та витягом про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна №35772729 від 09.10.2012 року. Відповідно до п. 1.4. попереднього договору Продавець-1 та Покупець дійшли взаємної згоди, що загальна вартість Об'єкту-1, за якою Об'єкт буде продаватись в рамках договору купівлі-продажу Об'єкту, складає 18000000 (вісімнадцять мільйонів) гривень 00 коп. Продавець-2 та Покупець дійшли взаємної згоди, що загальна вартість Об'єкту-2, за якою Об'єкт буде продаватись в рамках договору купівлі-продажу Об'єкту, складає 20000000 (двадцять мільйонів) гривень 00 коп. Відповідно до п. 4.2. попереднього договору Покупець перераховує на розрахунковий рахунок Покупця відповідну суму вартості Об'єкта у розмірі, зазначеному у п.1.4 цього Договору, не пізніше дня підписання Договору купівлі-продажу. Відповідно до 2.1. попереднього договору викладеного Договором про внесення змін №1 до Попереднього договору, за домовленістю Сторін підписання договорів купівлі-продажу Об'єктів та його нотаріальне посвідчення, державна реєстрація здійснюватиметься не пізніше 08 жовтня 2014 року у приватного нотаріуса [PERSON] у приміщенні, що знаходитиметься за адресою: [ADDRESS].» Договором про внесення змін №2 до Попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 18 вересня 2014 року за реєстровим №6805 від 03 жовтня 2014 року пункт 1.4. попереднього договору виклали в наступній редакції: « 1.4. Продавець -1 та Покупець дійшли взаємної згоди, що загальна вартість Об'єкту-1, за якою Об'єкт буде продаватись в рамках договору купівлі-продажу Об'єкту, складає 18 000 000 (вісімнадцять мільйонів) гривень 00 коп. Продавець -2 та Покупець дійшли взаємної згоди, що загальна вартість Об'єкту-2, за якою Об'єкт буде продаватись в рамках договору купівлі-продажу Об'єкту, складає 8 800 000 (вісім мільйонів вісімсот тисяч) гривень 00 коп.». Підписавши Попередній договір сторони досягли усіх істотних умов майбутніх договорів купівлі-продажу. На виконання умов п. 4.2. попереднього договору позивачем було здійснено повний розрахунок з ТОВ «ТРИ ПЛЮСИ» за Об'єкт-1 та з ТОВ «САМОКАТ» за Об'єкт-2, що підтверджується платіжними дорученнями на загальну суму 18 000 000 (вісімнадцять мільйонів) гривень 00 коп. з ПДВ та платіжним дорученням №39 від 06.10.14 року на суму 8 800 000 (вісім мільйонів вісімсот тисяч) гривень 00 коп. з ПДВ. Проте, у визначений договором час, а саме 08 жовтня 2014 року, Договір купівлі-продажу Об'єкту-1 та Договір купівлі-продажу Об'єкту-2 не було укладено з вини відповідачів, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.10.2014 року. Відповідно до п. 7.4 попереднього договору, у разі, якщо продавець ухиляється від виконання зобов'язань за договором (тобто ухиляється від укладення договору купівлі-продажу Об'єкту), покупець вправі звернутися до суду з вимогою про визнання права власності, на умовах визначених цим Попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна, лише за умови виконання Покупцем п. 4.2 Договору Також, судом було встановлено, що позивачем були вчинені реальні дії щодо виконання умов Основних договорів, а саме позивачем була здійснена повна оплата за Об'єкт-1 та Об'єкт-2, про що свідчать платіжні доручення, тобто позивачем було виконано умови п. 4.2. попереднього договору. Відповідно до ст. 15 ЦК України, Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 41 Конституції України право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття право власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Продавці та Покупець досягли всіх істотних умов майбутніх договорів купівлі-продажу в Попередньому договорі, а саме погодили предмет та вартість нерухомого майна. Проте з вини відповідачів ТОВ «САМОКАТ» та ТОВ «ТРИ ПЛЮСА» посвідчення договору купівлі-продажу не було здійснено, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 жовтня 2014 року. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 7.5 попереднього договору, у разі, якщо Продавець ухиляється від виконання зобов'язань за цим договором (тобто ухиляється від укладення договору купівлі-продажу Об'єкту), Покупець вправі звернутися до суду з вимогою про визнання права власності, на умовах, визначених цим Попереднім договором купівлі-продажу нерухомого, майна лише за умови виконання Покупцем п. 4.2. Договору. У зв'язку з тим, що відповідачі ухиляються від підписання основних договорів купівлі-продажу, то позивач вправі звернутися до суду з вимогами про визнання права власності в судовому порядку. Згідно зі ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Попереднім договором встановлено можливість звернення до суду з вимогою про визнання права власності. Частиною 5 статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права можуть виникати зокрема, з рішення суду. Відповідно до ст. 19 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» серед підстав для державної реєстрації прав та їх обтяжень віднесено в тому числі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріус, який вчинив нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію речового права, що виникло у результаті вчинення такої дії. Судом встановлено, що жодних дій направлених на повернення грошових коштів від відповідачів на користь позивача не надходило. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі ТОВ «ТРИ ПЛЮСА» та ТОВ «САМОКАТ» не виконали зобов'язань за попереднім договором, у зв'язку з чим позивач набув права вимагати визнання права власності в судовому порядку. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надав суду належні та допустимі докази, довів суду їх переконливість, а також довів обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог. Відповідачами доводів позивача не спростовано. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність i взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також те, що відповідачами вимоги позивача фактично не заперечувались, то суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 3654,00 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved