Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить звільнити його від сплати аліментів у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) як на особу, яка продовжує навчання, які стягуються на підставі Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.09.2013 р. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач є його дочкою. За рішенням суду позивач сплачує на користь дочки аліменти до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення 23 років. Позивач в судове засідання не з*явився, через канцелярію надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила. За наявністю підстав передбачених ст. 224 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.09.2013 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня подання позову і до закінчення навчання [PERSON], але не більш як до досягнення нею 23 років (а.с. 5-6). Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справа апеляційного суду Луганської області від 12.11.2013 р. вищезазначене рішення змінено : скасовано в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до закінчення [PERSON] навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, крім перебування на канікулах, починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення позивачкою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років (а.с. 7-8). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.09.2014 р. рішення колегії суддів судової палати у цивільних справа апеляційного суду Луганської області від 12.11.2013 р. скасовано, а рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.09.2013 р. залишено в силі (а.с. 9-11). Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно положень ст.199 СК України у випадку, якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги , батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років при умові, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Стаття 214 ЦПК України містить перелік питань, які суд вирішує під час ухвалення рішення, зокрема, чи мало місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Відповідачем не надано жодного доказу в обґрунтування свого позову. У зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача, суд позбавлений можливості розглянути його клопотання про витребування доказів у справі. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed