Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування квартирою. В обґрунтування позову зазначив, що йому, [PERSON] належить 1/4 частини 4-х кімнатної квартири [ADDRESS], [PERSON] - 1/2 частини квартири та [PERSON] - 1/4 частини квартири. У зв'язку з виникненням конфліктів й перешкод зі сторони відповідачів по користуванню квартирою та неможливістю вирішити питання мирним шляхом, позивач вимушений звернутися до суду. Позивач просить суд визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], залишити в спільному користуванні відповідно до технічного паспорту такі приміщення, як кухня, ванна кімната, туалет, коридор та розділити особовий рахунок на квартиру [ADDRESS], виділивши [PERSON] - особовий рахунок та виділити окремий спільний особовий рахунок для відповідачів [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Ленінського районного суду від 06.11.2014 р. позовні вимоги в частині «розділити особовий рахунок на квартиру [ADDRESS], виділивши [PERSON] - особовий рахунок та виділити окремий спільний особовий рахунок для відповідачів [PERSON], [PERSON]» - залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, та просить виділити йому у користування ізольовану жилу кімнату №6 площею 8,9 кв.м. Відповідачі в судовому засіданні пояснили, що на даний час між ними встановився фактичний порядок користування квартирою, а саме позивач користувався кімнатою №6 площею 8,9 кв.м., а відповідачі іншими кімнатами, тому вони не заперечують визначити порядок користування за складеним фактичним користуванням. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 4-х кімнатна квартири [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності в таких долях: [PERSON] належить 1/4 частини квартири, [PERSON] - 1/2 частини квартири та [PERSON] - 1/4 частини квартири, що підтверджується Свідоцтвом про права власності на житло №2237 від 20.12.2006 р., Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13525513 від 10.02.2007 р., Свідоцтвом про право спадщину за законом та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26289590 від 02.06.2010 р.. (а.с.17-18, 24-25) Відповідно до технічного паспорту квартиру [ADDRESS], має загальну площу - 85,66 кв.м, житлову площу - 51,5 кв.м, складається з кімнати №5 площею 13,6 кв.м., кімнати №6 площею 8,9 кв.м, . кімнати №7 площею 10,4 кв.м., кімнати №8 площею 18,6 кв.м., коридору №1 площею 13,9 кв.м, кухні №9 площею 10,3 кв.м, туалету №2 площею 1,1 кв.м, ванної кімнати №3 площею 3,6 кв.м, комори № 4 площею 1,0 кв.м. (а.с.15-16). Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 14 постанові «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р., квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Виходячи з аналізу ст..358 ЦК України слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 року № 6-12цс13 та відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють та користуються ним спільно, якщо інше не встановлене домовленістю між ними. За роз'ясненнями викладених у п. п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року вбачається, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Судом встановлено, що [PERSON] належить 1/4 частини квартири [ADDRESS], тому відповідно до технічної документації йому припадає - 12,875 кв.м житлової площі. На даний час між власниками встановився певний порядок користування спірною квартирою [ADDRESS], так фактично позивач користується кімнатою №6 площею 8,9 кв.м., а відповідачі кімнатами №5 площею 13,6 кв.м., №7 площею 10,4 кв.м., №8 площею 18,6 кв.м. Коридор №1 площею 13,9 кв.м, кухня №9 площею 10,3 кв.м, туалет №2 площею 1,1 кв.м, ванна кімната №3 площею 3,6 кв.м, комора №4 площею 1,0 кв.м. - перебувають у спільному користуванні. Оскільки в судовому засіданні сторони дійшли згоди щодо визначення порядку користування квартирою за складеним фактичним порядком, суд задовольняє позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування квартирою.

Outcome: approved