Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку № 2 по вул. Залізничній в м. Мелітополь Запорізької області, зазначивши, що відповідач є його донькою та вона була зареєстрована в будинку як член його сімї. Однак, відповідач не проживає у належному йому будинку з 2009 року, претензій щодо проживання в будинку не має, її речей в будинку не має, тому вона може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не зявився, від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилась, не повідомила суд про причини неявки, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за її відсутності, а також відзив на позов від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Як вбачається з матеріалів справи, право власності на будинок № 2 по вул. Залізничній в м. Мелітополь Запорізької області зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 серпня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 3-4404 /а.с.5/. Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, посвідченого головою квартального комітету № 25 від 06 серпня 2018 року, за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Залізнична, буд. 2, [PERSON] зареєстрована, однак не проживає з 2009 року /а.с.10/. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] більше одного року в будинку № 2 по вул. Залізнична в м. Мелітополь Запорізької області не проживає, її речей та іншого майна в будинку немає, вимог щодо проживання у вказаному будинку відповідач не предявляла. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідача такою, що втратила право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved