Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт його постійного проживання разом з матірю [PERSON], померлою 22.04.2012 року, з січня 2010 року і по день її смерті, усунути [PERSON] від права спадкування після смерті їх матері [PERSON], померлої 22.04.2012 року, та від права спадкування після смерті їх батька [PERSON], померлого 17.07.2015 року, визнати за позивачем право власності на 1/3 частину квартири №2 в житловому будинку №22 по вул. Г.Тикви в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області у порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] та на 1/3 частину квартири №2 в житловому будинку №22 по вул. Г.Тикви в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області у порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі посилаючись на обставини, що викладені у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала, що позивач фактично одноособово доглядав за батьком, а також що він постійно проживав разом з батьками та доглядав за ними. В подальшому подала до суду заяву, в якій позов визнала в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факт того, що позивач постійно проживав з січня 2010 року з батьками та доглядав за ними, оскільки вони потребували такої допомоги. З цих підстав просив позов задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 22.04.2012 року померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 1\\3 частини квартири №2, розташованої за адресою: вул. Г.Тикви буд.22 в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області. Заповіту [PERSON] не залишила. Вказана квартира зареєстрована та належала на праві власності батькам позивача та йому в розмірі по 1/3 частині на підставі свідоцтва про право на житло від 29.04.1997 року, державна реєстрація права власності була здійснена КП «МБТІ» м. Нікополь. Спадщина, що відкрилась після смерті [PERSON] прийняв батько позивача (чоловік [PERSON]В.), який постійно проживав та був зареєстрований разом з [PERSON], відповідач, яка звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а також позивач відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON]В, є її чоловік [PERSON], відповідач [PERSON], третя особа [PERSON] та позивач. Тобто, кожен зі спадкоємців, крім [PERSON], який не претендував та не претендує на спадщину, що відкрилась, прийняли по 1\\3 частки у спадщині,\~\~частка кожного зі спадкоємців складає 1\\15. Батько позивача [PERSON] помер 17.07.2015 року Таким чином, після смерті [PERSON] спадкоємцями є донька [PERSON] та два сини [PERSON] та [PERSON], який на спадщину після смерті батька не претендує. Після смерті батька, позивач 10.08.2015 року звернувся до державної нотаріальної контори м. Орджонікідзе Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини, відповідач з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталась. \~Відповідно до довідки КЗ «Центр первинної медикосанітарної допомоги м. Орджонікідзе» №2254/1 від 23.09.2015 року батько та матір позивача потребували постійного стороннього догляду з боку родичів, так як страждали гіпертонічною хворобою, а також перенесли ГПМК в басейні ЛСМА з грубим вираженим лівобічним у батька та правобічним у матері геміпарезом, відповідач по справі не бажала здійснювати догляд за матір'ю, тому позивач був вимушений постійно брати лікарняні для догляду за хворими батьками. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виконання, заміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Згідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Судом встановлено, що покійні [PERSON] та [PERSON] перебували в безпорадному стані, потребували стороннього догляду, цей догляд за ними здійснював позивач. Статтею 392 ЦК України встановлює, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності у нього документа, що засвідчує його право власності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд заслухавши сторін прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved