Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], 3-я особа: Третя Київська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в м. Києві, в якому просила визначити додатковий строк у п'ять місяців для подання заяви до Третьої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого [INFO] її батька - [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в 2011 році вона, яка постійно проживає з 2000 року у Сполучених Штатах Америки та перебуваючи на території вказаної країни, в телефонній розмові дізналася про смерть її батька - [PERSON] у 2009 році. На момент смерті померлий спадкодавець проживав на території України в м. Києві за адресою [ADDRESS]. 07 листопада 2011 року, вона особисто звернулася з заявою до Генерального Консульства України в США про надання їй допомоги у прийнятті спадщин в Україні після смерті батька. Генеральне Консульства не виконало вимог законодавства і не надало їй відповіді, вона звернулася до суду за захистом свого порушеного права на звернення та отримання відповіді в порядку, передбаченому законодавством України. Так Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 березня 2012 р. у справі № 2-а-2664/12/2670 було визнано бездіяльність Генерального Консульства України в США в м. Сан-Франциско щодо розгляду її заяви від 07.11.2011 р. протиправною та зобов'язано розглянути вказану заяву, надати їй відповідь у порядку та в строки, визначені Законом України «Про звернення громадян». 10 квітня 2012 року Генеральне Консульство України в Сан-Франциско надіслало лист-відповідь під № 61412/19-571-388, яким рекомендувало їй замість допомоги в отриманні Свідоцтва про смерть батька, - звернутися до суду з позовом про поновлення строку на звернення з заявою про прийняття спадщини. Протягом тривалого періоду часу - до вересня 2013 року включно, вона та її представники в Україні вчиняли активні дії щодо встановлення дійсності причин та факту смерті її батька. Лише у вересні 2012 року Генеральне Консульство України в Сан-Франциско США виконало Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 березня 2012 р. у справі № 2-а-2664/12/2670 та надало їй свідоцтво про смерть [PERSON], саме в цей час вона могла достовірно дізнатися про дату смерті свого батька - [INFO]. 01 грудня 2014 р. нею у приватного нотаріуса міста Лос-Анджелеса Штату Каліфорнія (США) Ферангіз Ахмедової було вчинено нотаріальну заяву про прийняття спадщини за законом, яка в подальшому була адресована Третій Київській державній нотаріальній конторі (04108, м. Київ, пр-кт Правди, 33). Дана заява була отримана нотконторою в особі її начальника - [PERSON] 26 грудня 2014 року. Лист з вказаною заявою та доданими до неї матеріалами був зареєстрований в Третій Київській державній нотаріальній конторі за вх. 118/02-14 від 10.02.2015 р. Листом №436/02-14 від 13 березня 2014 року приватним нотаріусом роз'яснено, що її заяву приєднано до матеріалів спадкової справи № 366/2009 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] та встановлено спадкоємець [PERSON]., заяву про прийняття спадщини, в встановлений ст.1270 ЦК України строк до нотаріальної контори не подала, у зв'язку з чим рекомендовано звернутися до суду та поновити строк для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що строк звернення з заявою про прийняття спадщини пропустила з поважних причин, тому за захистом своїх прав звернулась до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачкою пропущений строк позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом, який вона просила застосувати. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду листа про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори. Суд, вислухавши пояснення представників сторін та відповідачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що Шевченківським районним судом м. Києва розглядалась цивільна справа № 761/33934/13-ц (провадження № 2/761/1677/2014) за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Рішенням суду від 12 листопада 2015 року було відмовлено в задоволенні даного позову, з тих підстав, що позивач звернувся до суду з позовом передчасно, оскільки із заявою про прийняття спадщини після померлого батька - [PERSON] позивач до нотаріальної контори не звертався, та була відсутня відмова нотаріуса у прийнятті заяви позивача про прийняття спадщини. Вказаним рішення, яке набрало законної сили було встановлено, на підставі письмових доказів та не заперечувалось сторонами, що померлий [PERSON] є батьком [PERSON]. Також встановлено, що [INFO] [PERSON] (спадкодавець) помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 05.11.2012 року. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS] яка належала спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Третьою Київською держнотконторою від 31.03.1994р. за №1с-465 та зареєстрованого в реєстрі за № 2240. За заявою дружини спадкодавця - [PERSON] від 23.04.2009, Третьою Київською державною нотаріальною конторою 23.04.2009 було відкрито спадкову справу №366/09 щодо майна померлого, [INFO], [PERSON], який мешкав у квартири [ADDRESS] Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що заявою про прийняття спадщини за законом від 01 грудня 2014 року позивачка звернулась до Третьої Київської державної нотаріальної контори. На лист [PERSON]. (вх.. 118/02-14 від 10 лютого 2015 року) Держаним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори була надана відповідь від 13 березня 2015 року № 436/02-14, що заява про прийняття спадщини приєднана до спадкової справи № 366/2009 щодо майна померлого [INFO] [PERSON], який мешкав в [ADDRESS] та повідомлено, що нею пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини, так як згідно з вимогами ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщина встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; та ці обставини визнані судом поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу та про смерть спадкодавця, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Посилання позивачки не те, що про смерть батька вона дізналась в 2011 році. спростовуються показами свідка, допитаної в судовому засіданні під час розгляду справи № 761/33934/13-ц (провадження № 2/761/1677/2014) - [PERSON], яка була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправильне показання, та підтвердила факт того, що про смерть батька позивачка дізналась в 2009 році, зі слів відповідачки по телефону. Доказів зворотного суду не надано. Крім цього, сам факт проживання позивачки на території США враховуючи ступінь родинного зв'язку спадкодавця та спадкоємця, не може бути визнаний судом як поважна причина, оскільки будь-яким чином не впливає на можливість спадкоємця своєчасно подати заяву про прийняття спадщини, виходячи із наступних положень законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до п. 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, який набув чинності 07.03.2012 року, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), зокрема, про прийняття спадщини, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна. Пунктами 3.3, 3.4., 3.5 Порядку встановлено, що заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Аналогічні положення щодо порядку подання заяви про прийняття спадщини містила Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що була чинною до 07.03.2012 року (тобто на момент смерті [PERSON].), пункт 207 якої встановлював, що письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою. Посилання позивачки на те, що вона не могла відразу коли дізналась про смерть батька звернутись до нотаріуса, оскільки у неї не було свідоцтва про його смерть, суд вважає безпідставними, оскільки чинне законодавство не вимагає одночасно із заявою про прийняття спадщини подавати вказаний документ. Відповідно до п. 4.14. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину - нотаріус перевіряє при видачі свідоцтва про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. При цьому, відповідно до п.3.6 вказаного Порядку, не допускається приймати заяви про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяви про їх відкликання, складені від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей. Враховуючи обставини справи, що склалися, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення своїх позовних вимог, спростовуються показами свідка [PERSON], суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки строк для прийняття спадщини після померлого [PERSON] нею пропущено без поважних причин.

Outcome: dismissed