Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором №1Z/743-Ф від 12.04.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кальною К.О. за реєстровим №1208 на квартиру [ADDRESS], загальною площею 58,7 кв.м., житловою площею 40,10 кв.м., що належить [PERSON] у відповідності з договором купівлі-продажу, посвідченим 12 квітня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Кальною К.О. за реєстровим №1206 для погашення боргових зобов'язань перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0325 філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» в розмірі 172 414,45 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 116 001,21 дол. США; заборгованість за відсотками - 17248,43 дол. США; пеня за прострочення відсотків - 9923,89 дол. США; пеня за прострочення кредиту - 26100,65 дол. США; заборгованість 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту - 1025,10 дол. США; заборгованість 3% річних від простроченої суми кредиту - 2115,17 дол. США. Також просив визначити спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме укладення ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0325 філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» договорів купівлі - продажу з будь-якою особою - покупцем; визначити початкову ціну предмету іпотеки за Іпотечним договором №1Z/743-Ф від 12.04.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Кальною К.О. за реєстровим №1208 - квартири [ADDRESS] для подальшого продажу за ціною 1255310,00 грн., визначеного згідно звіту складеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Земля Плюс 2006»; надати ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0325 філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» право на реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, отримання витягів з Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності та Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, отримання у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кальної К.О. дублікату договору купівлі-продажу від 12.04.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №1206, отримання в Київському міському бюро технічної інвентаризації дублікату технічного паспорту на квартиру, уповноваженому органу (організації, установі), довідку про осіб, зареєстрованих за вказаною адресою, довідку про наявність або відсутність заборгованості по сплаті комунальних платежів, а також подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях будь-яких документів (їх копії, дублікати, витяги з державних реєстрів, довідки) необхідних для продажу квартири [ADDRESS]; та стягнути з відповідача судовий збір. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 12 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №743-Ф, відповідно до умов якого відповідачем було отримано кредит в сумі 169 700,00 доларів США, строком до 09 квітня 2027 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12% річних. 12 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір №1Z/743-Ф від 12.04.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кальною К.О. за реєстровим №1208. Згідно умов вказаного договору іпотеки, Іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Кредитного договору, передав в Іпотеку, а Іпотекодержатель (банк) прийняв в Іпотеку в порядку і на умовах, визначених в цьому договорі, предмет Іпотеки, який належить Іпотекодавцю на праві власності. Предметом Іпотеки за цим Договором є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира, загальною площею 58,70 кв.м., житловою площею 41,10 кв.м., зі всіма невід'ємними її при належностями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно звіту про незалежну оцінку, складеного 03.06.2016 року ТОМ «Земля Плюс 2006» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №748/15 від 18.09.2015 року), ринкова вартість вищезазначеної квартири станом на 03.06.2016 року складає 1255310,00 грн. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов'язалася своєчасно та в повному обсязі погасити кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Однак, свої зобов'язання за Кредитним договором відповідач не виконує, а саме своєчасно не погашає кредит та відсотки по кредиту, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Загальна сума заборгованості відповідача по кредитному договору № 743-Ф від 12.04.2007 року станом на 01.06.2016 року складає 172 414,45 дол. США, що у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на 01.06.2016 року складає 4334781,52 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 116 001,21 дол. США; заборгованість за відсотками - 17248,43 дол. США; пеня за прострочення відсотків - 9923,89 дол. США; пеня за прострочення кредиту - 26100,65 дол. США; заборгованість 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту - 1025,10 дол. США; заборгованість 3% річних від простроченої суми кредиту - 2115,17 дол. США. Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення не заперечував, про що надав відповідне клопотання (а.с. 98). Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлялася судом належним чином шляхом розміщення оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» №53 (5922) від 21.03.2017 року, оскільки, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано, клопотань про відкладення судового засідання не надходило. Із заявами про розгляд справи у її відсутність до суду відповідач не зверталася. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, врахувавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що ПАТ «Державний ощадний банк України» є повним правонаступником ВАТ «Державний ощадний банк України». Як вбачається з матеріалів справи, 12 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №743-Ф (а.с.а.с. 21-26). Відповідно до п.п. 1.1 п. 1 зазначеного договору, [PERSON] було отримано кредит в сумі 169 700,00 доларів США, строком до 09 квітня 2027 року. За користування кредитом було встановлено плату в розмірі 12% річних, які повинні сплачуватись згідно п. 1.6, п. 1.5 Кредитного договору. Також встановлено, що 12 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір №1Z/743-Ф від 12.04.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кальною К.О. за реєстровим №1208 (а.с.а.с. 27-30). Згідно умов вказаного договору іпотеки, Іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Кредитного договору, передав в Іпотеку, а Іпотекодержатель (банк) прийняв в Іпотеку в порядку і на умовах, визначених в цьому договорі, предмет Іпотеки, який належить Іпотекодавцю на праві власності. Предметом Іпотеки за цим Договором є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира, загальною площею 58,70 кв.м., житловою площею 41,10 кв.м., зі всіма невід'ємними її при належностями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2014 року, позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0325 філії - Запорізького обласного управління до [PERSON], [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки, - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0325 філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №743-Ф від 12 квітня 2007 року в розмірі 121 770, 27 дол. США та 5754,72 грн. (а.с.а.с. 46-50). Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 26 лютого 2015 року, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2014 року, скасовано в частині відмови в позові та розподілу судових витрат та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено (а.с.а.с. 51-53). Оскільки позичальником за Кредитним договором не виконано свого зобов'язання з повернення на користь Банку суми Кредиту, суд приходить до висновку, що доводи позивача про наявність підстав для звернення стягнення в рахунок погашення наведеної заборгованості на майно, яке є предметом Іпотечного договору є обґрунтованими. Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 572 ЦК України, ст. 1, ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За змістом п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 3.1.4 Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за Кредитним договором та/або цим Договором, в тому числі: при несплаті або частковій сплаті у встановлені відповідно до Кредитного договору строки суми кредиту, та/або при несплаті або частковій сплаті суми відсотків, та/або при несплаті або частковій сплаті суми комісійних винагород, та/або при несплаті або частковій сплаті штрафних санкцій, збитків та/або в разі невиконання зобов'язань, що визначені цим Договором. З матеріалів справи вбачається, що на відміну від позивача, що виконав взяті на себе зобов'язання належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти у встановленому договором ліміті та строки, остання свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів, не виконала, у зв'язку з чим у відповідача по кредитному договору № 743-Ф від 12.04.2007 року виникла заборгованість, яка станом на 01.06.2016 року складає 172 414,45 дол. США, що у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на 01.06.2016 року складає 4334781,52 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 116 001,21 дол. США; заборгованість за відсотками - 17248,43 дол. США; пеня за прострочення відсотків - 9923,89 дол. США; пеня за прострочення кредиту - 26100,65 дол. США; заборгованість 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту - 1025,10 дол. США; заборгованість 3% річних від простроченої суми кредиту - 2115,17 дол. США. Наявність заборгованості підтверджується даними розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с.а.с. 6, 7-20). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установ (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем порушено умови кредитного договору у частині своєчасного повернення кредиту, не проводились платежі по кредитному договору у частині погашення основної суми кредиту та процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У ст. 33 Закону України «Про іпотеку» вказано, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 9 постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Відповідно до п. 6. 1 Договору іпотеки, Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання Іпотекодавцем будь-якого з своїх обов'язків, передбачених цим Договором та/або кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих Іпотекодавцем у відповідності з цим Договором, виявиться (стане) недійсною. Пунктом 6.2. іпотечного договору передбачено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса, або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку, в тому числі у відповідності до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься у п. 6.6. цього договору. У п. 6.6 іпотечного договору визначено, що за цим договором Іпотекодержатель має право від свого імені здійснити продаж предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, та/або набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань на підставі цього договору або укладеного договору про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, встановленому чинним законодавством. Квартира [ADDRESS], загальною площею 58,7 кв.м., житловою площею 40,10 кв.м., належить [PERSON] у відповідності з договором купівлі-продажу, посвідченим 12 квітня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Кальною К.О. за реєстровим №1206 (а.с.а.с. 31-32). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. За змістом ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону. Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. У п. 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» надано роз'яснення, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири [ADDRESS], загальною площею 58,7 кв.м., житловою площею 40,10 кв.м., що належить [PERSON] у відповідності з договором купівлі-продажу, посвідченим 12 квітня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Кальною К.О. за реєстровим №1206, для погашення боргових зобов'язань перед позивачем, як це передбачено умовами договору та Законом України «Про іпотеку». За змістом ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. При ухваленні рішення, враховуючи загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (ч. 1 ст. 3 ЦК України), суд виходить із засад співмірності вимог позивача з вартістю предмету іпотеки. Згідно звіту про незалежну оцінку, складеного 03.06.2016 року ТОМ «Земля Плюс 2006» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №748/15 від 18.09.2015 року), ринкова вартість вищезазначеної квартири станом на 03.06.2016 року складає 1255310,00 грн. (а.с. 54). Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення наданий позивачем висновок суб'єкта оціночної діяльності станом на 03 червня 2016 року. Враховуючи те, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує та у неї утворилася заборгованість за кредитним договором, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому у рахунок погашення заборгованості [PERSON] за іпотечним договором №1Z/743-Ф від 10.07.2007 року у розмірі 172 414,45 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 01.06.2016 року - 4 334 781,52 грн., звернути стягнення на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS], загальною площею 58,7 кв.м., житловою площею 40,10 кв.м., що належить [PERSON] у відповідності з договором купівлі-продажу, посвідченим 12 квітня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Кальною К.О. за реєстровим №1206, за ціною згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності станом на 03 червня 2015 року, що становить 1 255 310,00 грн. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не скористалася своїм правом надати заперечення проти заявлених позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України», не надала доказів, які б могли спростовували розрахунки банку щодо нарахування заборгованості. Позовні вимоги про визначення способу реалізації предмету іпотеки - шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме укладення ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0325 філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» договорів купівлі - продажу з будь-якою особою - покупцем; та надання ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0325 філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» право на реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, отримання витягів з Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності та Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, отримання у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кальної К.О. дублікату договору купівлі-продажу від 12.04.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №1206, отримання в Київському міському бюро технічної інвентаризації дублікату технічного паспорту на квартиру, уповноваженому органу (організації, установі), довідку про осіб, зареєстрованих за вказаною адресою, довідку про наявність або відсутність заборгованості по сплаті комунальних платежів, а також подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях будь-яких документів (їх копії, дублікати, витяги з державних реєстрів, довідки) необхідних для продажу квартири [ADDRESS], є необґрунтованими у відповідності до вимог Закону України «Про іпотеку», а тому задоволенню не підлягають. Таким чином, суд, дослідивши обставини справи і перевіривши їх доказами у сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 1 378,00 підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial