Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 159961,14 грн. yа відшкодування матеріальної шкоди, 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди та вартість проведених експертних досліджень в розмірі 1500,00 грн. При цьому посилається на те, що з вини відповідача 25.10.2015 року сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження чим останньому спричинено матеріальну та моральну шкоду. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 1166, 1167, 1192 ЦК України. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування\~\~матеріальної шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 25.10.2015 року близько 03 години 00 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки Renault Kangoo, державний реєстраційний номер [NUMBER], який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ №876712 належить [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, рухаючись по вул. Київській в напрямку вул. Ватутіна в м. Житомирі поблизу будинку №77А, в порушення п.2.3 б), 12.1, 12.4 та 12.9 б Правил дорожнього руху України, проявив неуважність дорожньої обстановки і її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожньої обстановки, обрав невірні прийоми керування транспортним засобом та допустив його занос ліворуч і подальше зіткнення з бордюром та металевою конструкцією, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, після чого виїхав на смугу зустрічного руху, де зупинився. Вказані обставини встановлені вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 15.01.2016 року, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Сторонами в судовому засіданні визнано, що внаслідок вказаної вище ДТП транспортний засіб, належний позивачу на праві власності отримав механічні пошкодження. Відповідно до розяснень, що містяться в п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки від 01.03.2013 року №4, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим, а власник транспортного засобу згоден на визнання транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. За змістом п.1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В судовому засіданні позивач пояснив, що його транспортний засіб не підлягає ремонту, однак жодних та допустимих доказів відносно даного факту не надав, хоча це є його обовязком відповідно до ст.60 ЦПК України. Наданий позивачем в обгрунтування позову звіт про оцінку вартості матеріального збитку №56/2-16 від 10.02.2016 року не є належним та допустимим доказом по справі, оскільки не є висновком судової експертизи, складений особою, яка не була попереджена судом про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на неї обовязків та за дачу завідомо неправдивого висновку. Також в зазначеному звіті не зазначено чи є транспортний засіб фізично знищеним та чи підлягає він ремонту. В судовому засіданні клопотань про призначення по справі судової експертизи заявлено не було, хоча суд розяснив сторонам їх процесуальні права. За таких обставин, коли позивачем не надано належних та допустимих доказів розміру спричиненої йому матеріальної шкоди, реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди не підлягають до задоволення. Вимога про стягнення вартості проведених експертних досліджень в сумі 1500,00 грн. також не підлягає до задоволення, оскільки вказана сума не є матеріальної шкодою або судовими витратами. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст.1167 ЦК України. Згідно ч.1 та п.3 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4). У пункті 5 вказаної постанови зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві мор альних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Судом встановлено, що позивач не мав статусу потерпілого в кримінальному провадженні та вироком суду не встановлено заподіяння йому тілесних ушкоджень внаслідок вчиненої відповідачем ДТП. Однак враховуючи, що відповідач, перебуваючи за кермом в стані алкогольного сп»яніння, здійснив внаслідок порушення правил дорожнього руху, зіткнення з бордюром та металевою конструкцією, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, через що транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження, з урахуванням характеру і тривалості моральних страждань, яких зазнав позивач у зв»язку з пошкодженням його майна, істотність вимушених змін в житті позивача, обставини справи, характер моральних страждань і наслідків, що наступили, а також з урахуванням принципу розумності, справедливості та пропорційності, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування відповідачем моральної шкоди у розмірі 2000 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Крім того, суд стягує з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. \~\~\~ На підставі викладеного,\~\~

Outcome: partial