Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.10.2010 року в розмірі 9437,76 грн., посилаючись, що відповідно до укладеного договору №б/н від 04.10.2010 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором станом на 31.01.2015 року утворилась заборгованість у вказаному вище розмірі, яку просить стягнути з відповідача та понесений судовий збір. Позивач про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.52), представник якого в судове засідання не зявився, але направив до суду заяву згідно якої просив слухання справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с.56). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечила проти їх задоволення. Додатково пояснила, що тривалий час кредит не погашала, після предявлення позову сплатила на користь позивача 600 грн. Визнання відповідачем позову прийняте судом. Суд, вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 04 жовтня 2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н від 04.10.2010 року, відповідно до якого позичальнику надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг. За умовами кредитного договору, Кредитор прийняв на себе зобов'язання надати кредитні кошти Позичальнику, в порядку визначеному в кредитному договорі. Позичальник, в свою чергу, прийняв на себе зобов'язання погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг). Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії. Штраф враховується на окремому рахунку та підлягає сплаті в першу чергу. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору №б/н від 04.10.2010 року, станом 31.01.2015 року виникла заборгованість у розмірі 9437,76 грн., яка складається з наступного: 5892,25 грн. заборгованості за кредитом; 2234,89 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 385,01 грн. заборгованості за пенею та комісією; штрафів: 500 (фіксована частина), 425,61 грн. (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-7). Враховуючи викладені обставини справи та те, що відповідач позов визнала повністю і його визнання прийняте судом, а також те, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини викладені в позовній заяві щодо порушення відповідачем зобовязання за кредитним договором перед позивачем та порушення нею вказаних вище норм законодавства, тому суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 9437,76 грн. Дві квитанції про сплату по 300грн. на загальну суму 600 грн. на користь позивача суд до уваги не приймає, оскільки в них не вказано призначення платежу та їх зарахування саме на погашення заборгованості за вказаним договором станом на 31.01.2015 року, а не тієї, що виникла після цієї дати. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесений ним та документально підтверджений платіжним дорученням (а.с.1) судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved