Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи позовну заяву тим, що на підставі договору купівлі-продажу частини будинку мати позивача - [PERSON] була власником 247/2000 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на вказану вище нерухомість. Оскільки спадкодавець заповіту не залишила, то право на спадщину за законом мають чоловік померлої - [PERSON] , її діти від першого шлюбу - відповідачі, а також позивач. Проте, відповідачі із заявою про прияняття спадщини до нотаріуса не зверталися. Позивач відмовився від свого права на користь батька, який став єдиним спадкоємцем за законом. Однак, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] отримав у спадщину лише Ѕ частку спадкового майна. На іншу частину спадкового майна свідоцтво не може бути видано, оскільки є відомості про наявність інших спадкоємців першої черги - відповідачів. [INFO] [PERSON] помер залишився заповіт на користь позивача. [PERSON] прийняв спадщину після свого батька та отримав свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого успадкував 247/4000 частку зазначеного житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель. На іншу частину спадщини, яка була прийнята, але не оформлена спадкодавцем нотаріус свідоцтво не видав, так як у спадкодавця були відсутні правовстановлюючі документи на неї. З огляду на викладене, [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та просив визнати за ним право власності на 247/4000 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] . В судове засідання представник позивача не з`явився, проте подав до суду заяву, в якй зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив справу розглядати за його відсутності. Також не заперечив щодо заочного розгляду справи. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заяв та заперечень від відповідачів до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились у судове засідання, про причини неявки не повідомили, не подали відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу частини будинку від 31.01.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н.В., мати позивача - [PERSON] купила 247/2000 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] (34) (а.с. 5). Факт реєстрації права власності на вказане домоволодіння за останньою підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 69, 70). Також на вказану частку будинку їй було видано технічний паспорт (а.с. 95-100). Слід відзначити, що 09.09.1976 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та від шлюбу в них народився син - позивач [PERSON] (а.с. 66, 89). Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с. 65). Державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 692, після смерті [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 27422221, виданим 06.07.2011 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою (а.с. 6). Згідно з витягом із Спадкового реєстру від 06.07.2011 року, [PERSON] заповіт не складала (а.с. 60). З матеріалів спадкової справи № 692/11, заведеної після смерті [PERSON] , судом встановлено, що [PERSON] 07.07.2011 року звернувся до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна після смерті [INFO] дружини [PERSON] (а.с. 63). Позивач [PERSON] 06.07.2011 року подав нотаріусу заяву, в якій повідомив, що від прийняття спадщини після смерті його матері він відмовляється на користь чоловіка померлої [PERSON] (а.с. 59). Зі змісту свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.09.2011 року, спадкоємцями майна [PERSON] є: - [PERSON] в Ѕ частці, в тому числі з урахуванням ј частки майна, від якої відмовився син померлої [PERSON] ; - син [PERSON] - в ј частці; - син [PERSON] в ј частці. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається із 247/2000 часток житлового будинку з відповідною часткою прибудов, господарських будівель і споруд під [ADDRESS] (а.с. 7). З довідки Першої вінницької державної нотаріальної контори від 01.02.2012 року вбачається, що є відомості про наявність спадкоємців першої черги спадкування - синів померлої [PERSON] та [PERSON] , які до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини або відмови від неї не звертались. Оскільки спадкоємці [PERSON] та [PERSON] мають право на звернення до суду для продовження строку для прийняття спадщини, видати на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на частку спадкового майна, на яку мають право вищезазначені спадкоємці, нотаріус не може (а.с. 8). Так, [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.02.2018 року після смерті батька [PERSON] , на 247/4000 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] (а.с. 9). Факт реєстрації права власності за позивачем підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.02.2018 року (а.с. 10). Відповідно до домової книги на будинковолодіння [ADDRESS] , відповідач [PERSON] був зареєстрований в будинку з 30.04.2004 року по 20.05.2004 року, а відповідач [PERSON] взагалі не був зареєстрований (а.с. 11-13). З матеріалів справи вбачається, що [INFO] в м. Вінниці помер [PERSON] (а.с. 82). Відповідно до заповіту від 01.08.2012 року, посвідченого секретарем виконкому Літинецької сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом, своєму синові [PERSON] (а.с. 81). З матеріалів спадкової справи № 237/2017, заведеної після смерті [PERSON] , судом встановлено, що позивач [PERSON] 25.04.2017 року звернувся до Першої вінницької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадкового майна після смерті [INFO] батька [PERSON] (а.с. 79). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.02.2018 року позивач [PERSON] є спадкоємцем 247/4000 частки житлового будинку з прибудови, господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] (а.с. 103). Факт реєстрації права власності на вказане домоволодіння за позивачем підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 02.02.2018 року (а.с. 104). Таким чином, інша частина була прийнята, але не оформлена спадкодавцем [PERSON] , оскільки нотаріус свідоцтво про право на спадщину не видав, так як є відомості про наявність спадкоємців першої черги спадкування - синів померлої [PERSON] та [PERSON] , які до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини або відмови від неї не звертались. Оскільки спадкоємці [PERSON] та [PERSON] мають право на звернення до суду для продовження строку для прийняття спадщини, видати на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на частку спадкового майна, на яку мають право вищезазначені спадкоємці, нотаріус не може. За змістом ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину . Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У п. 3.1. листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» міститься роз`яснення судам про те, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved