Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням зменшення позовних вимог просить стягнути з відповідача заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 19552,91 грн. та 500 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що працював у відповідача начальником відділу охорони заводу. 16.10.2013 він був звільнений з роботи за угодою сторін. Однак, при звільненні відповідач не виплатив йому заробітну плату та заборгованість із такої. Він неодноразово звертався до керівництва заводу про виплату йому заборгованості із заробітної плати, але його прохання були проігноровані. З таких підстав, для захисту своїх конституційних прав на справедливу винагороду за працю, змушений звертатись до суду. Окрім цього, просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює в 500 грн., оскільки внаслідок невиплати йому розрахункових коштів він змушений позичати кошти для утримання своєї сім'ї, що для нього є принизливим. Позивач в судове засідання не з'явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача Бурмас Ю.Р. в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов в частині стягнення заборгованості із заробітної плати визнає, а в частині відшкодування моральної шкоди - покладається на думку суду. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Статтею ст.43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Встановлено, що позивач працював у відповідача начальником відділу охорони заводу. 16.10.2013 року позивача звільнено з роботи за угодою сторін. Згідно довідки ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» від 10.02.2014 року №111 заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати станом на 07.02.2014 року становить 19552,91 грн. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Згідно ст.12 Конвенції МОП №95 «Про захист заробітної плати» 1994р. та ст.47 КЗпП України у день звільнення роботодавець зобов'язаний провести повний розрахунок із працівником, який звільняється. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст.237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер неправомірних дій відповідача, його поведінку після невиплати заробітної плати, тривалість порушення прав позивача, як наслідок порушення нормального ритму життя, нормальних життєвих зв'язків, тяжкість вимушених змін, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. А тому, враховуючи вимоги п.п.3,5,6,9,13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, з відповідача слід стягнути в користь позивача 500 грн. моральної шкоди. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Outcome: approved