Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 02 лютого 2016 року Службою реєстрації актів цивільного стану місто Зігмарінген, Німеччина, реєстраційний № [NUMBER], посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносин припинено. Шлюб має формальний характер. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, сімейне життя не склалося, почуття поваги та кохання один до одного втрачено, позивач та відповідач три роки разом не проживають, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Ухвалою суду від 20.05.2020 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду від позивача та представника позивача надійшла заява, відповідно до якої позивач та представника позивача підтримують позовні вимоги про розірвання шлюбу в повному обсязі, просять позов задовольнити та розірвати шлюб з відповідачем, а розгляд справи проводити за їх відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, погодилась на розірвання шлюбу з позивачем. Зазначила, що з позивачем проживають окремо з вересня 2017 року. Примирення вважає не можливим. Суд, врахувавши подану заяву позивача та представника позивача, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 лютого 2016 року, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб, виданим Службою реєстрації актів цивільного стану місто Зігмарінген, Німеччина, реєстраційний № [NUMBER] Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даним свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Соломянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, 18.05.2018 р. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, з вересня 2017 року проживають окремо. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved