Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 21 серпня 2015 року, зареєстрований у місті Плевен, актовий запис № 0318. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 2015року. Однак, сімейне життя у них не склалось. В зв`язку з різними поглядами на життя, між ними погіршилися стосунки, що призвело до того, що вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Сім`я розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, тому просить його розірвати. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився. Представник позивача подала до суду заяву в якій позов підтримала, просить справу розглядати у її відсутності та позов задоволити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позов визнала та просить такий задоволити. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 21.08.2015року зареєстрували шлюб у м. Плевен, Республіка Болгарія, актовий запис № 0318, проте, міцної сім`ї не створили. Внаслідок непорозумінь, які виникали в сім`ї, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Непорозуміння в сім`ї носять постійний характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сім`я існувати не може, між сторонами втрачено, а примирення неможливе. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу, який існує формально, суперечитиме інтересам сторін, а тому його слід розірвати. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп., згідно з квитанції № 94496 від 24.12.2019 року, банк отримувача Казначейство України, отримувач УКуСихів.рм.Львів, р/р 31211206013008 , МФО 899998, КОД ЄДРПОУ 38007636. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 384,20 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти іншу частину сплачених позивачем при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 384,20 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 24, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved