Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 7474,08 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 29.11.2012 року з вини відповідача, який керував автомобілем [NUMBER], була скоєна дорожньотранспортна пригода. В результаті вищезазначеної ДТП було завдано шкоду пішоходу [PERSON] Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.11.2013 року. Витрати на лікування [PERSON] склали 7474,08 грн. 12.03.2014 року [PERSON] подала до позивача відповідну заяву з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. У звязку з настанням події, передбаченої п. 1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем було здійснено виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 7474,08 грн. Листами позивач звертався до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але сума відшкодування сплачена не була. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у його відсутність, суду не надав. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з вироку Московського районного суду м. Харкова від 28.11.2013 року, 29.11.2012 року близько 06-20 год. [PERSON] керував технічно справним автомобілем [NUMBER], по вул. Гв. Широнинців в м. Харкові із сторони вул. Блюхера в напрямку вул. Механізаторської із швидкістю 60 км./год. В ході руху по вказаній вулиці в районі будинку № 41 [PERSON] порушив вимоги п.п. 1.5, 18.1 ПДР України та допустив наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляд перелому лонної та сідничної кісток праворуч із зсувом, перелому крижів праворуч, перелому поперечного відростку 5-го поперекового хребця праворуч. Вказаним вище вироком, який набрала законної сили, встановлено вину водія [PERSON] у виникненні вказаної ДТП. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач станом на час ДТП не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. 12.03.2014 року [PERSON] звернулась до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП 29.11.2012 року, завданої з вини відповідача. Відповідно до Наказу МТСБУ № 2037 від 11.04.2014 року, довідки № 1 від 04.04.2014 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, а також платіжного доручення № 1/1-19427 від 14.04.2014 року, потерпілій [PERSON] позивачем була виплачена сума відшкодування в розмірі 7474,08 грн. Вказана сума, згідно наданих позивачем доказів, в тому числі довідок про доходи, виданих ВАТ Турбоатом, розрахунку на виплату, довідки про термін тимчасової непрацездатності, виписки з історії хвороби, розрахунку відшкодування шкоди, квитанцій та фіскальних чеків, складається з витрат на лікування в розмірі 989,76 грн. та не отриманих доходів у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 6484,32 грн. Як вбачається з листів позивача від 24.03.2014 року № 3/1-05/8684, від 14.04.2014 року № 3/1-05/10771, ним було повідомлено відповідача щодо необхідності відшкодування грошових коштів в загальному розмірі 7474,08 грн. Проте, як вбачається з доводів позовної заяви, вказані грошові кошти позивачу відшкодовано не було. Згідно ст. 23 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є в тому числі: шкода, повязана з лікуванням потерпілого, а також шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим. Відповідно до ст. 24 вказаного Закону, у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Згідно ст. 25 вказаного Закону, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Цією ж статтею врегульовано порядок визначення розміру таких не отриманих доходів. Згідно п.п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п.п. 38.2.1. пункту 38.2 ст. 38 вказаного Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вбачається з роз'яснень, викладених в п. 26 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. За таких обставин суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого останнім страхового відшкодування в розмірі 7474,08 грн. та задовольняє позов в повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved