Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та ТОВ «Люс-Три» 8000000 грн. боргу та з [PERSON] 5000 грн. боргу. Свої вимоги мотивує тим, що 04 вересня 2015 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір безпроцентної позики, згідно з умовами якого він позичив відповідачу 8000000 грн., які останній зобовязувався повернути до 31 грудня 2015 року. 04 вересня 2015 року між ним та відповідачем ТОВ «Люс-Три» був укладений договір поруки, згідно з умов якого зазначене товариство взяло зобовязання відповідати перед ним за виконання [PERSON] всіх зобовязань перед позивачем в повному обсязі, що виникли із договору позики. Крім того, 04 вересня 2015 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, згідно з умов якого зазначений відповідач взяла на себе зобовязання відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] зобовязань, що виникли з вищезазначеного договору позики, в межах суми 5000 грн. Проте [PERSON] свої зобовязання не виконав. У звязку з наведеним просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеним, просить позов задовольнити. Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, в судове засідання не з'явилися. Проте, Представником ТОВ «Люс-Три» було подано пояснення на позовну заяву в якому він зазначив, що позику в сумі 800\~000,00 грн. отримував позичальник [PERSON] ТзОВ «Люс-Три» виступило поручителем [PERSON] за його проханням. Причому [PERSON] повідомив, що в нього не повинно виникнути жодних труднощів з поверненням даної позики у обумовлений договором строк. З огляду на те, що вини ТзОВ «Люс-Три» у виникненні вказаної заборгованості не має, просив врахувати це при прийнятті рішення по справі. В той же час [PERSON] на адресу суду було подано повідомлення в якому він визнає заявлений позов в повному обсязі та підтверджує факт укладення договору позики та одержання суми позики від позивача. Зазначає, що перебуває у скрутному фінансовому становищі і не має можливості погасити позику. Просить подальший розгляд справи здійснювати без його участі. Крім цього [PERSON] було подано заперечення на позовну заяву в якій вона зазначила, що згідно п.8.1. укладеного нею договору поруки передбачено, що цей договiр набирає чинностi з моменту пiдписання його сторонами та дiє до 31 грудня 2015 року. У відповідності до ч.4 ст. 554 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. За таких обставин, оскільки порука, надана [PERSON] припинилася в звязку з закінченням строку, встановленого у договорі поруки, проти позовних вимог в частині стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] грошових коштів в розмірі 5000,00 грн. заперечує і просить в їх задоволенні відмовити. Також просила суд здійснювати розгляд справи без її участі. З огляду на викладене, зважаючи на наявність пояснень та заперечень відповідачів і достатність матеріалів справи для прийняття рішення по суті, суд ухвалив справу розглядати без участі Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання. Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним обв'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Судом встановлено, що 04 вересня 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір безпроцентної позики. Згідно з умовами зазначеного договору позивач позичив зазначеному відповідачу 8000000 грн., які останній зобовязувався повернути до 31 грудня 2015 року. За цим договором проценти за надання позики не нараховуються та не сплачуються. 04 вересня 2015 між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Люс-Три» був укладений договір поруки, згідно з умов якого зазначене товариство взяло на себе зобовязання відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] всіх зобовязань в повному обсязі, що виникли з вищезазначеного договору позики. Відповідно до п.8.1 договір поруки набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання зобовязання боржником. Крім цього, 04 вересня 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, згідно з умов якого зазначений відповідач взяла на себе зобовязання відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] зобовязань, що виникли з вищезазначеного договору позики, в межах суми 5000 грн. Відповідно до п. 8.1 договору поруки договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до 31 грудня 2015 року. Із матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором позики та надав [PERSON] грошові кошти в сумі 800\~000,00 грн. Даний факт підтверджується розпискою [PERSON] про отримання коштів. Відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобовязання, позичені гроші позивачу у визначений строк не повернув. За таких обставин, позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON] та ТОВ «Люс-Три» суми позики в розмірі 8000000 грн. є підставними, і тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] 5000 грн. боргу, то такі вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до ч. 4 ст. 554 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Згідно з пп. 5.1.5 п. 5.1 договору поруки від 04 вересня 2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], порука згідно умов цього договору припиняється після закінчення строку дії договору, вказаного в п.8.1. цього договору. Беручи до уваги, що згідно з п. 8.1 договору поруки від 04 вересня 2015 року строк цього договору закінчився 31 грудня 2015 року, то порука [PERSON] припинилася, і тому підстав для стягнення з неї суми боргу в розмірі 5000 грн. немає, а відтак у задоволенні позову в частині вимог до [PERSON] слід відмовити. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути пропорційно із відповідачів на користь позивача суму судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви, а тому із відповідачів [PERSON] і ТзОВ «Люс-Три» на користь позивача підлягає стягненню по 3445,00 грн. судового збору з кожного.

Outcome: partial