Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 32305,00 грн., компенсації за невикористану відпустку у розмірі 2414,66 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 80732,52 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 16 листопада 2016 року по 31 травня 2017 року позивач працював на підприємстві відповідача на посаді енергетика за сумісництвом з неповним робочим днем тривалістю 4 години. 01 червня 2017 року позивач був звільнений за власним бажанням. Як вказано у позовній заяві, за час перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем, останнім була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 32305,00 грн., окрім цього відповідачем не виплачена компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 13 календарних днів у розмірі 2414,66 грн. У своїй позовній заяві представник позивача вказує, що останнім направлялася відповідачу заява про виплату заборгованості з заробітної плати та компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, однак, відповідач не здійснив розрахунок до дня звернення позивача до суду з цим позовом. Також позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, яка згідно з розрахунками, наданими в позовній заяві складає 80732,52 грн. Відповідач позовну заяву з додатками отримав, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення поштового переказу, які містять підпис уповноваженої особи відповідача. Відзив на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач суду не надав. Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 15 листопада 2016 року, коли він був прийнятий на підприємство відповідача за сумісництвом на посаду енергетика у відділ головного енергетика, з неповним робочим днем тривалістю 4 години, з місячним посадовим окладом 4970,00 грн та був звільнений з посади енергетика відділу головного енергетика за сумісництвом 01 червня 2017 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП, що підтверджується копіями наказів (а.с. 5, 7) та копією заяви (а.с. 6). Відповідно до\~ст.\~47\~КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Частиною першою ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Згідно з\~ч.1\~ст.116\~КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Представник позивача до відкриття провадження у справі надав суду клопотання про витребування доказів, в якому просив суд витребувати у відповідача довідку про розмір нарахованої але не виплаченої заробітної плати позивачу за період з 16 листопада 2016 року по 31 травня 2017 року; довідку про розмір грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 13 календарних днів; довідку про середній заробіток позивача з визначенням строку надання доказів, посилаючись на те, що самостійно представник позивача та позивач отримати вказані вище докази не можуть, а на звернення позивача та представника позивача відповідач не реагує та до часу звернення позивача до суду таких доказів не надав, на підтвердження чого надали відповідні докази (а.с. 16,17). Ухвалою від 07.12.2018 р., яка була вручена уповноваженій особі відповідача під підпис, що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с. 36), судом було витребувано у відповідача докази, які можуть підтвердити викладені у позовній заяві обставини, але вказана ухвала не була виконання відповідачем без обґрунтування причин. Ухвалою від 31.01.2019 р. судом було накладено штраф на відповідача у якості засобу процесуального примусу за невиконання ухвали про витребування доказів, яка була вручена уповноваженій особі відповідача під підпис, що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с. 38). Судом постановлено ухвалу від 11.03.2019 р. про витребування тих самих доказів у відповідача, але вказану ухвалу відповідач так само не виконав на час ухвалення рішення по даній справі. Відповідно до ч. 3 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до\~ч.\~10\~ст.\~84\~ЦПК України\~у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. З огляду на вищенаведене,

Outcome: approved