Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом (а.с.34-36,60-62) і свої вимоги обґрунтовує тим, що в період часу з 27.08.2014 року по 11.01.2016 року він працював у Комунальному підприємстві «Сумижитло» Сумської міської ради. Наказом відповідача № 6-к від 11.01.2016 року його було звільнено з посади оператора колл-центру відділу роботи з населенням КП «Сумижитло» СМР у звязку з порушенням КП «Сумижитло» СМР законодавства про працю та умов колективного договору (несвоєчасна виплата заробітної плати) відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України. Як передбачено ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 Кодексу. З аналізу вказаної норми права вбачається, що остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обовязковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум. Крім того, як передбачено ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При звільненні з ним не був проведений розрахунок. Затримка становить з 11.01.2016 року (включно) і на даний час кошти не сплачені. За період з 12.01.2016 року 29.04.2016 року (включно), кількість робочих днів у цей період 78 днів. Сума середнього заробітку за весь час затримки становить 16789,50грн. (215,25*78). Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Комунального підприємства «Сумижитло» Сумської міської ради на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день постановлення судового рішення. В судовому засіданні позивач позов підтримав з зазначених підстав, додатково пояснивши, що 23.03.2016 року Ковпаківським районним судом м.Суми був виданий судовий наказ про стягнення з КП «Сумижитло» на його користь заборгованості по заробітній платі, яка становить 15\~734грн.49коп. за період з жовтня 2015 року по 11 січня 2016 року (день звільнення). До цього часу з ним не проведений розрахунок, кошти, належні йому при звільненні, не виплачені. В судове засідання представник відповідача не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В запереченнях на позов зазначив про розгляд справи за відсутності представника КП «Сумижитло». КП «Сумижитло» СМР не могло вчасно провести з позивачем розрахунок при звільненні, оскільки на час звільнення позивача на примусовому виконанні у відділі Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції перебувало зведене виконавче провадження №б/н, боржником у якому виступає КП «Сумижитло» СМР. При примусовому виконанні даного зведеного виконавчого провадження старшим державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції [PERSON] видано постанову про арешт рахунків боржника по ЗВП №б/н від 03.12.2015 року, накладено арешт на всі банківські рахунки підприємства. Відповідно до ч.1,6 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Саме внаслідок виконання постанови про арешт коштів боржника, КП «Сумижитло» СМР не мало змоги виплатити відповідні грошові суми при звільненні позивачу. Тому вина відповідача щодо нерозрахунку з [PERSON] у день звільнення відсутня. Таким чином, вина відповідача за час затримки розрахунку з позивачем відсутня, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював в КП «Сумижитло» Сумської міської ради оператором колл-центру, що підтверджується наказами КП «Сумижитло» (а.с.7,8). Позивач [PERSON] був звільнений з роботи 11.01.2016 року за власним бажанням у звязку з порушенням КП «Сумижитло» законодавства про працю та умов колективного договору, що підтверджується наказом від 11.01.2016 року №6-к (а.с.9). Згідно з ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. В день звільнення 11.01.2016 року остаточний розрахунок з [PERSON] проведений не був. Заборгованість по заробітній платі [PERSON] становила 15734грн.49коп., з яких 2855,95грн. заробітна плата за жовтень 2015 року, 2364,78грн. заробітна плата за листопад 2015 року, 2486,77грн. заробітна плата за грудень 2015 року, 8026,99грн. заробітна плата за січень 2016 року (на день звільнення 11.01.2016 року), що підтверджується довідкою КП «Сумижитло» (а.с.11). 23.03.2016 року Ковпаківським районним судом м.Суми був виданий судовий наказ про стягнення з КП «Сумижитло» Сумської міської ради на користь [PERSON] суми заборгованості по заробітній платі в сумі 15734грн.49коп. (а.с. 65 ). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 29.01.2014 року у справі №6-144ц13, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як на поважну причину щодо невиплати належних [PERSON] сум при звільненні КП «Сумижитло» Сумської міської ради посилається на накладений постановою від 03.12.2015 року державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні арешт на кошти КП «Сумижитло» Сумської міської ради, які розміщені на рахунках підприємства в банках (а.с.50,51). Такі обставини, як відсутність грошових коштів, арешт коштів відповідача, який має значні борги перед іншими стягувачами, не свідчить про відсутність вини відповідача і не звільняє від відповідальності за порушення строків розрахунку при звільненні з працівниками. Верховний Суд України в постанові від 02.07.2014 року у справі №6-76цс14 зазначив, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Порушення процедури про банкрутство роботодавця, наявність тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обовязку сплатити зазначені кошти. Оскільки з позивачем [PERSON] КП «Сумижитло» Сумської міської ради не провело остаточний розрахунок в день звільнення, на час ухвалення рішення заборгованість по заробітній платі не сплачена, вимоги позивача [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є обґрунтованими. З відповідача на користь [PERSON] належить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку на час ухвалення рішення у справі з 12.01.2016 року по 06.05.2016 року включно. Згідно з п.2 постанови КМУ Про порядок обчислення середньої заробітної плати від 08.02.1995 року №100 із змінами та доповненнями середньомісячна заробітна плата обчислюється за два останні місяці грудень 2015 року, листопад 2015 року, що передують звільненню. Згідно довідки відповідача (а.с.57) середньоденний заробіток [PERSON] за листопад-грудень 2015 року становить 215грн.25коп. Середній заробіток за весь час затримки з 12.01.2016 року по 06.05.2016 року (на час ухвалення рішення) становить 17435грн.25коп. (215,25грн.х81дн.=17435,25грн., кількість робочих днів з 12.01.2016 року за січень 2016 року 14 днів, за лютий 2016р. 21 день, за березень 2016р. 22 дні, за квітень 2016р.- 21 день, за травень 2016р. з 01.05.по 06.05.2016р. 3 робочих дня). Таким чином, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток в сумі 17435грн.25коп. за весь час затримки розрахунку на час ухвалення рішення у справі з відрахуванням з цієї суми усіх необхідних платежів та зборів. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551грн.20коп.

Outcome: approved