overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з подальшим уточненням просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 500 доларів США з перерахунком по курсу НБУ на день винесення судового рішення. В обгрунтування своїх доводів посилається на те, що позивач 05.04.2013 року передав відповідачу 500 доларів США, який відповідач зобов'язувався повернути до 05.07.2013 року. Але до теперішнього часу борг відповідачем не повернуто. Позивач в судове засідання з'явився, позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст.169 п. 4 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до розписки відповідач 05.04.2013 року отримав від позивача грошові кошти у розмірі 500 доларів США, які зобов'язувався повернути протягом трьох місяців. (а.с. 2). Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Строк повернення боргу сплив 05.07.2013 року, сума боргу в повному обсязі позивачу не повернута, заборгованість складає 500 доларів США, що за курсом НБУ на 22.09.2014 року становить 6 744,85 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Таким чином, суд задовольняє позов та стягує на користь позивача з відповідача суму боргу у розмірі 500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 22.09.2014 р. становить 6744,85 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України, ст. 526, 625, 1046, 1049 ЦК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви від 03.07.2017 року, просить розірвати шлюб між сторонами та залишити неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на виховання та проживання з відповідачем. В обгрунтування позову пояснив, що спільне життя з відповідачем не склалось, протягом тривалого часу сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного бюджету не мають, господарства не ведуть, подальше збереження шлюбу вважає неможливим та недоцільним. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позов в частині розірвання шлюбу та не заперечував щоб неповнолітні діти залишились з матірю. Відповідач подала до суду заву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Враховуючи те, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.169\~ ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24.09.1994 року, зареєстрованому Теньківською сільською радою н/д Червоноармійського району Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 10. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно з ч. 3\~ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Оскільки між сторонами немає спору щодо місця проживання дітей, суд вважає за доцільне залишити їх на виховання з відповідачем. У відповідності з ч. 1 ст. 88 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 11 024,94 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідач по справі зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] . Користуючись послугами по водопостачанню та водовідведенню, відповідач тривалий час не вносить плату за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість на суму 11 024,94 грн. Оскільки в добровільному порядку відповідач не бажає погасити заборгованість, то позивач просить стягнути вказану суму боргу, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 20.07.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 17.09.2018 року за клопотання відповідача було здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16.01.2019 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги не визнала, однак в наступні судові засідання не заявилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв, клопотань до суду не подала. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] та користується послугами з водопостачання та водовідведення, які надає позивач. Від отримання вказаних послуг не відмовлялася. З 01.07.2015 відповідач не сплачує за отримані послуги, в зв`язку з чим станом утворилася заборгованість в розмірі 11 024,94 грн., що підтверджується наданим розрахунком заборгованості. Згідно з положеннями ст. ст. 610-611 ЦК України, невиконання зобов`язання є його порушенням, у цьому випадку настають правові наслідки, передбачені законом, зокрема відшкодування збитків. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, відповідач користувалася спірний період послугами, які надає позивач, але зобов`язання по оплаті послуг не виконує належним чином, чим порушує права та законні інтереси позивача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача 11 024,94 грн. боргу, а також сплачений судовий збір в розмірі 1762, 00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить розірвати шлюб між ним і відповідачем, зареєстрований 22 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, залишити неповнолітнього сина [PERSON] на проживання з матір`ю. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON] . За роки спільного проживання однією сім`єю виявилось, що у них несуміжні характери та різні погляди на сімейне життя. Нині з відповідачем проживають окремо, спільним побутом не пов`язані. Між собою спілкуються виключно з питань, що стосуються інтересів дитини. Подальше примирення з відповідачем вважає неможливим, оскільки збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. З метою забезпечення прав та інтересів дитини вважає за доцільне визначити місце проживання сина з матір`ю. Ухвалою суду від 16 липня 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явився. У поданому 4 вересня 2020 року клопотанні просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підставі, викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Просить позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнала повністю та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає його дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить його інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. Згідно ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Таким чином, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому з урахуванням уточнених вимог просив усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом зняття приватного обтяження автомобіля VOLVO FN12, номер обєкта YV2A4B131009, номер державної реєстрації 30503ХА, та причепу марки KRONЕ, номер обєкта WKESDP24ES1L61667, номер державної реєстрації 10198ХА, накладеного на підставі договору застави транспортного засобу б/н від 30.05.2007 року, зареєстрованого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 15489071 від 07.09.2015 року. В обґрунтування позову посилається на те, що 13.12.2013 року на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 10.09.2013 зареєстрував право власності на автомобіль сідловий тягач VOLVO FN12, реєстраційний номер [NUMBER] та напівпричіп KRONЕ, реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач 29 червня 2017 року звернувся до центру №1 з надання послуг повязаних з використанням автозасобів м.Харкова з заявою про зняття з реєстрації належного йому автомобіля та напівпричепа, однак йому було відмовлено з посиланням на наявність заборони. Звернувшись до приватного нотаріуса, позивач отримав витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, в якому було зазначено про наявність приватного обтяження у вигляді застави рухомого майна. Обтяжувачем є відповідач [PERSON] з яким позивач не знайомий, зобовязань перед відповідачем не має, транспортні засоби нікому в заставу не передавав. Боргові зобовязання між [PERSON] та [PERSON] не мають до позивача жодного стосунку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник 3-ї особи [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Відповідачі в судове засідання не зявились, про слухання справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, доказів поважності причин неявки суду не надали.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований у Острівській сільській раді Рокитнянського району Київської області за реєстровим записом № 13 на тій підставі, що сумісне життя між ними не склалося, вони не зійшлися характерами через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого зникла взаємоповага один до одного. Крім того, відповідач внаслідок зловживання спиртними напоями вчиняє сімейні сварки. Спільний сімейний бюджет не ведуть близько трьох років, сімейно-шлюбні відносини фактично припинили. Подальше сумісне життя, примирення з відповідачем та збереження сім'ї вважає неможливим. Вирішити питання щодо розірвання шлюбу в органах ДРАЦС неможливо через небажання відповідача добровільно розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належно, проте надав до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Судові витрати по оплаті судового збору просить залишити за нею. Після реєстрацію розірвання шлюбу просить їй залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився про час, день та місце розгляду справи повідомлений належно, проте надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 07.12.2002 року сторони зареєстрували шлюб в Острівській сільській раді Рокитнянського району Київської області, актовий запис № 13. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Вирішити питання щодо розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану неможливо через небажання відповідача добровільно розірвати шлюб. Причиною розірвання шлюбу стало те, що сторони не зійшлися характерами через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого зникла взаємоповаго один до одного. Крім того, відповідач внаслідок зловживання алкогольними напоями вчиняє сімейні сварки. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, на розірванні шлюбу наполягають, наміру зберігати сім'ю не мають. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, наміру зберегти сім'ю не мають, на підставі чого судом зроблено висновок, що сім'я розпалася і подальше її збереження є неможливим, оскільки це суперечить інтересам сторін. Судові витрати суд за проханням позивача залишає за нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 16377,41 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що працює у відповідача на посаді начальника бюро технологічного контролю з 21.11.2011 року. Однак, з листопада 2012 року по даний час йому не виплачується заробітна плата. Він неодноразово звертався до керівництва заводу про виплату йому заборгованості із заробітної плати, але його прохання були проігноровані. З таких підстав, для захисту своїх конституційних прав на справедливу винагороду за працю, змушений звертатись до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача Бурмас Ю.Р. в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею ст.43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Встановлено, що позивач працює у відповідача на посаді начальника бюро технологічного контролю з 21.11.2011 року. Згідно довідки ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» від 19.03.2014 року №254 заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати станом на 18.03.2014 року становить 16377,41 грн. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 29094,29 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що працює у відповідача охоронником-оператором з 27.09.2002 року. Однак, з січня 2013 року по даний час йому не виплачується заробітна плата. Він неодноразово звертався до керівництва заводу про виплату йому заборгованості із заробітної плати, але його прохання були проігноровані. З таких підстав, для захисту своїх конституційних прав на справедливу винагороду за працю, змушений звертатись до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов з урахуванням уточнених позовних вимог визнає. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею ст.43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом встановлено, що позивач з 27.09.2002 року працює у відповідача охоронником-оператором відділу охорони заводу. Згідно довідки ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» від 27.08.2014 року №642 заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати станом на 27.08.2014 року становить 29094 грн.29 коп. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 3414,60 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що працював у відповідача слюсарем з механоскладальних робіт складального цеху третього розряду з 17.05.2012 року. 25.04.2013 року він був звільнений з роботи за угодою сторін. Однак, при звільненні відповідач не виплатив йому заробітну плату та заборгованість із такої. Він неодноразово звертався до керівництва заводу про виплату йому заборгованості із заробітної плати, але його прохання були проігноровані. З таких підстав, для захисту своїх конституційних прав на справедливу винагороду за працю, змушений звертатись до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача Бурмас Ю.Р. в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею ст.43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Встановлено, що позивач працював у відповідача слюсарем з механоскладальних робіт складального цеху третього розряду з 17.05.2012 року. 25.04.2013 року позивача звільнено з роботи за угодою сторін. Згідно довідки ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» від 12.02.2014 року №126 заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати станом на 12.02.2014 року становить 3414,60 грн. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Outcome: approved