Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що [PERSON] перебуває у цивільному шлюбу з [PERSON] . Від спільного проживання вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Крім того [PERSON] має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] від попереднього шлюбу. Діти зареєстровані разом з матір`ю, але фактично проживають разом з нею у її цивільного чоловіка [PERSON] , відповідача по справі. [PERSON] та [PERSON] не виконують належним чином свої батьківські обов`язки по вихованню дітей. Питання виконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] по відношенню до їх дітей неодноразово розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті Лозівської міської ради. Родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом спеціалістів Лозівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Залишення дітей у родині є небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання, так як батько схильний до вживання наркотиків, а мати має психічне захворювання (шизофренія), тому постійно потребує лікування з госпіталізацією у відповідний медичний заклад. На підставі викладеного позивач просить відібрати у [PERSON] неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав; відібрати у [PERSON] та [PERSON] малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав; зобов`язати міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) здійснити відібрання за процедурою згідно чинного законодавства; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 930 (дев`ятсот тридцять) грн. щомісяця, з урахуванням індексації відповідно до закону до досягнення нею повноліття на картковий рахунок дитини; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 746 (сімсот сорок шість) грн. щомісяця, з урахуванням індексації відповідно до закону до досягнення нею повноліття на картковий рахунок дитини; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 746 (сімсот сорок шість) грн. щомісяця, з урахуванням індексації відповідно до закону до досягнення нею повноліття на картковий рахунок дитини; передати дітей виконавчому комітету Лозівської міської ради як органу опіки та піклування для подальшого їх влаштування до сімейних форм виховання; зберегти за дітьми право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . 11.04.2019 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Цувіна О.О. надала до суду відзив на уточнену позовну заяву, в якому прохала відмовити у задоволенні позову виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області як органу опіки та піклування про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав в повному обсязі, та вказала, що позивачем не надано жодного доказу того, що дійсно, залишення дітей з батьками [PERSON] та [PERSON] становить загрозу для життя, здоров`я та морального виховання дітей. Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні уточнених позовних вимог наполягала та просила їх задовольнити в повному обсязі, оскільки відповідачі неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки по утриманню дітей. Також вказала, що мати дітей перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом шизофренія, постійно потребує лікування та госпіталізації до медичного закладу. Відповідач [PERSON] вживає наркотичні засоби та перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Вказала, що коли мати дітей перебуває на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, то діти залишаються з [PERSON] , який не може належним чином їх утримувати, в приміщенні квартири завжди знаходяться сторонні особи з неадекватною поведінкою, тому діти не можуть проживати в таких умовах. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Цувіна О.О. заперечували проти задоволення уточнених позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача зазначила, що уточнена позовна заява виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області не містить достатніх доказів на підтвердження того, що відповідачі дійсно не виконують батьківські обов`язки належним чином та їх поведінка становить загрозу для дітей. Вказала, що сам тільки той факт, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра не є підставою для відібрання дітей. Пояснила, що орган опіки та піклування декілька разів відвідували дану сім`ю, в квартирі було чисто, є продукти харчування, для дітей є місце відпочинку, для старшої дитини є місце для навчання. Вчитель та вихователь за місцем навчання та виховання дітей характеризують батьків з позитивного боку. Дійсно [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра, але це не було перешкодою їй працювати помічником терміста в ТОВ «ЛКМЗ», звільнилася вона в зв`язку з затримкою виплати заробітної плати. Проте [PERSON] має постійне джерело доходів, так як отримує пенсію по інвалідності. Також у дитини [PERSON] є бабуся - мати [PERSON] , яка має добрі стосунки з обома хлопчиками. Коли стало питання про відібрання дітей у матері, то [PERSON] виявив бажання залишитись проживати з бабусею. Також [PERSON] категорично заперечує проти того, щоб його відібрали від матері і вважає, що матір з вітчимом ніякої небезпеки для нього не становлять. Також в своїх поясненнях представник відповідача посилалась на практику Європейського суду з прав людини. Вказала, що в даному випадку має місце дискриміналізація її довірительки в зв`язку з її інвалідністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог. Представник третьої особи в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] . Запис про батька дитини внесений до актового запису про народження згідно ст. 135 СК України, за вказівкою матері, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області 20 грудня 2013 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 0018342587 від 11 липня 2017 року. Батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є мати - [PERSON] та батько - [PERSON] , відповідачі по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 18 жовтня 2018 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00021651592 від 11 грудня 2018 року. Із листа Лозівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 19.10.2018 року за № 3144/15.9-04-04 вбачається, що 18.10.2018 року були внесені зміни до актового запису про народження № 499 від 03.12.2015 року, складеного Лозівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного тану Головного територіального управління юстиції Харківської області на підставі заяви про визнання батьківства [PERSON] та [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з чим змінено прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », батьком дитини вказано « [PERSON] ». Неповнолітній [PERSON] , [INFO] та малолітній [PERSON] , 20 листопада 2015 року зареєстровані разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» від 07.07.2017 року. Малолітніх [PERSON] та [PERSON] було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах та проживають у сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, що підтверджується наказами служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області від 03 жовтня 2017 року за № 13 та № 14. Із довідки поліклінічного відділення КЗОЗ «Лозівське ТМО» КЗОЗ «Лозівська ЦРЛ» від 10.05.2018 року вбачається, що [PERSON] з 2017 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу вживання наркотиків із шкідливими наслідками. Вперше взятий на облік в 2011 році. Із довідки поліклінічного відділення КЗОЗ «Лозівське ТМО» КЗОЗ «Лозівська ЦРЛ» від 10.05.2018 року вбачається, що [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, але раніше перебувала (з 2013 р.) з приводу вживання канабіоїдів із шкідливими наслідками, знята з обліку в 2015 році з поліпшенням. Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області від 15.05.2018 року за № 01-28/02/3993 [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує допомогу при народженні дитини, допомогу одиноким матерям, державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. Із листа заступника начальника Лозівського ВП ГУНП в Харківській області від 07.12.2018 року вбачається, що [PERSON] мешкає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За місцем проживання характеризуються посередньо. [PERSON] неодноразово зверталась до Лозівського ВП з заявами про те, що [PERSON] вчиняє сварки, до адміністративної відповідальності [PERSON] не притягувалась. В 2012 році [PERSON] був притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 309 ч. 1 КК України. Із акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] від 21.03.2018 року вбачається, що [PERSON] проживає разом з [PERSON] і дітьми [PERSON] та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Відносини в сім`ї задовільні. На час відвідування родини мати дітей [PERSON] перебувала в лікарні в ОПЛ №2 м. Барвінкове. За дітьми здійснював догляд [PERSON] . Діти забезпечені предметами харчування, одягом, їжею. 21.03.2018 року [PERSON] винесено офіційне попередження щодо відповідальності по дотриманню прав дітей згідно із законодавством України. Із повідомлення поліклінічного відділення КЗОЗ «Лозівська ЦРЛ» від 20.03.2018 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , була направлена на лікування до ОПЛ № 2 міста Барвінкове 20.03.2018 року. Із клопотання заступника директора КЗОЗ «Лозівське ТМО» з дитинства і пологової допомоги Найдук Л.В. від 27.04.2018 року № 1164 вбачається, що у [PERSON] сталося загострення основного захворювання (шизофренії) і її необхідно повторно госпіталізувати до психіатричного стаціонару, а дітей необхідно ізолювати від [PERSON] [PERSON] перебуває на обліку у нарколога у зв`язку із прийомом наркотичних препаратів та у психіатра на обліку по шизофренії, тому дітей залишити на нього одного неможливо, бо виплати на дітей він використовує на свої забаганки. Із довідки Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня №2» вбачається, що [PERSON] з 22.02.2019 року по 27.05.2019 року знаходилася на лікуванні в КНП ХОР «Обласній психіатричній лікарні №2». Із довідки Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня №2» вбачається, що [PERSON] з 16.05.20 по 31.08.20 знаходилася на лікуванні в КНП ХОР «Обласній психіатричній лікарні №2». Із листа заступника директора КОЗ «Лозівське ТМО» з дитинства і пологової допомоги Найдук Л.В. від 14.09.2020 року № 1588 вбачається, що 12.09.2020 року бригадою швидкої допомоги був доставлений [PERSON] , [INFO] , якому мати дала пігулки «Азолептол». Дитина була в сопорозному, вкрай заторможеному стані, блідий і без реакції на оточення. За інформацією психіатра, який виписує матері дитини препарат «Азолептол», даний препарат є сильним нейролептиком і прийом його дитиною є загрозою для життя малюка. [PERSON] у відділенні невідкладно було надано реанімаційні заходи, які призвели до покращення стану дитини. Із інформаційного витягу системи «Інформаційний портал Національної поліції України» вбачається, що неодноразово зі служби 102 надходили заяви як від [PERSON] про притягнення її співмешканця [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, так і від [PERSON] про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а також допомога в госпіталізації психічно хворої [PERSON] . Крім того, 12.09.2020 року від [PERSON] надійшло повідомлення про те, що його дружина (психічно хвора) [PERSON] нагодувала свою дитину 4 років пігулками «Азолептол», при цьому поводить себе неадекватно з заявником, ображає та знущається. В судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON] дитячий психіатр КЗОЗ «Лозівське ТМО» поліклінічного відділення № 2, яка пояснила, що [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку у психіатричному відділенні, являються інвалідами 3 групи. [PERSON] регулярно відвідує лікаря психіатра, виконує всі вимоги, поставлені перед нею, одержує підтримуючу терапію у вигляді ін`єкцій. [PERSON] звертається інколи в супроводі з [PERSON] і в його медичній картці відмічається його стан здоров`я, підтримуючу терапію не отримує. [PERSON] у неї спостерігається протягом п`яти років, жодної агресії з її боку відносно дітей не спостерігалось. [PERSON] є турботливою матір`ю, переживає за своїх дітей. Вказала, що загострення у [PERSON] можуть відбуватися як внаслідок конфліктів, так і внаслідок нерегулярного отримання підтримуючої терапії. Лікар рекомендує постійно отримувати підтримуючу терапію, але як її отримує [PERSON] вона сказати не може, оскільки ін`єкційна терапія не завжди проводиться в психіатричному кабінеті, інколи [PERSON] , за рецептом лікаря купує сама ліки і робить собі ін`єкції. Крім того пояснила, що в 2019 році загострення у [PERSON] відбулося внаслідок конфлікту з [PERSON] . Як їй пояснила [PERSON] , коли вона приїхала до них додому за викликом [PERSON] , у неї з [PERSON] виник конфлікт, оскільки він вимагав від неї гроші і постійно вимагає у неї гроші. Вона переживала, що без грошей не зможе утримувати дітей. Пояснила, що один раз на два роки [PERSON] проходить стаціонарне лікування, проте якщо вона буде регулярно отримувати підтримуючу терапію, вести здоровий спосіб життя, то тривалий час зможе обходитися без стаціонарного лікування і бути повністю пристосованою до соціалізації як у сім`ї так і у побуті. Крім того пояснила, що [PERSON] та [PERSON] було запропоновано пройти тест на виявлення вживання наркотичних засобів, на що [PERSON] погодилася і тест показав негативний результат, [PERSON] відмовився від його проходження. При повторному допиті свідок пояснила, що до неї в лікарню приходили сусіди і говорили, що [PERSON] вживає наркотики, про даний факт вони також повідомляли лікаря - нарколога. Вказала, що [PERSON] проходила курс лікування в обласній психіатричній лікарні № 2. Після виписки, 03 вересня 2020 року вона була на прийомі у лікаря і їй було призначено безкоштовне лікування та виписано рецепт. Однак, рецепт вона згубила. 09 вересня 2020 року [PERSON] прийшла до неї на прийом і вона виписала їй вже платний рецепт. Чи купувала вона ліки їй невідомо, вказала, що контроль за прийомом ліків здійснює пацієнт та його родичі. Також вказала, що їй відомий той факт, що мати нагодувала дитину пігулками. Пояснила, що в цей день працівниками поліції [PERSON] була доставлена до відділення, лікар психіатр провів її огляд. Суттєвих психологічних відхилень під час огляду у неї не було виявлено, тому її відпустили додому. Вказала, що наслідки для дитини після вживання даних препаратів могли бути тяжкими. Пояснила, що на даний час у [PERSON] захворювання, яке потребує постійного лікування та щоденного прийому ліків; [PERSON] заступник директора КЗОЗ «Лозівське ТМО» з дитинства і пологової допомоги, яка пояснила, що вона зверталася з клопотаннями до служби у справах дітей після повідомлення сімейного лікаря про якісь негаразди в сім`ї, а саме коли діти були залишені без нагляду дорослих, коли батько супроводжував матір в психдиспансер; коли бабуся відмовилася везти дітей в надані їм безкоштовні, за державні кошти путівки в санаторій, а також зверталася коли хлопчик пройшов лікування в санаторії і його нікому було забрати. Також вказала, що сімейний лікар звертався до неї з приводу того, що матір дитини неналежним чином виконує свої материнські обов`язки, а саме були проблеми з вигодовуванням дитини та її доглядом до першого року життя. На сьогоднішній день про стан дитини їй нічого не відомо; [PERSON] лікар - нарколог КНП «Лозівське територіальне медичне об`єднання», яка пояснила, що п`ять років тому [PERSON] перебувала під профілактичним наглядом у наркологічному відділенні, на даний час на обліку не перебуває. [PERSON] перебуває на обліку у наркологічному відділенні під профілактичним наглядом з 2011 року в зв`язку з вживанням опіоїдів та препаратів канобіоїдів зі шкідливими наслідками. Знятий з обліку в 2012 році з покращенням. Потім в 2015 році його знову було поставлено на облік за направленням працівників поліції. З ним було проведено бесіду та запропоновано пройти обстеження та здати аналізи, на що він відмовився. В 2017 році в [PERSON] були виявлені сліди від внутрішніх ін`єкцій, проявлялася агресивна поведінка. Йому знову було запропоновано пройти обстеження та лікування, на що він відмовився і сказав, що самостійно припинить вживати наркотики. В червні 2018 року приходив до відділення, але факт вживання наркотичних засобів заперечував, від обстеження відмовився. В травні 2019 року [PERSON] приходив разом з матір`ю, сказав, що вживає наркотики. Йому було запропоновано пройти обстеження та лікування, але він відмовився, проте йому було призначено профілактичне лікування і встановлено патронажний супровід. В вересні 2019 року до [PERSON] приходила медсестра, якій він повідомив, що самостійно припинив вживати наркотичні засоби. Чи вживає на даний час [PERSON] наркотичні засоби свідок, без проведення його обстеження сказати не може. Зазначила, що якщо [PERSON] продовжує вживати наркотики і сам залишається з дітьми, то він може бути небезпечним для дітей. Пояснила, що після вживання наркотиків людина може не контролювати себе, бути агресивною; [PERSON] сімейний лікар КНП «Лозівський центр первинної медико-санітарної допомоги», яка пояснила, що здійснювала патронаж дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] . Дитина народилася доношеною, здоровою. Вказала, що батьки належним чином виконували свої обов`язки, постійно виконували її рекомендації щодо лікування та догляду за дитиною, робили щеплення. При відвідуванні сім`ї, стосунки в сім`ї були нормальними, приступи агресії не проявлялися, в квартирі було чисто, була приготовлена їжа. Коли мати була на лікуванні, то дитину на огляд приводив батько, він належним чином виконував всі її рекомендації щодо догляду за дитиною. Вказала, що інколи була присутня агресія в поведінці як [PERSON] так і [PERSON] , але це було не постійно; [PERSON] , мати відповідача [PERSON] , яка пояснила, що її син [PERSON] тривалий час проживає з [PERSON] в цивільному шлюбі, мають малолітнього сина [PERSON] . Дитина доглянута, добре говорить, знає букви. Батьки про нього піклуються, приділяють увагу його розвитку. Жодних загроз для дитини зі сторони батьків немає. В квартирі завжди придбано, приготовлена їжа, в сім`ї бувають сварки, але вони не значні. Жодних нарікань зі сторони сусідів чи вихователів на батьків щодо неналежного виховання дітей не було. Зазначила, що має добрі стосунки зі старшим сином [PERSON] - [PERSON] . Пояснила, що коли [PERSON] забрали до лікарні і стало питання щодо опікунства над дитиною, то [PERSON] сам сказав, що хоче залишитися саме з нею. Вказала, що дійсно [PERSON] має вади здоров`я. Загострення її психічного стану пов`язує з тим, що у неї хочуть безпідставно відібрати дітей. Також пояснила, що дійсно [PERSON] до 2018 року вживав наркотичні засоби, на даний час не вживає за станом здоров`я; [PERSON] двоюрідна тітка відповідача [PERSON] , яка пояснила, що [PERSON] та [PERSON] проживають спільно на протязі п`яти років. Разом виховують спільного сина [PERSON] та сина [PERSON] від попереднього шлюбу - [PERSON] . Стосунки між ними добрі, батьки піклуються про дітей. [PERSON] дітей не розділяє. Випадків агресії зі сторони матері по відношенню до дітей не бачила. Дійсно матір дітей має психічне захворювання, але агресивною вона її ніколи не бачила. Вказала, що у молодшої дитини є бабуся - мати [PERSON] , яка його дуже любить та піклується про нього. Зазначила, що мати [PERSON] їздить на заробітки, щоб матеріально допомогти своєму синові утримувати родину, оскільки він хворіє. Чи вживає [PERSON] наркотичні засоби, їй не відомо. На підтвердження своїх доводів щодо належного виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей [PERSON] та [PERSON] відповідачем [PERSON] були надані наступні документи: характеристика вихованця Лозівського дошкільного навчального закладу (ясел-садка) № 5 «Теремок» [PERSON] , 2015 року народження, в якій зазначено, що батько та мати займаються [PERSON] вихованням та утриманням. [PERSON] забезпечений одягом та взуттям відповідно до сезону; характеристика сім`ї [PERSON] , [INFO] , учня 9-В класу Лозівського навчально-виховного комплексу «загальноосвітній навчальний заклад-ліцей» №4, в якій зазначено, що батьки приділяють належну увагу вихованню сину. Батьківські збори відвідують, зв`язок з класним керівником підтримують; довідка лікаря-нарколога від 02.10.2018 року, в якій зазначено, що [PERSON] на обліку у наркологічному відділенні не перебуває; пояснення тітки [PERSON] - [PERSON] та сусідки [PERSON] , в яких зазначено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] . Діти ніколи не бувають голодними, у холодильнику завжди знаходяться усі необхідні продукти для харчування, діти охайні, в квартирі завжди чисто, речі випрані. Матір завжди турбується та піклується про своїх дітей; ксерокопію трудової книжки,з якої вбачається, що [PERSON] в період з 24.02.2015 року по 28.05.2019 рік працювала помічником терміста на уставах СВЧ в механоскладальному виробництві ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод». Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. За змістом частини першої статті 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Позбавлення батьківських прав завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відібрання ж дитини не пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо. Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Відтак, основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Таким чином, суд констатує безумовне право батьків на виховання дітей, однак, вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дітей, які мають першочергове значення при вирішенні справи. Суд вважає доведеним той факт, що батьки належним чином не виконують батьківських обов`язків щодо належного виховання та розвитку дітей. З наявних у справі письмових доказів встановлено, що мати перебуває на обліку у лікаря-психіатра має психічне захворювання (шизофренія), потребує постійного лікування з госпіталізацією, під час загострення хвороби не контролює свої дії. Як було встановлено в судовому засіданні мати нагодувала свого молодшого сина пігулками, які були їй призначені лікарем психіатром і завдяки вчасному наданню медичної допомоги лікарями стан дитини було стабілізовано. Батько дитини [PERSON] є наркозалежною особою, перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Відтак, залишення дітей з відповідачами [PERSON] та [PERSON] є небезпечним для їх здоров`я і морального виховання. Відібрання дитини у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Отже, відповідачі не позбавлені можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їм дітей. Враховуючи вищенаведене, зокрема перебування [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра, факт наявності неналежного виконання батьківських обов`язків щодо дітей, суд вважає, що залишення дітей у батьків є безумовно небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання. Більше того, суд вважає, що у даному випадку, відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав сприятиме захисту інтересів дітей з метою унеможливлення негативного розвитку дітей, а також їх недогляду за дітьми, враховуючи вік молодшої дитини, що є неприпустимим. Частиною 1 статті 248 СК України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Аналізуючи надані позивачем докази щодо підстав відібрання дітей від батьків та наявності загрози здоров`ю та життю неповнолітнього [PERSON] та малолітнього [PERSON] у випадку залишення їх в сім`ї, суд зазначає, що вказані обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Таким чином, позовні вимоги про відібрання дітей без позбавлення їх батьківських прав підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»), аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи, що відповідачами доказів неможливості утримувати дітей не надано, а також враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей, суд приходить до висновку про задоволення позову позивача в частині стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей, у розмірі вказаному позивачем та стягує з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 930 гривень, на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 746 гривень, а також з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 746 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 03.07.2018 року та до досягнення дітьми повноліття. З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дітей. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів з відповідачів на утримання дітей підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (відібрання дітей без позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у сумі 1681 гривня 60 копійок по 840 гривень 80 копійок з кожного. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved