Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням утючнюючих позовних вимог, просить визнати двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 44,32 кв.м. в тому числі жилою площею 30,98 кв.м. (придбаною відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 22.08.1990 року) об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON]. Крім того, просить визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 44,32 кв.м. в тому числі жилою площею 30,98 кв.м., вартістю 110800,00 грн. та стягнути із відповідача витрати по оплаті судового збору. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що під час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя у 1990 році була куплена двокімнатна квартира [ADDRESS], яка за договром купівлі-продажу була оформлена на її чоловіка [PERSON] Проте, шлюб між сторонами рішенням Богунського районного суду м. Житомира було розірвано, а тому виникла необхідність у поділі майна. Представник позивача подав до суду заяву, у якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Крім того, просив суд стягнути із відповідача витрати повязані із його викликом через оголошення у пресі. Відповідач в судові засідання 19.07.2016 року, 31.10.2016 року не зявився, про час та місце розгляду справи\~ повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України, поштові конверти повернулись на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення в пресі («Житомирщина» № 104-105 (20608) від 27.09.2016 року), тому вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та у відсутність позивача, що відповідає положенню ст. 158 ЦПК України. Судом встановлено, що шлюб, зареєстрований 19.07.1983 року Овруцьким районним відділом РАЦС Житомирської області, актовий запис №70, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] розірвано, що підтверджується копією рішення суду. Рішення суду набрало законної сили 28.10.2013 року. Зі змісту копії договору-купівлі продажу від 220.8.1990 року вбачається, [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру № 35, яка складається із двох кімнат, що розташовується за адресою: м. Житомир, вул. Короленко, 8. Згідно зі ст. 16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути визнання права власності. Відповідно до норм ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно до норм ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Нормами ст. 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В силу приписів статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про права на шлюб, розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я якого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Враховуючи викладені обставини суд вважає, що спірна квартира придбана за час шлюбу є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і належить позивачці та відповідачеві на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і визнає за позивачем право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Окрім того, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 1950,00 грн. та 240,00 грн. витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.\~

Outcome: approved