Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 20 вересня 2005 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі на будинок № 31 по вул. Шевченка, в с. Любимівка Андрушівського району Житомирської області та земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва і обслуговуванню жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 0,27 га. для ведення особистого селянського господарства, розташованих за вказаною адресою. Він є спадкоємцем першої черги за заповітом та прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори та отримавши свідоцтво про право на спадщину в частині іншого майна. Сестра позивача, [PERSON], яка також зазначена в заповіті, померла 01 лютого 2005 року, тобто ще до відкриття спадщини. Інших спадкоємців немає. Але позивач не може оформити спадщину, оскільки на вищевказаний будинок та земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Просив визнати за ним право власності на жилий будинок, дві земельні ділянки, як на спадщину за заповітом. В судове засіданні позивач та його представник не зявились, направили заяву про розгляд справи в їх відсутність, зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: 20 вересня 2005 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі на будинок № 31 по вул. Шевченка, в с. Любимівка Андрушівського району Житомирської області, відповідно до довідки Любимівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 20.04.2017 року № 103 (а.с. 5), земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва і обслуговуванню жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 0,27 га. для ведення особистого селянського господарства, розташованих за вказаною адресою, які належали спадкодавиці згідно рішення Любимівської сільської ради від 24 травня 1995 року (а.с. 11). Він є спадкоємцем першої черги за заповітом та прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори та отримавши свідоцтво про право на спадщину в частині іншого майна (а.с. 18). Сестра позивача, [PERSON], яка також зазначена в заповіті, померла 01 лютого 2005 року (а.с. 15), тобто ще до відкриття спадщини. Інших спадкоємців немає. Але позивач не може оформити спадщину, оскільки на вищевказаний будинок та земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Зазначені обставини визнані відповідачем,підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328,380,1222,1269 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст.81,120,125 ЗК України. При вирішенні спору суд виходить з положень ст.1269 ЦК України, згідно якої, спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень »,згідно з яким,право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавець був власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України, де вказано, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації. Згідно ст.120 ЗК України, набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення, відсутність у спадкодавця державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки, відсутність державної реєстрації, в даному випадку правового значення не має. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачем право власності на будинок № 31 по вул. Шевченка в с. Любимівка Андрушівського району Житомирської області, земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва і обслуговуванню жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 0,27 га. для ведення особистого селянського господарства, розташованих за вказаною адресою., оскільки в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину. Відповідно до клопотання позивача понесені ним судові витрати при подачі позову суд на його користь з відповідача не стягує.

Outcome: approved