Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахування заяви про збільшення позовних вимог просить: визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №25 у будинку №44, що розташований в місті Мелітополі Запорізької області по бульвару 30 років Перемоги; усунути перешкоди у користуванні [PERSON] своєю власністю, а саме квартирою №25 у будинку №44, що розташована в місті Мелітополі Запорізької області по бульвару 30 років Перемоги, шляхом виселення [PERSON] з цієї квартири; усунути перешкоди у користуванні [PERSON] своєю власністю, а саме квартирою №25 у будинку №44, що розташована в місті Мелітополі Запорізької області по бульвару 30 років Перемоги, шляхом зняття з реєстрації з місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В позові зазначає, що вона, [PERSON] є пенсіонеркою, людиною похилого віку, непрацездатною особою. Їй на праві власності належить квартири №25 у будинку №44 по б-ру 30 річчя Перемоги у м. Мелітополі. В її квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON], 28.10.1983р.н., відповідачка за даним позовом. Відповідачка, проживаючі у її квартирі з кінця 2005 року по даний час систематично порушує правила співжиття, зловживає алкогольними напоями, влаштовує систематичні п'янки з іншими особами які не являються мешканцями вказаної квартири, користуючись її безпорадністю влаштовує систематичні сварки та дебош у квартирі,. В указаний термін часу відповідачка в результаті систематичних п'янок значно пошкодила її майно в указаній квартирі, веде антигромадський спосіб життя, систематично ображає сусідів по будинку нецензурною лайкою. Протиправні дії відповідачки порушують її право власності на її квартиру, що стало підставою звернення з даним позовом до суду. Позивачка у судовому засідання не зявилася, але у судовому засіданні, яке відбулося 21.10.2015 підтвердила обставини викладені в позовній заяві, на задоволенні позову наполягала. Пояснила, що [PERSON] є її онукою, коли той не було де мешкати, вона запропонували онуці жити у неї, однак потім [PERSON] почала зловживати алкогольними напоями і зробила її життя нестерпним, пошкодила її майно, в квартирі стало дуже брудно, завелися таргани, розбила унітаз, скло, пошкодила шпалери, постійно погрожувала їй розправою. Десь у серпні місяці цього року онука зібрала речі та пішла з квартири, стала мешкати окремо зі своїм співмешканцем та сином, однак позивачка зазначила, що дуже боїться повернення [PERSON], тому і наполягає на позовних вимогах, просить захистити її від онуки. Від представника позивачки на адресу надійшла заява про слухання справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідачка в судове засідання не з'явився, про день слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (свідоцтво про право власності на житло від 08.09.1993р. №531-р зареєстровано в КП Мелітопольське МБТІ 13.09.1993р.; свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07.07.2012р. №3-895; витяг про державну реєстрацію прав КП Мелітопольське МБТІ від 10.07.2012р.; технічний паспорт КП Мелітопольське МБТІ від 12.05.2012р.). В квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON], 28.10.1983р.н., що підтверджується довідкою КП «Житломасив» від 31.07.2015р. та довідкою про реєстрацію місця проживання/перебування особи від 22.08.2015. Відповідачка [PERSON], проживаючі у [INFO], систематично порушувала правила співжиття, зловживала алкогольними напоями, влаштовувала систематичні п'янки з іншими особами, які не являються мешканцями вказаної квартири, влаштовувала систематичні сварки та дебош у квартирі, користуючись безпорадністю позивачки [PERSON] систематично погрожувала насильством та ображала її нецензурною лайкою. В результаті систематичних п'янок відповідачка значно пошкодила майно позивачки в указаній квартирі. Вказані обставини підтверджуються наступними письмовими доказами: характеристикою КП «Житломасив» від 5.08.2015р.; актом огляду квартири від 5.08.2015р.; листом Мелітопольського МВ УМВС від 7.08.2015р. №41/9831.; висновком №7341 за результатами перевірки ЄО №11159 від 18.07.2015р. без ознак кримінального правопорушення від 7.08.2015р., складеного ДІМ СДТМ Мелітопольського МВ УМВС; фото таблицями №/№ 1-11. Крім того, вказані вище обставини підтвердили допитані у судовому засіданні свідки: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON], які пояснили, що є сусідками [PERSON] На протязі тривалого часу [PERSON] опікувалась своєю онукою [PERSON], прийняла її мешкати до себе, займалась вихованням сина відповідачки. [PERSON] зловживала алкогольними напоями, вела асоціальний образ життя, забруднила квартиру позивачки, влаштовувала сварки з побиттям меблів, неодноразово погрожувала [PERSON], виганяла з квартири, у звязку з чим, остання повинна була ночувати у сусідів, застосовувала до бабусі фізичну силу. Зазначили, що неодноразово викликали міліцію, так як з відповідачкою неможливо було впоратись самостійно, вона поводила себе дуже агресивно. В серпні місяці [PERSON] забрала речі та пішла з дому, мешкає десь зі своїм співмешканцем та сином. Протиправні дії відповідача порушують права позивача як власника квартири, передбачене положеннями ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України оскільки позивач не може в повної мірі володіти, користуватись та розпоряджатися належною йому квартирою. У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до положень ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 168 Житлового кодексу України, договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги. Таким чином, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання відповідача втративши право користування житловим приміщенням. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ від 16.01.2012 року у справі №6-57цс11. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №25 у будинку №44, що розташована в місті Мелітополі Запорізької області по бульвару 30 років Перемоги та усунення перешкоди у користуванні [PERSON] своєю власністю, а саме квартирою №25 у будинку №44, що розташована в місті Мелітополі Запорізької області по бульвару 30 років Перемоги, шляхом зняття з реєстрації з місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підлягають задоволенню. Вимога в частині усунення перешкод у користуванні [PERSON] своєю власністю, а саме квартирою №25 у будинку №44, що розташована в місті Мелітополі Запорізької області по бульвару 30 років Перемоги, шляхом виселення [PERSON] з цієї квартири не підлягає задоволенню, оскільки згідно пояснень самої позивачки та свідків, на час розгляду спору [PERSON] в спірній квартирі не мешкає, речі свої від позивачки забрала. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial