Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 07.09.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №202. В судове засідання позивач не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без участі та присутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді. В судове засідання відповідач повторно не зявилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Оскільки в судове засідання сторони не з'явилися, згідно з правилами ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як встановлено судом, 07.09.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами по справі був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (серії І-КИ №116704, актовий запис №202). Від шлюбу у сторін є троє дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Спору щодо місця проживання та утримання дітей між сторонами немає. Шлюб з відповідачем у позивача виявився невдалим. У серпні 2013 року сторони остаточно припинили сумісне проживання і усі колишні сімейні стосунки. Причиною стало те, що між ними зникло взаєморозуміння, почалися конфлікти та сварки на побутовому грунті. Внаслідок чого відповідачка забрала молодшого сина [PERSON] та пішла проживати до своєї матері. З лютого 2017 року за взаємною згодою син [PERSON] проживає з позивачем. На даний час у відповідачки є інший чоловік і фактично у неї склалася інша сімя. Тому шлюб сторін носить формальний характер. Поновлення колишніх сімейних стосунків позивач вважає вже неможливим, сімя розпалась остаточно. Майнового спору у сторін немає. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача\~\~наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved