Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначив, що 18.01.2010 року між Банком та відповідачкою був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідачка отримала кредит у розмірі 2800,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.. Відповідачка відповідно до Умов та Правил користування банківських послуг, зобов`язалась щомісячно в строки, визначені умовами договору, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією. Відповідач не виконав умови договору, у зв`язку з чим, станом на 31.12.2019 року утворилась заборгованість за кредитом в загальній сумі 37346,12 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом - 2748,40 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом - 28123,14 гривень; заборгованість за комісією - 0,00 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитом - 4220,00 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень; штраф (процентна складова) - 1754,58 гривень. Оскільки в добровільному порядку відповідачка суму заборгованості не сплачує, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом порушених прав. Просив суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь банку заборгованість станом на 31.12.2019 року утворилась заборгованість за кредитом в загальній сумі 37346,12 гривень, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2102,00 гривень. Представник позивача Гребенюк О.С., що діє на підставі довіреності, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності. Інші клопотання та заяви з боку АТ КБ «ПриватБанк» відсутні. Відповідачка [PERSON] , будучи своєчасно та у встановленому порядку повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибула, відзиву на позов, а також будь-яких інших заяв чи клопотань по суті справи не надала. За наведених обставин, суд, зважаючи на наявність згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 223, 280 ЦПК України, та дійшов до наступних висновків. Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 18.01.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», з одного боку, та [PERSON] з іншого, була досягнута домовленість про надання останній кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 2800,00 гривень. Позичальник [PERSON] своїм особистим підписом, що міститься у анкеті-заяві від 18.01.2010 року, засвідчив свою згоду із тим, що дана заява з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг. При цьому позичальник також засвідчила своє ознайомлення із переліченими документами, що складають собою договір, і були надані їй у письмовому вигляді, а також був проінформований про розміщення Умов і Правил надання банківських послуг на офіційних Web-ресурсах банку і зобов`язалася їх виконувати, регулярно ознайомлюючись з їх змінами. (а.с.10). Отже, суд вважає встановленим факт укладення між ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] договору кредиту № б/н від 18.01.2010 року. Відповідно до статуту АТ КБ «ПриватБанк», затвердженого від 21.05.2018 за № 519, змінено тип банку з публічного на Приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». Частиною другою статті 1050 ЦК України та п. 5.7 Правил користування платіжною карткою закріплено право Банку вимагати достроково виконання зобов`язання в цілому у разі невиконання позичальником зобов`язання. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості, позичальник [PERSON] , свої зобов`язання за договором систематично не виконує, внаслідок чого станом на 31.12.2019 року утворилась заборгованість за кредитом в загальній сумі 37346,12 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом - 2748,40 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом - 28123,14 гривень; заборгованість за комісією - 0,00 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитом - 4220,00 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень; штраф (процентна складова) - 1754,58 гривень. Відповідачка [PERSON] не прибувши у судове засідання, не побажала реалізувати своє процесуальне право на спростування наведених обставин і доказування належного виконання ним умов договору кредиту, а отже їх не оспорює. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення пред`явленого позову в частині стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом - 2748,40 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом - 28123,14 гривень. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки [PERSON] пені у загальній сумі 4220,00 гривень, а також штрафів, нарахованих відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг у загальній сумі 2254,58 гривень, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 14.10.2014, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 20.10.2014, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, де проводилася антитерористична операція, в тому числі й місто Маріуполь, де мешкає відповідачки [PERSON] . Враховуючи наведені положення, суд приходить до висновку про неправомірність нарахування позичальнику [PERSON] пені у сумі 4220,00 гривень, а також штрафів у загальній сумі 2254,58 гривень, нарахованих відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, як таких, що обчислені станом на 31.12.2019 року. Відповідно до ст. ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення витрати з оплати судового збору пропорційно до суми задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 30871,54 грн. *100% : 37346,12 грн. ціна позову = 82,66%), тобто 82,66 % від ціни позову (82,66 % *2102,00 грн. :100%), що складає 1737,51 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial