Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір про передачу прав за договорами іпотеки та договорами застави ПАТ «Терра Банк», що укладений 22 грудня 2014 року між ПАТ «Терра Банк», як неплатоспроможним банком, та ПАТ «Кристалбанк», як перехідним банком, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №1908, в частині передачі прав за договором іпотеки №І/13/3-34, що укладений 25 грудня 2013 року між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «Лігвіс Л» та визнати недійсним правочин, оформлений актом приймання-передавання активів та зобов'язань неплатоспроможного банку ПАТ «Терра Банк», що укладений 22 грудня 2014 року між ПАТ «Терра Банк», як неплатоспроможним банком, та ПАТ «Кристалбанк», як перехідним банком, в частині передачі прав за кредитним договором №КЛ/13/2-34, що укладений 24 грудня 2013 року між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «Лігвіс Л». Також, позивач просив зобов'язати ТОВ «Т Інвест» припинити дії щодо передачі ПАТ «ПБ «Кристалбанк» майнових прав на невиробничі приміщення, загальною площею 4 182,6 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 20 жовтня 2016 року у якості третьої особи було залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представники відповідачів та третіх осіб у судове засідання не з'явилися, хоча їх було належним чином повідомлено про день, час та місце розгляду справи. Відповідач ПАТ «Кристалбанк» подав до суду заперечення на позов, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на безпідставність позовних вимог та нікчемність оспорюваних правочинів. Від третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до суду надійшли письмові пояснення, з яких вбачається,що третя особа просить відмовити у задоволенні позову через його необґрунтованість, посилаючись на Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Суд, врахувавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Судом встановлено, що 24 грудня 2013 року між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «Лігвіс Л» укладений кредитний договір № КЛ/13/2-34 за умовами якого ТОВ «Лігвіс Л» відкрито відновлювальну кредитну лінію із загальним лімітом в сумі 8 000 000 грн. У подальшому назву ТОВ «Лігвіс Л» було змінено на ТОВ «Три Плюса». Договором про внесення змін та доповнень №6 від 15 квітня 2014 року до вказаного кредитного договору, ПАТ «Терра Банк» встановило позичальнику, ТОВ «Лігвіс Л», ліміт кредитної лінії в сумі 70 000 000 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за наведеним кредитним договором ТОВ «Лігвіс Л» на підставі договору іпотеки № І/13/3-34 від 25 грудня 2013 року передало в іпотеку банку майнові права на невиробничі приміщення по [ADDRESS], площею 3 886 кв. м., заставною вартістю 16 000 000 грн. ТОВ «Лігвіс Л» погасило заборгованість за кредитним договором № КЛ/13/2-34, що був укладений 24 грудня 2013 року між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «Лігвіс Л». Зазначене підтверджується даними банківської виписки від 22 липня 2014 року, платіжними документами № 146 та № 147 від 22 липня 2014 року, згідно з якими ТОВ «Лігвіс Л» сплатило ПАТ «Терра Банк» 71 150 684 грн. 93 коп., з яких 70 000 000 грн. у рахунок погашення отриманого кредиту та 1 150 684 грн. 93 коп. відсотків за користування кредитом. Згідно довідки, виданої ПАТ «Терра Банк» 23 липня 2014 року № 23.07.2014/2-Вих заборгованість ТОВ «Лігвіс Л» перед ПАТ «Терра Банк» за кредитним договором № КЛ/13/2-34 від 24 грудня 2013 року погашена в повному обсязі. У зв'язку з погашенням боргу за кредитним договором № КЛ/13/2-34, 23 липня 2014 року між ПАТ «Терра Банк» і ТОВ «Лігвіс Л» укладено договір про розірвання кредитного договору № КЛ/13/2-34, що був укладений 24 грудня 2013 року між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «Лігвіс Л». 23 липня 2014 року між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «Лігвіс Л» укладено договір про розірвання іпотечного договору № І/13/3-34, що був укладений 25 грудня 2013 року між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «Лігвіс Л», предметом якого були невиробничі приміщення по [ADDRESS] На підставі кредитного договору № 65/КЛ-0714, що укладений 21 липня 2014 року між ПАТ «КБ «Стандарт» та ТОВ «Лігвіс Л», ПАТ «КБ «Стандарт» відкрило ТОВ «Лігвіс Л» відновлювальну відкличну кредитну лінію. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 65/КЛ-0714, 22 липня 2014 року між ТОВ «Лігвіс Л» та ПАТ «КБ «Стандарт» укладено договір іпотеки, предметом якого є майнові права на невиробничі приміщення по [ADDRESS], площею 3 886 кв. м. Постановою Правління Національного банку України від 06 серпня 2014 року № 463/БТ «Про віднесення ПАТ «Терра Банк» до категорії проблемних» останнє віднесено до категорії проблемних банків. 21 серпня 2014 року Правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 518 «Про віднесення ПАТ «Терра Банк» до категорії неплатоспроможних». На підставі вищевказаної постанови, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 21 серпня 2014 року прийнято рішення № 72 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Терра Банк», згідно якого в ПАТ «Терра Банк» з 22 серпня 2014 запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці, з 22 серпня 2014 по 22 листопада 2014 року. В подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України від 23 грудня 2014 № 831 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Терра Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 грудня 2014 року № 159 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Терра Банк» та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію», згідно з яким строком з 24 грудня 2014 року до 23 грудня 2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Терра Банк» Ірклієнка Юрія Петровича. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування 13 жовтня 2014 було затверджено план врегулювання, яким передбачено виведення неплатоспроможного банку ПАТ «Терра Банк» з ринку у спосіб утворення перехідного банку із передачею всіх або частини активів і зобов'язань одного або декількох неплатоспроможних банків. На підставі вказаного плану врегулювання Фондом гарантування 8 грудня 2014 року було прийнято рішення про створення перехідного банку Публічне акціонерне товариство «Перехідний Банк «Кристалбанк». 22 грудня 2014 року між ПАТ «Терра Банк», як неплатоспроможним банком, та ПАТ «ПБ «Кристалбанк», як перехідним банком, укладений правочин, оформлений актом приймання-передавання активів та зобов'язань неплатоспроможного банку ПАТ «Терра Банк». Даним правочином (актом приймання-передавання активів) передано до ПАТ «ПБ «Кристалбанк» право вимоги за кредитним договором № КЛ/13/2-34, що укладений 24 грудня 2013 року між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «Лігвіс Л». 22 грудня 2014 року між ПАТ «Терра Банк», як неплатоспроможним банком, та ПАТ «ПБ «Кристалбанк», як перехідним банком, укладений договір про передачу прав за договорами іпотеки та договорами застави, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1908. Таким договором про передачу прав передано ПАТ «ПБ «Кристалбанк» права за договором іпотеки № І/13/3-34, що укладений 25 грудня 2013 року між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «Лігвіс Л», предметом якого були майнові права на невиробничі приміщення по [ADDRESS]. Цей договір про передачу прав за договорами іпотеки та договорами застави укладено на виконання та на підставі: 1) частини 12 статті 42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; частини 1 та пункту 4 частини 2 статті 11, частини 1 статті 178, частини 4 статті 209, частини 1 статті 512 ЦК України; 2) плану врегулювання ПАТ «Терра Банк», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 13 жовтня 2014 року № 224/14; 3) рішення виконавчої дирекції Фонду від 22 грудня 2014 року № 264/14 про передачу активів і зобов'язань від неплатоспроможного банку на користь перехідного банку; 4) письмового зобов'язання [PERSON] щодо придбання акцій перехідного банку у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку від 05 грудня 2014 року; 5) акту приймання-передавання активів та зобов'язань неплатоспроможного банку від 22 грудня 2014 року, укладеного між неплатоспроможним банком та перехідним банком. В подальшому було здійснено продаж перехідного банку ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» і правонаступником ПАТ «Терра Банк» став відповідач ПАТ «Кристалбанк». Відповідно до пункту 1.1. зазначеного договору про передачу прав за договорами іпотеки та договорами застави, за цим договором неплатоспроможний банк передає, а перехідний банк приймає всі права за договорами іпотеки та застави, що нотаріально посвідчені, перелік яких наведено у Плані врегулювання та у Реєстрі договорів іпотеки та застави (додаток № 1 до договору). Права передаються неплатоспроможним банком в обсязі та на умовах, що існували на дату останньої редакції Плану врегулювання та складання Реєстру договорів іпотеки та застави (додаток № 1 до договору) (пункт 1.3. договору). Вартість майна, права за договорами іпотеки та застави що передається за цим договором, складає суму вартостей майна (предметів іпотеки за договорами іпотеки та за договорами застави), відповідно до Реєстру договорів іпотеки та застави (додаток № 1 до договору) (пункт 1.4. договору). За умовами пункту 1.11. договору передача прав за договорами іпотеки та застави від неплатоспроможного банку до перехідного банку здійснюється за актом приймання-передавання прав, який є невід'ємною частиною цього договору. Згідно з двома витягами Додатку №1 до акту приймання-передавання активів та зобов'язань неплатоспроможного банку від 22 грудня 2014 року (щодо кредиту ТОВ «Лігвіс Л»), від ПАТ «Терра Банк» до ПАТ «ПБ «Кристалбанк» перейшло право вимоги за: кредитним договором № КЛ/13/2-34, що був укладений 24 грудня 2013 року між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «Лігвіс Л»; іпотечним договором № І/13/3-34, що був укладений 25 грудня 2013 року між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «Лігвіс Л», предметом якого були невиробничі приміщення по [ADDRESS], що укладався у забезпечення кредитного договору № КЛ/13/2-34. Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 2 статті 16 ЦК України встановлено, що одним із способів захисту цивільного права може бути зокрема, визнання правочину недійсним. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, відповідно до частин 1-3 цієї статті ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Приписами статті 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Подібні за своїм змістом положення статті 215 ЦК України містяться в статті 207 ГК України, за правилами якої господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов'язання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов'язання порушує права та законні інтереси другої сторони або третіх осіб. Відповідно до п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29 травня 2013 року N 11 правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 1057-1 ЦК України, абзацу другого частини шостої статті 29 Закону України «Про приватизацію державного майна», частини другої статті 20 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», частини другої статті 15 Закону України «Про оренду землі», статті 12 Закону України «Про іпотеку», частини другої статті 29 Закону України «Про страхування», статті 78 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статті 7 1 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», частини третьої статті 67 Закону України «Про запобігання корупції» тощо. Як встановлено статтею 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із частиною 1 статті 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зі змісту спірного договору про передачу прав вбачається, що він був укладений, зокрема, на підставі частини 12 статті 42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», частини 1 статті 178 та частини 1 статті 512 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 178 ЦК України об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи. Перехідний банк у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення), а також набуває обов'язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов'язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів (частина 12 статті 42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Згідно із частиною 1 статті 512 ЦК України (Підстави заміни кредитора у зобов'язанні) кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Беручи до уваги зміст частини 1 статті 178 та частини 1 статті 512 ЦК України, між ПАТ «Терра Банк» і ПАТ «ПБ «Кристалбанк» був укладений правочин про відступлення права вимоги внаслідок правонаступництва, в результаті укладання якого відбулася заміна кредитора ПАТ «Терра Банк» на ПАТ «ПБ «Кристалбанк» за: кредитним договором № КЛ/13/2-34, іпотечним договором № І/13/3-34. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 513, 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. З урахуванням правової конструкції статей 512, 513, 514, 516 ЦК України відступлення права вимоги стосується виключно заміни сторони у зобов'язанні, яким є кредитор. ТОВ «Лігвіс Л» погасило заборгованість за кредитним договором № КЛ/13/2-34, що був укладений 24 грудня 2013 року між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «Лігвіс Л». Зазначене підтверджується даними банківської виписки від 22 липня 2014 року, платіжними документами № 146 та № 147 від 22 липня 2014 року, згідно з якими ТОВ «Лігвіс Л» сплатило ПАТ «Терра Банк» 71 150 684 грн. 93 коп., з яких 70 000 000 грн. у рахунок погашення отриманого кредиту та 1 150 684 грн. 93 коп. відсотків за користування кредитом. Згідно довідки, виданої ПАТ «Терра Банк» 23 липня 2014 року № 23.07.2014/2-Вих заборгованість ТОВ «Лігвіс Л» перед ПАТ «Терра Банк» за кредитним договором № КЛ/13/2-34 від 24 грудня 2013 року погашена в повному обсязі. Погашення заборгованості за кредитним договором № КЛ/13/2-34, укладеним 24 грудня 2013 року між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «Лігвіс Л», свідчить про припинення зобов'язань, прав та обов'язків сторін за цим кредитним договором відповідно до статті 599 ЦК України - виконання зобов'язання належним чином. 23 липня 2014 року між ПАТ «Терра Банк» і ТОВ «Лігвіс Л» укладено договір про розірвання кредитного договору № КЛ/13/2-34, укладеного 24 грудня 2013 року між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «Лігвіс Л». 23 липня 2014 року між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «Лігвіс Л» укладено договір про розірвання іпотечного договору № І/13/3-34, предметом якого були невиробничі приміщення по [ADDRESS] Розірвання даного кредитного договору № КЛ/13/2-34 та іпотечного договору № І/13/3-34, укладеного 25 грудня 2013 року між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «Лігвіс Л», згідно з яким ТОВ «Лігвіс Л» передало в іпотеку банку майнові права на невиробничі приміщення по [ADDRESS], свідчить про припинення зобов'язань за такими договорами згідно із, зокрема, частиною 1 статті 604 ЦК України. У зв'язку з погашенням у липні 2014 року ТОВ «Лігвіс Л» перед ПАТ «Терра Банк» заборгованості за кредитним договором № КЛ/13/2-34, розірвання даного кредитного договору та іпотечного договору № І/13/3-34, ПАТ «Терра Банк» з липня 2014 року вже не являється кредитором та іпотекодержателем за такими кредитним договором та договором іпотеки відповідно. 22 липня 2014 року між ТОВ «Лігвіс Л» та ПАТ «КБ «Стандарт» укладено договір наступної іпотеки, предметом якого є майнові права на невиробничі приміщення по [ADDRESS] Таким чином, укладення аж 22 грудня 2014 року відповідачами ПАТ «Терра Банк» і ПАТ «ПБ «Кристалбанк» спірних правочинів про передачу прав свідчить про порушення останніми наведених положень статей 178, 202, 203, 204, 512, 513, 514, 516 ЦК України, так як ПАТ «Терра Банк» з липня 2014 року вже не являється кредитором ТОВ «Лігвіс Л», у зв'язку з припиненням між ними договірних правовідносин за кредитним договором № КЛ/13/2-34 та іпотечним договором № І/13/3-34. Тому ПАТ «Терра Банк» не мало права передавати до ПАТ «ПБ «Кристалбанк» своє погашене право вимоги (кредитора) за кредитним договором № КЛ/13/2-34 та іпотечним договором № І/13/3-34. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону. Як встановлено статтею 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із частиною 1 статті 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Такою домовленістю може бути домовленість про розірвання договору, у результаті чого зобов'язання сторін припиняються (частина 2 статті 653 ЦК України). За змістом пункту 6.2 іпотечного договору № І/13/3-34, цей договір припиняє чинність у разі: припинення основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; розірвання договорів за угодою сторін, яка посвідчується нотаріально; в інших випадках передбачених законодавством. Беручи до уваги те, що: основне зобов'язання - зобов'язання за кредитним договором № КЛ/13/2-34 виконане та такий кредитний договір розірваний, про що уже зазначалося вище; розірваний також договір іпотеки № І/13/3-34, що укладався на виконання основного зобов'язання - кредитного договору № КЛ/13/2-34; майнові права на об'єкт нерухомого майна по [ADDRESS] передані в наступну іпотеку ПАТ «КБ «Стандарт», про що укладено відповідний договір, про який уже зазначалося вище, - тому згідно із частиною 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» є припиненою іпотека за договором іпотеки № І/13/3-34. Припинення основного зобов'язання - зобов'язання за кредитним договором № КЛ/13/2-34 і, відповідно, припинення іпотеки за договором іпотеки № І/13/3-34, позбавляло ПАТ «Терра Банк» права передавати ПАТ «ПБ «Кристалбанк» право вимоги за таким кредитним договором № КЛ/13/2-34 і зазначеним договором іпотеки. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що: іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотекодержатель - кредитор за основним зобов'язанням; іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. За правилами частини 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Виходячи з наведеного, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки має право іпотекодержатель та кредитор, які у даному випадку поєднані однією й тією ж особою. Позивач є іпотекодержателем предмета іпотеки - майнових прав на невиробничі приміщення, загальною площею 4 182,6 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Передача ж прав за договором іпотеки № І/13/3-34 позбавляє позивача права, що закріплене наведеними положеннями Закону України «Про іпотеку», отримати від іпотекодавця - ТОВ «Т Інвест», майно, що передане йому у забезпечення виконання зобов'язань. Відповідно до статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Права позивача, як іпотекодержателя, належним чином зареєстровані 22 липня 2014 року, що підтверджується витягом з реєстру речових прав. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» закріплено виникнення, застосування і пріоритет іпотеки. Так, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Пріоритет іпотеки перед іншими особами має місце з моменту державної реєстрації іпотеки в порядку, встановленому законодавством. Отже, наявність в реєстрі речових прав реєстрації з 22 липня 2014 року відомостей про іпотеку, предметом якої є майнові права на невиробничі приміщення, загальною площею 4 182,6 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS], свідчить, відповідно до статті 3 Закону України «Про іпотеку», про переважність права Позивача, як іпотекодержателя на предмет іпотеки перед іншими особами. Таким чином, передача від ПАТ «Терра Банк» до ПАТ «ПБ «Кристалбанк» на підставі спірних правочинів прав за договором іпотеки № І/13/3-34, предметом якого є майнові права на невиробничі приміщення, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], - порушують, закріплені статтями 3, 4 Закону України «Про іпотеку», права позивача, оскільки позбавляють останнього переважного права задовольнити вимоги за рахунок наведеного предмету іпотеки. Згідно із частиною 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Тому передача за спірним договором ПАТ «ПБ «Кристалбанк» прав за договором іпотеки № І/13/3-34 суперечить частині 3 статті 512 ЦК України, оскільки кредитором (іпотекодержателем) на момент укладення спірних правочинів являвся позивач [PERSON] Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial