Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить скасувати заборону у вигляді арешту на ? частину квартири в будинку № 1 по вул. Радянській в с. Олександрівка Каланчацького району Херсонської області, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі заборони відчуження обєктів нерухомого майна 2 листопада 2007 року за № 5962710. Свої вимоги мотивує слідуючим. Згідно договору купівлі продажу від 18.10.2007 року та його державної реєстрації він придбав у третьої особи у цій справі та інших співвласників квартиру [ADDRESS]. Факт набуття права власності на зазначене майно підтверджується витягом з реєстру права власності на нерухоме майно від 23.10.2007 року за реєстраційним № 12688090. На сьогодні він має бажання розпорядитися належним йому нерухомим майном шляхом його відчуження. Здійснити такі правомірні дії він не має можливості оскільки йому стало відомо з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна, про арешт ? належної йому квартири, реєстрація якого здійснена відповідачем 02.11.2007 року за № 5962710 відносно колишнього співвласника квартири [PERSON] Підставою для державної реєстрації такої заборони слугувала ухвала б/н від 01.11.2007 р. Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Інфо Лідер». З огляду на дату вчинення ним та співвласниками правочину купівлі продажу квартири, 18.10.2007 р., набуття ним права власності на вищевказану квартиру, 23.10.2007 р. а також на дату ухвали третейського суду від 01.11.2007 р. та здійснення відповідачем реєстрації заборони, арешту ? частини квартири відносно колишнього співвласника [PERSON] є очевидність помилкових дій відповідача щодо реєстрації заборони на відчуження ? частини належної йому квартири. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» в судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Згідно договору купівлі продажу від 18.10.2007 року та його державної реєстрації позивач придбав у третьої особи [PERSON] у цій справі та інших співвласників квартиру [ADDRESS]. Факт набуття права власності на зазначене майно підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.10.2007 року за реєстраційним № 12688090. На даний час позивач має бажання розпорядитися належним йому нерухомим майном шляхом його відчуження. Здійснити такі правомірні дії останній не має можливості оскільки згідно Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна, про арешт ? належної йому квартири, реєстрація якого здійснена відповідачем 02.11.2007 року за № 5962710 відповідно до колишнього співвласника квартири [PERSON] Підставою для державної реєстрації такої заборони слугувала ухвала б/н від 01.11.2007 р. Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Інфо Лідер». Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності заявника, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Як встановлено судом позивач набув право власності на вищевказану квартиру 23.10.2007 р., а здійснення відповідачем реєстрації заборони, арешту ? частини квартири, відбулося 02.11.2007 року, тобто після відчуження майна боржником [PERSON] Тому враховуючи вищевикладене, будь-які правові підстави обмеження гарантованого Конституцією України права [PERSON] на його майно відсутні.

Outcome: approved