Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просять визнати відповідача [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: будинком [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивачу на підставі договору дарування від 03.09.2001 року, реєстровий №5521 належить на праві власності житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . 17 травня 2007 року позивач зареєстрував на дану житлову площу Відповідача, громадянина [PERSON] , [INFO] , про що зроблений запис в домовій книзі. Однак, відповідач, [PERSON] , з травня місяця 2007 року і до цього часу, тобто протягом 12 років, за місцем реєстрації без поважний причин не проживав, житловим приміщенням не користувався, про що складено Акт про не проживання [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, а саме він позбавлений можливості оформити субсидію. Тому позивач звернувся до суду. В судове засідання позивач не з`явився. Однак на адресу суду надійшла заява від нього про розгляд справи без його участі. В разі неявки відповідача не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду\~ Запорізької області від 10.05.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Згідно ст. 12 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.\~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини. Відповідно до договору дарування житлового будинку від 03.09.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Чупрун Т.А., зареєстрованого в реєстрі №5521, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] а.с.4/. Відповідно до Акту про непроживання від 18.12.2018 року виданого Виконавчим комітетом Семенівської сільської за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не проживає з травня 2007 року по теперішній час. /а.с.3/ Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України,\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України,\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.\~У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, той факт, що відповідач в будинку не мешкає понад дванадцять років, вирішити питання в позасудовому порядку не представляється можливим,\~у\~добровільному порядку відповідач не виявив бажання знятися з реєстрації, що у свою чергу приводить до порушення прав позивача і перешкоджає йому належним чином користуватися та розпоряджатися власністю, позивач несе додаткові витрати по утриманню будинку, тому суд вважає за необхідне визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача також слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved