Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які їм надає позивач. За період з 01.11.2009 року по 28.02.2013 року у відповідачів утворилась заборгованість з оплати позивачу за надані вказані послуги у розмірі 6784 грн. 24 коп., які позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь. Представник позивача позов підтримав та пояснив, що всі обставини справи зазначені в позові. Відповідачі позов визнали частково та у письмових запереченнях зазначили, що за частиною позовних вимог сплив строк позовної давності, що позивач не виконує своїх обов'язків в частині гарячого водопостачання, що відповідач [PERSON] з серпня 2006 року не проживає у вказаній квартирі. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та споживачем послуг з центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які йому надає позивач. За період з 01.11.2009 року по 28.02.2013 року у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість з оплати позивачу за надані вказані послуги у розмірі 6784 грн. 24 коп. Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, визнанням відповідача [PERSON] тієї обставини, що він є власником вказаної квартири. Оскільки позивач звернувся з позовом до суду лише 21.10.2014 року, відповідачами заявлено клопотання про застосування позовної давності, а підстав для відновлення позивачу такого строку немає, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 2525 грн. 70 коп., який утворився в період з листопада 2011 року по 28.02.2013 року. В частині стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] та [PERSON] суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити. Так, відповідачі визнали в суді ту обставину, що власником вказаної квартири є [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] є членами його сім'ї. Позивач ніяких доказів, які б спростовували це суду не надав. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ч.3 ст.156 ЖК України передбачає, що члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Аналіз вказаних правових норм дає суду підставу вважати, що споживачем житлово-комунальних послуг, який має обов'язок перед позивачем їх оплатити, є саме власник квартири [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] не є власниками квартири, а тому розмір їх участі у витратах встановлюється самим власником, а у разі спору - судом. Докази, надані відповідачем [PERSON], а саме: квитанції про сплату за комунальні послуги, відомості нарахувань, довідка ОСББ «Злагода» від 21.06.2013 року висновків суду не спростовують, оскільки, по-перше, частина вказаних платежів була враховані позивачем, а ті, які не були враховані, виходять за межі строку, у який виникла заборгованість; по-друге, [PERSON] хоча і не проживав у певний період у вказаній квартирі, але був в ній зареєстрований, у зв'язку з чим нарахування за надані послуги провадились позивачем за кількістю зареєстрованих осіб. На підставі викладеного,

Outcome: partial