Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.06.1996 р., від якого вони мають трьох дітей: повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Однак їхнє сімейне життя не склалося, постійні непорозуміння зіпсували сімейні стосунки, за час спільного проживання виявилось, що вони мають різні характери, погляди на життя та сім`ю, виховання дітей. На грунті взаємних непорозумінь вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач зазначає, що вони з відповідачкою не проживають як подружжя протягом дев`яти років, спільного господарства не ведуть, внаслідок чого, на думку позивача, їх подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим. Позивач, посилаючись на те, що їхній шлюб фактично розпався і в майбутньому поновленим бути не може, на примирення з відповідачем він не згоден, просить суд шлюб розірвати. У судове засіданні сторони не з`явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 03.04.2018 р. [PERSON] просив проводити розгляд справи в його відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зі змісту заяви [PERSON] від 03.04.2018 р. вбачається, що вона вимоги позову повністю визнає, просить суд розглядати справу у її відсутності. За ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 01.06.1996 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 69, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач від сплати судового збору звільнений, як учасник бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] , виданого 02.07.2015 р. командиром військової частини [NUMBER] . Згідно ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704 грн. 70 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved