Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивований тим, що він є власником квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований його син [PERSON] З 2010 року відповідач перебуває в шлюбних відносинах. Деякий час відповідач разом з дружиною проживали в квартирі позивача, а з 2011 року відповідач проживає в будинку матері своєї дружини. Будь-яких домовленостей про користування житлом між ними відсутні. Той факт, що в будинку зареєстрований відповідач заважає позивачу повноцінно користуватись будинком, а також це впливає на додаткові витрати по утриманню квартири. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач позов не визнав, пояснив суду, що він дійсно не проживає з 2014 року у квартирі батька. Останній попросив його виїхати з квартири, оскільки збирався сам там проживати. Він був змушений переїхати жити в інше місце. На даний час він не має можливості зареєструватися в іншому місці. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, відповідача, свідків, дійшов до наступного. З копії свідоцтва на право власності на квартиру № 2579 від 27.07.1993 року вбачається, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до [PERSON] обстеження житлово-побутових умов сім?ї [PERSON] від 13.11.2017 року за вказаною вище адресою зареєстрований [PERSON], але по місцю реєстрації на даний час не проживає. Відповідачем визнається факт не проживання в квартирі, що належить батькові з 2014 року. Даний факт також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зокрема, усунення перешкод можливе шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1\~ст. 163 ЖК УРСР\~у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1, п.п. 1 і 5 ч. 3 і ч. 4\~ст. 71 цього Кодексу. Частиною 1\~ст. 71 ЖК УРСР\~встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК УРСР). Згідно з ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач, який зареєстрований за адресою [INFO], не проживає в квартирі більше 4 років, будь які договірні відносини щодо проживання у позивача між сторонами відсутні. Отже, відповідач втратив право на користування житлом, яке належить позивачу. Відповідач не надав суду доказів того, що він змушений був залишити житло внаслідок будь-яких неправомірних дій власника житла.

Outcome: approved