Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку згодом уточнив, просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщення, а саме - квартирою [ADDRESS] . Вказує, що він є власником 1/5 частини квартири [ADDRESS] . Іншими співвласниками вказаної квартири є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач зареєстрована за вказаною адресою, однак не мешкає з 2016 року. Відповідач не проживає у квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, її особисті речі у квартирі відсутні. Вирішити в позасудовому порядку даний спір виявилося неможливим, тому позивач вимушений звернутися з вказаним позовом до суду. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог, у випадку неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про час, місце і дату судового засідання була повідомлена належним чином. Судова повістка надсилалась їй за її зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . Однак до суду повернувся конверт із відміткою: «адресат відсутній», що вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. З урахуванням викладеного, суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Від третіх осіб надійшли до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримують позовні вимоги. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотань позивача та третіх осіб про слухання справи за їх відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Позивачу [PERSON] та третім особам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується копіями: свідоцтва про право власності на житло від 30.05.2006, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.07.2006, технічного паспорту, свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.02.2016, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.02.2019 /а.с. 11-16,21-22/. Відповідно до довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізькій області від 31.05.2019 № 2793, місце проживання відповідача - [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідач за вказаною вище адресою фактично не проживає з 2016 року, про що свідчить копія довідки голови квартального комітету № 28 від 21.02.2019 /а.с. 10/. В силу того, що відповідач зареєстрована у вказаній квартирі, але не проживає там тривалий час - з 2016 року, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час у вказаній квартирі [ADDRESS] залишається зареєстрованою [PERSON] , яка не мешкає в ній, не є власником даної квартири, що перешкоджає співвласнику квартири [PERSON] користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved