Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути в солідарному порядку на його користь заборгованість за кредитним договором № 2/65/021008 від 02.10.2008 року в сумі 26 989,16 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ - 367807,41 грн. Також стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн.. При цьому посилається на те, що 02.10.2008 р. між ВАТ «БМ Банк», правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк», та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 2/65/021008, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 50 000,00 (п'ятдесят тисяч) швейцарських франків до 29.09.2023 р. з процентною ставкою 8,99 % річних, та зобов'язувалась погасити кредит, відсотки та інші платежі згідно умов указаного Договору. Виконання зобов'язання позичальника по поверненню кредиту за даним договором забезпечено договором поруки № 2/65/021008 від 02.10.2008 р., згідно п. 1 якого поручитель - відповідач 2 зобов'язується перед позивачем за зобов'язаннями боржника - відповідача 1, що випливають з кредитного договору № 2/65/021008 від 02.10.2008 р. Сторони у судове засідання, яке відбулося 17.08.2015 р., не з'явились. Хоча про час та місце розгляду справи сторони завчасно повідомлялись судом згідно вимог статей 74-76 ЦПК України, що підтверджується наявними у справі матеріалами. Заперечень від відповідачів на даний позов до суду не надходило, щодо поважності причин відсутності, суд не повідомлено. За таких обставин, враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення у заочному порядку за відсутності сторін, без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом, що відповідає положенням, які передбачені ч. 2 ст. 158, ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197 та ст. 224 ЦПК України. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи із наступних підстав. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 02.10.2008 року. між ВАТ «БМ Банк», правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк», та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 2/65/021008, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 2 50 000,00 (п'ятдесят тисяч) швейцарських франків до 29.09.2023 р. з процентною ставкою 8,99 % річних. У зв'язку із порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків станом на 01.02.2015 р. утворилася заборгованість у сумі 27 682,17 швейцарських франків, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 24 967,03 швейцарських франків, прострочена заборгованість за кредитом - 1 066,50 швейцарських франків, прострочена заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1 330,03 швейцарських франків.; строкова заборгованість за відсотками - 129,79 швейцарських франків, пеня - 3 415,11 грн.. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 2/65/021008 від 02.10.2008 року, відповідно до якого поручитель взяв на себе зобов'язання перед позивачем відповідати за зобов'язання [PERSON] в повному обсязі /а.с. 15/. У відповідності із ч. 1 ст. 1054, ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК якщо договором позики передбачено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до норм статей 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Правовими наслідками порушення зобов'язання є сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). У відповідності до норм ст. 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно із ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно із ст. 625 цього ж Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у межах заявлених вимог. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved