Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з Ужгородського МУ ГУМВС України в Закарпатській області та [PERSON] моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 15.05.2015 року за невідомими йому підставами, ДІМ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області капітаном міліції [PERSON] на позивача складено адміністративний протокол ЗА №009043 за ст. 186 КУпАП, в якому зазначено, що позивач 28.02.2014 спільно з невстановленими громадянами демонтував (зрізав) паркан, який знаходиться на території оздоровчого комплексу «[INFO]» за адресою: [ADDRESS], чим формально скоїв правопорушення, передбачене ст.. 186 КУпАП - самоуправство. До виконавчого комітету Коритнянської сільської ради було подано клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення в зв'язку з відсутністю події та складу в діях адміністративного правопорушення. Проте, 10.07.2014 р. на підставі вищевказаного протоколу, адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Коритнянської сільської ради, ігноруючи доводи та пояснення, а також прохання про перенесення засідання з метою отримання правової допомоги, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою констатовано наявність в діях вини за ст. 186 КУпАП та закрито провадження згідно ст. 38 КУпАП. Зазначена постанова була оскаржена позивачем. За наслідками оскарження, постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 16.02.2015 у задоволенні позовних вимог відмовлено. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015, постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2015 скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, а саме визнано протиправною та скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 10.07.2014 про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення вчинене [PERSON] у зв'язку зі спливом строків, передбачених ст.. 38 КУпАП. В задоволені позовних вимог відмовлено. Зазначає, що такими діями відповідачі заподіяли позивачу моральну шкоду, яка виразилася у його моральних переживаннях та стражданнях. Він втратив спокій і сон. Неповага відповідачів до нього призвела до негативних, вимушених змін у його житті, що спричинило зайві турботи. Із-за них пережив стрес та приниження. Внаслідок складення [PERSON] протоколу, який став підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а його керівництво в особі Ужгородського МУ ГУМВС України в Закарпатській області не проконтролювало незаконні дії свого працівника та не запобігло вчиненню ним протиправних дій, будучи пенсіонером, цілий рік свого, життя витратив на судові процеси та процесуальні документи, так як був вимушений захищати свої права в суді. Тепер потрібні додаткові зусилля для організації життя. Заподіяну шкоду оцінює у 100 000 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з наведених у позові підстав, просила їх задовольнити. В судове засідання представники відповідачів та відповідач не з'явилися, про час та місце розгляду справи були судом належним чином повідомлені. Враховуючи, відсутність відзиву на позовну заяву, а також те, що позивач та його представник не заперечують проти проведення заочного розгляду справи, на підставі ст. 280, ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. В судовому засіданні представник третьої особи пояснила, що органи казначейства відповідно до покладених на нього завдань здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів. Управління Казначейства є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки. Це означає, що Управління казначейства виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов'язаннями та не несе відповідальності за неправомірні дії посадових чи службових осіб органів державної влади, в тому числі - за дії Ужгородського МУ ГУМВС України в Закарпатській області і його працівників при здійсненні ними своїх повноважень. В судовому засіданні, позивач, допитаний в порядку ст. 92 ЦПК України як свідок, суду пояснив, що йому стало відомо, що хтось ріже паркан. Коли приїхав, міліція вже була на місці. Потім його викликав [PERSON] та сказав, що він повинен написати пояснення, на що [PERSON] повідомив, що це він викликав міліцію, нічого протиправного не вчиняв та має відношення до цього правопорушення. Тоді [PERSON] сказав, що в такому випадку він напише все, що забажає. Через 120 днів відбувся розгляд матеріалу про адміністративне правопорушення. В подальшому йому прийшлось прикласти багато зусиль для поновлення свого права, зокрема оскаржити постанову. Внаслідок дій [PERSON] щодо складання протоколу, у нього погіршився стан здоров'я. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, заслухавши як свідка позивача та оцінивши наявні в них докази, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено наступне. 15.05.2014 ДІМ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області капітаном [PERSON] складено протокол за №009043 про адміністративне правопорушення за ст.. 185 КУпАП, вчинене [PERSON]. В протоколі зазначено, що 28.02.2014 [PERSON] 28.02.2014 спільно з невідомими громадянами демонтував (зрізав) паркан, який знаходиться на території оздоровчого комплексу «[INFO]» за адресою [ADDRESS]. Як вбачається з протоколу №5 засідання адміністративної комісії, 10.07.2014 розглянуто адміністративний матеріал № 009043 від 15.05.2014 відносно [PERSON] та вирішено провадження в справі адміністративного матеріалу №009043 від 15.05.2014 закрити. Як вбачається з копії позовної заяви, [PERSON] було оскаржено постанову по справі про адміністративне правопорушення Виконавчого комітету Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, а саме - Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Коритнянської сільської ради від 10.07.2014 про закриття провадження згідно ст. 38 КУпАП до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. В подальшому, як вбачається з копії апеляційної скарги, позивачем було оскаржено постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2015, якою у задоволені адміністративного позову було відмовлено. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду 21.05.2015 постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2015 скасовано. Адміністративний позов [PERSON] до виконавчого комітету Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про скасування постанови задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 10.07.2014 про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення вчинене [PERSON] у зв'язку зі спливом строків, передбачених ст.. 38 КУпАП. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Львівського апеляційного адміністративного суду 21.05.2015 , підставою для скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 10.07.2014 стало невжиття всіх заходів для повного всебічного та об'єктивного з'ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи, постанову прийнято без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, недобросовісно. Також судом зазначено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень, тобто адміністративні суди не наділені повноваженнями щодо закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення. Крім того, позивачем надані копії грамот, подяки за 2002 -2015 роки, зокрема як директора обласного благодійного фонду «Допомога вдовам, сиротам та інвалідам». Згідно зі статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Позивач зазначав, що складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього потягло за собою порушення його прав, спричинило йому моральні страждання, які призвели до його моральних переживань та страждань, погіршення стану здоров'я. Позивач, посилаючись на положення ст. 23, 1167, 1174, 1176 ЦК України, просить відшкодувати моральну шкоду, яку оцінює в 100 000 грн. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України, а також Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, та ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів. За змістом ст. 2 вказаного Закону, право на відшкодування такої шкоди мають особи, які обвинувачувались у вчинені кримінального або адміністративного правопорушення. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої статті 1176 ЦК України - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 25.05.2016 року у справі № 6-440цс16. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Статтею до ст. 23 ЦК України визначено, у чому може полягати моральна шкода. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Так, [PERSON] пов'язує своє право на відшкодування моральної шкоди із складанням протоколу про адміністративне правопорушення, проте рішення за наслідками розгляду протоколу скасовано, провадження не закрито, тобто протокол по суті не розглянутий, будь-яких наслідків складання даного протоколу за собою не потягло. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено та не надано безспірних доказів, що внаслідок складення протоколу про адміністративне правопорушення відповідачем, який був розглянутий іншим органом та прийняте рішення якого було скасовано з підстав порушення порядку його розгляду, безпосередньо відповідачами позивачу завдано моральної шкоди, наявність причинного зв'язку між діями посадових осіб Ужгородського МУ ГУМВС України в Закарпатській області та заподіяною моральною шкодою, які є підставою для відшкодування шкоди на підставі ст. 1167, 1176 ЦК України, що є процесуальним обов'язком позивача (ст. ст. 12, 81 ЦПК України). Інших належних і допустимих доказів на підтвердження: факту заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, встановлення факту протиправності дій відповідачів, факту наявності причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями (бездіяльністю) працівників зазначеного органу та їх вини в заподіянні цієї шкоди, позивачем суду не надано. З огляду на це, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, у зв'язку з їх недоведеністю. Оскільки у задоволені позову про стягнення моральної шкоди відмовлено, то підстави для стягнення судових витрат відсутні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed