Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить: стягнути з відповідачки на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 30\~257,44 грн. за кредитним договором № б/н від 26.04.2011 року та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.04.2011 року [PERSON] (далі - Відповідачка) 26.04.2011 року отримала кредит у розмірі 12 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом Відповідачки в заяві. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідачка станом на 03.09.2017 року має заборгованість 30\~257,44 грн., яка складається з наступного: 7499,81 грн. - заборгованість за кредитом; 10\~313,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10 526,88 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1417,02 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася. Від неї надійшла до суду заява про відкладення розгляду справи на іншу дату, у звязку з неможливістю зявитися в судове засідання за станом здоровя та має намір звернутися до адвоката за правовою допомогою. Відповідно до ст. 280 ч.1 п.2 ЦПК України суд може увалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин, 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки сторона зловживає своїми процесуальними правами, а тому клопотання задоволенню не підлягає. Так, статтею 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: - вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи. Врахувавши, що відповідач була обізнана про предявлений до неї позов ще з 30 листопада 2017 року та мала достатньо часу для звернення за правовою допомогою, суд вважає, що заявлене клопотання про відкладення розгляду справи саме з причини звернення за правовою допомогою є цілеспрямоване затягування розгулу справи. Доказів щодо свого стану здоровя відповідач також не надала. Таким чином, через повторну неявку відповідачки у судове засідання без поважних причин, враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи та відсутність відзиву від відповідача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та неявки в судове засідання відповідачки, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору № б/н від 26.04.2011 року [PERSON] (далі - Відповідачка) 26.04.2011 року отримала кредит у розмірі 12 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною умовою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Позивач свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення Кредиту(у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн.+5% від суми позову. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Однак, з матеріалів справи вбачається, що в порушення вищевказаних вимог законодавства та умов договору, відповідачка належним чином своїх зобовязань не виконувала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідачка станом на 03.09.2017 року має заборгованість 30\~257,44 грн., яка складається з наступного: 7499,81 грн. - заборгованість за кредитом; 10\~313,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10 526,88 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1417,02 грн. - штраф (процентна складова). Сума заборгованості підтверджується наданим розрахунком Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду і такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пеня, штраф). Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, по процентам, за нарахованими штрафами, у загальному розмірі 19 730 грн. 56 коп. (7499,81 грн. + 10313,73 грн. + 500,00 грн. + 1417,02 грн.). Покладання на відповідача, окрім штрафів, ще й обовязку сплати пені у розмірі 10526,88 грн., суд вважає подвійним стягненням неустойки, оскільки питання щодо сплати неустойки за порушення зобовязання за кредитним договором вирішено шляхом стягнення штрафів. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові №6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відмовити позивачу в частині стягнення суми 10526,88 грн., зазначеної позивачем, як заборгованість за пенею. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial