Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовною\~заявою до\~відповідачки про\~стягнення заборгованості\~зазначаючи,\~що 13.02.2017\~[PERSON]\~отримала кредит\~у розмірі\~5\~100,00\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок. В результаті порушення відповідачкою умов договору, станом на 18.12.2018 виникла заборгованість у розмірі 11 667,02 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 3 967,77 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 2\~526,43 грн.; заборгованості за пенею 4 141,06 грн.; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 531,76 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та сплачені судові витрати. Ухвалою суду від 16 січня 2019 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 12 лютого 2019 року по справі постановлено продовжити подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачка [PERSON] повідомлялася про дати, час та місце розгляду справи на 28.02.2019 та 27.03.2019 шляхом спрямування на адресу її зареєстрованого місця проживання судових повісток. Оскільки зі змісту клопотання доданого до позовної заяви вбачається, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 34), а відповідачка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не зявилася, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу\~України (далі\~ ЦК\~України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з положень статей 6, 626-631, 526 ЦК України, укладений договір є обовязковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Судом встановлено, що 13.02.2017 відповідачка отримала кредит у розмірі 5100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими банком «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на відповідному банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, про що свідчить її підпис в Анкеті-заяві від 13.02.2017 (а.с. 7-23). Станом на 18.12.2018 заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 13.02.2017 становить 11 667,02 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 3967,77 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 2526,43 грн.; пені 4141,06 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 531,76 грн. (а.с. 6). Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. Статтями 625, 629 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, договір є обовязковим для виконання сторонами. За таких обставин, суд вважає, що оскільки відповідачкою не погашено заборгованість в повному обсязі, у даному випадку мають місце порушення нею прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором від 13.02.2017. Разом з тим, щодо вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за пенею в розмірі 4 141,06 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 531,76 грн., суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин нарахування Банком одночасно пені і штрафу здійснено в супереч положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення. Отже вимога Банку про стягнення заборгованості за пенею задоволенню не підлягає. В довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду» визначено розмір штрафу в сумі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій, при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань (а.с. 8). Судом визначено, що сума невиконаного зобовязання становить 3967,77 грн. заборгованість за тілом кредиту та 2526,43 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, а тому процентна складова штрафу повинна обчислюватись від даної суми, та складає 324,71 грн. (3967,77 + 2526,43 Х 5% : 100 = 324,71 грн.). Отже суд вважає позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 13.02.2017 в загальній сумі 7318,91 грн., яка складається з: 3967,77 грн. заборгованість за тілом кредитом; 2526,43 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 324,71 грн. штраф (процентна складова). Приймаючи до уваги положення статті 141 ЦПК України та часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1205,04 грн. (розрахунок: 1921 х 62,73 % (задоволена частина позову 7318,91 х 100 : 11 667,02 (ціна позову) = 62,73 %) = 1205,04 грн.). На підставі статей 526, 527, 530, 625, 629, 1054 ЦК України та

Outcome: partial