Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Черкаської міської ради про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] на праві приватної власності належало домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується договором на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 03.07.1954 року. 10.05.1982 року батько подарував позивачу ? частину домоволодіння, що підтверджується договором дарування. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку позивачу разом з його батьком на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка площею 473 кв.м. розташована по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. [INFO] р. [PERSON] помер, не залишивши заповіту. 24.02.2015 р. позивач звернувся до Першої черкаської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, 17.06.2015 р. державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на приватизовану земельну ділянку розташовану по [ADDRESS]. Листом від 26.06.2015 р. державний нотаріус Першої черкаської нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частин домоволодіння у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 3/4 частин домоволодіння [ADDRESS], після смерті [PERSON] У судовому засіданні позивач та його адвокат позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача Житнікова Т.А. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, думку адвоката, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У ході розгляду справи встановлено, що відповідно до договору на право забудови будинку 03.07.1954 р. посвідчений Черкаською держнотконторою 03.07.1954 р. №2-2287 та зареєстрованого в Черкаському бюро технічної інвентаризації за №8138, [PERSON] належав будинок [ADDRESS]. Відповідно до договору дарування від 10.05.1982 року посвідченого Першою черкаської державною нотаріальною конторою, запис в реєстрі за №2-3595 [PERSON] подарував [PERSON] 1/4 частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд [ADDRESS]. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 16.02.2004 р. [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування договору купівлі-продажу Серії Черкаської міської ради від 29.12.2003 р. №5-237 дод. 2, п. 3, є власниками земельної ділянки площею 473 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. [INFO] р. [PERSON] помер, про що свідчить Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси реєстраційної служби Черкаского МУЮ. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.06.2015 р. [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0473 га по [ADDRESS]. Позивач звернувся до Першої Черкаської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини. Відповідно до листа №1374/02-14 від 26.06.2015 р. йому було відмовлено, в зв»язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права власності. Згідно п.23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування», у разі неможливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі в загальному порядку, спадкоємець має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадщину. Відповідно до ст.. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що дані позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі ст..ст. 5, 10, 11, 57-60, 212-214, 218 ЦПК України, ст.. ст.. 328 ЦК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. за № 7 суд

Outcome: approved