Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вимоги якого в процесі розгляду справи в суді уточнив, просить визнати за собою право власності на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті дружини - [PERSON], померлої [INFO], а також визнати за собою право власності на 1/3 частину вищезазначеної квартири, в порядку спадкування за законом після смерті сина - [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування вимог посилається на те, що вищенаведена квартира належала в рівних частинах йому, його дружині - [PERSON] та сину - [PERSON]. Після смерті дружини та сина відкрилася спадщина у вигляді 1/6 частини квартири, однак оскільки ними за життя не зареєстровано право власності на квартиру належним чином, а також померлим [PERSON] за життя не оформлені свої спадкові права на квартиру, нотаріальною конторою йому відмовлено в оформленні спадкових прав, тому вимоги уточненого позову просить задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Представник позивача на задоволенні вимог уточненого позову наполягає. Представник відповідача - Управління комунальним майном Луганської міської ради просить суд розглядати справу за його відсутністю та прийняти рішення по справі на розсуд суду згідно діючого законодавства України. Представник третьої особи - Шостої луганської державної нотаріальної контори також просив суд розглядати справу за відсутністю представника в зв'язку із завантаженням в роботі. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва на право власності на житло від 09 березня 1995 року виданого Відділом приватизації житлового фонду Луганської міської ради належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах. [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS]. Позивач є чоловіком померлої, який фактично прийняв спадщину після її смерті, оскільки мешкав та був зареєстрованим з [PERSON] за однією адресою на день смерті та після її смерті по наступний час. Іншим спадкоємцем за законом відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) був син померлої - [PERSON], який також прийняв спадщину, оскільки проживав по день смерті спадкодавця за однією адресою з померлою. [INFO] помер син позивача - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину спірної квартири, яку позивач фактично отримав будучи зареєстрованим та залишаючись мешкати з [PERSON] за однією адресою на день смерті та після його смерті протягом шести місяців по наступний час. Заповіту а ні [PERSON], а ні [PERSON] не було залишено. Інших спадкоємців крім позивача немає. За даними технічного паспорту на квартиру за адресою: [ADDRESS], власниками зазначеної квартири є [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно довідки №380 від 23.07.2013 р. МКП «Центржилком» філія №1, померла [PERSON], [INFO] мешкала та була зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] з 6 грудня 1963 року по 13 серпня 2003 року. На день смерті та протягом шести місяців після смерті за цією адресою мешкали та були прописані її чоловік [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Таким чином, судом встановлено, що спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом після померлих дружини та сина є позивач, який фактично прийняв спадщину. З листа №108/01-09 від 31.01.2014 р. Шостої луганської державної нотаріальної контори вбачається, що в провадженні нотконтори є спадкова справа №204 за 2008 рік після померлої [INFO] [PERSON], в якій є заява №349 від 10.07.2008 р. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від імені [PERSON] (чоловік померлої), який діяв від себе та як опікун від імені недієздатного [PERSON] (син померлої), які мешкають за адресою: [ADDRESS]. Відомостей про інших спадкоємців немає. 08 листопада 2013 року позивач звернувся до Шостої луганської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частку квартири за адресою: [ADDRESS], що залишилася після смерті [INFO] [PERSON], однак постановою державного нотаріуса від 08 листопада 2013 року №1134/02-31 позивачу відмовлено в задоволенні заяви, оскільки [PERSON] за життя не зареєструвала право власності на спірне нерухоме майно, відповідно до законодавства, що діяло на той час, а здійснити державну реєстрацію права на нерухоме майно відповідно до діючого законодавства за померлою не можливо. 08 листопада 2013 року позивач звернувся до Шостої луганської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS], що залишилася після смерті [INFO] [PERSON], однак постановою державного нотаріуса від 08 листопада 2013 року №1135/02-31 позивачу відмовлено в задоволенні заяви, оскільки [PERSON] та [PERSON] за життя не зареєстрували право власності на спірне нерухоме майно, відповідно до законодавства, що діяло на той час, а здійснити державну реєстрацію права на нерухоме майно відповідно до діючого законодавства за померлими не можливо. Статтею 549 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1261 ЦК України до першої черги право на спадщину за законом мають діти спадкодавця, а також той із подружжя котрий його пережив… Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, що постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином, спірна квартира належала позивачу та нині померлим - його дружині та сину, однак за життя ними не оформлені належним чином права власності на квартиру. Про те, суд вважає доведеним той факт, що померлими за життя набуто право власності на спірний об'єкт нерухомості на законних підставах і такого права на час смерті ними не втрачено, тому даний об'єкт входить до спадкової маси, на яку відкрилась спадщина. Після смерті [PERSON] та [PERSON] позивачем не оформлено своїх спадкових прав за законом. Однак, суд вважає, що та обставина що син померлого [PERSON] не отримав свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для позбавлення позивача права власності на спадкове майно за законом. За таких підстав, оскільки позивач є спадкоємцем першої черги після померлих дружини та сина та фактично прийняв спадщину після їх смерті, тому не має бути позбавленим права власності. За таких підстав, вимоги уточненого позову підлягають задоволенню. На підставі викладеного й у відповідності зі ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст. 321, 328, 331, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved