Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив розірвати договір позики від 28.01.2013 року та стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 75000 грн. за договором позики від 28.01.2013 року та судовий збір в сумі 750 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.01.2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області, відповідно до якого [PERSON] позичив в нього 75000 грн. та зобов'язувався повернути вказані гроші в строк до 01.02.2015 року з щомісячною виплатою 5 % з вказаною суми за користування кредитом та витирати, пов'язані з нотаріальним оформленням даного договору. Відповідач в порушення умов договору відсотки за користування кредитом не сплачує. 18.11.2013 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію, однак, 25.12.2013 року на адресу позивача повернувся лист з претензією за закінченням строку зберігання. Позивач до судового засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав, просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України; заперечень проти позову не надав, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Встановлено, що 28 січня 2013 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 235. Відповідно до п. 1 даного Договору позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти в розмірі 75 000 грн., а позичальник зобов'язується щомісячно сплачувати 5 % від вказаної суми за користування грошовими коштами. Пунктом 3 Договору визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю суму позики до 01.02.2015 року. Кошти відповідачем отримані в повному обсязі про що свідчить його особистий підпис на договорі позики. У зв'язку з невиконання відповідачем своїх обов'язків щодо щомісячної сплати 5 відсотків від суми позики, 18.11.2013 р. позивачем на адресу відповідача був направлений лист-претензія, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, що є в матеріалах справи. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 1046 ЦК України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Враховуючи викладене та те, що відповідачем не виконуються умови договору позики, щодо сплати процентів за користування грошовими коштами, наявні підстави для розірвання договору позики від 28.01.2013 року між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 235, та дострокового повернення суми позики в розмірі 75000 грн., позов підлягає задоволенню. Крім того, з відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved