Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про вселення та зобов'язання вчинити дії. Просив суд ухвалити рішення, яким вселити його [PERSON] у кімнату 9.7 квадратних метра комунальної квартири [ADDRESS], а також заборонити відповідачам змінювати замки на вхідних дверях комунальної квартири, встановлювати подвійні вхідні двері до комунальної квартири та засув на вхідних дверях, підключати під охорону вхідні двері зазначеної комунальної квартири. Мотивував свої вимоги тим, що 17 лютого 2014 року його було примусово вселено у вказану квартиру відповідно до рішення Голосіївського районного суду міста Києва ухваленому 10 липня 2013 року у цивільній справі за його позовом до [PERSON], [PERSON] про вселення зобов'язання не чинити перешкод. Натомість починаючи з серпня 2014 року відповідачі по справі почали чинити йому перешкоди у користуванні кімнатою 9.7 квадратних метра комунальної квартири [ADDRESS], яка належить йому на праві приватної власності. Зокрема були змінені замки у вхідних дверях квартири, а також встановлено подвійні вхідні двері, встановлено засув на вхідних дверях та підключено останні під охорону. Позивач вказує, що відповідно до «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року за № 572 із змінами, власники, наймачі(орендарі) приміщень мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів, і лоджій за відповідними проектами без обмежень інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку(квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. Як зазначає позивач його права, як співвласника порушені, оскільки йому як власнику кімнати у комунальній квартирі перешкоджають у вільному доступі до такої, а також вчиняються дії які унеможливлюють його входження до своєї кімнати у зазначеній комунальній квартири. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви та наполягав на її задоволенні у спосіб визначений ним. Просив суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю та вирішити питання про судові витрати. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки за адресою місця проживання відповідачів, зареєстрованих у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилали. Про причину неявки суд не повідомили. Позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. З матеріалів договору купівлі-продажу від 26.04.2013 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], вбачається, що позивач [PERSON] є власником кімнати 9.7 квадратних метра комунальної квартири [ADDRESS]. З матеріалів довідки форми № 3 за № 2445 від 07.11.2012 року вбачається, що відповідачі [PERSON], [PERSON] мешкають у комунальній квартирі [ADDRESS]. З матеріалів листування позивача з прокуратурою міста Києва, прокуратурою Голосіївського району міста Києва, органами МВС, Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією вбачається, що позивачу реально чиняться перешкоди у користуванні кімнатою 9.7 квадратних метра комунальної квартири [ADDRESS]. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майновим правом на власний розсуд. Відповідно до частини 1 статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року за № 572 із змінами, власники, наймачі(орендарі) приміщень мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів, і лоджій за відповідними проектами без обмежень інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку(квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. Звертаючись до суду позивачем було обрано спосіб захисту свого порушеного права передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України. В конкретному випадку, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у запропонований нею спосіб. Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в межах заявлених ним вимог. Суд виходячи з пояснень [PERSON] у сукупності з доказами наданими ним, вважає достовірно встановленим, що незважаючи на наявність у позивача права власності на частку у комунальній квартирі, відповідачі не надають останньому добровільної згоди на користування такою, тим самим перешкоджаючи здійсненню ним свого права власності на вказану кімнату комунальної квартири, яке в даному випадку підлягає захисту судом у запропонований спосіб в межах заявлених позовних вимог. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є правомірними, її порушене право підлягає судовому захисту, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved