Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору. Свої вимоги обгрунтовує наступним. 31.05.2011 між ПАТ «Укргазпромбанк» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту № 16-Ф-К/11, згідно з умовами якого банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 1650000 доларів США під 12% річних на строк до 28.05.2012. Додатковою угодою № 15 до договору споживчого кредиту сторонами було погоджено графік погашення основного боргу та продовжено строк виконання зобов'язань до 28.05.2015. Однак відповідач [PERSON] порушив свої зобов'язання по сплаті боргу та відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 10.06.2015 становить 1516168,89 доларів США. 02.03.2015 між [PERSON] та [PERSON] начебто було укладено договір № 1/П передачі (відступлення) прав вимоги, що обліковувались на поточному рахунку, відкритому у ПАТ «Укргазпромбанк». 19.03.2015 ПАТ «Укргазпромбанк» отримав письмове повідомлення про факт передачі (відступлення) вищевказаного права вимоги [PERSON] Договір передачі (відступлення) прав вимог №1/П від 02.03.2015 є недійсним зважаючи на наступне. На момент укладення між відповідачами договору № 1/П від 02.03.2015 передачі (відступлення) прав вимоги строк виконання зобов'язань ПАТ «Укргазпромбанк» перед [PERSON] за договором банківського рахунку від 28.10.2009 № 5479 не настав. Належним чином оформленого платіжного доручення (розрахункового документа) щодо дострокового повернення коштів, що обліковуються на банківському рахунку [PERSON] пред'явлено не було. Таким чином, відповідачами при укладенні договору № 1/П від 02.03.2015 не було дотримано вимог ст. 514 ЦК України стосовно дійсності зобов'язання, що порушує норми ч. 1 ст. 203 ЦК України. 22.01.2015 постановою Правління Національного банку України №42/БТ «Про віднесення ПАТ «Укргазпромбанк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», ПАТ «Укргазпромбанк» віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів, запроваджено особливий режим контролю за діяльністю банку, та встановлено обмеження в діяльності банку, зокрема: погашення заборгованості, що виникла за будь-якими активними операціями ПАТ «Укргазпромбанк» приймати тільки в грошовій формі. Отже, [PERSON], отримавши права вимоги до ПАТ «Укргазпромбанк» від [PERSON], отримав їх разом із запереченнями, які ПАТ «Укргазбанк» мав до первісних кредиторів, зокрема, заперечення стосуються заборони отримувати погашення заборгованості в іншій формі, відмінній від грошової. Крім того, чинним законодавством України визначено, що тільки власник рахунку має право розпоряджатися коштами на рахунку та отримувати кошти з рахунку. Правовідносини, що виникають із договорів про надання банківських послуг та здійснення банківських/міжбанківських операцій, в тому числі обслуговування рахунків, є такими, що нерозривно пов'язані з особою кредитора/клієнта банку/власника рахунку, особа якого належить обов'язковій ідентифікації та перевірці. Це означає, що заміна сторони (відступлення прав вимог) у договорі банківського рахунку №5479 від 14.08.2012 року неможлива. Тільки власник поточного рахунку може надавати розпорядження щодо здійснення переказів з його поточного рахунку. Отже, відповідачі при укладенні договору відступлення прав вимоги № 1/П від 02.03.2015 року порушили: положення ст. 514, ч. 1 ст. 515 ЦК України; норми ст.ст. 64, 66 ЗУ «Про банки і банківську діяльність»; норми ч. 1, 2 ст. 56 ЗУ «Про національний банк України»; Постанову від 17.08.2012 № 346, зареєстровану Мінюстом 17.09.2012 за № 1590/21902, «Про затвердження Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства»; Інструкцію «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» затвердженою Постановою Правління Національного банку України, від 12.11.2003 № 492; Постанову Правління НБУ №42/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Украгазпромбанк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку». Посилаючись на наведене, позивач просив суд на підставі ст.ст. 203, 215, 216, 236, 514, 515, 601 ЦК України визнати недійсним договір № 1/П від 02.03.2015 передачі (відступлення) прав вимоги за договором банківського рахунку від 28.10.2009 № 5479, укладений між [PERSON] та [PERSON] Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність за наявними у матеріалах справи доказами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час судового розгляду повідомлявся належним чином. В матеріалах справи містяться пояснення, подані представником відповідача [PERSON], в яких він просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх пояснень представник відповідача посилається на те, що спірним договором права банку порушені не були, оскільки попередній кредитор, розпорядившись належними йому правами вимоги на гроші на поточному рахунку - розпорядився власними майновими правами, які належали йому, а не банку. Внаслідок відступлення права вимоги [PERSON] не став власником рахунку чи стороною договору, а став новим кредитором по відношенню до банку у конкретному грошовому зобов'язанні з повернення грошей. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час судового розгляду повідомлявся належним чином, заяв, клопотань на адресу суду не надіслав. Третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб явку свого представника у судове засідання не забезпечив, від представника фонду [PERSON] надійшли пояснення, в яких вони просять позов задовольнити у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 28.10.2009 між ПАТ «Укргазпромбанк» та [PERSON] було укладено договір банківського рахунку № 5479, за яким банк відкрив [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] у національній та/або іноземній (их) валюті (ах) для розрахунків при здійсненні поточних операцій. Відкриття поточного рахунку та виконання комплексного розархунково-касового обслуговування клієнта здійснюється у відповідності з законодавством України. Забороняється використовувати рахунок для проведення операцій, пов'язаних із здійсненням підприємницької діяльності, а також для здійснення операцій, які мають відношення до легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом. 27.02.2015 [PERSON] звернувся до ПАТ «Укргазпромбанк» із заявою про видачу грошових коштів на загальну суму 100000 євро. ПАТ «Укргазпромбанк» відмовлено у видачі грошових коштів. 02.03.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 1/П передачі (відступлення )права вимоги на поточних рахунках, за яким [PERSON] передає (відступає) у власність [PERSON] майнові права вимоги грошових коштів, які обліковуються на поточних рахунках [PERSON] за договором банківського рахунку від 18.10.2009 № 5479 в ПАТ «Украгазпромбанк», номер поточного рахунку [NUMBER], розмір права вимоги - 100000 євро. 02.03.2015 за актом приймання-передачі документів [PERSON] передав [PERSON] договір банківського рахунку від 28.10.2009 №5479 на відкриття поточного рахунку № [NUMBER], виписку ПАТ «Укргазбанк» по особовим рахункам від 27.02.2015 та заяву на видачу готівки від 27.02.2015. 19.03.2015 ПАТ «Укргазпромбанк» отримано повідомлення від [PERSON] про те, що на підставі договору № 1/П про передачу (відступлення) прав вимоги на поточних рахунках від 02.03.2015 майнові права вимоги на грошові кошти, які обліковуються на поточних рахунках [PERSON] за договором банківського рахунку від 18.10.2009 № 5479 замість нього в повному обсязі з 02.03.2015 належать на праві власності новому кредитору - [PERSON] Постановою Правління Національного банку України від 22.01.2015 №42/БТ «Про віднесення ПАТ «Укргазпромбанк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» ПАТ «Укргазпромбанк» віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів, запроваджено особливий режим контролю за діяльністю банку, призначено куратором [PERSON], встановлено обмеження в діяльності банку, зокрема: не допускати проведення активних операцій з інсайдерами, акціонерами банку та пов'язаними особами; погашення заборгованості, що виникла за будь-якими активними операціями ПАТ «Укргазпромбанк» приймати тільки в грошовій формі; повернення коштів інсайдерам та пов'язаним особам здійснювати за погодженням з Національним банком України. На підставі Постанови Правління Національного банку України №217 від 07.04.2015 «Про віднесення ПАТ «Укргазпромбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №70 від 07.04.2015 р. «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укргазпромбанк», згідно з яким з 08.04.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Укргазпромбанк» [PERSON]. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Укргазпромбанк» запроваджено строком на 3 місяці з 08.04.2015 по 07.07.2015 включно. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 14.09.2015 № 602 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14.09.2015 № 168, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укргазпромбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Укргазпромбанк» з 15.09.2015 до 14.09.2017, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Укргазпромбанк», визначені статтями 37, 38, 48, 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на 2 роки з 15.09.2015 до 14.09.2017 включно. Згідно зі ст. 515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Відповідно до ч. 1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 1089 ЦК Україну за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту. Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, а саме п. 1.4 передбачено, що особа, яка відкриває рахунок у банку і має право розпоряджатися коштами на ньому, є власником рахунку в банку. Положеннями п. 1.7. Інструкції від 21.01.2004 № 22 регламентовано, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Пунктом 2.13 Інструкції від 21.01.2004 № 22 передбачено, що банки приймають до виконання лише розрахункові документи: своїх клієнтів, які подають їх у банк у порядку, передбаченому договорами банківського рахунку цих клієнтів; клієнтів інших банків або органів Державної казначейської служби України, якщо документи надсилають безпосередньо інші банки або органи Державної казначейської служби України; платіжні вимоги / інкасові доручення (розпорядження) стягувача, на яких є підпис відповідального виконавця та відбиток штампа банку, що обслуговує цього стягувача, якщо він доставляє їх у банк платника самостійно (посильним, рекомендованим або цінним листом тощо). Відповідно до ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється зокрема відкривати та вести анонімні (номерні) рахунки. Банк зобов'язаний ідентифікувати та верифікувати відповідно до вимог законодавства України: клієнтів (крім банків, зареєстрованих в Україні), що відкривають рахунки в банку; клієнтів, які здійснюють фінансові операції, що підлягають фінансовому моніторингу; клієнтів (осіб) у разі виникнення підозри в тому, що їх фінансові операції (фінансова операція) можуть (може) бути пов'язані (пов'язана) з фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення; клієнтів, які проводять перекази без відкриття рахунка на суму, що дорівнює чи перевищує 15000 гривень, або на суму, еквівалентну зазначеній сумі, в тому числі в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, одиницях вартості, але є меншою ніж 150000 гривень, або на суму, еквівалентну зазначеній сумі, в тому числі в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, одиницях вартості; клієнтів, що здійснюють фінансові операції з готівкою без відкриття рахунка на суму, що дорівнює або перевищує 150000 гривень, або у сумі, еквівалентній зазначеній сумі, в тому числі в іноземній валюті, банківських металах, інших активах; клієнтів, у яких банк залучає кошти на умовах субординованого боргу; клієнтів, що укладають з банком кредитні договори, договори про зберігання цінностей або надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; осіб (крім банків, зареєстрованих в Україні), з якими банк як професійний учасник ринку цінних паперів укладає договори для здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів (фондовому ринку). З дня укладення договору така особа є клієнтом банку; осіб, уповноважених діяти від імені зазначених клієнтів/осіб (представника клієнта); клієнтів (осіб), визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення фінансового моніторингу. Банк здійснює ідентифікацію, верифікацію клієнта (особи, представника клієнта) і вживає заходів відповідно до законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, до відкриття рахунка клієнту, укладення договорів чи здійснення фінансових операцій, зазначених у частині другій цієї статті. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України). Відповідно до ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб'єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов'язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Цивільні відносини можуть регулюватись актами Президента України у випадках, встановлених Конституцією України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону. Інші органи державної влади України, органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом. Цивільні відносини регулюються однаково на всій території України. Положеннями ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, договір № 1/П від 02.03.2015 передачі (відступлення) права вимоги на поточних рахунках, укладений між [PERSON] та [PERSON], суперечить ст. 515 ЦК України, ст. 64 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, а тому підлягає визнанню недійсним. З викладеного,

Outcome: approved