Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, з 1/4 частини на 1/6 частину всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку до закінчення донькою навчання, тобто до [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він на даний час не працює, працевлаштуватися в селі за місцем свого проживання не має можливості, не систематичний заробіток, який отримує за тимчасову роботу, нижчий від мінімальної заробітної плати, офіційно ніякої допомоги не отримує, майна у власності не має, а тому він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі. Крім того, зазначає, що його донька [PERSON] , [INFO] , навчається на контрактній основі, а єдиним офіційним джерелом доходів його сім`ї є заробітна плата дружини, яка працює на 0,5 ставки вихователя Гереженівського навчально-виховного комплексу. Також вказує, що у зв`язку зі складним фінансовим становищем має заборгованість більше сорока тисяч гривень по сплаті аліментів, визначених рішення суду, усі вказані обставини в сукупності та необхідність сплачувати аліменти на час продовження навчання донькою [PERSON] ставлять у скрутне матеріальне становище його сім`ю та неповнолітню доньку. Відповідачка до суду надіслала відзив, в якому зазначила, що позивач є працездатною особою, може влаштуватися на роботу за місцем свого проживання, але не має бажання, розмір аліментів з позивача не є завищеним та відповідає розміру, визначеному чинним законодавством, під час розгляду справи про стягнення аліментів усі необхідні обставини були враховані й з часу такого розгляду вони не змінилася, позивачем жодних доказів на підтвердження будь-яких змін не надано, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позову. У судове засідання з`явилися сторони та третя особа. Відповідачка звернула увагу суду, що в позовній заяві неправильно зазначене її прізвище « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Учасники справи не заперечували проти того, що вказане є механічною помилкою, прваильним слід вважати прізвище відповідачки « [PERSON] ». У судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] проти задоволення позову заперечила, підтримала свої пояснення, надані у відзиві. Третя особа [PERSON] заперечила проти задовлення позову, підтримала позицію відповідачки. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд доходить таких висновків. Судом встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.07.2020 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на період навчання, тобто до [INFO] , але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, щомісячно, починаючи з 27.02.2019. Відповідно до довідки Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області від 08.12.2020 № 131 [PERSON] з 15.04.2014 ніде не працює. Згідно з розрахунком Уманського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУМЮ (м. Київ) АСВП № 63299947 за позивачем станом на 15.10.2020 наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 44924, 94 гривень. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У статті 182 СК України унормовано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосована за наявності відповідних обставин для цього, зокрема, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Платник аліментів вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу. За змістом ст. ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного вище, суд вважає, що позивачем не наведені обставини, передбачені ст. 192 СК України, які б стали підставою для задоволення позову. Так, позивачем не надано доказів того, що із моменту постановлення судового рішення про стягнення аліментів суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я чи змінився його сімейний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Враховуючи те, що позивач працездатний, має задовільний стан здоров`я, будь-яких належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання дочки не надав, розмір аліментів не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами чинного законодавства, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed