Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що з 1989 року, він та [PERSON], [INFO], почали сумісно проживати однією сім'єю по [ADDRESS]. Разом вони мешкали на протязі 25-ти років, оскільки остання потребувала догляду, так як була інвалідом першої групи з дитинства. В 1968 році визнана була інвалідом 1 групи, медико - соціальною експертною комісією їй надані були висновки про неможливість працювати та необхідності в сторонньому догляді. Через каліцтво неспроможна була своїми силами фізично та матеріально забезпечувати умови свого життя, не мала змоги пересуватися самостійно без допомоги костилів, користуватися транспортом, виконувати хоч якусь частину роботи. [PERSON] перебувала на обліку в лікарні з діагнозом : «первинно-деформуючий поліартрит з переважним ураженням великих суглобів», постійно приймала протизапальні знеболюючі препарати та знаходилася на амбулаторному та стаціонарному лікуванні. Догляд за [PERSON] здійснював позивач. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 4,3520 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У встановлений законом строк позивач звернувся до Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки неможливо встановити факт родинних відносин з спадкодавицею. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 30.01.2017 року встановлено факт проживання позивача з [PERSON] однією сім'єю з 1989 року і до часу відкриття спадщини - [INFO] року та визнано спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася рідна сестра померлої - [PERSON], яка є спадкоємицею другої черги за законом, але нотаріус відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з відсутністю доказів, що підтверджують родинні зв'язки між ними. [INFO] року [PERSON] померла. Правонаступницею спадкового майна після смерті сестри є її онука [PERSON], яка звернулася із заявою про прийняття смерті після [PERSON] Позивач прохає визнати за ним право на спадкування після померлої [PERSON], оскільки він протягом тривалого часу матеріально забезпечував її, надавав допомогу, опікувався померлою,так як вона хворіла та була у безпорадному стані. Представник позивача, позивач в судовому засіданні на позовних вимогах наполягають, прохають задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву, в якій прохає справу розглянути за її відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд, заслухавши представника позивача, позивача, вивчивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що вони підлягають до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.6)., яка відповідно до посвідчення № [NUMBER], виданого 19.10.1994 року( а.с.96) була інвалідом 1 групи. Відповідно до довідки Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 26.04.2018 року (а.с.115) [PERSON] мешкала за адресою: Запорізька область Оріхівський район с.Таврійське (Кірове) разом з [PERSON], факт проживання яких встановлено рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 30.01.2017 року, яке набрало законної сили 10.02.2017 року (а.с.11). Згідно з медичними довідками, наданими Комунальним закладом первинної медико-санітарної допомоги Оріхівської міської ради ( а.с.95), КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ( а.с.116) [PERSON] постійно знаходилася на амбулаторному та стаціонарному лікуванні з переломами плеча, стегна, паратонзиляторного абсцесу. Довідкою сімейного лікаря [PERSON], актом комісії Кіровської сільської ради Оріхівського району (а.с.94, 95, 114) встановлено, що [PERSON] перебувала під диспансерним наглядом в Таврійській (Кіровській) АЗПСМ, знаходилася в безпорадному стані, потребувала постійного стороннього догляду. З 1989 року по день смерті з нею мешкав без реєстрації [PERSON], з яким вони вели спільне господарство, який доглядав, лікував її, опікувався нею, а також поховав за власний кошт, оскільки вона була тяжко хвора, що підтверджується також чеками на придбання ліків( а.с.97) та квитанцією про надання ритуальних послуг ( а.с.98). Померла [PERSON] володіла земельною ділянкою в розмірі 4.3520 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, відповідно до Державного акту, серії [NUMBER] від 16.04.2004 року ( а.с.7). Після смерті [PERSON] позивач звернувся до Оріхівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, але постановою від 15.05.2014 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано доказів про факт родинних відносин та запропоновано звернутися до суду ( а.с.10). Також із заявою до нотаріальної контори звернулася рідна сестра померлої [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], але постановою нотаріуса від 20.09.2014 року їй було відмовлено у видачі, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадщину та неможливістю встановлення факту родинних відносин (а.с.66). [INFO] року [PERSON] померла ( а.с.70). Після її смерті до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.70). Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які повністю підтвердили обставини, які зазначені в позові, та які були встановлені під час розгляду справи. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких,що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Оскільки позивач являється спадкоємцем четвертої черги, але враховуючи що він опікувався, матеріально забезпечував, надавав допомогу спадкодавцеві, яка через тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги, суд вважає, що позивачу можливо надати право на спадкування після смерті [PERSON] разом із спадкоємцями другої черги за законом. Крім того, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved