Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною та уточненою заявою до відповідача, третіх осіб про стягнення заборгованості, в якій зазначає, що 23.01.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 5/07 (далі кредитний договір). Загальними зборами акціонерів 09.03.2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Відповідно до п. 1.1. банк надає відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 16000 доларів США. Свої зобовязання позивач виконав, надавши кошти відповідачу. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязання з повернення кредиту за договором. На виконання умов договору відповідач була направлена повідомлення-вимога про усунення порушення, але на дату подання позовної заяви повідомлення-вимога не виконана. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 17.03.2017 року має заборгованість з урахуванням трирічного строку позовної давності, а саме: заборгованість за кредитом 15256,68 доларів США; заборгованість за відсотками 4386,74 доларів США, заборгованість за простроченими відсотками 2067,42 доларів США, пеня за несвоєчасність повернення кредиту 50280,22 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками 137022,84 грн.. У звязку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 5/07 від 23.01.2007 року. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити в повній мірі та розглядати справу без присутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, у разі неявки відповідача, який належним чином повідомлений та від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності ухвалити заочне рішення (а.с. 53, 126, 213-214). Крім того, представник позивача надав суду письмові пояснення та додаткові письмові пояснення на заяву відповідача про застосування строків позовної давності, в якій зазначив, що зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. При цьому проценти за позикою (ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та неустойка підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Вважає, що заява відповідача не підлягає задоволенню, адже прямо суперечить позиціям Верховного суду України (а.с. 179-180, 213-214). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмову заяву, в якій просив застосувати наслідки спливу позовної давності і відмовити позивачу ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні позовної заяви та розглянути справу без його участі (а.с. 217). Крім того, відповідач надав до суду письмові заяви про застосування наслідків спливу позовної давності та про додаткове обґрунтування початку перебігу строку позовної давності, в якій зазначив, що оскільки останній платіж ним здійснений 15.12.2008 року, а у відповідності до п. 4.4 укладеного договору № 5/07 від 23.01.2017 року, у разі невиконання позичальником обовязків викладених п.п. 3.3.8- 3.3.12, цього договору протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, а тому 15.12.2008 року + 60 днів = 14.02.2009 року виникло право на захист свого права, яким позивач на протязі 3 років не скористувався, оскільки до суду звернувся з позовною заявою 28.04.2017 року з пропуском строку позовної давності (а.с. 159-160, 200-202). Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення (а.с. 211). Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановлено, що 23 січня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 5/07 від 23 січня 2007 року, згідно умов якого банк зобовязується надати відповідачу грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 16000 доларів США, зі сплатою 13% річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному цим договором, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 22.01.2022 року (а.с. 5-10, 63-68). Відповідно до додаткової угоди № 1 про внесення змін по договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 5/07 від 23.01.2007 року укладеною між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] 20.06.2008 року, відповідно до якої, були змінені умови кредитування, а саме: з 01.07.2008 року встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 14% річних (а.с. 11, 16-18, 69, 74-76). Крім того, 31.08.2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] укладена додаткова угода № 2 про внесення змін по договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 5/07 від 23.01.2007 року, відповідно до якої, були змінені деякі пункти договору (а.с. 12-15, 19, 70-73, 77). ПАТ «Укрсоцбанк» є правонаступником всіх прав та обовязків Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів Акціонерів від 09.03.2010р. змінено найменування з Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на Публічне Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк» (а.с. 35-50, 97-111). 14.06.2010 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (а.с. 34, 96). [PERSON] від АКБ «Укрсоцбанк» отримав кредит у сумі 16000 доларів США, що є еквівалентом 80800 грн., про що свідчить підпис [PERSON] в заяві на видачу готівкою № 103-05 від 23.01.2007 (а.с. 24, 79). В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим, станом на 17 березня 2017 року має загальну суму заборгованості у розмірі 38949,56 доларів США, а саме: суми заборгованості за кредитом 15256,68 доларів США; суми заборгованості за відсотками 16750,33 доларів США, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 1863,68 доларів США, розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 5078,87 доларів США, про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с. 31-33, 92-94, 174-176). 25.04.2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» надіслав на адресу відповідача вимогу про усунення порушення за вих. № 104346 про погашення простроченої заборгованості станом на 17.03.2017 року на загальну суму 38949,56 доларів США, про що свідчить відправка рекомендованої кореспонденції список № 256 (а.с. 28, 29, 90, 91). З довідки № 10.1-87/4724 від 20.03.2017 року, виданої ПАТ «Укрсоцбанк», видно, що [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за період з 23.01.2007 року по 16.03.2017 року всього сплатив основну заборгованість за кредитом в сумі 2048,24 доларів США та відсотки за кредитом в сумі 5633,14 доларів США (а.с. 30, 95). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610 частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно п. 1.1.1. додаткової угоди № 2, яка є невідємною складовою частиною договору кредиту № 5/07 від 23.01.2007 року, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, зі сплатою 14,7% річних, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 17304,92 доларів США, з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 22.01.2027 року включно, на умовах визначених цим договором та графіком погашення зниження максимального ліміту заборгованості шляхом виплати щомісячних платежів 15 числа кожного місяця, починаючи з лютого 2007 року (а.с. 12). Пунктом 1.2. договору, передбачено, що кредит надається позичальнику на споживчі цілі з встановленням іпотеки. Відповідно до п.п. 1.3.1, 1.2 договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, кредитор укладає: в день укладання цього договору з Позичальником та Майновими поручителями - [PERSON] та [PERSON]. Іпотечний договір, за умовами якого Позичальник та Майнові поручителі передають кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно п. 2.4.1 договору, сплата процентів здійснюється у валюті кредиту на рахунок банку в період сплати, за яким приймається період з 1 по 15 число місяця наступного за звітним, а також в день дострокового повернення кредиту. Якщо 15 число місяця є неробочим днем, то позичальник зобовязаний сплатити суму нарахованих відсотків, згідно з п. 2.4 цього договору, у попередній робочий день (а.с. 7). Відповідно до п. 4.4. договору, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених п.п. 3.3.8, 3.3.9, 3.3.10, 3.3.12 цього договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) (а.с. 9). Судом встановлено, що сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів. Останній платіж за кредитним договором [PERSON] здійснив 15 грудня 2008 року, а тому за визначенням пункту 4.4 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 днів, тобто з 14 лютого 2009 року (а.с. 31, 174). Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Судом встановлено, що після зміни строку виконання зобовязання (14 лютого 2009 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.4 договору позичальник був зобовязаний повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 14 лютого 2009 року не підлягають виконанню. Крім того, встановлено, що ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з цим позовом, 13.05.2017 року (відповідно до поштового конверту), тобто поза межами трирічного строку, встановленого ст. 257 ЦК України, а саме: після спливу строку позовної давності до відповідача, а тому клопотання відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності підлягає задоволенню. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, від 02.11.2016 року у справі 6-1174цс16. Крім того, з копії виконавчого напису від 23.08.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2705 та виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] встановлено, що на підставі іпотечного кредиту № 5/07, укладеного 23.01.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідченого 23.01.2007 року державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № 170, передана в іпотеку Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником всіх прав та обовязків є ПАТ «Укрсоцбанк», кв. 79, що в буд. № 2 по вул. Дніпровська в м. Тернівка, Дніпропетровської області, яка належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], стягнення проводиться станом на 14.07.2011 року в сумі 154121,56 грн. (а.с. 137). За виконавчим написом від 23.08.2011 року, відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 154121,56 грн., що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 28.10.2011 року (а.с. 136). Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Доводи представника позивача, з приводу того, що строк позовної давності не пропущений, суд не може взяти до уваги, оскільки його доводи спростовується матеріалами справи та чинним законодавством України. Таким чином, суд приходить до висновку, що в позовних вимогах позивача про стягнення заборгованості слід відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності, оскільки умовами кредитних договорів передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених договором, більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом та неустойку. Таким чином, у звязку з порушенням вказаних умов договору термін повернення кредиту змінився, а позивач звернувся до суду з позовом з пропуском позовної давності. Позивачеві відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі, що виключає стягнення судових витрат з відповідача в силу\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed