Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому прохав стягнути з відповідача на його користь шкоду завдану під час виконання трудових обов»язків в сумі 1176,97грн та судові витрати по справі в сумі 243,6грн. В обґрунтування вимог позову зазначає, що відповідач 17 лютого 2012 року був прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» водієм автофургону ГАЗ 3307 № 07168 автоколони №3 транспортного департаменту філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» згідно наказу № 150Ка/к-п від 16.02.2012року. На відповідача покладено обов»язок прийняти для доставки, доставити, перевезти та передати ввірені матеріальні цінності (м»ясопродукцію) згідно видаткових (товарно-транспортних) накладних та актів прийому-передачі і в цей же день укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 274-В і № 274-Е. З 10 квітня 2012року відповідно до наказу №177КА/к-п-д відповідача переведено водієм автофургону ISUZU NOR 71P № [NUMBER] автоколони цього ж автотранспортного парку та покладено обов»язки в порядку суміщення посади експедитора з оплатою 0,25 посадового окладу експедитора. Наказом № 68/1 КА/к-п-д від 21.02.2014року переукладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 306-В. В ході виконання трудових обов»язків відповідачем було допущено під час передачі контрагентам позивача нестачу продукції на суму 2586грн 87коп. Наказом від 10.12.2014року відповідач був звільнений з посади водія за власним бажанням. На час звернення до суду залишено невідшкодованим 1176,97грн збитків. Позивач посилаючись на те, що відповідач, на якого покладена повна матеріальна відповідальність за спричинені збитки, знаючи про завдану шкоду, в добровільному порядку збитки не сплатив, прохає суд стягнути суму відшкодування та судові витрати за рішенням суду. Представник позивача в судове засідання не з»явився, але надав письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу слухати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з»явився, до суду повернулося поштове повідомлення з викликом останнього в судове засідання за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, а тому відповідно до положень ч.5 ст.74 ЦПК України судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Суд вважає можливим розгляд справи без участі сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи в порядку ст.ст.224, 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно вимог п.1 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] починаючи з 17.02.2012 року працював на посаді водія автотранспортних засобів ТОВ «Комплекс Агромарс» (а. с. 6,9,10). Наказом ТОВ «Комплекс Агромарс» № 150 КА/к-п від 16.04.2012 року відповідачу за його згодою доручено виконання поряд з його основною роботою додаткової роботи з доплатою 0,25 % за вакантною посадою експедитора у порядку суміщення посад без звільнення його від основної роботи (а. с. 6). Того ж дня між позивачем та [PERSON] було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за умовами якого працівник, що займає посаду водія і експедитора транспортного цеху, та виконує роботу безпосередньо пов»язану з прийманням для доставки, доставкою (супроводом, видачею, здачею, перевезенням переданих йому матеріальних цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей (а. с. 7,8). 21.02.1014року відповідач був переведений водієм автофургону ISUZU NOR 71P № [NUMBER] в інший структурний підрозділ автотранспортного парку з покладанням обьов»язків водія і по сумісництву експедитора і укладено договір транспортного експедирування № 306-в, за умовами якого зобов»язувався забезпечити збереження ввіреного йому підприємством автомобіля для використання у виробничих потребах і вживати заходи для попередження збитків (а. с. 11). З огляду оборотно-сальдової відомості по рахунку № 375 за період з 20.11.2014 - 31.07.2015року встановлена нестача ввірених [PERSON] товарно-матеріальних цінностей на суму 2586,87грн, з яких за наказом Н-8027 від 20.11.2014 року утримано із заробітної плати 1409,90грн. Невідшкодованою залишилась сума 1176,97грн (а. с. 17). Розмір нестачі підтверджується відомістю про не доставку відповідачем за період з 20.11.2014року по 30.06.2015року м»ясної продукції контрагентам позивача ( аркуш 18). У відповідності до видаткових накладних і актів приймання-передачі продукції контрагентами позивача у період з 14.11.2014року по 1.12.2014року встановлено недовезення відповідачем продукції на суму 2586,87грн (а. с.- 21- 48). Таким чином, судом достовірно встановлено, що саме з вини [PERSON], що здійснював перевезення і здачу продукції позивача його контрагентам утворилась нестача продукції, яка не відшкодована на суму 1176,97грн. В зв»язку з цим заподіяна матеріальна шкода повинна бути відшкодована саме відповідачем в розмірі 1176,97грн, оскільки її розмір повністю доведений та обґрунтований. Відповідно до платіжного доручення№ 2000146911 від 15.07.2015 року (а.с.57) позивачем сплачено 243,60 гривень судового збору, а тому позовні вимоги в частині відшкодування судових витрат, на думку суду підлягають до задоволення, оскільки, згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, сторони, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі сплачені та документально підтверджені судові витрати. На підстві наведеного,

Outcome: approved