Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму позики в розмірі 3100грн., проценти від суми позики в розмірі 5756грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 243грн. 60коп., посилаючись на те, що відповідач добровільно не виконує свої зобов'язання за розпискою щодо повернення грошових коштів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 20.02.2013 року [PERSON] отримав у [PERSON] в позику грошові кошти в сумі 3100грн. строком до 21.03.2013 року з умовою сплачувати 0,5 відсотків в день від суми боргу, що підтверджується розпискою [PERSON] (а.с.9). На даний час відповідач не виконав свої зобов'язання, а саме, не повернув позивачу грошові кошти в сумі 3100грн. у строки зазначені в розписці, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем за період з 22.02.2013 року по 28.02.2014 року становить: 3100грн. позики, 5766грн. нарахованих відсотків, що підтверджується розрахунком позивача в позовній заяві. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання . Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, згідно умов розписки та виходячи зі змісту наведених правових норм вбачається порушення прав позивача внаслідок невиконання договірних зобов'язань відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та враховуючи, що відповідач не виконав в установлений строк взяті на себе зобов'язання щодо повернення грошових коштів, з нього підлягає стягненню на користь [PERSON] сума позики в розмірі 3100грн., відсотки від суми позики в розмірі 5756грн. Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 243грн. 60коп. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved