Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою, та уточнивши позовні вимоги, просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] за відповідачами [PERSON] та [PERSON], виданого державним реєстратором Стрийського МРУЮ 26.03.2013 року та виселити їх з даної квартири без надання іншого житла. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, шо він являється власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування укладеного 22.02.1995 року між [PERSON] та ним в Стрийській державній нотаріальній конторі. Дана квартира складається з житлової кімнати площею 16,84 кв.м. та кухні, загальна площа квартири становить 37,42 кв.м. Весною 1995 року в зв'язку з його виїздом на роботу за кордон у Чехію, він по проханню брата [PERSON], який працював у Стрийському управлінні бурових робіт та не був забезпечений житлом, дозволив йому на період його відсутності вселитися в квартиру, в якій він залишив всі свої документи, особисті речі та хатнє майно. Скориставшись його відсутністю відповідач [PERSON] вплинула на його брата - свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO], заволодіти його квартирою шляхом визнання його в судовому порядку померлим Стрийський міськрайонний суд, грубо порушуючи закон щодо визнання особи померлою та при відсутності належних доказів, 18.10.2004 року оголосив його померлим. На підставі цього рішення суду брат [PERSON] оформив на себе право власності на його квартиру, а після раптової смерті брата це право власності було оформлено на відповідачів [PERSON] та [PERSON] Рішенням Стрийського міськрайонного суду від 15.04.2011 року було скасовано рішення від 18.10.2004 року. В 2011 році ним було подано позов до цих відповідачів про визнання недійсними спадкових свідоцтв на його квартиру, виданих на брата [PERSON], а після його смерті на відповідачів [PERSON] та [PERSON] Рішенням Стрийського міськрайонного суду від 21.06.2013 року визнані недійсними ці спадкові документи. В цьому судовому засіданні були присутні відповідачі [PERSON] та її адвокат, які були ознайомлені зі змістом ухваленого рішення суду. Проте відповідач [PERSON], діючи шляхом обману 26.03.2013 року отримала у державного реєстратора свідоцтво [NUMBER] про право власності на його квартиру на підставі скасованого спадкового свідоцтва про право на спадщину після померлого чоловіка. Таким чином відповідач [PERSON] шляхом обману отримала свідоцтво про право власності на належну йому квартиру, про що ним подану заяву в міліцію про відкриття проти неї кримінального провадження за ст. 190 КК України. Крім цього [PERSON] 29.10.2013 року, оформляючи отримання кредиту в Стрийському державному Ощадному банку уклала іпотечний договір №1181, посвідченні: приватним нотаріусом [PERSON], яким заклала його квартиру в якості іпотеки для отримання кредиту, а тому цей іпотечний договір є фіктивним, так як укладений [PERSON] на чуже майно - квартиру, яка належить йому. Таким чином оскаржуване свідоцтво про право власності на квартиру здійснене відповідачем [PERSON] протиправно, шляхом обману, а тому підлягає визнанню недійсними та скасуванню. Крім цього відповідачі грубо порушують його право на житло та всупереч рішенню Стрийського міськрайонного суду від 27.11.2013 року чинять йому перешкоди в користуванні квартирою, не допускають його до неї та відмовляються виконувати рішення про його вселення в цю квартиру, у в зв'язку з чим він, як власник, не має можливості вселитися в неї та проживати в ній. Тому просить суд виселити відповідачів з спірної квартири без надання іншого житла. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, на виклик суду не з'явились, про причину неявки не повідомили, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам вважає, що позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Згідно з дублікатом договорударування серія №НАА 369913, укладеного 20.02.1995 року в Стрийській державній нотаріальній конторі позивач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.07.2010 року на [ADDRESS] на ім'я [PERSON], [PERSON], реєстраційний № 2648 посвідчені державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., відповідачі були власниками спірної квартири. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15.04.2011 року було скасовано рішення Стрийського міськрайонного суду про визнання позивача померлим. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15.04.2011 року зобов»язано відповідачів не чинити позивачу перешкод в користуванні спірною квартирою. Згідно свідоцтва серія [NUMBER] про право власності виданого державним реєстратором Стрийського МРУЮ від 26.03.2013 року за відповідачами [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.06.2015 року залишено без змін рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2013 року яким визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.05.2005 року на [ADDRESS] на ім'я [PERSON], реєстраційний № 1-1777, зареєстрованого в Стрийському МБТІ 06.06.2005 року реєстраційний № 1854 та свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.07.2010 року на [ADDRESS] на ім'я [PERSON], [PERSON], реєстраційний № 2648 посвідчені державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. Відповідно до ст. 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.116 Житлового Кодексу Української РСР, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.116 Житлового Кодексу Української РСР, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення, відтак слід скасувати свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] серія [NUMBER], видане державним реєстратором Стрийського МРУЮ 26.03.2013 року та виселити [PERSON], [PERSON] з квартиру [ADDRESS] без надання іншого житла.

Outcome: approved