Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 28 квітня 2011 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 168/1-11, відповідно до якого Банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) у сумі 85\~000, 00 грн. строком до 27 квітня 2016 року зі сплатою 23 % річних за користування коштами. Також позивач зазначає, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 28 вересня 2011 року ПАТ АБ «Порто-Франко» уклав з [PERSON] договір поруки №28-04-2011/2, згідно умов якого остання зобовязалась відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань [PERSON] Однак, у звязку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] зобовязань за вищевказаним кредитним договором, у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 23 червня 2015 року складає 54\~460, 58 грн., та складається з: загальної заборгованості за кредитом у розмірі 36\~861, 17 грн.; загальної заборгованості за відсотками у розмірі 6\~164, 91 грн.; пені за період з 11 листопада 2014 року по 11 червня 2015 року у розмірі 11\~434, 50 грн. Представник ПАТ АБ «Порто-Франко» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог ПАТ АБ «Порто-Франко», оскільки вважає, що вимоги Банку є безпідставними. [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення їй судової повістки. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, повно і всебічно зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає\~\~задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 28 квітня 2011 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 168/1-11, відповідно до якого Банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) у сумі 85\~000, 00 грн. строком до 27 квітня 2016 року зі сплатою 23 % річних за користування коштами. Відповідно до п. 3.2 договору оплата процентів здійснюється щомісячно з 1-го по 10-те число місяця, наступного за звітним та при остаточному погашенні кредиту на рахунок Банку №2208310208001. Відповідно до п. п. 4.2.4-4.2.6 кредитного договору [PERSON] зобовязався забезпечити своєчасне повернення Банку всієї суми кредиту, сплату відсотків за користування кредитом, комісії, неустойки в розмірах, строки та на умовах, визначених договором. Згідно п. 4.2.8 кредитного договору позичальник зобовязаний достроково погасити кредит та повністю провести розрахунок з Банком у разі невиконання чи неналежного виконання будь-якого з пунктів договору. Згідно п. 8.2 договору за порушення строків оплати кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, передбачених договором, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0, 5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Також судом встановлено, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 28 вересня 2011 року ПАТ АБ «Порто-Франко» уклав з [PERSON] договір поруки №28-04-2011/2, згідно умов якого остання зобовязалась відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань [PERSON] Відповідно п. 5.1 договору поруки у випадку невиконання позичальником зобовязань по кредитному договору, позичальник та поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники. У звязку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] зобовязань за вищевказаним кредитним договором, у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 23 червня 2015 року складає 54\~460, 58 грн., та складається з: загальної заборгованості за кредитом у розмірі 36\~861, 17 грн.; загальної заборгованості за відсотками у розмірі 6\~164, 91 грн.; пені за період з 11 листопада 2014 року по 11 червня 2015 року у розмірі 11\~434, 50 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів пені лише за період з 11 листопада 2014 року по 11 червня 2015 року, є такими, що відповідають вимогам закону. Вищевикладене спростовує твердження представника [PERSON] про безпідставність стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений віл сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідачів підлягає до стягнення в дохід держави в рівних частках сума судового збору у розмірі 544, 60 грн. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved