Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 31 серпня 1999 року, укладеному між [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] , у власність покупців перейшла однокімнатна квартира [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі-продажу був оформлений та зареєстрований Бердянською регіональною товарною біржею «Нерухомість Приазов`я», про що зроблено запис в Журналі реєстрації угод від 31 серпня 1999 року за №226. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано Бердянським державним комунальним підприємством з технічної інвентаризації, про що є реєстраційне свідоцтво БТІ (реєстр. книга № д.16, реєстр. №10974), видане 03.09.1999. [INFO] помер батько позивача [PERSON] (актовий запис №398 от 11.03.2003 у відділі РАЦС Бердянського міського управління юстиції Запорізької області). [INFO] померла мати позивача [PERSON] (актовий запис №140 от 23.01.2018 у Бердянському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій об\-ласті). У встановлені законом строки позивач, як єдиний спадкоємець першої черги за за\-коном, звернувся до Бердянської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадку у вигляді вказаної вище квартири після своєї матері [PERSON] , яка у свою чергу, фактично прийняла спадок на частину даної квартири після свого чоловіка [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав. У зв`язку з цим була зареєстрована відповідна спадкова справа №66/2018 (Виписка №50853155 від 08.02.2018). Однак, при зверненні до нотаріальної контори з приводу видачі позивачу свідоцтва про право на спадок на вказану вище квартиру, постановою нотаріуса про відмову у здійсненні нотаріальної дії від 24.01.2019 [PERSON] було відмовлено у видачі сві\-доцтва про право на спадок на дану квартиру з причини того, що при укладенні договору купівлі-продажу нерухомості від 31 серпня 1999 року не були дотримані вимоги ст. 227 ЦК УССР (1963 р.) в частині його нотаріального посвідчення, а також порушення вимог, що стосуються посвідчення договорів про відчуження за участі малолітніх. Дійсно, в силу ст. 227 ЦК УССР (1963 р.), та в силу ст. 657 ЦК , дого\-вори купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна повинні укладатися в письмовій формі, підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Таким чином, в силу п. 1 ст. 220 ЦК України, у випадку недотримання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір являється нікчемним, а тому заявнику було відмовлено в оформленні спадку на вказану квартиру. Позивач наполягає, що його батьки фактично повністю виконали договір купівлі-про\-дажу спірної квартири, вони повністю розрахувались за договором, отримали відповідні документи, поселились в неї та проживали в цій квартирі до самої смерті. Їх провини в тому, що вказаний договір не був нотаріально посвідчений, не має. Від нотаріального посвідчення договору ухилився відповідач - Бердянська регіональна товарна біржа «Нерухомість Приазов`я». В силу п. п. 4, 9 Прикінцевих і перехідних положень, п.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились про всі суттєві умови договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Таким чином, позивач вважає, що договір купівлі-продажу нерухомості від 31.08.1999, оформлений Бердянською регіональною товарною біржею «Нерухомість Приазов`я» повинен бути визнаний судом дійсним. На думку позивача, його майнові права, як єдиного спадкоємця за законом порушені, а тому він змушений звернутися до суду з позовом, так як досудовий порядок врегулювання спору не представляється можливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання, будучи належним чином повідомленими, не з`явилися, заперечень стосовно позовних вимог не направили. Представник відповідача Бердянської регіональної товарної біржі «Нерухомість Приазов`я» в судове засідання не з`явився, згідно інформації з офіційного сайту «Укрпошти»: відправлення не вручене під час доставки: інші причини. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних за відсутності відповідачів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 31 серпня 1999 року, укладеному між [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] , у власність покупців перейшла однокімнатна квартира [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі-продажу був оформлений та зареєстрований Бердянською регіональною товарною біржею «Нерухомість Приазов`я», про що зроблено запис в Журналі реєстрації угод від 31 серпня 1999 року за №226. Право власності було зареєстровано за позивачем у Комунальному підприємстві з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, що підтверджується копією довідки-характеристики. Даний договір купівлі-продажу нотаріально не оформлений. Відповідно до норм діючого на момент укладання договору купівлі-продажу цивільного законодавства, а саме ст. 227 ЦК України (1963 р.) договір купівлі-продажу житла повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Статтею 47 ЦК України (1963 р.) визначено, що суд має право визнати угоду дійсною, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди. Враховуючи, що обидві сторони повністю виконали умови договору купівлі-продажу житлового будинку, що вимагає нотаріального посвідчення, зареєстрували його на товарній біржі, будучи впевненими в його законності, беручи до уваги, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд приходить до висновку про можливість визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним відповідно до ст. 47 ЦК України (1963 р.) і визнання за позивачем права власності на частину домоволодіння. На підставі викладеного,

Outcome: approved