Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив: усунути йому перешкоди у користуванні належною йому квартирою [ADDRESS], шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилався на те, що 30.07.2015 року він купив у відповідача квартиру [ADDRESS], про що було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу. Відповідно до п. 7.1. вказаного договору відповідач взяв на себе зобов'язання звільнити квартиру та зняти себе з реєстраційного обліку в 3-денний строк після підписання договору, однак його не виконав. Реєстрація відповідача у квартирі не свідчить про наявність у нього права на проживання в цій квартирі після переходу права власності на неї. Крім того, реєстрація відповідача у квартирі призводить до збільшення платежів за комунальні послуги та відповідно додаткових витрат з боку позивача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності в якій зазначив, що визнає позовні вимоги та просить задовольнити позов. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причини не явки суду не пояснив, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (повістки). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі … остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням... Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у нього права приватної власності на це майно. Із зазначеного слідує висновок, що з припиненням права власності особи на будинок (квартиру) припиняється його право на користування ними, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 30.07.2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.07.2015 року. Відповідач є колишнім власником вказаної квартири та продавцем за договором купівлі-продажу. Відповідно до п. 7.1 вищезазначеного договору купівлі-продажу відповідач зобов'язався зняти себе з реєстраційного обліку місця проживання у квартирі [ADDRESS], в триденний строк з дня укладення договору. Проте, як вбачається з довідки КП «Центр» Виконавчого комітету ХМР від 11.08.2015 року відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, а саме не знявся з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою. Таким чином, відповідач втратив право користування вищезазначеною квартирою у зв'язку з її продажем, однак в порушення умов договору не знявся з реєстраційного обліку. З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрований у вищезазначеній квартирі як її колишній власник, не є членом сім'ї нинішнього власника квартири, а його реєстрація за вказаною адресою створює позивачу перешкоди у користуванні та розпоряджанні майном. Втрата відповідачкою права користування квартирою є підставою для усунення позивачу перешкод у користуванні власністю шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою. Судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved