Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування поpовних вимог зазначив, що 15.08.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та [PERSON], був укладений кредитний договір №11384033000, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 70 129,00 доларів США, з розрахунку 12,85 % річних на строк з 15.08.2008 року по 26.08.2015 року. Виконання Позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором було забезпечено порукою, відповідно до укладеного договору поруки №223754 від 15.08.2008 року між Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], згідно з яким поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобов'язань за кредитним договором №11384033000 від 15.08.2008 року. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання Боржником зобов'язань за Договором. Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність. Виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором додатково забезпечено також порукою, відповідно до укладеного договору поруки №223752 від 15.08.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], згідно з яким поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобов'язань за кредитним договором №11384033000 від 15.08.2008 року.\~\~Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання Боржником зобов'язань за Договором. Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» набуває права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступає) право вимагати від боржників повного , належного та загального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Позивач взяті на себе зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач (позичальник) умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, станом на 19.09.2013 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 658 621,28 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 440 741,85 грн., з яких прострочена заборгованість - 234753,53 грн., сума заборгованість за кредитом 440 741 ,85 грн., з яких прострочена заборгованість 234753, 53 грн., сума заборгованості за відсотками - 217879, 43 грн., з яких прострочена заборгованість - 203507, 85 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] суми заборгованості, посилаючись на те, що позивачем не підтверджений факт отримання коштів відповідачем, не надано графік платежів за кредитним договором, відсутній розрахунок суми основної заборгованості та розрахунок заборгованості за відсотками. Окрім того, на звернення [PERSON] через свого представника до ПАТ «УкрСиббанк» про надання інформації стосовно погашення боржником кредиту, поручителем якого він виступає, відповідь надана не була. А також вказували, що поручителі не можуть нести солідарну відповідальність між собою, та зазначали, що банк звернувся до суду з позовом до поручителів за припиненим зобовязанням. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутністю суду не надавали. В звязку з чим, враховуючи положення ст. 169 ЦПК України суд розглядає справу за їх відсутності, на підставі наявних у справі даних і доказів. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.08.2008 року [PERSON] уклав з Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» кредитний договір №11384033000, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 70129,00 доларів США, а позичальник зобовязувався в порядку та на умовах визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та графіком погашення кредиту. З метою забезпечення виконання зобовязання за вищевказаним кредитним договором, відповідачі [PERSON] та [PERSON] кожен окремо уклали з Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» договори поруки від 15.08.2008 року №223752 та №223754, згідно до умов яких поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобов'язань за кредитним договором №11384033000 від 15.08.2008 року. Відповідно до умов Договорів поруки поручителі несуть солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання умов основного зобовязання, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених основним договором. 08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, свої права вимоги за зобовязаннями відповідача [PERSON] по кредитному договору. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Відповідно до умов п. 3.1.2 Кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення всієї наданої суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту і плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному кредитним договором, у разі, зокрема, порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань за кредитним договором строком більше як один місяць. Відповідно до п. 3.4.1 Кредитного договору Позичальник зобовязується повернути суму кредиту і сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунки Банку в порядку і на умовах, передбачених договором. Враховуючи, що відповідач [PERSON] доказів належного та своєчасного виконання своїх зобов'язань з повернення кредиту та плати за користування кредитом у визначений договором строк не надав, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з боржника боргу, внаслідок неналежного виконання договору. Разом з тим суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься письмове повідомлення АКІБ «УкрСиббанк» від 11.06.2010 року на адресу відповідача [PERSON] про те, що АКІБ «УкрСиббанк» використав своє право, передбачене кредитним договором та заявив Позичальнику про визнання терміну повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами таким, що настав, а кредитної заборгованості обовязковою до повернення в повному обсязі, та встановив строк погашення простроченої заборгованості до 21.06.2010 року. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобовязання, і незалежно від того чи встановлений строк її дії договором, чи законом, сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора і правовідносини між кредитором та поручителем припиняються. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців). Згідно до умов п. 3.1 Договорів поруки №№223752 та №223754 від 15.08.2008 року, укладених з [PERSON] та [PERSON], договір поруки діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобовязань боржника в рахунок виконання зобовязань за основним договором. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, що визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не означають, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу. Оскільки 11.06.2010 року строк виконання зобовязання за кредитним договором був змінений банком шляхом направлення на адресу відповідачів вимоги про дострокове погашення кредиту, в якій визначався строк дострокового повернення простроченої заборгованості до 21.06.2010 року, а отже, з 22.06.2010 року відповідно до статті 251 ЦК України починається перебіг строку для захисту свого права та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя. З позовними вимогами банк звернувся до суду тільки 05.12.2013 року, між тим порука припинилася 22.12.2010 року. За таких обставин стягнення коштів із поручителів є безпідставним. Згідно Правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-190 цс14 від 21 січня 2015 року, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Також, за правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 17.09. 2014 року по цивільній справі № 6-125 цс14, при зміні кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати. Пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права є обов'язковим для всіх судів України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3441,00грн.

Outcome: partial