Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в якому зазначив, що на балансі товариства знаходиться гуртожиток, який призначений для постійного проживання працівників підприємства та інших громадян, що належить Товариству «ЛАСТІВКА» на підставі свідоцтва про право власності серії САА № 961322 від 20.05.2005 року. Так 01.01.2014 року , за клопотанням [PERSON],ТОВ «Ластівка» надало їй для тимчасового проживання кімнату в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], де вона 12.01.1998 року разом із сином [PERSON] оселилась. Після поселення в гуртожиток відповідачка не уклала з товариством «Ластівка» будь яких договорів найму, мотивуючи це тим, що необхідність в використанні помешкання може в будь який момент відпасти. 12.01.1998 року , у зв'язку з фактичним вселенням відповідачів в помешкання , ТОВ «Ластівка» , зареєструвала місце проживання відповідача [PERSON] в своєму гуртожитку. Разом з тим, десь у 2000 році , відповідач [PERSON] разом із сином [PERSON]не здавши ключі від помешкання покинули кімнату гуртожитку і за інформацією сусідів по гуртожитку та колишній адміністрації переїхали до м. Москви , що підтверджується відповідним актом служби гуртожитків ТОВ «Ластівка» від 10.08.2015 року. Окрім того в лютому 2017 року в кімнаті гуртожитку № 49, адміністрація Товариства виявила невідому особу, яка йому заявила, що він туту тимчасово проживає за плату і ключі від помешкання йому дала якась дальня родичка відповідача. Цією особою виявився мешканець м.Запоріжжя гр..[PERSON],[INFO] Зазначений мешканець дуже просив його не висиляти , тому що на той час йому ніде було жити і просив на деякий час надати йому приміщення в користування за відповідним договором. У зв'язку з вищенаведеними обставинами, приймаючи до уваги життєву ситуацію громадянина , 01.03.2017 року ТОВ «Ластівка» уклало з вищезазченим громадянином договір оренди житлового приміщення кімнати № 49. 31.10.2017 року вищезазначений орендар знайшов інше житло і подав до Товариства заяву з клопотанням розірвати договір оренди кімнати гуртожитку ТОВ «Ластівка» № 49. Зазначене підтверджує той факт, що відповідачі довгочасно не проживають іі не користуються наданим їм приміщенням , а невідомі родичі чи особи,які якимось чином отримали ключі від кімнати незаконно , здають зазначену кімнати в суборенду зазначену кімнату.Також довгочасну відсутність відповідача за адресою реєстрації можуть підтвердити сусіди по гуртожитку та працівники служби гуртожитку . Отже з 2000 року і по теперішній час відповідачі в кімнаті гуртожитку ТОВ «Ластівка» [ADDRESS] не мешкають ,їх особисті речі в кімнаті відсутні. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просить його задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, заперечень на позов не надали, з заявою про розгляд справи у їх відсутність до суду не звертались, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином,у зв'язку з чим, відповідно до ст.ст. 223, 280-283 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що на балансі товариства знаходиться гуртожиток, який призначений для постійного проживання працівників підприємства та інших громадян, що належить Товариству «ЛАСТІВКА» на підставі свідоцтва про право власності серії САА № 961322 від 20.05.2005 року. Так 01.01.2014 року , за клопотанням [PERSON] , ТОВ «Ластівка» надало їй для тимчасового проживання кімнату в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], де вона 12.01.1998 року разом із сином [PERSON] оселилась. Після поселення в гуртожиток відповідачка не уклала з товариством «Ластівка» будь яких договорів найму, мотивуючи це тим, що необхідність в використанні помешкання може в будь який момент відпасти. 12.01.1998 року , у зв'язку з фактичним вселенням відповідачів в помешкання , ТОВ «Ластівка» , зареєструвала місце проживання відповідача [PERSON] в своєму гуртожитку. Разом з тим, десь у 2000 році , відповідач [PERSON] разом із сином [PERSON]не здавши ключи від помешкання покинули кімнату гуртожитку і за інформацією сусідів по гуртожитку та колишній адміністрації переїхали до м.Москви , що підтверджується відповідним актом служби гуртожитків ТОВ «Ластівка» від 10.08.2015 року.( а.с.5) Окрім того в лютому 2017 року в кімнаті гуртожитку № 49, адміністрація Товариства виявила невідому особу, яка йому заявила, що він туту тимчасово проживає за плату і ключі від помешкання йому дала якась дальня родичка відповідача. Цією особою виявився мешканець м.Запоріжжя гр..[PERSON],[INFO] Зазначений мешканець дуже просив його не висиляти , тому що на той час йому ніде було жити і просив на деякий час надати йому приміщення в користування за відповідним договором. У зв'язку з вищенаведеними обставинами, приймаючи до уваги життєву ситуацію громадянина , 01.03.2017 року ТОВ «Ластівка» уклала з вищезазначеним громадянином договір оренди житлового приміщення кімнати № 49.( а.с.10-12) 31.10.2017 року вищезазначений орендар знайшов інше житло і подав до Товариства заяву з клопотанням розірвати договір оренди кімнати гуртожитку ТОВ «Ластівка» № 49. Зазначене підтверджує той факт, що відповідачі довгочасно не проживають іі не користуються наданим їм приміщенням , а невідомі родичі чи особи,які якимось чином отримали ключі від кімнати незаконно , здають зазначену кімнати в суборенду зазначену кімнату.Також довгочасну відсутність відповідача за адресою реєстрації можуть підтвердити сусіди по гуртожитку та працівники служби гуртожитку . Отже з 2000 року і по теперішній час відповідачі в кімнаті гуртожитку ТОВ «Ластівка» [ADDRESS] не мешкають ,їх особисті речі в кімнаті відсутні. У відповідності зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. В разі втрати особою права власності на житло, або право користування житловим приміщенням, така особа, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підлягає зняттю з реєстрації. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки [PERSON], [PERSON] з 2000 року не проживають у кімнаті [ADDRESS], перешкод в користуванні цим приміщенням відповідачам не чинили, тобто без поважних причин відсутні понад 18 років, тому відповідачі втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved