Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 серпня 2008 року між ВАТ «Новгородське СРП» та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір № ОД 022-08 про надання Офердрафт- мікро кредиту у вигляді відновлюваної кредитної лінії в межах ліміту, визначеному п. 1.3 Договору. Згідно з п. 1.3 Договору ліміт цього Договору становить 20 000,00 грн. Відповідно до п. 3.1 Договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти за диференційною ставкою, що наведена в Додатку № 1 до Договору. Згідно з п. 3.2 Договору у випадку порушення позичальником будь-якого грошового зобов'язання позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в розмірі 41% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. За змістом п. 1.4 Договору термін повернення кредиту - 15 серпня 2009 року. 15 серпня 2008 року в забезпечення умов договору № ОД 022-08 від 15 серпня 2008 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав, здійснивши кредитування рахунку № [NUMBER] понад залишок його власних коштів на поточному рахунку. Позичальником не виконано обов'язок щодо повернення суми кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 24 липня 2017 року становить 102 803,75 грн., та складається з наступного: -15 586,82 грн. - загальний залишок заборгованості за кредитом (тілом кредиту); -64 086,12 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, нарахованим за період з 11.10.2008 року по 24.07.2017 року; -23 130,81 грн. - загальна сума пені за період з 11.11.2018 року по 14.04.2014 року. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 102 803,75 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також про згоду на ухвалення судом заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що 15 серпня 2008 року між ВАТ «Новгородське СРП» та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір № ОД 022-08 про надання Офердрафт - мікро кредиту у вигляді відновлюваної кредитної лінії в межах ліміту, визначеному п. 1.3 Договору. Згідно з п. 1.3 Договору ліміт цього Договору становить 20 000,00 грн. Згідно з п. 3.1 Договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти за диференційною ставкою, що наведена в Додатку № 1 до Договору. Згідно з п. 3.2 Договору у випадку порушення позичальником будь-якого грошового зобов'язання позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в розмірі 41% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. За змістом п. 1.4 Договору термін повернення кредиту - 15 серпня 2009 року. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, станом на 24 липня 2017 року заборгованість за кредитним договором ОД 022-08 становить 102 803,75 грн., та складається з наступного: -15 586,82 грн. - загальний залишок заборгованості за кредитом (тілом кредиту); -64 086,12 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, нарахованим за період з 11.10.2008 року по 24.07.2017 року; -23 130,81 грн. - загальна сума пені за період з 11.11.2018 року по 14.04.2014 року. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частинами 1 та 2 ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вбачається з матеріалів справи, 15 серпня 2008 року в забезпечення умов договору № ОД 022-08 від 15 серпня 2008 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 095-08. Відповідно до умов п. 2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Разом з тим, ч. 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Згідно із позицією, викладеною у постанові ВСУ від 23 травня 2012 року за № 6-33цс12, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника, не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як вбачається зі змісту з п. 11 договору поруки, цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Таким чином, у зв'язку з непред'явленням вимог поручителю щодо погашення боргу відповідно до ст.559 ЦК України у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed