Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу в розмірі 20000грн. та понесені судові витрати. При попередньому судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 04.11.2013 року відповідач [PERSON] позичила у позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 20000грн., при цьому написавши розписку, відповідно до якої [PERSON] зобов'язалася протягом десяти місяців віддати [PERSON] гроші в сумі 20000грн., що підтверджується розпискою (а.с.4). На даний час відповідач не виконала свої зобов'язання - не повернула кошти у строки зазначені в розписці. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання . Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, з умов розписки, зі змісту наведених правових норм вбачається, що вимоги позивача заявлені у відповідності з чинним законодавством, а отже є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та враховуючи, що відповідач не виконала в установлений строк взяті на себе зобов'язання щодо повернення грошових коштів позивачу, тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, а саме, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 20000грн. Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 243грн. 60коп. також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved