Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що на підставі рішення виконкому Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 18 серпня 1993 року йому було видано ордер на вселення в надане позивачу житлове приміщення - квартиру [ADDRESS]. Квартира була надана позивачу на підставі рішення Синельниківської селекційно-дослідної станції, яка є її власником. Згідно ордеру до складу сім'ї позивача входила колишня дружина - відповідачка по справі [PERSON]. У 1993 році сім'я позивача проживала у належному батькам відповідачки житловому будинку за адресою: [ADDRESS], оскільки відповідачка відмовлялася вселятися у вказану квартиру. З 18 березня 1996 року сторони у цій квартирі зареєстровані. У 1998 році сім'я фактично розпалася і позивач став мешкати у наданій йому квартирі, де проживає на даний час, а відповідачка разом з донькою проживає у будинку своїх батьків. 10 листопада 1979 року між сторонами був укладений шлюб, а 26 травня 2009 року шлюб розірвано. 07 липня 2010 року позивач уклав шлюб з [PERSON] Зазначає, що реєстрація відповідачки у зазначеній квартирі створює йому перешкоди для реєстрації в ній другої дружини, а відповідачка категорично відмовляється добровільно знятися з реєстрації. Позивач посилається на те, що відповідачка жодного дня з власної волі не проживала у вказаній квартирі, а з 1998 року не є членом сім'ї позивача, у зв'язку з чим вважає, що вона не набула і право користування спірною квартирою. Її постійним місцем проживання був будинок батьків, де вона мешкає протягом тривалого часу без реєстрації. Посилається на вимоги ст.8 ЦК України та просить застосувати за аналогією закону ст.107 ЖК України, оскільки у Житловому кодексі України відсутній закон про визнання особи такою, що не набула права користування житловим приміщенням. Просить суд визнати відповідачку такою, що не набула право користування вищезазначеною квартирою та зняти її з реєстраційного обліку цієї квартири. Відповідачка надала суду письмові заперечення проти позову, де зазначила, що насправді спірна квартира була видана на трьох осіб - позивача, відповідачку та їх доньку [PERSON] на строк 30 днів, однак ніхто у цей термін в квартиру не вселився. Посилається на те, що власника усього багатоквартирного будинку, до складу якого входить спірна квартира, не існує. Також зазначає, що вона дійсно не проживала у цій квартирі, а у 1998 році фактично розпався шлюб між сторонами з вини позивача, який зловживав спиртними напоями та вів аморальний спосіб життя. Посилається на те, що позивач створює їй перешкоди в користуванні квартирою, оскільки змінив замки та перестав до неї допускати відповідачку. Житловий будинок, де вона проживає, насправді належить не її батькам, а померлій бабусі [PERSON] і зареєструватися вона в ньому не має змоги без згоди власника будинку. Також вважає, що її реєстрацій в квартирі насправді заважає позивачу її приватизувати, хоча вона разом з донькою також мають таке право. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просить їх задовольнити. Також зазначив, що визнання відповідачки такою, що не набула право користування квартирою йому необхідно з метою приватизації квартири. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала письмові заперечення проти позову та просить у їх задоволенні відмовити. Також зазначила, що вона дійсно у спірній квартирі не проживає, однак вважає, що в ордер вона була включена і має браво брати участь у приватизації квартири. Декілька разів вона приходила в квартиру, приймала участь в ремонті, однак не жила в ній. Третя особа [PERSON] просить у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки вважає, що має право також брати участь у приватизації квартири. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знає сторін по справі, оскільки проживає по сусідству. Після отримання сторонами спірної квартири в ній протягом декількох років ніхто не проживав, а в подальшому став проживати позивач з жінкою. Відповідачка в квартирі не проживала. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні надали показання, які аналогічні показанням свідка [PERSON] Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті наступні докази: копії наданих сторонами ордерів на квартиру; копії свідоцтв про шлюб; копія свідоцтва про розірвання шлюбу; копія свідоцтва про народження; копія свідоцтва про смерть; довідки виконкому Раївської сільської ради щодо реєстрації та проживання у спірній квартирі; квитанція про сплату судового збору. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, показання свідків та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 10 листопада 1979 року. 26 травня 2009 року шлюб між сторонами розірваний, що доводиться копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Згідно копії свідоцтва про народження у сторін під час їх перебування у шлюбі [INFO] року народилася донька [PERSON] З наданої суду копії ордера на житлове приміщення №38 від 18 серпня 1993 року, виданого на підставі рішення виконкому Раївської сільської ради від 18 серпня 1993 року, на ім'я позивача [PERSON] було видано ордер на спірну квартиру і до складу сім'ї останнього входили дружина - відповідачка по справі [PERSON] та третя особа по справі - донька [PERSON] У відповідності до ч.1 ст.58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Отже, з часу отримання ордеру на житлове приміщення особа отримає і право користування таким приміщенням, оскільки має право вселитися в нього, що свідчить про те, що право користування квартирою пов'язано не з початком фактичного користування нею, а з часу отримання документу, надаючому таке право. У зв'язку з вищевикладеним, у відповідачки право на користування квартирою виникло з часу отримання ордеру, тому посилання позивача на те, що вона не набула право користування квартирою, є необґрунтованими. Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки у задоволенні позовні вимоги відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі стягненню з відповідачки не підлягають згідно ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed