Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Чуловського В.А. за № 14587, вчинений 25.10.2015 р., щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 6 105 835,27 грн. Позов мотивний тим, що 16.09.2008 р. між [PERSON] та ЗАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», було укладено кредитний договір № 6813583, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 500 000, 00 євро зі сплатою 13,15% строком до 16.09.2015 р., а остання зобов'язалася використати кредит за цільовим призначенням та повернути його частинами в порядку та в строки, визначені в кредитному договорі. В зв'язку з неналежним виконанням позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором, 10.02.2015 р. відповідач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору у розмірі 264 785,85 євро та 438 273 грн. та станом на день звернення [PERSON] з вищевказаним позовом знаходиться на розгляді і рішення про ній ще не прийняте. 16.11.2015 р. на адресу позивача від Відділу ПВР УДС ГТУЮ у м.Києві надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 09.11.2015 р. та лист № 187/9 від 09.11.2015 року, з якого вбачалося, що 25.10.2015 р. приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. на підставі звернення ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» був вчинений виконавчий напис №14587 щодо звернення стягнення з позивача у сумі 6 105 835, 27 грн. Вважає, що зазначений вище виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки вчинений нотаріусом зі порушенням вимог чинного законодавствам, а саме: ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595. Зокрема посилалась, що сума стягнення не була безспірною, в чому не впевнився нотаріус, та ПАТ «ПУМБ» не надсилав позивачу, як боржнику, вимогу про погашення боргу, не проінформував боржника про розмір заборгованості, та не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису не повідомив боржника про порушення кредитних зобов'язань, чим позбавив позивача виставити письмові заперечення кредитору. Приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився про відсутність на час пред'явлення вимоги такого повідомлення. Представники позивача в судовому засіданні підтримали позов в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, з обґрунтуваннями підстав, наведених у позові. Представник позивача [PERSON] додала, що належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, можуть бути тільки первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України від 16 липня 1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Представник відповідача заперечував проти позову та пояснив, що банком були подані всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, в т.ч. і щодо суму стягнення, яка не була на той момент безспірною, оскільки Шевченківським районним судом м.Києва на той час не розглядався позов банку до [PERSON] в зв'язку з перебуванням на той час справи в апеляційному суді через оскарження останньою ухвали про відкриття провадження. Банк не повинен був надсилати [PERSON], як боржнику, повідомлення перед вчиненням нотаріусом дій. Наполягає, що всі дії нотаріуса відповідали вимогам чинного законодавства. Треті особи, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. 16 вересня 2008 р. між позивачем у справі [PERSON] та ЗАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником якого є відповідач у справі ПАТ «ПУМБ», було укладено кредитний договір № 6813583, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 500 000, 00 євро зі сплатою 13,15% строком до 16 вересня 2015 р., а остання зобов'язалася використати кредит за цільовим призначенням та повернути його частинами в порядку та в строки, визначені в кредитному договорі. 23.10.2015 р. ПАТ «ПУМБ» звернувся до приватного нотаріуса КМНО Чуловського В.А. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення на користь банку з [PERSON] за цим кредитним договором. Згідно з виконавчим написом приватного нотаріуса Чуловського В.А. від 25 жовтня 2015 р., зареєстрованого в реєстрі за № 14587, з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» стягнута заборгованість за вищевказаним кредитним договором за період з 03.05.2013 р. по 22.10.2015 р. на загальну суму 6 105 835,27 грн. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса державним виконавцем відділу ПВР УДВС ГТУЮ в м.Києві постановою від 09.11.2015 р. відкрито виконавче провадження ВП № 49247119. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення,розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (далі - Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172 (п.3.2 Порядку), відповідно до п. 1 якого такими документами є: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Аналіз вказаних правових норм свідчить на те, що в зв'язку з чим, основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та вимоги подані в межах строку позовної давності у три роки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечення боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимоги кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Відповідно до ст.7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Згідно із п.2.2, 2.3 зазначеного Порядку у разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд погоджується з доводами позивача про відсутність підстав у нотаріуса про вчинення виконавчого напису у зв'язку з відсутністю безспірності заборгованості боржника, виходячи з такого. Як вбачається з наданих документів, до звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, в лютому 2015 р. відповідач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], як боржнка, та [PERSON], як поручителя, про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором від 16.09.2008 р., яка виникла станом на 05.02.2015 р. та становить 220 389,88 євро та 438 273,0 грн. Ухвалою суду від 12.03.2015 р. було відкрито провадження у цивільній справі № 761/4552/15-ц за вказаним позовом. В судовому засіданні достеменно встановлено, що на час вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16.09.2008 р. за період 03.05.2013 р. - 22.10.2015 р. цивільна справа № 761/4552/15-ц не була розглянута судом. Отже, наявність на розгляді у Шевченківському районному суді м. Києва справи за позовом ПАТ «ПУМБ» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16.09.2008 р., в т.ч. що містила і заборгованість за період,за який стягнуто за виконавчим написом свідчить про не безспірність заборгованості [PERSON], як боржника, перед банком. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису справа не розглядалася районним судом, а знаходилася в апеляційному суді в зв'язку з оскарженням [PERSON] ухвали від 12.03.2015 р. про відкриття провадження у справі, яка лише 24.11.2015 р. була залишена без змін, а тому спору з приводу розміру суми не було. Ці заперечення суд вважає безпідставними через те, що позов щодо заборгованості не був розглянутий по суті і провадження у справі не було закінчено. Таким чином, станом на 25.10.2015 р. (вчинення виконавчого напису) між [PERSON] і банком існував спір щодо заборгованості, який перебував на розгляду в Шевченківському районному суді м.Києва. Тому, суд дійшов висновку про наявність спору про суму заборгованості, у зв'язку з чим виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Саме така правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 р. (справа № 6-27цс15). Суд також бере до уваги роз'яснення п.10 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 07.02.2014 р. «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», відповідно до яких судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. При цьому судом встановлено, що вимогу в письмову вигляді перед вчинення виконавчого напису банк не надсилав позивачу. Крім того, як вбачається з наданих на виконання ухвали про забезпечення доказів приватним нотаріусом документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис нотаріусом, останній видав виконавчий напис на підставі виписки з особового рахунку, вказана сума заборгованості в яких відмінна від суми заборгованості, зазначеної у виконавчому написі. Таким чином, вказане також підтверджує наявність спору про суму заборгованості позивача. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що, оскільки нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі документів, що свідчать про не безспірність вимог банку щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з [PERSON], то, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі за позовну заяву), в розмірі 243,6 грн. (за заяву про забезпечення позову), в розмірі 275,6 грн. (за заяву про забезпечення доказів), а загалом - в сумі 1 006,4 грн. На підставі викладеного, ст.ст.7, 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172,

Outcome: approved