overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача зняти арешт з нерухомого майна, який накладений відповідно до постанови Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирської міського управління юстиції\~ від 14.08.2012 року та стягнути судові витрати у справі. 14.12.2017 року Богунським районним судом м. Житомира ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до\~ Богунського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про зняття арешту з нерухомого майна та заборони його відчуження, задоволено та знято арешт з усього нерухомого майна [PERSON],\~накладений відповідно до постанови Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирської міського управління юстиції\~ від 14.08.2012 року за № 33545614 (реєстраційний номер\~12871145) . 25.01.2018 року представник позивача, згідно довіреності у справі, [PERSON] подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме вирішити питання щодо відшкодування позивачу судових витрат за рахунок відповідача. Учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату,час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 4\~ст. 270 ЦПК України\~неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. В порядку ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи позивачем було сплачено при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 640 грн. (а.с. 1) З огляду на те, що судом при ухваленні рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат, суд, враховуючи положення ст. 270 ЦПК України, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна з усього його майна на яке накладено арешт. Від позивача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає. Від представника відповідача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, з позовом згоден. Від третьої особи надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, з позовом згодна. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. 24.03.2007 р. позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу у них [INFO] народилась донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. 16.11.2010 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується копією рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 16.11.2010 р. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 29.02.2008 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.01.2008 р. і до її повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа від 27.02.2008 р. по справі № 2-1464/2008 р. 13.09.2012 р. постановою ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення 15742 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON] /а.с. 5/. Згідно розрахунку заборгованості боржника по аліментам від 04.02.2015 р., наданого ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції заборгованість [PERSON] по аліментам складає 24870,60 грн. Згідно розписки стягувача від 04.02.2015 р. боржник борг сплатив у повному обсязі /а.с. 7/, заборгованість відсутня. Станом на 01.03.2015 р. переплата складає 129,40 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, оскільки заборгованість по виплаті аліментів погашена в повному обсязі, суд вважає, що арешт накладений постановою ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції слід скасувати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй вихідну допомогу при звільненні у відповідності до ст. 44 КЗпП України у розмірі тримісячного середнього заробітку, обґрунтовуючи тим, що при звільненні розрахунок проведений не був. Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено,\~що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 04 12 серпня 2015 року по 29 грудня 2018 року. Наказом № 1010к від 29.12.2018 позивачка була звільнена за п. 3 ст. 38 КЗпП України, у звязку з невиконанням умов колективного договору, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис № 15 від 29.12.2018. Згідно зі\~ст. 44 КЗпП України\~при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті\~36\~та пунктах 1, 2 і 6 статті\~40\~цього\~Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Статтею 116 КЗпП України\~передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.\~\~В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Судом встановлено, що відповідачем при звільненні позивача не була нарахована та виплачена вихідна допомога при звільненні (п. 3 ст. 38 КЗпП України), що підтверджується довідкою ВП «Шахта Новодружеська» ПАТ «Лисичанськвугілля». Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову, надані докази є достатніми та переконливими. Судовий збір у розмірі 768,4 грн., на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй вихідну допомогу при звільненні у відповідності до ст. 44 КЗпП України у розмірі тримісячного середнього заробітку, обгрунтовуючи тим, що при звільненні розрахунок проведений не був. Представник відповідача відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено,\~що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. Наказом № 185 к від 21.05.2018 р. позивач був звільнений за п. 3 ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням у звязку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю та колективного договору. Згідно зі\~ст. 44 КЗпП України\~при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті\~36\~та пунктах 1, 2 і 6 статті\~40\~цього\~Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Статтею 116 КЗпП України\~передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.\~\~В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Судом встановлено, що відповідачем при звільненні позивача не була нарахована та виплачена вихідна допомога при звільненні (п. 3 ст. 38 КЗпП України), для вирішення даного питання рекомендовано звернутись до суду, що підтверджується відповіддю ВП «Шахта ім. Г.Г.Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля». Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову, надані докази є достатніми та переконливими. Судовий збір у розмірі 704,8 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй вихідну допомогу при звільненні у відповідності до ст. 44 КЗпП України у розмірі тримісячного середнього заробітку, обгрунтовуючи тим, що при звільненні розрахунок проведений не був. Представник відповідача відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено,\~що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. Наказом № 521 к від 04.06.2018 р. позивач був звільнений за п. 3 ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням у звязку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю та колективного договору. Згідно зі\~ст. 44 КЗпП України\~при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті\~36\~та пунктах 1, 2 і 6 статті\~40\~цього\~Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Статтею 116 КЗпП України\~передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.\~\~В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Судом встановлено, що відповідачем при звільненні позивача не була нарахована та виплачена вихідна допомога при звільненні (п. 3 ст. 38 КЗпП України), що вбачається з довідки №126 від 28.09.2018 р. про заборгованість на день звільнення, до якої були включені нарахування тільки з фонду заробітної плати по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову, надані докази є достатніми та переконливими. Судовий збір у розмірі 704,8 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача не чинити позивачу перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми - [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування покликається на те, що від шлюбу у сторін народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають із відповідачем. Однак, починаючи з липня місяця 2014 року сімейні відносини у сторін припинились та позивач проживає окремо від сім'ї, у зв'язку із чим відповідач чинить перешкоди у вихованні та спілкуванні з дітьми за їх місцем проживання, позбавляє можливості бачитися з ними шляхом: не відчиняння вхідних дверей квартири, не впускання позивача до тієї ж квартири. Попри те, оскільки позивач є батьком дітей та у відповідності до ст.ст.158, 159 СК України просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просить такий задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов визнав повністю; обставини викладені в позові відповідають дійсності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України обставини визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвами про народження. Діти проживають разом із відповідачем, яка чинить позивачу перешкоди у вихованні та спілкуванні з дочками шляхом вчинення дій: зачиняє двері та не впускає [PERSON] до місця проживання дітей. Такі обставини визнані представником відповідача. За таких обставин суд вважає, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, а тому, у відповідності до вимог ст. ст. 157-159 Сімейного кодексу України, а тому, суд дійшов висновку, що необхідно зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у вихованні та спілкування із дочками: [PERSON] та [PERSON], а позов задовольнити повністю. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з квитанцією від ПН344К від 26 вересня 2014 року, яка знаходиться у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено 243 грн. 60 коп. судового збору, що підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст.ст.157-159 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача повернути йому земельну ділянку та визнати припиненим договір оренди землі, укладений між відповідачами. Зважуючи на необхідність в обгрунтованні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідним проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача припинити дії, які порушують його право як споживача, а саме вимагати від нього як боржника будь-якими способами виплати споживчого кредиту, неустойки (штрафу, пені), процентів за користування кредитом та інших санкцій, повязаних із споживчим кредитом, а також нарахувати неустойку (штраф, пеню) процентів за користування кредитом та інших санкцій, повязаних із споживчим кредитом, посилаючись на відсутність договірних відносин з банком, та стягнути моральну шкоду у сумі 3000грн. В судовому засіданні позивача підтримав заявлені вимоги за підставами вказаними у позові. В судовому засіданні представник відповідача вимоги позивача не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх необґрунтованість, оскільки між банком та позивачем [PERSON] існують договірні відносини на отримання останнім кредиту, про що свідчить анкета позичальника, окрім того позивачем не доведено факт нанесення йому моральної шкоди саме діями відповідача. Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобовязані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» 04.11.2011 року було укладено в письмовому вигляді кредитний договір б/н та на даний час у позивача [PERSON] існує заборгованість за вказаним кредитним договором. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та позивачем фактично не спростовується. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині зобовязання відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» припинити дії, які порушують його право як споживача, а саме вимагати від нього як боржника будь-якими способами виплати споживчого кредиту, неустойки (штрафу, пені), процентів за користування кредитом та інших санкцій, повязаних із споживчим кредитом, а також нарахувати неустойку (штраф, пеню) процентів за користування кредитом та інших санкцій, повязаних із споживчим кредитом не підлягають задоволенню судом, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не передбачений законом, а захист порушених прав та інтересів позивача в силу ст. 16 ЦК України передбачено у інший спосіб, встановлений законом. Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» моральної шкоди у розмірі 3000 грн. не підлягають задоволенню судом, оскільки позивачем не доведено порушення його законних прав банком всупереч вимогам ст.ст. 10, 11 ЦПК України, заподіяння шкоди його особистим немайновим правам винними діями або бездіяльністю відповідача, між ними і шкодою, завданою позивачу є причинний звязок та укладеним між сторонами кредитним договором не передбачена така відповідальність відповідача в разі порушення умов договору.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні належним позивачу на праві приватної власності будинком [ADDRESS] , шляхом зобов`язання звільнити житлове приміщення, посилаючись на те, що відповідач перешкоджає нормальному проживанню позивача за місце реєстрації. Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 13.08.1996, посвідченого приватним нотаріусом по Лисичанському міському нотаріальному округу Луганської області Фесенко Р.А. В зазначеному будинку зареєстровані відповідачі, які не мешкають в будинку більше 5 років, за комунальні послуги не сплачують, однак залишились зареєстрованими у вказаному будинку, що позбавляє позивача можливості вільно користуватися та розпоряджатися майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усуненні перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідачем не надано доказів, які б спростовували докази позивача, тому суд приймає до уваги лише ті, які містяться в матеріалах справи. Оскільки відповідач своїм проживанням порушує права власника житлового будинку, його проживання перешкоджає власнику володіти, користуватись та розпоряджатись спірним житловим будинком, а позивач має право вимагати усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову, надані докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 768,40 грн., на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved