Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором оренди від 01.07.2001 року, пролонгованим до 31.12.2021 року в сумі 138773 грн. Позивач в судовому засіданні на заявлених вимогах наполягав, в обґрунтування позову пояснив, що 01.07.2001 року між ним та колгоспом ім. Енгельса було укладнено договір оренди належного йому на праві власності обладнання - млину, який знаходиться по вул. Набережна в с. Кам»янка Новопсковського району Луганської області. Договір було пролонговано 31.12.2011року на 10 років автоматично. Після розпаду колгоспу ім. Енгельса, його правонаступником став СТОВ ім. Енгельса, який і виконував зобов»язання за даним договором- сплачував орендну плату, чим підтвердив дійсність договору. Строк сплати орендної плати за договором - один раз на рік, після затвердження річного звіту. В порушення умов договору СТОВ ім.. Енгельса не належним чином виконував зобов»язання за визначеним договором оренди, щодо сплати орендної плати, в результаті чого утворилася заборгованість по орендній платі в сумі 138773,03 грн., яка підтверджується актом звірки взаємних розрахунків. В добровільному порядку відповідач відмовляється виконувати свої зобов»язання за договором оренди та сплатити заборгованість з орендної плати за користування млином, тому він звертається до суду за захистом порушених прав. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження розміру орендної плати та розмір орендної плати за останні три роки, так як відповідно до ст. 257 ЦК України, загальний термін позовної давності встановлено тривалістю 3 роки, а позивачем не надано доказів наявності заборгованості саме в цей період. При цьому акт взаємозвірки, підписаний обома сторонами не є належним доказом наявності заборгованості. Позивачем не були пред»явлені претензії з приводу виплати можливої заборгованості до часу звернення з позовом до суду. Договір оренди не визнає, вважає його нікчемним, таким що не тягне за собою правових наслідків, укладений з порушенням цивільного законодавства. Відсутність необхідних реквізитів оплати в договорі оренди, чи претензій [PERSON], про видачу готівкових коштів, позбавляв СТОВ ім. Енгельса здійснити вказаний розрахунок. Зазначив, що після отримання позову [PERSON] СТОВ ім. Енгельса було сплачено [PERSON] 100 000 грн., але саме в рахунок чого були сплачені зазначені кошти пояснити не може. Пояснив, що оплата в даному випадку не є підставою визнання договору оренди № 17 від 01.07.2001 року, а лише визнанням наявності договірних відносин без письмових домовленостей. Якщо враховувати договірні відносини за договором № 17 від 01.07.2001 року то сума боргу за останні три роки повинна складати 42549,27 грн. Млином коритуються для переробки зерна на муку. В 2013-2014 р.р. продукція на обладнанні млину, що належить [PERSON] не перероблялася, а тому вважає, що борг за оренду в цей період відсутній. Просить позов задовольнити частково на суму 42549,27 грн. та судового збору, враховуючи, що позивачу вже було сплачено суму 100 000 грн. Судом встановлено, що 01.07.2001 р. між [PERSON] та колгоспом ім. Енгельса було укладено договір оренди обладнання млину № 17. Правонаступником колгоспу ім. Енгельса є СТОВ ім. Енгельса. Згідно п. 3.1 договору, договір оренди укладено на 10 років. Відповідно до п. 3.2 договору, якщо жодна із сторін в строк до 31.12.2011 року до закінчення строку оренди не заявить про намір розірвати цей договір, то строк оренди автоматично пролонгується на 10 років. Відповідно до п. 3.4 договору, про односторонню відмову від договору орендатор повинен повідомити орендодавця за місяць. Судом встановлено, що у строк встановлений п. 3.2 договору, жодна із сторін договору не заявила про намір розірвати договір оренди, договір було пролонговано та він дійсний і на даний час. також орендатор не заявляв односторонню відмову від договору. Пунктом 4.1 договору оренди № 17 визначено розмір та форму орендної плати та строк її сплати - один раз на рік, після затвердження річного звіту. Судом встановлено, що відповідачем було порушено умови договору в частині сплати орендної плати позивачу. Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків за період 01.07.2013 року - 12.09.2013 року між СТОВ ім. Енгельса та [PERSON] за договором № 17 від 01.07.2001 року, сума боргу за договором оренди складає 138 773,03 грн. Згідно довідки № 90 від 02.06.2014 року згідно даних бухгалтерського обліку СТОВ ім.. Енгельса мало заборгованість перед [PERSON] за послуги переробки зерна на муку на обладнання млину за 2011-2013 р.р. - 42549,72 грн. На користь [PERSON] було сплачено 100000 грн. За ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов»язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов»язковим для виконання сторонами. У чинність ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що зазначено в ст. 611 ЦК України. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Судом встановлено, що відповідачем було порушено умови договору в частині сплати орендної плати позивачу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами ч. 5 ст. 260 ЦК України за зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. В ч. 1 ст. 261 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могда довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В судовому засіданні було встановлено, що позивачу стало відомо про наявність заборгованості по договору оренди млина акту звірки взаємних розрахунків за період 01.07.2013 року - 12.09.2013 року між СТОВ ім. Енгельса та [PERSON] за договором № 17 від 01.07.2012 року, сума боргу за договором оренди складає 138 773,03 грн. Тобто, про порушення прав позивачу стало відомо в 2013 році. Таким чином, доводи відповідача про порушення строку позовної давності при зверненні до суду не знайшли в судовому засіданні свого доказового підтвердження. Судом встановлено, та не заперечується сторонами по справі, що після звернення позивача з даним позовом до суду, відповідачем на користь позивача сплачено 100 000 грн., хоча відповідач заперечує призначення цих коштів на погашення боргу за договором оренди, вислухавши правові позиції сторін суд дійшов висновку, що зазначені кошти є добровільним погашенням боргу за договором оренди обладнання млину. Позивач визнав часткове погашення боргу та не відмовився від позовних вимог на суму 138773,03 грн. Таким чином, повно та всебічно зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши надані до суду сторонами докази, їх належність, допустимість, достовірність, враховуючи, що відповідачем неналежним чином виконувалися зобов'язання, обумовлені договором оренди, враховуючи часткове погашення заборгованості на суму 100 000 грн., суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial