Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки виплати кінцевого розрахунку, яку в подальшому уточнив у зв`язку з добровільною виплатою відповідачем заборгованості по заробітній платі, та просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову зазначив, що він 22.10.2020 року був звільнений з ДП «Завод «Електроважмаш» за власним бажанням за ч.3 ст. 38 КЗпП України. Також зазначив, що відповідач з ним не здійснив розрахунок по заробітній платі, тому він зобов`язаний сплати на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою суду від 11.01.2021 року відкрито провадження у справі. Позивач та його представник адвокат Пекаренін А.А. у судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 39012,88 грн., відповідно до розрахунку наданого відповідачем. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи є відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача просила при винесенні рішення врахувати розрахунки та графік роботи позивача. Також зазначила, що середньоденна заробітна плата [PERSON] (без врахування податків) складає 1258,48 грн. 22.10.2020 року позивач був звільнений за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. 24.07.2020 року т.в.о Генерального директора ДП «Завод «Електроважмаш» підписав наказ №309 «Про встановлення неповного робочого тижня» , яким з 01.10.2020 року на підприємстві було встановлено неповний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа, четвер. Тобто розрахунок кількості днів за період з дня звільнення позивача 22.10.2020 року по день виплати остаточного розрахунку 17.12.2020 року повинна розраховуватись за графіком роботи підприємства, а саме без врахування п`ятниць. Отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні дорівнюватиме 31 робі дні х 1258,48 грн.= 39012,88 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що [PERSON] згідно наказу №522 від 22.10.20 року звільнений з посади оператора верстатів з програмним керуванням 5 розряду ДП «Завод «Електроважмаш» за власним бажанням, згідно з ч.3 ст. 38 Кодексу законів про працю України, що підтверджується копією трудової книжки серія [NUMBER] . Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. З розрахунок середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, який наданий суду представником відповідача, вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] (без врахування податків) становить 1258,48 грн. 24.07.2020 року т.в.о Генерального директора ДП «Завод «Електроважмаш» видав наказ №309 «Про встановлення неповного робочого тижня», яким з 01.10.2020 року на підприємстві було встановлено неповний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа, четвер. Тобто розрахунок кількості днів за період з дня звільнення позивача 22.10.2020 року по день виплати остаточного розрахунку 17.12.2020 року повинна розраховуватись за графіком роботи підприємства, а саме без врахування п`ятниць. Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ N 13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно п. 21 вищевказаної Постанови Пленуму ВСУ N 13 від 24.12.99 року при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії. Згідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці робот. Згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Таким чином, сума стягнення середнього заробітку за весь час затримки на користь позивача становить 31 робочі дні х 1258,48 грн. = 39012,88 грн., яку необхідно стягнути з відповідача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. У зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі та добровільною виплатою до початку розгляду справи по суті судом застосовується ч.1ст.142 ЦПК України та стягується з відповідача 50 відсотків судового збору на користь держави, оскільки позивач був звільнений від судового збору про стягнення заборгованості по заробітній платі. На підставі викладеного,

Outcome: approved