Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обгрунтування вимог вказано, що відповідач є онукою позивача, не проживає в квартирі з 2007 року, перешкод у користуванні житлом не чинилось, відповідач виїхала на постійне проживання до Іспанії, позивачу важко за станом здоров`я сплачувати комунальні послуги, крім того, він не може належним чином розпоряджатись своїм майном. Оскільки відповідач не бажає прилетіти до України, вирішення питання в позасудовому порядку неможливе. Від представника позивача - адвоката Богданович В.В, надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, судові витрати просила не стягувати з відповідача. Від відповідача [PERSON] на електронну пошту суду надійшла заява про те, що вона не заперечує проти виписки її з квартири [ADDRESS] (а.с. 22-23). З урахуванням наведеного, на підставі положень ст. 211 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі матеріалів справи. Дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що згідно свідоцтва від 29.09.2008 року серії САС №140727 [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 15). Згідно довідки ЖБК «Полісся» від 24.01.2020 року №57 та відомостей відділу моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області місце проживання відповідача [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16, 24). Зі змісту акта від 24.01.2020 року вбачається, що [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2006 року (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом. Відповідно до висновків Верховного суду України у справі № 6-709цс16 (аналогічна № 6-158цс14) було висловлено позицію: власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання такої особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного вище, оскільки відповідач понад один рік не проживає в квартирі [ADDRESS] , не заперечує, що виписки її з квартири, поважних причин не проживання відповідача в квартирі судом не встановлено, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved