Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що рішенням Комишанської селищної ради №18 від 01 березня 1994 року за ним закріплено земельну ділянку в розмірі 0,08 га під індивідуальне житлове будівництво по [ADDRESS] (копія рішення додається). На зазначеній земельній ділянці позивачем побудовано житловий будинок з господарчими спорудами. Рішенням Комишанської селищної ради №57 від 06 червня 2000 року позивачу надано додатково в постійне користування земельну ділянку площею 0,15 га під город за рахунок санітарної зони тваринної ферми. Всього в постійному користуванні у позивача знаходиться земельна ділянка по [ADDRESS] загальною площею 0,23 га, із них: 0,08 га для обслуговування житлового будинку, а 0,15 га під город (копія рішення додається). В вересні 2015р. позивач отримав погодження департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради від 21.08.2015р. №03-31-150 щодо можливості надійної та безпечної експлуатації зведеного ним житлового будинку та господарських споруд, після чого він звернувся до Інспекції ДАБК у Херсонській області для отримання свідоцтва про право власності на домобудівництво, однак йому було відмовлено, оскільки для здачі в експлуатацію житлового будинку необхідно мати: Державний акт на земельну ділянку, договір оренди земельної ділянки або договір суперфіцій (лист інспекції додам). Враховуючи те, що він має всі дозвільні документи на будівництво будинку та документи про надання йому земельної ділянки в постійне користування, вважає, що відповідачі своїми діями грубо порушують його законні права та просить визнати за ним право власності на домоволодіння, яке складається з: житлового будинку літ. «А», прибудова літ. а, а1, а2, а3ю навіс літ.Б, Ж; сарай літ. Г, Д, М; гаражу літ.Е; туалету літ.К; душу літ.Л, по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представники відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом по справі встановлені наступні обставини та правовідносини: Згідно рішення Комишанської селищної ради №18 від 01 березня 1994 року, за [PERSON] закріплено земельну ділянку в розмірі 0,08 га під індивідуальне житлове будівництво по [ADDRESS]. Згідно рішення Комишанської селищної ради №57 від 06 червня 2000 року, [PERSON] надано додатково в постійне користування земельну ділянку площею 0,15 га під город за рахунок санітарної зони тваринної ферми. Всього в постійному користуванні у [PERSON] знаходиться земельна ділянка по [ADDRESS] загальною площею 0,23 га, із них: 0,08 га для обслуговування житлового будинку та 0,15 га під город Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 27.08.2015р., зведений [PERSON] житловий будинок та господарчі споруди було погоджено з департаментом містобудування та землекористування Херсонської міської ради та встановлено, що житловий будинок та господарчі споруди зведені позивачем можливо надійно та безпечно експлуатувати. Відповідно до листа головного управління держкомзему у Херсонській області та листа Комишанської селищної ради, приватизувати земельну ділянку площею 0,15 га, на якій розміщено будинок [ADDRESS] не має можливості, у зв'язку з відсутністю генерального плату. Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що прийняття в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009р. індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюються інспекціями державного архітектурно - будівельного контролю за результатами обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об'єктів за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. Як вбачається з наданих позивачем документів, земельна ділянка по [ADDRESS] надана йому в постійне користування під будівлю житлового будинку. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №6 від 30.05.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. Зважаючи на викладені обставини, суд вважає, що дослідженні матеріали справи свідчать про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення, оскільки позивачем житловий будинок та господарчі споруди збудовані на земельній ділянці, яка видана йому під будівництво, вони відповідають будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам та не порушують прав інших осіб.

Outcome: approved