Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням зменшення позовних вимог просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з вересня 2020 року по 21 січня 2021 року в сумі 35907,89 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у період з 23.06.2011 по 21.01.2021 перебував у трудових відносинах з Санаторій «Нафтуся Прикарпаття». Під час його знаходження у трудових правовідносинах з відповідачем з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 35907,89 грн. Проте, відповідач офіційно підтвердженого факту існування заборгованості йому не надав, хоча він неодноразово звертався до керівника та бухгалтера про надання йому довідки про нараховану, але не виплачену заробітну плату. Згідно листа Головного управління Держпраці у Львівській області №2705/4/14-04 відповідач не виплатив йому частину заробітної плати за вересень 2020 в сумі 279,72 грн.. за жовтень 2020 - 5043,08 грн., за листопад 2020 - 5569,61 грн., за грудень 2020 - 5569,61 грн., а також у січні 2021 на день звільнення не виплачено 20120,49 грн. грошової компенсації за 100 календарних днів невикористаної відпустки. З таких підстав, для захисту своїх прав, змушена звертатись до суду. Процесуальні дії у справі: 25.08.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цивільній справі, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження,без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Ухвалою суду від 14.09.2021 здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну судового засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням. Призначено підготовче судове засідання на 30.09.2021. Витребувано у Санаторія «Нафтуся Прикарпаття» довідку про нараховану заробітну плату [PERSON] за період з вересня 2020 року по 21 січня 2021 року та довідку про середню заробітну плату за 2 останні місяці роботи. 30.09.2021 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду на 25.10.2021. 11.10.2021 представник позивача подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог. Представник позивача адвокат Романів І.Б. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, та у відсутності її довірителя, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлено судом: [PERSON] в період часу з 23.06.2011 по 21.01.2021 працював у санаторії «Нафтуся Прикарпаття» сторожем. 21.01.2021 [PERSON] звільнений з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. Як вбачається з листа Головного управління Держпраці у Львівській області від 25.02.2021 №2705/4/14-04 18.02.2021 управлінням проведено позаплановий захід зі здійснення державного контролю у формі інспекційного відвідування у Закладі на предмет додержання законодавства про працю. У ході здійснення заходу державного контролю, при вивченні документів, що стосується нарахування та виплати заробітної плати, встановлено порушення вимог ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», що полягає у виплаті заробітної плати в тому числі [PERSON] . Так, станом на 18.02021 [PERSON] не виплачено частину заробітної плати за вересень 2020 року в сумі 279,72 грн.. за жовтень 2020 - 5043,08 грн., за листопад 2020 - 5569,61 грн., за грудень 2020 - 4894,99 грн. У січні 2021 [PERSON] нараховано 24994,40 грн. в тому числі: заробітна плата за фактично відпрацьований час - 4567,92 грн., оплата за роботу в нічний час - 332,21 грн., оплата роботи у святковий час - 415,27 грн., 19679 грн. - грошова компенсація за 100 календарних днів невикористаної відпустки. Після утримання загальнообов`язкових платежів, за січень 2021 до виплати належать кошти в сумі 20120,49 грн., які станом на 18.02.2021 також залишаються невиплаченими. Оцінка суду. Відповідно до статті 43 Конституції України, кожна особа має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» регламентовано, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму (стаття 116 КЗпП України). Таким чином, відповідачем порушено право позивача на отримання заробітної плати, в тому числі заборгованості по виплаті такої. За таких підстав, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену йому заробітну плату. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 908 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved