Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що між ним та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №397202-02-2-01 від 23.04.2013 року, відповідно до умов якого страховик прийняв під страховий захист транспортнй засіб страхувальника: автомобіль МG6, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 05.08.2013 року приблизно о 20.40 год. [PERSON], керуючи автомобілем «Форд», державний реєстраційний номер [NUMBER], на 70 км автодороги Херсон-Джанкой-Керч не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем МG6, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження. Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.10.2013 р. [PERSON] визнаний винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. Відповідно до рахунку №27 від 06.08.2013 р. вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 23245 грн. Згідно умов договору страхування ПАТ СК «ВУСО» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 23245 грн. на підставі заяви стахувальника та страхового акту №4054 від 10.09.2013 р., що підтверджується платіжним дорученням №10951 від 10.09.2013 р. Позивач вказує, що після виплати страхового відшкодування на підставі ст.993 ЦПК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», у нього виникло право вимоги до [PERSON] На адресу [PERSON] був надісланий запит з проханням підтвердити інформацію, що його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована та надати докази, які підтверджують факт повідомлення ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про настання ДТП. Станом на сьогоднішній день [PERSON] інформації не надав. Позивач просить стягнути з [PERSON] суму завданої майнової шкоди в розмірі 23245 грн., витрати по оплаті судового збору в сумі 1218 грн. У судовому засіданні представник позивача не був присутнім, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до якої, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, причин неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був сповіщений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи до судового засідання не з*явився, про причини неявки суд не сповістив. З урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи, відповідно до вимог ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 05.08.2013 року приблизно о 20.40 год. [PERSON], керуючи автомобілем «Форд», державний реєстраційний номер [NUMBER], на 70 км автодороги Херсон-Джанкой-Керч не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем МG6, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (а. с.27, 28). Автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження. Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.10.2013 року, яка набрала законної сили, винним у цьому ДТП визнано відповідача [PERSON] (а. с.29,30). [PERSON] та ПАТ СК «ВУСО» 23.04.2013 року уклали договір добровільного страхування наземного транспорту №397202-02-2-01, відповідно до умов якого страховик прийняв під страховий захист транспортнй засіб страхувальника: автомобіль МG6, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 17-22). Відповідно до умов договору страхування одним із страхових випадків визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю страхувальника (п. 4.1.1 договору). Розмір страхового відшкодування визначається страховиком виходячи із суми заподіяного в результаті настання страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. Підставою для визначення розміру збитків згідно п. 5.2 договору є рахунок СТО, рекомендованої страховиком. Відповідно до рахунку №27 від 06.08.2013 р. вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 23245 грн. (а.с. 31-40). Згідно умов договору страхування ПАТ СК «ВУСО» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 23245 грн. на підставі заяви стахувальника та страхового акту №4054 від 10.09.2013 р., що підтверджується платіжним дорученням №10951 від 10.09.2013 р. (а.с. 24-27, 40, 41). Згідно витягу з ЄЦБД МТСБУ цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання страхової події була застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто» за договором обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ1141981. На адресу [PERSON] був надісланий запит з проханням підтвердити інформацію, що його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована та надати докази, які підтверджують факт повідомлення ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про настання ДТП. Станом на сьогоднішній день [PERSON] інформації не надав. Відповідач цих доводів позивача не спростував і доказів із зазначеного приводу суду не подав (а.с. 14-16). Відповідно до частини другої статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений у випадках, встановлених законом. Такий випадок встановлений ст. 993 ЦК України та\~ст. 27 Закону України «Про страхування», згідно з якими\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспртних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правовової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Пунктом 22.1 ст. 22 вказаного Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до п.п.33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, якаможе бути підставою для здійсненнястрахового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу,причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Отже, у разі невиконання страхувальником обов*язку, передбаченого ст. 33 Закону, він позбавляється права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком у порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК України. Згідно з роз*ясненнями, виклаленими в п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільнх і кримінальних справ від 01.03.2012 р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» оскільки відповідно до статті 3\~Закону № 1961-IV\~обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194\~ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Тому зважаючи на те, що у справі немає доказів про повідомлення страховика водієм [PERSON], який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, про настання дорожньо-транспортної пригоди у строки та в порядку, що визначені у статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позовні вимоги ПАТ СК «ВУСО» до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в розмірі 23 245 грн. 00 коп. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в сумі 1218 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved