Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 01 лютого 2003 року Львівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції за актовим записом № 148 та визначити місце проживання їхніх спільних дітей. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що спочатку сімейне життя у них складалось нормально, однак з часом відносини погіршились, вони зрозуміли, що є різними людьми, з різними поглядами на життя, між ними втрачено почуття любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. В зв'язку з різними поглядами на життя та небажанням відповідачки йти на компроміси, між ними систематично почали виникати сварки та конфлікти, які призвели до того, що вони тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Стверджує, що відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до чоловіка, піклування про створення в сім'ї доброзичливої атмосфери. Неприязні відносини між сторонами негативно впливають на психічний стан дітей та спричиняє їм душевні страждання, хвилювання, а тому вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснивши, що конфлікт в сім'ї носить тривалий та постійних характер, категорично заперечив можливість примирення. Крім того, просить додатково визначити постійне місце проживання спільних дітей сторін, залишивши сина [PERSON], [INFO].н., проживати спільно з позивачем - батьком за адресою м.Львів, [ADDRESS], а доньку [PERSON], [INFO].н., залишити проживати разом з відповідачем - матір'ю за [ADDRESS] Відповідач в судовому засіданні позов визнала повністю та ствердив, що їх шлюб дійсно існує формально, так як разом з позивачем не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують; не має жодних заперечень щодо того, щоб їхній син [PERSON] залишився проживати разом з батьком, а донька [PERSON] залишилась проживати разом з нею. Представник третьої особи орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації ЛМР в судовому засіданні жодних заперечень щодо задоволення позовних вимог не висловив, вважає, що питання розірвання шлюбу між сторонами є їхнім самостійним рішенням, а визначення місць проживання дітей порізно між батьками на їхнє матеріальне забезпечення негативно не повпливає. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони 01 лютого 2003 року зареєстрували шлюб у Львівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, записаний в книзі реєстрації шлюбів за актовим записом № 148, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від серії [NUMBER], виданим 01.02.2003 року. В шлюбі у них народились двоє дітей син - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 31.07.2003р., актовий запис 3826), донька - [PERSON] [INFO] народження (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02.08.2011р., актовий запис 3596). Сімейне життя між сторонами не склалось, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 01 липня 2003 року, міцної сім'ї не утворили. Внаслідок непорозумінь та конфліктів, які виникали в сім'ї, сторони протягом тривалого часу не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Як ствердив суду позивач та не заперечив відповідач, конфлікт в сім'ї носить постійний характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сім'я існувати не може, між сторонами втрачено, відсутні довіра та взаєморозуміння, а примирення та відновлення сімейних стосунків неможливе. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а дитини, яка досягла десяти років - за спільною згодою батьків та самої дитини. Частиною 1 ст.161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сім'я розпалась остаточно, шлюб існує формально, відтак, існування такого шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати та з врахуванням інтересів дітей та їхніх батьків (сторін по справі), неповнолітнього сина сторін [PERSON], [INFO].н., після розірвання шлюбу, слід залишити проживати з батьком, доньку [PERSON], [INFO].н, після розірвання шлюбу, слід залишити проживати з матір'ю. На підставі ст.ст. 19, 105, 110, 112, 160-161 СК України, ст.29 ЦК України та

Outcome: approved