Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 19 грудня 2006 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №294/06ф, відповідно до якого Банк зобовязався надати відповідачці у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 150\~000, 00 дол. США, зі сплатою 13 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 18 грудня 2016 року. Також позивач зазначає, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 19 грудня 2006 року ВАТ «ВіЕйБі Банк» уклав з [PERSON] договір поруки, згідно з яким останній поручився за виконання основного зобовязання за договором кредиту. У звязку з неналежним виконанням [PERSON] зобовязань за вищевказаним кредитним договором, у неї утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 12 серпня 2015 року складає 310\~604, 37 дол. США, та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 150\~000, 00 дол. США; суми заборгованості за відсотками у розмірі 160\~604, 37 дол. США, неустойки у розмірі 2\~002\~162, 96 грн. Ухвалою суду від 17 грудня 2015 року провадження по справі в частині стягнення заборгованості з [PERSON] було закрито на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, у звязку зі смертю відповідача 17 серпня 2007 року. Представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення вищевказаних вимог, оскільки заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 липня 2011 року, що набрало чинності, кредитний договір №294/06ф від 19 грудня 2006 року, укладений між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON], був визнаний недійсним. Тому, на його думку, вимоги про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором є безпідставними. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 19 грудня 2006 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №294/06ф, відповідно до якого Банк зобовязався надати відповідачці у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 150\~000, 00 дол. США, зі сплатою 13 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 18 грудня 2016 року. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 19 грудня 2006 року ВАТ «ВіЕйБі Банк» уклав з [PERSON] договір поруки, згідно з яким останній поручився за виконання основного зобовязання за договором кредиту. 17 серпня 2007 року [PERSON] помер, про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть серії 1-ЖД №114920. В позовній заяві Банк зазначає, що у звязку з неналежним виконанням позичальником [PERSON]. зобовязань за вищевказаним договором кредиту, у неї утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 12 серпня 2015 року складає 310\~604, 37 дол. США, та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 150\~000, 00 дол. США; суми заборгованості за відсотками у розмірі 160\~604, 37 дол. США, неустойки у розмірі 2\~002\~162, 96 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Також судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 липня 2011 року, що набрало чинності, кредитний договір №294/06ф від 19 грудня 2006 року, укладений між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON], був визнаний недійсним. Таким чином, суд вважає, що вимоги Банку про стягнення з [PERSON] заборгованості за вищевказаним кредитним договором є безпідставними. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed