Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 16 січня 2013 року - на земельну ділянку площею 3,2899 га, кадастровий номер 1223285500:01:039:0936, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 січня 2013 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі й на земельну ділянку площею 3,2899 га, кадастровий номер 1223285500:01:039:0936, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 30 листопада 2012 року за реєстровим № 132, яким все своє майно заповів [PERSON] 15 січня 2014 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак постановою нотаріуса від 03 квітня 2014 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через те, що позивачем не надано документів на підтвердження належності зазначеної земельної ділянки [PERSON]Означену відмову позивач вважає неправомірною та такою, що порушує його право власності. Позивач, його представник до суду не з'явилися, представник позивача згідно з заявою, наданою суду просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позову. Відповідач до суду не з'явився, підстав неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечила проти задоволення позову. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з тим, що сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 14 січня 2009 року № 13-р-09 передано у власність земельну ділянку, кадастровий номер 1223285500:01:039:0936, розташовану на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, площею 3,2899 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується листом Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року № 99-406-99.8-349/2-17. 30 листопада 2012 року [PERSON] складено заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 132 та посвідчений секретарем Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області [PERSON], відповідно до якого все своє майно заповів [PERSON] 16 січня 2013 року [PERSON] помер. Як свідчать матеріали спадкової справи, 28 січня 2013 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. 15 січня 2014 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з погосподарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, с. Піщанка, вул. Комсомольська, буд. 43 «б». 15 січня 2014 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на означений житловий будинок. 03 квітня 2014 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (пай) площею 3,2899 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1223285500:01:039:0936. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 квітня 2014 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] відмовлено позивачу у видачі у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на означену земельну ділянку узвязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності . У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст.ст.1233, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В зв'язку з наведеним, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту належності померлому за життя нерухомого майна, який останній набув у власність, здійснив його державну реєстрацію, відсутність оригіналу правовстановлюючого документу у позивача, враховуючи те, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом на вказане спадковемайно та відсутність інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, враховуючи своєчасність прийняття спадщини позивачем, відмову нотаріуса, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved