Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати по справі. В позовній заяві позивач пояснив, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] , який належить йому на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку. Відповідачка є його донькою, однак в належному будинку не проживає з 2009 року без поважних на те причин. На час звернення вона зареєстрована за вищевказаною адресою. Її реєстрація в даному будинку створює йому перешкоди у користуванні майном. Добровільне зняття з реєстрації відповідачка не здійснює, тому він змушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву від 15.10.2019 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення рекомендованим листом за № 779399 від 03.10.2019 року. Про причини неявки суд не повідомила, клопотань про перенесення справи не надавала. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На виконання вимог п.2 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи. Ухвалою суду від 25.07.2019 року відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку від 13.11.2004 року позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . (а.с.4). Згідно акту обстеження умов проживання від 16.05.2019 року, складеного сільським головою, секретарем та депутатом Сасівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області та довідок № 319, 320 від 14.05.2019 року встановлено, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , 1996 року народження та [PERSON] , 1998 року народженя, але з 2009 року вони не проживають. (а.с.7-9). Як вбачається з адресної довідки Компаніївського районного сектору управління Державної Міграційної Служби України в Кіровоградській області від 07.08.2019 року [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 26.06.2012 року. (а.с.17). У відповідності до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічна вимога мається у ч.1 ст. ст.405 ЦК України, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. В ч.2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено з позовної заяви, відповідачка добровільно не бажає знятися з реєстрації, в будинку не проживає і ним не користується. Позивач має намір розпорядитися своєю власністю та відчужити даний будинок. Тому суд приходить до висновку про необхідність визнання відповідачку такою, що втратила право на користування житловим приміщенням житлового будинку по [ADDRESS] .

Outcome: approved