Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 04.05.2018 року, просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 90040,12 грн.; втрату частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 55761,76 грн.; середню заробітну плату за період з 01.01.2017 року по 30.04.2018 року в сумі 36379,85 грн.; індексацію з суми присудженої та несвоєчасно виплаченої заробітної плати в сумі 286521,33 грн. В обгрунтування вимог позивач вказав, що з квітня 1995 року по грудень 2016 року працював у Державному підприємстві Науково-дослідний інститут радіосистем на посаді начальника відділу. Відповідач своєчасно заробітну лату не виплачував та за період з серпня 2013 року по грудень 2016 року утворилась заборгованість. Відповідач заборгованість по заробітній платі не виплатив тому, позивач звернувся до суду. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити (а.с. 38). Від відповідача надійшла заява про слухання справи за відсутності представника. При вирішенні спору покладався на розсуд суду (а.с. 36). На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, згідно довідки Науково-дослідний інститут радіосистем від 02.10.2017 року за №43, [PERSON] працював на вказаному підприємстві з 13.04.1995 року по 23.12.2016 року на посадах помічника директора по режиму і кадрах, начальника режимно-секретного органу, начальника адміністративно-господарського відділу (а.с. 15). Згідно виконавчого листа, виданого Богунським районним судом м. Житомира 01.06.2010 року за рішенням суду від 20.05.2010 року, з ДП «Житомирський науково-дослідний інститут радіосистем» на користь [PERSON] вирішено стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 102263,21 грн., компенсації втраченого заробітку в розмірі 31659,24 грн., моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. (а.с. 46). Відповідно до виконавчого листа, виданого Богунським районним судом м. Житомира 14.01.2014 року за рішенням суду від 14.11.2013 року, з ДП «Житомирський науково-дослідний інститут радіосистем» на користь [PERSON] вирішено стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 60833,75 грн., компенсації втраченого заробітку в розмірі 1541,60 грн., індексацію з суми несвоєчасно виплаченої заробітної плати у розмірі 16204,62 грн., моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. (а.с. 47). Зі змісту довідки Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 26.09.2017 року №47987/7.21-40/15, [PERSON] отримав кошти в сумі 5903,85 грн. про стягнення боргу з ДП «Науково-дослідний інститут радіосистем», в порядку виконання виконавчого листа №295/15404/13-ц від 14.11.2013 року (а.с. 7). Згідно довідок Державного підприємства «Науково-дослідний інститут радіосистем» від 06.03.2018 року за №№16, 17, 18, 19 заборгованість по заробітній платі [PERSON] за серпень-грудень 2013 року становить 10398,19 грн., за 2014 рік 19493,94 грн., за 2015 рік 25623,81 грн., за 2016 рік 34524,18 грн. (а.с. 28-31), всього 90040,12 грн. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. За нормами ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до норм ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Частиною 1 статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Згідно з положеннями частини 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України, статей 33,34 Закону України «Про оплату праці» заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків йому виплати. Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Порядок нарахування та виплати компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати встановлено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі Закон №2050-ІІІ). Статтею 1 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до вимог статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться), що передбачено статтею 3 Закону № 2050-ІІІ. Грошова компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати є гарантією прав робітника на компенсацію втрати її частини, санкцією за несвоєчасну виплату заробітної плати, обовязок з нарахування та сплати якої, згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», покладено на підприємство, яке зобовязано виплатити громадянам суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону). Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці ( грошове забезпечення). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду із позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу, за відповідний місяць (після утримання податку й обовязкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом та є загальновідомими. Крім того, із розяснень, викладених у п. 22 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вбачається, що у справах, повязаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у звязку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться згідно з ст. 33 Закону України «Про оплату праці» між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року № 663 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення. Частина перша ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Позивачем до матеріалів справи надано розрахунок сум, які просить стягнути з відповідача, а саме: - заборгованість по заробітній платі 90040,12 грн. за період з серпня 2013 року по грудень 2017 року, - середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 36379,85 грн. за період з 01.01.2017 року по 30.04.2018 року , - компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 55761,76 грн. за період з 01.01.2017року по 30.04. 2018 року. - суму індексації у розмірі 286521,23 грн., яка складається суми індексації по невиплаченій заробітній платі за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20.05.2010 року -183071,98 грн. та суми індексації по невиплаченій заробітній платі за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14.11.2013 року 103449,25 грн. за період з 01.12.2013 року по 30.04.2018 року, Проаналізувавши розрахунок позивача, а також положення вказаних вище нормативно-правових актів, суд вважає такий розрахунок обґрунтованим. З урахуванням викладеного, оскільки ДП «Науково-дослідний інститут радіосистем» не було проведено розрахунку з позивачем та не виплачено належну їй заробітну плату, суд приходить до переконання про обґрунтованість та законність позовних вимог [PERSON] та задовольняє їх у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в сумі 4687,03 грн.

Outcome: approved