Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Іванівка Олександрівського району Кіровоградської області, разом із батьком [PERSON] , [INFO] , уродженцем с. Поселянівка Олександрівського району Кіровоградської області, за адресою проживання батька [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 2014 року він перебував у цивільному шлюбі з відповідачем - [PERSON] , [INFO] . [INFO] у них народився син - [PERSON] . Вони постійно проживали разом із його батьками в [ADDRESS] . Проте, останні чотири роки відповідачка тікає з дому та тижнями не з`являється, про місце свого перебування нікого не повідомляє. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Спільне господарство з відповідачем не ведуть та проживають окремо, мають різні погляди на життя та виховання сина. Наприкінці серпня 2020 року відповідачка востаннє виїхала в невідомому напрямку та дитина залишилась з ним. Враховуючи вищевикладене, він вважає, що дитина повинна проживати з ним, оскільки мати дитини своєю поведінкою підтверджує, що вона сином не цікавиться та належної уваги йому не приділяє, від виховання останнього самоусунулась за його здоров`ям не слідкує. Вважає, що зазначені обставини є підставою для розлучення матері з дитиною. Оскільки мати проживає окремо від дитини, а тому місце проживання дитини має бути визначено за місцем проживання батька, так як це буде відповідати інтересам дитини. У підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася надала суду заяву, що не заперечує проти проживання дитини з батьком. Представник третьої особи у підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, з позовними вимогами згідна та підтримує в повному обсязі. Згідно з ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи клопотання відповідача про те, що вона не заперечує проти задоволення вимог позивача, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому судовому засіданні, за наслідками чого винести рішення про задоволення позовних вимог позивача. У відповідності до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Як встановлено у підготовчому судовому засіданні, сторони перебували в цивільному шлюбі з 2014 року. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 19.02.2015 сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно довідок виданих Староосотською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області позивач [PERSON] зареєстрований та проживає разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , дійсно опікується неповнолітнім [PERSON] (а.с.10-11). Згідно характеристики, виданої Староостською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області від 15.09.2020 № 1456, за час проживання на території сільської ради [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони. Компрометуючими матеріалами на [PERSON] сільська рада не володіє (а.с.9). Згідно довідки про склад сім`ї виданої Староосотською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області від 15.09.2020 № 1455, [PERSON] має такий склад сім`ї: син [PERSON] [INFO] , батько [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] (а.с.12) Згідно довідок виданих Староостською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області, [PERSON] тримає підсобне господарство, а саме: ВРХ (корова, двоє телят (бички), свині в кількості 15 голів молодняка та 3 свиноматки, птиця в кількості 10 голів (а.с.13-14). Актом обстеження умов проживання позивача [PERSON] від 13.09.2016 встановлено, що останній проживає у будинку де будинок опалюється твердим паливом, в даному житловому будинку є всі умови для проживання дитини, меблі та предмети особистої гігієни, одяг по сезону для дитини (а.с.18). Актом обстеження умов проживання позивача [PERSON] від 15.09.2020 встановлено, що останній проживає у будинку де встановлено газове опалення, та є всі умови для проживання, для дитини є окреме ліжко, іграшки, одяг по сезону та є всі предмети особистої гігієни (а.с. 26). Рішенням № 4 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Олександрівській районній державній адміністрації протокол № 14 від 08.10.2020, вирішено вважати доцільним проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19-20). Відповідач у своїй заяві зазначила, що не заперечує, проти проживання дитини разом з батьком. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Висновком органу опіки та піклування Олександрівської РДА від 16.10.2020 за вих № 01-28/40/2 визнано доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.21-22) Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи убачається про існування між колишнім подружжям стійкого особистого конфлікту, проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Отже суд, ураховуючи вік дитини, яка є малолітньою та відсутність виключних обставин, які б указували на неможливість проживання дитини окремо від позивача, вважає, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved