overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані відповідач та її син [PERSON], [INFO], які не мешкають у вказаній квартирі з 2010 року. Відповідачі участі у догляді за квартирою не приймають, добровільно припинити свою реєстрацію відмовляються, позивач сплачує комунальні платежі за відповідачів. На підставі викладеного просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що згідно акту про непроживання від 09.04.2015 року [PERSON] та її син [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: за адресою: [ADDRESS], та в квартирі не проживають з 2010 року. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно п. 2 ст. 71 ЖК України, якщо наймач, або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач тривалий час відсутній в місті реєстрації без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що за адресою: м. Гірник, вул. Гоголя, 6/4, зареєстрований [PERSON], але не мешкає у квартирі з 2013 року. Відповідач участі у догляді за квартирою не приймає, добровільно припинити свою реєстрацію відмовляється, позивач сплачує комунальні платежі за відповідача. На підставі викладеного просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] та в квартирі не проживає з грудня 2013 року. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що згідно акту про непроживання від 27.09.2016 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] та в квартирі не проживає з грудня 2013 року. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно п. 2 ст. 71 ЖК України, якщо наймач, або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач тривалий час відсутній в місті реєстрації без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що за біржовим контрактом №1135 від 10 серпня 2001 року відбулась купівля -продаж будинку [ADDRESS], який він придбав у відповідачів, й в подальшому комунальним підприємством «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» останній вписаний в технічний паспорт як власник вищевказаного будинку. На даний час у позивача виникла необхідність розпорядитися вказаним будинком, однак у зв'язку з тим, що нотаріально біржовий контракт не посвідчували, тому він володіє та користується майном, але не може ним розпоряджатися. На прохання позивача зареєструвати договір купівлі-продажу, відповідачі відповідають відмовою, тому він вимушений звернутися до суду з позовом про визнання угоди купівлі - продажу дійсною та визнання права власності на будинок [ADDRESS] за ним [PERSON]. У судовому засіданні позивач не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що на задоволенні позову наполягає. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, але надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій також зазначили, що позов визнають, не заперечують проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. На підставі ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що за біржовим контрактом №1135 від 10 серпня 2001 року, зареєстрованої в книзі реєстрації біржових операцій товарною біржею «Планета», відбулась купівля - продаж будинку [ADDRESS], яку позивач придбав у [PERSON] та [PERSON] Даний договір фактично виконаний, тому його слід визнати дійсним. 31 серпня 2001 року будинок [ADDRESS], був зареєстрований на ім'я позивача комунальним підприємством «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №33 за реєстрованим №11900, про що свідчить технічний паспорт. У відповідності із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем доведено правомірність набуття ним права власності на квартиру, вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, ч. 2 ст. 220, ст. 392 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що згідно заяви [PERSON] від 20.12.2006 р., звернулася за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям на доньку [PERSON],[INFO]. народження і згідно заяви їй була призначена державна допомога на дітей одиноким матерям відповідно до пунктів 33-38 постанови Кабінету міністрів України від 27.12.2001р. №1751 «Про затвердження порядку призначення і виплати державної допомоги сім*ям з дітьми». Згідно рішення Гребінківського р/с Полтавської обл.. від 27.08.2012р. їй була припинена допомога розпорядженням Управляння від 06.03.2013р. оскільки заявниця проживала однією сім*єю без реєстрації шлюбу. За період з 01.12.2006р. по 31.03.2013р. їй було переплачено 18916,54грн. До цього часу належна до повернення на рахунок управління праці та соціального захисту сума в розмірі 14016,54грн. У судове засідання представник позивача надав заяву в якій просить розглянути справу без його участі та на зміненому позові він наполягає. Відповідач у судове засідання надала заяву в якій просить розглянути справу без її участі та з позовом вона згодна. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно заяви [PERSON] від 20.12.2006 р. про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям відповідно до пунктів 33-38 постанови Кабінету міністрів України від 27.12.2001р. №1751 «Про затвердження порядку призначення і виплати державної допомоги сім*ям з дітьми». (а.с.4-5). Згідно рішення Гребінківського р/с від 27 серпня 2012р. (а.с.7) про встановлення факту батьківства відносно [PERSON], [INFO]. народження. Беручи до уваги, що відповідач не заперечувала проти позову, суд вважає, що позов заявлено обгрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. З [PERSON] на користь Управління праці соціального захисту населення Гребінківського РДА Полтавської області стягненню 14016,54 гривень. З відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що згідно з договором дарування має у власності у 13/20 частин трикімнатної квартири [ADDRESS], яку 24 грудня 2004 року йому подарував [PERSON] З січня 2005 року він, позивач, та члени його родини постійно володіють всією квартирою та продовжують відкрито, безперервно володіти ним та оплачувати комунальні послуги. Просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на 7/20 частин квартири. Представник відповідача позов визнала, пояснивши, що дійсно згідно з документами позивачеві на праві власності належить 13/20 квартири. 7/20 квартири не належить нікому. Чому так склалося пояснити не може, оскільки приватизаційні документи не збереглися, але на її думку попередній хазяїн квартири мав квартиру з більшою площею ніж підлягала безоплатній приватизації та приватизував лише ту її частку, яку мав право приватизувати безоплатно. Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачеві на праві власності належить 13/20 частин трикімнатної квартири [ADDRESS], яку 24 грудня 2004 року йому подарував [PERSON] Вказані обставини підтверджуються договором дарування від 24 грудня 2005 року (5, 6). Згідно ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; Як вбачається із технічної характеристики квартири, загальна її площа складає 81,8 кв.м., а житлова - 53,3 кв.м. (а.с. 9), тобто розмір квартири значно перевищує розмір житла, що підлягає безоплатній приватизації. Відповідно до ч. 4 ст. 345 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ст.345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Набування права власності за набувальною давністю на майно, що перебуває в комунальній власності, законом не передбачено.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказав що з листопада 2000 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою Під час шлюбу за спільні кошти подружжя придбало квартиру [ADDRESS] 2 в м. Харкові. Прохає визнати за ним право власності на ? частину вказаної квартири в порядку розподілу спільного майна подружжя. В судове засідання позивач та його представник зявились. Позовні вимоги підтримали посилаючись на підстави викладені в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання зявилась. Проти задоволення позову не заперечувала. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд встановив що позов обґрунтований та підлягає задоволенню за наступним: 04.11.2000 року в Комінтернівському відділі РАЦС ХМУЮ було укладено шлюб між сторонами за актовим записом № 517. 20.05.2005 року згідно до договору купівлі-продажу [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] 2 в місті Харкові за 52122 грн. Вказана квартира є однокімнатною житловою площею 17,9 кв.м., загальною площею 30,8 кв.м. вказаний правочин належним чином зареєстрований. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно до ст.ст. 60,69 СК України та ч.3 ст. 368, ч.2,3 ст. 325 ЦК України спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім*я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами , якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ст. ст. 69, 71Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна незалежно від розірвання шлюбу і в разі недосягнення згоди порядок поділу майна вирішується судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. 24.06.2014 року шлюб між сторонами було розірвано що підтверджується свідоцтвом серії І-ВЛ № 153633. Відповідно до вимог ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки сторін є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином визнання відповідачкою позову не суперечить діючому законодавству і є підставою для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровано місце постійного проживання колишнього співвласника вказаної квартири відповідача [PERSON], який обіцяв, але не знявся добровільно з реєстрації після укладання договору купівлі-продажу цієї квартири. Тому в своєму позові позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою. До судового засідання позивач [PERSON] надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа Бердянський МВ УДМС України в Запорізькій області надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без участі його представника. В порядку ст.224 ЦПК України суд розглянув справу в заочному порядку. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 26.05.2000р. з реєстраційним написом КПТІ, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] в результаті придбання цієї квартири у [PERSON] та відповідача [PERSON] Згідно довідки ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Бердянськ» та довідки Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області, у вказаній квартирі зареєстровано місце постійного проживання відповідача [PERSON] з 19.08.1997р. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п.1 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. В даному випадку колишній співвласник квартири [ADDRESS] відповідач [PERSON] в результаті відчуження свого майна втратив право власності на вказану квартиру і тому, відповідно, право володіння, користування та розпорядження цим майном. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що між ним та відповідачкою 6.09.2012 року був укладений шлюб. У шлюбі [INFO] народився син [PERSON]. Сумісне життя з відповідачкою не склалося. Відповідачка разом з сином переїхала до своїх батьків. . Він мешкає окремо від неї по [ADDRESS]. Вважає збереження родини неможливим. Розірвати шлюб з відповідачкою він не може до досягнення дитиною однорічного віку. Він планує ремонтні роботи у житловому будинку та бажає придбати коштовні речі , тому вважає за необхідним до розірвання шлюбу встановити режим окремого проживання подружжя. Просить встановити режим окремого проживання подружжя строком на один рік з дня набрання чинності судового рішення. В судове засідання позивач не з'явився, надав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась , надала письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Статтею 119 Сімейного кодексу України передбачено, що за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Судом встановлено, що позивачі знаходяться у шлюбі з 6 вересня 2012 року , про що в Книзі реєстрації шлюбів 6 вересня 2012 року зроблений актовий запис №579. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області. Зазначене підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від сумісного життя подружжя мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно до Акту, складеного селищним комітетом «Короленко» , відповідач [PERSON] з сином не проживає за місцем проживання позивача з 2013 року. Враховуючи, що відповідач визнала позовні вимоги повністю, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №001-05048-091007 від 09.10.2007 року. Відповідно до умов якого позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] у національній валюті - гривні, випускає та видає платіжну картку та пін-код до неї, здійснює обслуговування держателя картки на умовах, викладених у тарифному пакеті Visa класичний, таким чином банк надав держателю картки кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії. Моментом надання банком кредиту є день здійснення операції за допомогою картки за рахунок банківських коштів. У відповідності до умов договору держатель картки зобов'язаний щомісяця у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, сплачувати всю суму процентів та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору у нього виникла заборгованість, яка станом на 23.12.2013 року становить - 1870,89 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту - 1145,86 грн.; прострочене тіло кредиту - 228,50 грн.; заборгованість за відсотками 0,00 грн., заборгованість за комісіями 496,53 грн. ПАТ «Дельта Банк» просив стягнути з відповідача вищевказані кошти та судові витрати понесені ним при подачі позову до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредитному договору підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи (а.с. 25,29,35,41). Про причини неявки суд не повідомив. Оскільки позивач не заперечував проти цього, судом ухвалено провести заочний розгляд справи. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення, що регулюють правовідносини, що випливають з договору позики. Позовні вимоги стверджені тарифами на обслуговування платіжних карток по тарифному плану Класичний, копією кредитного договору, розрахунком заборгованості, іншими документами (а.с.5-9,13-14). В порушення вимог ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, умов договору відповідач зобов'язання по укладеному договору не виконав. З цих підстав у позивача виникло право вимагати від відповідача повернення заборгованості та сплати неустойки (ст.549-551).За таких обставин суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі.У зв'язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що між позивачем та відповідачкою укладено кредитний договір №С46.169.70543 30 серпня 2011року, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 6752,00грн. зі сплатою 20,00% річних, з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом строком на 18 місяців. Відповідно до умов договору відповідачка зобов'язана щомісяця у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, сплачувати всю суму відсотків та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору у неї виникла заборгованість, яка станом на 08 січня 2014 року становить - 36645,52грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту - 0,00 грн.; прострочений борг - 6322,68 грн.; прострочені відсотки - 5699,44 грн., пені за несвоєчасне погашення платежів - 24573,40 грн., віндикаційні витрати - 50,00грн. ПАТ «Ідея Банк» просив стягнути з відповідачки вищевказані кошти та судові витрати понесені ним при подачі позову до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредитному договору підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи, що стверджується поштовимми повідомленнями (а.с.28,35,44). Про причини неявки суд не повідомила. Оскільки позивач не заперечував проти цього, судом ухвалено провести заочний розгляд справи. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення, що регулюють правовідносини, що випливають з договору позики. Позовні вимоги стверджені кредитним договоромрозрахунком заборгованості, ордером розпорядженням № 1 про видачу кредиту та іншими документами (а.с.4,5,6,8,9 10,13). В порушення вимог ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, умов договору відповідачка зобов'язання по укладеному договору не виконала. З цих підстав у позивача виникло право вимагати від відповідача повернення заборгованості та сплати неустойки (ст.549-551). За таких обставин, суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі. У зв'язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2016 року, завіреного приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області та зареєстрованого в реєстрі за №376, йому з [PERSON] на праві приватної власності, в рівних частках, належить квартира [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстрований її колишній власник- [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку, не сплачує комунальні послуги. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з,явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути справу в його відсутність. Відповідач у судове засідання не з,явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила справу розглянути за її вісутності. Дослідивши надані суду докази у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідач позов визнав, таке визнання є безумовним, не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, суд

Outcome: approved