Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати будинок та земельну ділянку по [ADDRESS], та легковий автомобіль ВАЗ 2114, д/н [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя; визнати за позивачем право вланості на ? частину житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на вказаний вище транспортний засіб, та з урахуванням вартості вказаного майна пропорційно зменшити його частку при присудженні іншого майна . В подальшому, представник позивача неодноразово уточнювала вимоги позову та просила визнати будинок та земельну ділянку за [ADDRESS] разом із надвірними побудовами та спорудами, а також легковий автомобіль ВАЗ 2114, 2007 року випуску, зареєстрований на ім*я позивача 12.04.2007 року, д/н [NUMBER], спільною сумісною власністю подружжя; визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку та земельної ділянки з надвірними спорудами , що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. При цьому вказала, що вимог щодо розподілу транспортного засобу ВАЗ 2114, д/н [NUMBER] немає. Позивач у судове засідання не з*явився, направив свого представника. Представник позивача вимоги позову підтримала, просила про його задоволення, посилаючись на підстави, викладені в позові. Відповідач у судове засідання не з*явилась, надала письмові заперечення, в яких не заперечувала, що в період шлюбу було придбано житловий будинок та транспорний засіб. Однак, в подальшому нею та її дітьми було значно поліпшено майно, а саме житловий будинок [ADDRESS], збільшено площу будинку, здійснений ремонт та обладнання будинку, на що [PERSON] не було витрачено кошти. Фактично шлюбні відносини припинені були в 2008 році. Представник відповідача вимоги позову визнав частково, вказавши, що поліпшення житлового будинку були здійснені [PERSON] та її дітьми, позивач жодним чином не приймав участі у поліпшені вказаного майна, а за такого, позивач має право на ? частину майна, яке подружжя придбало в 2004 році. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності осіб, які не з*явились. Обставини справи, встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.09.1996 року. За договором купівлі-продажу від 11.06.2004 року №983, [PERSON] на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS]. 19.06.2012 року [PERSON] , на підлставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27.04.2012 року №467, було видано свідоцтво про право влансості на житловий будинок [ADDRESS]. 04.07.2012 року проведена державна реєстрація прав на нерухоме майно. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №815835, [PERSON] на підставі рішення Миколаївської міської ради від 23.12.2011 року за №12/51, належить земельна ділянка площею 0,0259 га, по [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспорного засобу, [PERSON] з 12.04.2007 року на праві власності належить транспортний засіб ВАЗ 2114, д/н [NUMBER]. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.03.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 СК України). Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власносі, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки спільна сумісна власність не передбачає визначення часток учасників, а поширюється на усе майно, при здійсненні поділу такого майна слід виходити з презумпції рівності часток. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. За такого, житловий будинок, земельна ділянка по [ADDRESS], та легковий автомобіль ВАЗ 2114, д/н [NUMBER] є спільною сумісною власністю подружжя, і не потребує визнання його таким судовим рішенням. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, та за [PERSON] слід визнати право власності на ? частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, та на земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS]. У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Транспортний засіб ВАЗ 2114, д/н [NUMBER], який є об*єктом спільної сумісної власності подружжя, розподілу не підлягає., оскільки суд не виходить за межі заявлених позовних вимог. Заперечення відповідача суперечать вимогам ст. 60, 61, 69, 70, 163 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України , з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1226,00 грн.

Outcome: partial