Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача 50\~000 грн. витрат на лікування; 232218 грн. 18 коп. зюитків понесених у звязку з ремонтом автомобіля; 50\~000 грн. моральної шкоди; 210 000 грн. збитків (упущеної вигоди) та 5000 грн. витрат на правову допомогу. В обгрунтування позову покликається на те, 04.12.2014 року о 16.00 год. на 5 км «Західний обїзд» м. Львова, що поблизу с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області відповідач керуючи автомобілем [NUMBER] порушив п.13.1., 12.1 ПДР України та здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], в результаті чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження, а він тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку та пошкодження мяких тканин тіла, які потягли за собою тимчасову втрату працездатності. Розмір відшкодування витрат на лікування він визначає у 50\~000 грн. Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 300.5.2015 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно висновку експерта № 9/60 від 16.02.2015 року вартість матеріального збитку завданого йому становить 232218 грн. 18 коп. Протиправними діями відповідача йому заподіяно і моральної шкоди, яка полягала в душевних хвилюваннях та погіршенні стану здоровя. Вважає, що відшкодування за спричинену моральну шкоду становить 50 000 грн. Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача йому були заподіяні збитки у вигляді упущеної вигоди. Зокрема, ним було укладено договір оренди автомобіля [NUMBER]. Згідно п.5.1 вказаного договору оренди розмір орендної плати становить 30\~000 грн. в місяць. Внаслідок неправомірних дій відповідача не мав змоги продовжувати здавати автомобіль в оренду з 04.12.2014 р. по 05.06.2015 р. (7 місяців). Таким чином розмір понесених ним збитків (упущеної вигоди) за період з 04.12.2014 р. по 05.06.2015 р. становить 210\~000 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача 5000 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Просять позов задоволити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково та пояснили, що відповідач дійсно винний у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 04.12.2014 року. Вважають, що позовні вимоги в частині стягнення упущеної вигоди та витрат на лікування до задоволення не підлягають, оскільки позивачем не надано жодних доказів про понесення таких витрат. Щодо відшкодування матеріальної шкоди в частині пошкодження транспортного засобу просять взяти до уваги висновок експерта, яким визначена вартість шкоди в розмірі 111 461 грн. Розмір моральної шкоди вказаний позивачем є завищеним, вважають що такий не може становити більше 5\~000 грн. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.12.2014 року о 16.00 год. на 5 км «Західний обїзд» м. Львова, що поблизу с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, мала місце дорожньо-транспортна пригода між автомобілями [NUMBER], під керуванням відповідача та «Mercedes Sprinter» д.н.з ВС 14 67 АІ, під керуванням позивача, в результаті якої зазначені транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень, а позивач отримав тілесні ушкодження. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача, який в порушення пунктів 13.1,12.1 Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля, не дотримався безпечної дистанції, спричинивши виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участі вищезазначених транспортних засобів. Зазначене підтверджується постановою судді Городоцького районного суду Львівської області від 30.04.2015 року, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вказана постанова є обовязковою в частині, що стосується вчинених відповідачкою дій, тому вина [PERSON] у настанні дорожно-транспортної пригоди та заподіянні шкоди не підлягає доказуванню. Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Із висновку судової автотоварознавчої експертизи №4303 від 14.03.2016 року вбачається, що проведення відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] після пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді 04.12.2014 р. технічно можливе, але економічно недоцільно. Вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу марки «Mercedes Sprinter», д.н. [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 04.12.2014 р., виходячи із даних про цей автомобіль та його пошкодження, які можливо було встановити з представлених матеріалів справ, визначається у розмірі ринкової вартості цього автомобіля на момент до його пошкодження, яка становить 111\~461 грн. Проте, із висновку судової автотоварознавчої експертизи №9/60 від 16.02.2015 року вбачається, що вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу марки «Mercedes Sprinter», д.н. [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 04.12.2014 р. становить 232 218 грн. 18 коп. Суд приймає до уваги саме цей висновок експертизи, оскільки такий є більш повним, вказана експертиза була проведена із оглядом пошкодженого транспрортного засобу, на відміну від висновку №4303, який зроблений без огляду транспортного засобу, за матеріалами справи, крім того, сам висновок містить застереження, що сума шкоди, визначена виходячи із тих даних, які можливо було встановити за матеріалами справи. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що розмір матеріальної шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу становить 232 218 грн. 18 коп. та підлягає стягненню із відповідача відповідно до положень ст.1187 ЦК України. Статтею 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце з вини відповідача позивачу завдано і моральної шкоди, яка виразилась у фізичному болі від отриманих тілесних ушкоджень, у душевних переживаннях, у зв»язку із пошкодженням його майна. У зв»язку із істотним пошкодженням майна, через пережиття негативних емоцій пов»язаних із самою подією, необхідність стаціонарного та амбулаторного лікування, вжиття заходів для відшкодування заподіяної шкоди, позбавлення можливості використовувати транспортний засіб було значно порушено нормальний життєвий уклад позивача. Відтак, враховуючи зазначені обставини та вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір грошового відшкодування за завдану позивачу моральну шкоду становить 10 000 грн., яка підлягає стягненню із відповідача. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволено частково з відповідача слід стягнути вартість оплаченої позивачем судової експертизи пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 705 грн. Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Однак, всупереч зазначеним нормам законодавства позивачем не подано суду доказів в підтвердження обставин щодо розміру витрат понесених на лікування в сумі 50\~000 грн. Довідка 8-ої клінічної лікарні м.Львова свідчить про придбання позивачем медикаментів та виробів медичного призначення, які не передбачені бюджетними асигнуваннями, однак не підтверджує розміру витрат понесених на їх придбання. Відтак, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Не підлягають до задоволення вимоги позову про відшкодування упущеної вигоди, пов»язаної із неотриманням коштів від оренди транспортного засобу з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст.220 цього ж кодексу у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Як вбачається із наданого позивачем договору оренди такий укладений із ним як фізичною особою, відтак, підлягав нотаріальному посвідченню. З огляду на те, що вказаний договір всупереч вимогам ст.799 Цивільного кодексу України, нотаріально не посвідчений, відтак, відповідно до ст.220 ЦК України, є нікчемним та не створює жодних юридичних наслідків суд не приймає його до уваги. Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів в підтвердження позовної вимоги про стягнення упущеної вимоги у задоволенні такої слід відмовити. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат належать витрати на правову допомогу, яку згідно з ч.1 ст.56 цього ж Кодексу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право надавати таку допомогу. Однак, позивачем не надано суду достатніх доказів про понесення витрат на надання правої допомоги (акту виконаних робіт, розрахунку плати за надану правову допомогу та квитанції про оплату такої), а тому позов в частині стягненню з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. не підлягає до задоволення. На підставі ст.16, 215, 220, 799, 1167, 1187 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved