overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою після уточнення (зменшення) остаточно просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №837АІ10120601021 від 01.06.2012 року в сумі 35445,03 грн. та судовий збір в сумі 1378 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти прийняття заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 01.06.2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №837АІ10120601021, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 252960 грн. строком погашення 31.05.2017року та зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,50% річних. Згідно п.4.1 у разі допущення позичальником прострочення строків сплати процентів та строків повернення кредиту, позичальник сплачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Так, позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором та надав кредитні кошти в сумі передбаченій договором. В свою чергу відповідач прийняті на себе зобовязання не виконує, в наслідок чого станом на 09.03.2017року утворилась заборгованість в сумі 35445,03 грн., з яких: -29512,00 грн. - заборгованість за кредитом; -1722,56 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -3471,53 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; --738,94 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. На підставі викладеного, позовні вимоги обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи, в звязку з чим суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, через що суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір в сумі 1378 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, після уточнення якої просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 11 756 грн.81 коп.. Свої вимоги мотивує тим, що 23.01.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір №ОDХRRХ03470156, за яким останній одержав кредит в сумі 2 398 грн. 80 коп. строком до 23.01.2009 року зі сплатою 12 % річних. [PERSON] зобов'язався повернути кредит у встановлений термін та сплатити нараховані по ньому відсотки. Посилаючись на те, що боржник не виконав своє зобов'язання по поверненню кредиту та відсотків просить стягнути з нього вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність і дав згоду на заочний розгляд справи в разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, але подав заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення, в якому просить зменшити суму пені, що була нарахована. Приймаючи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні було встановлено, 23.01.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір №ОDХRRХ03470156, за яким останній одержав кредит в сумі 2 398 грн. 80 коп. строком до 23.01.2009 року зі сплатою 12 % річних ( а.с.6-9). Кредит [PERSON] не виплачено і на цей час заборгованість за кредитом станом на 20.03.2014 року складає 16 629 грн. 66 коп.., в тому числі: заборгованість за кредитом - 1 596 грн. 51 коп, заборгованість за відсотками - 119 грн. 40 коп., заборгованість за комісіями - 528 грн. 93 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання - 14 384 грн. 82 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 536 грн. 04 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5). Але з урахуванням того, що судовим наказом від 21.07.2009 року, виданим Біляївським районним судом Одеської області з [PERSON] стягнуто на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за даним кредитним договором на суму 5 908 грн. 89 коп. ( а.с.4) на цей час заборгованість складає 11 756 грн. 81 коп.. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором. В порушення вказаних вимог боржник [PERSON] не виконав умови кредитного договору, гроші не повернув, а тому повинен повернути заборгованість з нарахованими відсотками та пенею. Але виходячи з положень ч.3 ст. 551 ЦК України, суд вважає можливим зменшити розмір штрафних санкцій та стягнути з відповідача пеню за несвоєчасність виконання зобов'язання в сумі 2 000 грн..

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] зі зняттям його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. В обґрунтування позову вказав, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданим УКМП ЦПДЖФ ГУЕКМ виконавчого комітету ХМР 26.04.1999 року, р.№ 7-99-188493. Також, зазначає позивач, за вказаною адресою було зареєстровано відповідача, його сина [PERSON]. Позивач стверджує, що з травня 1994 року відповідач в квартирі не проживав без поважних причин, оплату комунальних платежів не проводив, у витратах по утримуванню квартири участі не приймав, житлом не цікавиться. Позивач вважає, що відповідач не проживає понад один рік без поважних причин за місцем реєстрації, а саме з травня 1994 року, стверджує що перешкод для проживання відповідачу не чинилося, відповідач забрав усі свої речі та предмети побуту при виїзді, тому втратив право користування вказаним житлом. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання надав заяву з проханням розглянути справу без нього, заочно. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заперечень проти позову не надав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача на підставі доказів, які знаходяться у матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінив надані докази, вважає, що викладені в позові обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданим УКМП ЦПДЖФ ГУЕКМ виконавчого комітету ХМР 26.04.1999 року, р.№ 7-99-188493. Також в квартирі зареєстрований, але не проживає тривалий час, а саме більше одного року, з травня 1994 року, відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою № 3152 від 21.10.2014 року, виданою дільницею № 46 КП « Жилкомсервіс», поясненнями позивача. Відповідач більше одного року, а саме з травня 1994 року, в зазначеній квартирі позивача не проживав, оплату комунальних платежів за житлоплощу не проводив, у витратах по утримуванню квартири участі не приймав, житлом не цікавився. Потреби для проживання в квартирі відповідач не має більше одного року, а саме 10 років. Даних щодо заяв відповідача про перешкоди в користуванні спірною житлоплощею або щодо заяв про відновлення порушеного права і вселення суду не надано, відповідач не спростовує доводи позивача, будь-яких заперечень проти позовних вимог не надав. За таких обставин суд вважає, що відповідач не проживав без поважних причини понад один рік в зазначеній квартирі, тому втратив право користування нею, інших домовленостей між відповідачем та власником житла не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зокрема, квартирою [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що останні не проживають за вищевказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно ордеру від 13.04.1984 року він є власником квартири [ADDRESS] . У квартирі зареєстровані відповідачки, але з 2011 року у будинку не проживають, особистих речей їх не має, комунальні послуги не сплачують. Така ситуація створює перешкоди у користуванні позивачем належним йому об`єктом нерухомості, ускладнює реалізацію її прав, як власника житла. У зв`язку з цим, він був вимушена звернутися до суду для вирішення спірного питання. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини. Відповідно до ордеру №001268/298 від 13.04.1984 року, [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] . Згідно інформації від 26.09.2019 року виданої Центром надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно акту про фактичне проживання, складеного ОСББ «Металургів 129», [PERSON] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом із [PERSON] , та [PERSON] , що підтверджують сусіди. Статтями 317, 319, 321 і 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Статтею 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування жилим приміщенням у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік. Відповідачки не проживають у квартирі [ADDRESS] , а відповідно втратили право користування житлом, у зв`язку з чим, суд вважає обґрунтованими твердження позивача про порушення його прав, як власника спірного житла, з боку відповідачок, за захистом якого він звернувся до суду. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Крім нього в даній квартирі ще прописаний відповідач, який з червня 2014 року не проживає в даній квартирі. По теперішній час йому нічого не відомо про відповідача. Ухвалою суду від 06.09.2018 року позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.12.2018 року підготовче судове засідання закрите та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та розгляд судової справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, направи до суду заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.19). Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню за наступних обставин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], але фактично не проживає там більше одного року, а тому є особою, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою). Відповідно до акту від 01.08.2018 року [PERSON] не проживає в [ADDRESS], понад 4 роки (а.с.8). Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі ч.2ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.ст.319,321,391 ЦК України, власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Оскільки відповідач не проживає у зазначеній квартирі понад рік, то зазначене є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Крім нього в даній квартирі ще прописаний відповідач, який не проживає в даній квартирі з травня 2018 року. Ухвалою суду від 27.06.2019 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Відповідно до ст. 200 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому судовому засіданні, оскільки відповідач визнає позовні вимоги. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню за наступних обставин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , але фактично не проживає там з моменту реєстрації, а саме з 15.05.2018 року, а тому є особою, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою). Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі ч.2ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.ст.319,321,391 ЦК України, власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Оскільки відповідач не проживає у зазначеній квартирі понад рік, то зазначене є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та скасування його реєстрації в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він являється власником квартири № 1, в будинку №13 на вул. Слави в м. Рівне відповідно договору купівлі - продажу від 30.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], реєстровий № 2391. У вказаній квартирі зареєстрований [PERSON]. Відповідач в квартирі не проживає з 2006 року, не сплачує комунальні платежі у звязку зі своєю реєстрацією, та не несе інших витрат по утриманню квартири. Відповідачі не є членом сім'ї. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував винести заочне рішення . Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], являється власником квартири № 1, в будинку №13 на вул. Слави в м. Рівне відповідно договору купівлі - продажу від 30.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], реєстровий № 2391. Відповідно до відомостей будинкової книги в квартирі № 1, будинку №13 на вул. Слави в м. Рівне з 22.02.2006 року зареєстрований [PERSON] [INFO]. Відповідач в спірній квартирі з 2006 року не проживає , не сплачує комунальні платежі, не є членом сімї. Факт не проживання відповідача в належній позивачу квартирі підтверджується актами від 20.08.2016 року, 20.06.2016 року, 20.09.2016 року. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник майна , який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою , може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій , які можуть порушити його право , або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, судом встановлено , що факт реєстрації відповідача чинить перешкоди позивачеві в користуванні ,розпорядженні та володінні майном , що належить позивачеві на праві власності , в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на складність у викладенні змісту рішення суду, пов`язаного з обґрунтуванням доводів сторін, на що буде витрачено значний час, суд зробив висновок про необхідність у оголошенні її вступної та резолютивної частин. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою 135, яка знаходиться у будинку 8 по вул.Грушевського у місті Маріуполі Донецької області, оскільки відповідач не проживає в квартирі тривалий час, 21 грудня 2014 року він покинув України і проживає у Красноярському краї Російської Федерації. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомив. Згідно з ч. 3\~ст. 3 ЦПК України, в редакції\~Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У зв'язку з цим, указана цивільна справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому\~Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції\~Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть у ній участь. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з особовим рахунком №7616 у квартирі [ADDRESS] (Грушевського) в місті Маріуполі зареєстровані позивач [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] Відповідно до акту опитування сусідів, складеного головою комітету самоорганізації населення «Сонячний» від 30.01.2018 року №20/08, [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO], не проживає за вказаною адресою з грудня 2014 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідач понад строки, встановлені ст.71 ЖК України, тобто 6 місяців, без поважних на те причин, не проживає у [INFO], а тому втратив право користування даним жилим приміщенням. На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved