Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить виділити йому ? ідеальної частки в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду від 11.09.1997 року за реєстровим № 9-97-98441, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Загальна площа квартири становить 46 кв. метрів. Вказана квартира була придбана під час шлюбу між позивачем та відповідачем [PERSON] Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 09.07.2002 року [NUMBER], видане відділом реєстрації актів громадянського стану Червонозаводського районного управління юстиції м. Харкова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач зазначив, що у в 2003 році він як інвалід ЛНА на ЧАЕС отримав власне житло і в 2003 році залишив спірну квартиру, з 04.04.2003 року зареєстрований і постійно мешкає за адресою [ADDRESS] Оскільки, частки в квартирі не визначені, позивач не може ними розпорядитися на свій розсуд, тому для чіткого визначення прав власників даної квартири у нього виникла необхідність у виділі частки у спільній сумісній власності. Позивач вважає, що кожному із співвласників належить по ? ідеальної частки квартири. В добровільному порядку це питання вирішити не вдалося, тому позивач вимушений був звернутися до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], який також дії в інтересах відповідача [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Представник третьої особи: Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Надав до суду клопотання, в якому просив справу розглядати за відсутності представника ХМР. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду від 11.09.1997 року за реєстровим № 9-97-98441, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Загальна площа квартири становить 46 кв.метрів. Вказана квартира була придбана під час шлюбу між позивачем та відповідачем [PERSON] Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 09.07.2002 року [NUMBER], видане відділом реєстрації актів громадянського стану Червонозаводського районного управління юстиції м. Харкова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Згідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що за позивачу необхідно виділити та визнати за ним право власності на 1/4 частини квартири [ADDRESS]

Outcome: approved