Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 29 грудня 2007 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3184/2-07, відповідно до якого Банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) у сумі 22 800, 00 дол. США строком до 28 грудня 2012 року зі сплатою 13, 5 % річних за користування коштами. З метою забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 29 грудня 2007 року між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки №29-12-07/8 від 29 грудня 2007 року, згідно умов якого остання прийняла на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 3184/2-07. Однак у зв'язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 09 грудня 2013 року складає 137 648, 04 грн., з яких: загальна заборгованість за кредитом складає 121 397, 36 грн.; загальна заборгованість за відсотками складає 5 922, 01 грн.; пеня за виникнення простроченої заборгованості за період з 26 січня 2013 року по 09 грудня 2013 рік складає 10 328, 66 грн. Представник ПАТ АБ «Порто-Франко» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, просив розглядати справу в заочному порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомляли. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності таких осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином. Зважаючи на викладене, вважається, що судовий виклик на 03 червня 2014 року [PERSON] та [PERSON] вручено належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку відповідачів за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про можливість винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 грудня 2007 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3184/2-07, відповідно до якого Банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) у сумі 22 800, 00 дол. США строком до 28 грудня 2012 року зі сплатою 13, 5 % річних за користування коштами. Вищевказана сума кредиту була видана [PERSON], що підтверджується відповідною заявою на видачу готівки №7 від 29 грудня 2007 року. Відповідно до п. 3.6 кредитного договору [PERSON] зобов'язався використовувати кредит виключно на цілі, що не суперечать законодавству України, та забезпечити своєчасне повернення Банку всієї суми кредиту, сплату відсотків за користування кредитом, пені та штрафних санкцій в розмірах, строки та на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього. Також у судовому засіданні встановлено, що з метою забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 29 грудня 2007 року між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки №29-12-07/8 від 29 грудня 2007 року, згідно умов якого остання прийняла на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 3184/2-07. Згідно п. 2.1 договору поруки у випадку невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Додатковою угодою № 1 від 12 березня 2008 року до кредитного договору були внесені зміни, відповідно до яких встановлений щомісячний платіж за кредитним договором. Додатковою угодою № 2 від 05 січня 2009 року до кредитного договору також були внесені зміни, відповідно до яких встановлений щомісячний платіж за кредитним договором. Додатковою угодою № 3 від 24 лютого 2011 року до кредитного договору [PERSON] була надана відстрочка платежу по основному боргу починаючи з березня 2011 року. Додатковою угодою № 4 від 24 грудня 2012 року до кредитного договору термін кредиту був подовжений до 30 грудня 2013 року. Пунктом 7 вказаної додаткової угоди до кредитного договору (пункт 4.3) внесено зміни та передбачено нарахування пені в розмірі 0, 5 % від суми простроченого платежу. Одночасно 24 грудня 2012 року між Банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки, згідно якої поручитель погодила зміни, які відбулись у кредитному договорі, у зв'язку із укладенням додаткової угоди. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 09 грудня 2013 року складає 137 648, 04 грн., з яких: загальна заборгованість за кредитом складає 121 397, 36 грн.; загальна заборгованість за відсотками складає 5 922, 01 грн.; пеня за виникнення простроченої заборгованості за період з 26 січня 2013 року по 09 грудня 2013 рік складає 10 328, 66 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів пені лише за період з 26 січня 2013 року по 09 грудня 2013 рік, є такими, що відповідають вимогам закону. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачами кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 376, 48 грн., котрі згідно зі ст. 88 ЦПК України підлягають солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved