Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму до досягнення сином повноліття, починаючи з дня подання позову до суду. Свої вимоги мотивує тим, що звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу із відповідачем, а після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом із позивачем. Домовленості щодо добровільної регулярної матеріальної участі в утриманні дитини між мною та відповідачем не досягнуто. Відповідач ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження отримав 12.02.2018, про що свідчить відмітка на поштовому повідомленні. Станом на 24.05.2018 року відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, як і не надходило інших заяв щодо предмету спору. За відсутності відзиву на позовну заяву та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без виклику учасників. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як убачається із матеріалів справи учасники мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що відповідач не надає допомоги на утримання спільної дитини. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи наведене, суд вважає, що виходячи з того, що дитина проживає разом із позивачем, у зв'язку з чим цілодобовий обов'язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дітей, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дітей, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно з їх подальшою відповідною індексацією. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved