Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті 24 жовтня 2011 року його матері, дружини та матері відповідачів - [PERSON]. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні вимоги позову не визнав та на підставу своїх заперечень пояснив, що на його думку позивач не має права на спадщину оскільки він не належним чином приділяв увагу померлій матері. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином. Представник третьої особи в судові засідання не зявився, від керівництва нотаріальної установи надійшов лист про слухання справи без участі їх представника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Положення ст.ст.1216 - 1218, 1258, 1261, 1268 ЦК України зазначають, що спадкуванням є перехід лише прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування може здійснюватися за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У відповідності до положень ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Положення пленумів Верховного Суду України Про практику розгляду судами України справ про спадкування № 4 від 24.06.1983 року (що діяв на час смерті батька сторін по справі 19.02.2001 року) та «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вирішують питання про визнання права на спадкове майно, якщо протягом шестимісячного строку заінтересована особа вступила в управління або володіння цим майном. Згідно свідоцтва про народження серії ІУ-УР №356165, виданого 11 травня 1965 року, [PERSON] народився 7 квітня 1965 року. Його батьками зазначені відповідач [PERSON] та померла [PERSON], тобто позивач як і відповідачі є спадкоємцем першої черги. У відповідності до свідоцтва про смерть серії І-БК № 220082 від 16.11.2011 року [PERSON] померла 24 жовтня 2011 року. З огляду спадкової справи №1171/201 щодо майна померлої 24.10.2011 року [PERSON], вбачається, що позивач у встановлений законом шестимісячний термін звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті матері, проте 01.02.2016 року Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу відмовлено у видачі відповідних свідоцтв, оскільки останнім не було надано оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що передбачено діючим законодавством. В судовому засіданні позивач, що оригінали правовстановлюючих документів перебувають у відповідача-батька позивача та останній відмовляється їх йому надати для подачі нотаріусу, оскільки в них на даний час неприязні відносини. Суд, критично ставиться до заперечень відповідача, оскільки будь-яких доказів щодо позбавлення позивача права на спадщину, як спадкоємця за законом першої черги, останній суду не надав. На підставі наведеного,

Outcome: approved