Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 15000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на день подання еквівалентно 404257,50 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у грудні 2019 року до нього та його дружини звернулась племінниця [PERSON] з проханням надати їй та її цивільному чоловікові [PERSON] з яким у них є спільна дитина позику в розмірі 15000 доларів США, пояснивши, що вони мають намір придбати квартиру і знайшли таку, однак їм не вистачає коштів. Він з дружиною погодились і 27.12.2019 він передав [PERSON] та [PERSON] кошти в розмірі 15000 доларів США. На підтвердження факту одержання коштів між ним та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого сума позики становила 15000 доларів США, що за курсом НБУ на той час становило 348750 грн. Згідно даного договору позичальник зобов`язувався повернути позику йому або дружині протягом 45 днів з моменту підписання договору. Незважаючи на те, що строк повернення боргу сплив, відповідачі під різними приводами ухиляються від виконання свого обов`язку повернути кошти. Відтак він змушений звернутися до суду. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 17 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 30 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 18.03.2021 від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що [PERSON] не заперечує, що звертався до [PERSON] з проханням позичити йому 15000 доларів США. Васільєв дав йому в борг 15000 доларів США, про що між ними укладено договір позики від 27.12.2019. Позичені кошти має намір повернути, однак у зв`язку із пандемією він не мав змоги заробити необхідну суму коштів. Позов [PERSON] визнає частково, оскільки неповернення боргу обумовлено поважними причинами. Позивач в судове засідання не з`явився, 19.03.2021 через канцелярію суду представник позивача [PERSON] подав заяву у якій просить справу розглядати у його відсутності, та відсутності позивача, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, у відзиві поданому 18.03.2021 його представник просить справу розглядати у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж\~суму грошових\~коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно з ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27.12.2019 [PERSON] та [PERSON] уклали договір поворотної фінансової допомоги (позики). Згідно умов даного договору позикодавцем є [PERSON] , позичальником [PERSON] . Відповідно до п.2.1 даного договору сума позики становить 348750 грн., що на день укладення договору за курсом НБУ становило 15000 доларів США. Згідно п.4.1 договору строк позики становить 45 календарних днів з моменту надання суми позики та підписання договору. Відповідно до п.1.2 договору позика надається позичальнику на безвідсотковій основі. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти\~у такій\~самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги те, що згідно договору позики позичальником є відповідач [PERSON] , останній позов частково визнав, доказів належного та повного виконання умов договору не надав, а також не надав доказів того, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з його вини, відтак, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 348750 грн., адже саме така сума позики отримана позичальником згідно договору позики. Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували виникнення у [PERSON] солідарного обов`язку щодо повернення отриманих [PERSON] коштів, а тому в частині позовних вимог щодо солідарного стягнення суми позики з [PERSON] слід відмовити повністю. Згідно із ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача. Вирішуючи питання стягнення судового збору, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3487,50 грн.

Outcome: partial