Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку уточнив в судовому засіданні, до ПАТ «Державний ощадний банк України», за участю третіх осіб [PERSON], [PERSON] про встановлення нікчемності Кредитного договору №2441-н від 10.09.2008 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.09.2008 року позивач підписав вищезазначений Кредитний договір, відповідно до умов якого Банк взяв на себе зобов'язання щодо видачі йому грошових коштів в розмірі 898000 грн. В порушення умов договору Банком не передавалися позивачу зазначені грошові кошти та внаслідок омани, зловживаючи його довірою шахрайським шляхом був змушений підписати Кредитний договір. На підставі заяви позивача до правоохоронних органів була порушена кримінальна справа. В ході досудового розслідування та судового розгляду кримінальної справи була встановлена особа, а саме [PERSON], яка отримала грошові кошти за Кредитним договором №2441-н від 10.09.2008 року та вироком Приморського районного суду м. Одеси від 28.09.2012 року визнана винною і засуджена до п'яти років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Вироком суду було встановлено, що [PERSON] шляхом омани заволоділа грошима ВАТ «Державний ощадний банк України», а інші особи, в тому числі і позивач, не були усвідомлені про злочинні наміри [PERSON] та гроші за Кредитними договорами не отримували. Таким чином, підписання позивачем Кредитного договору було лише способом заволодіння грошовими коштами відповідача, тобто способом вчинення злочину засудженою [PERSON] Правочин, укладений під час вчинення злочинних дій, складає об'єктивну сторону злочину та є таким, що порушує публічний порядок, а відтак має бути визнаний нікчемним. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити уточнену позовну заяву у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав, викладених у запереченнях наданих до суду. Треті особи в судове засідання не з'явилися, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлялися, про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом в судовому засіданні встановлено, що 10.09.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі начальника філії - Одеське обласне управління - Дацюка О.В. та [PERSON] був укладений Кредитний договір №2441-н, відповідно до п.п.1.1 Договору Банк зобов'язується надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти у розмірі 898000 грн., а Позичальник зобов'язується належним чином використати та повернути Кредит в розмірі 898000 грн., а також сплатити проценти за користування Кредитом. Відповідно до п.п.1.2 Кредитного договору, Кредит надається на 240 місяців зі строком остаточного погашення Кредиту не пізніше 10.09.2028 року на придбання нерухомості, а саме частину земельної ділянки загальною площею 0,0500 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва та частину земельної ділянки загальною площею 0,0500 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва. Відповідно до 1.5 Кредитного договору, Позичальник зобов'язується щомісячно до останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення Кредиту та сплачувати нараховані Банком проценти ануїтетними платежами в сумі 15256 грн., шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових нарахувань з рахунків, відкритих у ВАТ «Ощадбанк», починаючи з жовтня 2008 року на відповідні рахунки надання Кредиту Позичальника, відкриті у Філії-Одеське обласне управління ВАТ «Ощадбанк». Погашення Кредиту з сьомого місяця, якщо не був отриманий державний акт в сумі 16677 грн. Після реєстрації державного акту в сумі 14554 грн. При сплаті останнього ануїтетного платежу Банк та Позичальник здійснюють звірку сум нарахованих та сплачених процентів за користування Кредитом. Згідно п.п. 2.1 Кредитного договору, виконання Позичальником зобов'язань за цим Договором (в тому) числі і додатковими договорами до нього) забезпечується: - нотаріально посвідченим Договором іпотеки майна, яке буде належати в майбутньому Позичальнику за договором купівлі-продажу, розташовану за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS] - договором страхування кредиту, що укладається між Банком та акредитованою страховою компанією. Згідно п.п.2.2 Кредитного договору, після оформлення Банком та одержання Позичальником у встановленому законодавством України порядку державного акту на право власності на земельні ділянки, придбану з використання Кредиту, Сторони цього Договору протягом 15 календарних днів, від дати отримання пропозиції Банку укладають додатковий договір до іпотечного Договору, яким змінюють Предмет іпотеки з майнових прав на земельну ділянку на саму земельну ділянку із зазначенням реквізитів документів, що підтверджують право власності Позичальника на цю земельну ділянку. Згідно п.п.4.1.1 Кредитного договору, Банк зобов'язаний, за умови виконання «Загальних умов надання Кредиту», надати Позичальнику Кредит у порядку та на умовах, викладених у цьому Договорі. Згідно п.п. 4.3.1 Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний, належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання. Згідно п.п.8.6 Кредитного договору, цей Договір Сторонами прочитаний, відповідає їх намірам та досягнутим домовленостям, що засвідчується підписами Сторін, що діють у повній відповідності з наданими їм повноваженнями та повним розумінням предмета та змісту Договору. Як встановлено вироком Приморського районного суду №1522/16226/12 від 28.09.2012 року, який набрав чинності 14.10.2012 року, [PERSON] діючи з умислом, направленим на заволодіння шляхом обману грошовими коштами філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» в касі філії отримала особисто на підставі заяв про видачу готівки в тому числі і кредитні кошти за Кредитним договором №2441-н від 10.09.2008 року у розмірі 898000 грн. Вироком суду [PERSON] була визнана винною у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.190 ч.4, 358 ч.2, 358 ч.3 та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на п'ять років з іспитовим строком - один рік, стягнуто на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» матеріальну шкоду у розмірі 26127823,51 грн. в тому числі і за Кредитним договором №2441-н від 10.09.2008 року у розмірі 898000 грн., який був укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.4 ст.202 ЦК України, дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. - правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними» перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК: правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами (стаття 216 ЦК). Дослідивши кредитний договір №2441-н від 10.09.2008 року, судом встановлено, що сторонами Договору виступають ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] [PERSON] стороною Договору не була. На виконання умов Кредитного договору АТ «Ощадбанк» перерахував грошові кошти у розмірі 898000 грн., що є підтвердженням того, що жодних намірів з боку Банку порушити публічний порядок не було. Зі змісту Договору судом вбачається, що [PERSON] мав намір розпорядитися кредитними коштами Банку шляхом купівлі нерухомості, а саме частини земельної ділянки загальною площею 0,0500 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва та частини земельної ділянки загальною площею 0,0500 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва. [PERSON] на кожній сторінці Кредитного договору поставлений його підпис, що свідчить про його ознайомлення зі змістом Договору та бажання настання правових наслідків після укладання вищезазначеного Договору, а тому суд не може погодитися з посиланнями позивача стосовно нікчемності Договору через порушення публічного порядку. З урахуванням вищевказаного, оцінивши встановлені по справі обставини у всій їх сукупності, суд вважає що у задоволенні уточнених позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Державний ощадний банк України», за участю третьої особи [PERSON], [PERSON] про встановлення нікчемності кредитного договору, необхідно відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed