Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №SAMDN12000002648024 від 25.05.2005 року у розмірі 24 052,81 грн., судові витрати у розмірі 240,53 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.05.2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №SAMDN12000002648024, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вищевказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 09.09.2013 року виникла заборгованість у розмірі 24 052,81 грн., яка складається з наступного: - 3579,46 грн. - заборгованість за кредитом; - 20473,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» подала до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність представника ПАТ КБ «Приватбанк», позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву до суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, в тому числі і визнання таким порядку ч.5 ст.74 ЦПК України, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. З'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозв'язок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.05.2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №SAMDN12000002648024, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вищевказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 09.09.2013 року виникла заборгованість у розмірі 24 052,81 грн., яка складається з наступного: - 3579,46 грн. - заборгованість за кредитом; - 20473,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Розмір заборгованості відповідача підтверджено відповідним розрахунком. Суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок є досвідним, відповідає фактичним обставинам справи, будь-яких інших розрахунків заборгованості матеріали справи не містять. Розрахунок заборгованості є письмовим доказом, який іншими доказами не спростований. Відповідач ніяких заходів з погашення заборгованості за час розгляду справи не здійснював, умови укладеного договору кредиту не оспорював. Позивач позовні вимоги не збільшував. За вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Стаття 526 ЦК України визначає загальні умови виконання зобов'язання - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо в договорі визначена дата виконання кредитних умов, то виконання вимог здійснюється у встановлену дату. Відповідно до ч.1 ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1050 ЦК України встановлюється, що якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать. Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.ст. 1054, 1055, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що неналежне виконання позивачем зобов'язань за кредитним договором підтверджене доказами, та виходячи із встановлених ст.526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання і передбаченого ст.629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 24052,81 грн. Згідно платіжного доручення від 20.09.2013 року, позивачем при зверненні до суду були понесені судові витрати, а саме сплачений до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 240,53 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved