Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він є власником будинку № 14 по пров. Новоросійському в м. Маріуполі , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.04.1995 року. У вказаному будинку, крім нього прописана відповідач та її неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO], однак фактично ніколи не мешкали за місцем реєстрації, їх речей в будинку немає. Реєстрація відповідача порушує його права як власника будинку. Добровільно відповідач знятися з реєстрації не бажає з причини відсутності по місту реєстрації, фактично мешкає разом із чоловіком, витрат на комунальні послуги не несе. Просив суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном у вигляді будинку № 14 по пров. Новоросійському в м. Маріуполі, шляхом визнання [PERSON] та неповнолітньої [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку. Позивач у судове засідання не зявився, від представника позивача за довіреністю [PERSON] надійшла заява, в якій він просив позов задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи, справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], у судове засідання не зявилась, хоча про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, в результаті чого, відповідно зі ст. 223, 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи до суду не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач є власником будинку № 14 по пров. Новоросійському в м. Маріуполі , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.04.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори (а.с. 4-5). Факт не проживання відповідача та її неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], за місцем реєстрації підтверджується актом Бердянської сільської ради від 02.02.2016 року (а.с. 5). Відповідно до ст..156 ч.1 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності членів сімї без поважних причин понад рік, якщо не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. З огляду на наведене, виходячи з того, що відповідач та її неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO], були зареєстровані у [INFO], проте фактично за місцем реєстрації не мешкали без поважних причин понад рік, домовленості про це з позивачем немає, тому суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Позов в частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст.7 ч.1 п.2 названого вище Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: partial