overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про стягнення аліментів на час навчання. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що його батьки перебували в шлюбі до 05 березня 2005 року. У шлюбі народився він (позивач). Вказує, що з 15.08.2014 року навчається в Національній академії внутрішніх справ на денній формі навчання, за державним замовленням. Термін навчання з 15.08.2014 року по 30.06.2017 року. В зв'язку з чим потребує постійної матеріальної допомоги. Просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до закінченням навчання, але не більше як до досягнення ним 23 річного віку. В судове засідання позивач не з'явився надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій позовні вимоги визнав. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши заяву в якій зазначив, що з позовними вимогами згоден. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивч є сином відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданим 05.04.2003 року Гребінківським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №46 (а.с. 8). Згідно довідки Національної академії внутрішніх справ від 26.03.2015 року за № 46вкз-102/259 [PERSON] навчається на 1 курсі Національної академії внутрішніх справ на денній формі навчання, за державним замовленням, ступеня вищої освіти бакалавра. Термін навчання з 15.08.2014 року по 30.06.2017 року (а.с.9). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами досягнуто не було. Відповідно до вимог ч.1 ст.199 СК, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно вимог ч.1 ст.200 СК, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. На підставі викладеного, відповідно до вимог ч.1 ст.199; ч.1 ст.200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], вказуючи, що 03.10.2010 року вони уклали шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Сімейні відносини припинені по причині різних поглядів на сімейне життя, спільного господарства не ведуть та разом не проживають більше року. Подальше сумісне життя не можливе, строк на примирення не потрібен. Просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивача в судове засідання не з»явився, надав суду клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явилася, причини неявки суду не відомі, про час день та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. У зв»язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, 03.08.2010 року сторони уклали шлюб у Залізничному відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 179. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя подружжя не склалось, спільного господарства сторони не ведуть, сімейні та шлюбні відносини припинені, разом не проживають більше року. Наміру до примирення з відповідачем позивач не має, шлюб носить формальний характер, а тому на розірванні шлюбу наполягає. Вище викладене свідчить про остаточний розпад сім'ї і є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в котрому зазначено, що йому на праві власності належить житловий будинок, який знаходиться по вул. Сомкова, 28 в с. Панфили Яготинського району Київської області. В даному будинку зареєстрована відповідачка по справі, його донька [PERSON], яка з травня 2012 року і до цього часу не зявляється у вказаному будинку, не проживає в ньому не приймає участі у ремонті, не сплачує комунальні послуги, забравши свої речі переїхала до іншого місця проживання. Права членів сім'ї власника на користування жилим приміщенням урегульовані ст. 405 ЦК України, відповідно до вимог якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування чим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Як видно з вищевикладеного, відповідач протягом більше року у будинку без поважних причин не проживає, ним не цікавляться, витрат на його утримання не несе, має інше місце проживання. Враховуючи викладене, позивач просив визнати [PERSON], такою що втратила право на користування будинком № 28, який розташований в с. Панфили Яготинського району Київської області по вул. Сомкова. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги позову. Відповідачка в судовому засіданнізаперечувала проти вимог позову, мотивуючи це тим, що без місця реєстрації не можливо влаштуватися на роботу. Проте не заперечувла того факту, що має інше місце проживання. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні з копії паспорта, довідки, договору дарування (а.с.3-5) та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6), копії будинкової книги (а.с. 7-9) видно, що [PERSON] є власником житлового будинку № 28, який розташований в с. Панфили Яготинського району Київської області по вул. Сомкова. В даному будинку із травня 2012 року зареєстрована відповідачка по справі, його донька [PERSON], яка згідно довідки Панфильської сільської ради Яготинського району Київської області (а.с. 10) на протязі трьох років в будинку не проживає. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 19.03.2016 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З квітня 2016 року відносини були припинені у звязку з виникненням конфліктів. Тому, просить суд розірвати шлюб. Позивач до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи без її участі, про відкладення не подавала. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 19 березня 2016 року між сторонами по справі, Металургійним районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 67 (а.с. 5). У відповідності до положень ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112 Сімейного Кодексу України судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, взято до уваги ті обставини, що відповідач спільно з позивачем тривалий час не проживає, а також інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач до суду з заявою про зміну прізвище після розірвання шлюбу не звернулась, у звязку з чим, останній необхідно залишити прізвище, взяте під час укладення шлюбу [PERSON]. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії маючи особовий рахунок № [NUMBER]. Відповідач не виконує свої зобов'язання перед позивачем по оплаті за спожиту електричну енергію. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті за спожиту електричну енергію в розмірі 1214,92 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 15,78 грн. Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав, мотивуючи їх аналогічно викладеному в позовній заяві. Проти прийняття заочного рішення не заперечував та з наслідками прийняття заочного рішення ознайомлений. Відповідач, у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причина неявки до суду не відома. Позивач проти винесення заочного рішення не заперечував, у зв'язку з чим, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступного. Із наданого позивачем розрахунку дебіторської заборгованості на 20.11.2012 вбачається, що абонент [PERSON], за адресою: [ADDRESS] має заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 1214,92 грн. Відповідно до наданих відомостей з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Донецькій області [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрованим не значиться. За загальним правилом (ч. 1 ст. 11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом позову є стягнення заборгованості по сплаті за спожиту електричну енергію. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Згідно до п. 3 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. N 1357 (зі змінами та доповненнями), споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Так, позивачем суду не було наданого жодного доказу на укладення договірних правовідносин з [PERSON] з постачання еклектричної енергії за адресою: [ADDRESS], а також не доведено факту, що відповідач є споживачем електричної енергії, що була відпущена за вказаною вище адресою. З урахуванням наведеного, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для задоволення позовних вимог позивача, а отже, в позові слід відмовити повністю за недоведеністю. На підставі ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» та,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого вказав, що в квартирі, де проживає відповідач, виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме самовільне підключення до електромережі АТ «Житомиробленерго», на підставі чого був складений акт, відповідно до яких завдані позивачу збитки складають 1908,90 грн. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки, нараховані відповідно до акту, та судові витрати. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , є споживачем електричної енергії та має особовий рахунок № [NUMBER]. Про зміну споживача електричної енергії за вищевказаною адресою енергопостачальника не повідомляли. Так, 04.06.2019 р. в квартирі, де проживає відповідач, виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме самовільне підключення до електромережі, що не є власністю ОСР, без порушення схеми обліку, шляхом підключення фазного дроту в другу клему лічильника (пломба зірвана), після відключення за борги, що зафіксовано Актом про порушення ПРРЕЕ 023791, відповідно до яких завдані позивачу збитки складають 1908,90 грн. Суд дослідив матеріали справи та прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача завдані збитки та понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в обґрунтування якого вказав, що в квартирі, де проживає відповідач, виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме самовільне підключення електроустановок до електромереж АТ «ЕК» «Житомиробленерго», на підставі чого були складені акти, відповідно до яких завдані позивачу збитки складають 26120,82 грн. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки, нараховані відповідно до акту, та судові витрати. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], є споживачем електричної енергії та має особовий рахунок [NUMBER]. Про зміну споживача електричної енергії за вищевказаною адресою енергопостачальника не повідомляли. Так, 25.05.2018 в квартирі, де проживає відповідач, виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме самовільне підключення електроустановок до електромереж АТ «ЕК» «Житомиробленерго», на підставі чого були складені акти №021592, відповідно до якого завдані позивачу збитки складають 26120,82 грн. Суд дослідив матеріали справи та прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача завдані збитки та понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого вказав, що за вказаною адресою для розрахунків спожиту електроенергію відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . В квартирі, де проживає відповідач, виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме самовільне позаоблікове підключення до електричної мережі, що не є власністю оператора системи розподілу з порушенням схеми обліку, відповідно до якого завдані позивачу збитки складають 6067,20 грн. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки, нараховані відповідно до акту, та судові витрати. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , є споживачем електричної енергії та має особовий рахунок № [NUMBER] . Про зміну споживача електричної енергії за вищевказаною адресою енергопостачальника не повідомляли. Так, 05.03.2020 року в квартирі, де проживає відповідач, виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме самовільне позаоблікове підключення до електричної мережі, що не є власністю оператора системи розподілу з порушенням схеми обліку, що зафіксовано Актом про порушення ПРРЕЕ 000009, відповідно до яких завдані позивачу збитки складають 6067,20 грн. Суд дослідив матеріали справи та прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача завдані збитки та понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]В про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.03.2003 року між ним і відповідачем був укладений шлюб, від якого мають двох дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Подружнє життя не склалось, подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем вважає неможливим, оскільки у теперішній час вони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, мають різні сімейні бюджети, просив розірвати шлюб. Питання матеріального утримання дітей вирішується в судовому порядку. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася без поважних причин, та без повідомлення причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив не подавала. Клопотань про перенесення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин, який не подав відзив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі 29.03.2003 року укладено шлюб, зареєстрвоаний відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції м.Кривого Рогу у Дніпропетровській області, актовий запис № 128 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] ( а.с.9,10). У відповідності до положень ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112 Сімейного Кодексу України судом зясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, ті обставини, що сторони тривалий час спільно не проживають, а також інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вказав, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 04.06.2011 р. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов»язки. На теперішній час сімейні відносини припинено. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає, що примирення та збереження сім»ї неможливо і суперечить його інтересам. Просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] Сторони в судове засідання не з»явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04 червня 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 149, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області; мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.105ч.3,112,114 ч.2, 115 СК України,

Outcome: approved