Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Закарпатської академії мистецтв № 37-к від 16.05.2017 р. у частині звільнення [PERSON] 17.05.2017 р. за п.1 ст. 40 КЗпП України, поновити на посаді викладача спец. дисциплін Коледжа мистецтв ім. Ерделі Закарпатської художньої академії та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.05.2017 р. до поновлення на роботі. Свої вимоги мотивував тим, що 03.11.2003 р. був прийнятий на роботу в Коледж мистецтв ім.. [PERSON] Закарпатського художнього інституту згідно наказу №57-к на посаду викладача спец. дисциплін. Згідно наказу міністерства освіти та науки України №424 від 13.04.21016 р. Закарпатський художній інститут перейменований у Закарпатську академію. 27.02.2017 позивача було ознайомлено з наказом [PERSON] №37-к від 27.02.2017 «Про скорочення чисельності працівників Закарпатської академії мистецтв» та надано попередження про скорочення чисельності працівників. 17.05.2017 р позивач був звільнений з роботи наказом по академії №15-к від 16.05.2017 р. згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважає наказ в частині його звільнення безпідставним та незаконним, оскільки у жовтні 2015 р. тимчасово виконуючою обовязки директора коледжу [PERSON] було надано позивачу направлення без дати і без номера на підвищення кваліфікації та повідомлено, що виданий наказ про направлення позивача на курси підвищення кваліфікації у Львівську академію мистецтв, м. Львів строком на два тижні та про те, що усі витрати повязані з навчанням (проживання, оплата транспортних послуг, харчування) здійснюються за власний рахунок. Оскільки позивачу у 2015-2016 навчальному році не дали педагогічного навантаження і відповідно позивач був заробітної плати та не мав коштів на проходження курсів підвищення кваліфікації. Враховуючи відмінну характеристику та обставини з яких позивач не зміг пройти підвищення кваліфікації, атестаційна комісія [PERSON] 18.03.2016 вирішила, що позивач через не проходження підвищення кваліфікації не відповідає займаній посаді та порушила клопотання перед атестаційною комісією вищого рівня департаменту освіти і науки облдержадміністрації про перенесення атестації на один рік, що підтверджується атестаційним листом від 18.03.2016р. Згідно наказу департаменту освіти і науки облдержадміністрації від 14.04.2016 №52-к позивачу перенесено атестацію на один рік без затвердження того, що позивач не відповідає раніше присвоєній кваліфікаційній категорії. Тому вважає, що оскільки атестація перенесена на один рік, яка не відбулася на момент звільнення, позивач мав кваліфікаційну категорію «спеціаліст вищої категорії» та педагогічне звання «викладач-методист» за результатами атестації 2011 р. 21.02.2017 первинної профспілкової організації Закарпатської академії мистецтв, без наявності наказу про скорочення чисельності працівників, за відсутності позивача, оскільки останньому не повідомлялося про засідання профорганізації з питання вивільнення позивача, надав адміністрації закладу згоду на звільнення позивача з 17.05.2017 р. Вважає згоду профспілкової організації на звільнення незаконною, оскільки порушено вимоги ч.3 ст. 43 Кодексу законів про працю, про те, що подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання допускається у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою згодою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не зявилися на засідання, розгляд заяви викладається до наступного засідання у межах строку, визначеною частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Крім того, зазначає, що профспілковою організацією та Академією було порушено положення ст.. 42 КЗпП України про переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у звязку із скороченням чисельності працівників. Не було враховано переважне право на залишення на роботі: ні тривалий безперервний 8-річний педагогічний стаж, ні заслуги як спеціаліста, ні рекомендація присвоєння почесного звання заслуженого художника України Радою національної спілки художників України, ні направлення Головою Закарпатської ОДА [PERSON] клопотання до Президента України про присвоєння почесного звання заслуженого художника України, ні те, що позивач є автором памятників [PERSON] та Першому президенту Карпатської України [PERSON] у м. Ужгород, ні те що на утриманні хвора дружина. Зазначає, що оскільки атестація була перенесена на один рік, позивач 09.03.2017 р. звернувся із заявою 09.03.2017 про направлення на курси підвищення кваліфікації до Львівської академії мистецтв. Проте, листом ректора академії від 07.04.2017 р. за №195 було відмовлено у направленні на курси підвищення кваліфікації, з посиланням на те що, позивач підлягає скороченню згідно з наказом академії від 27.02.2017 р. за № 15-к відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України з 17.05.2017 і що позивач направлявся на курси підвищення кваліфікації у 2015 р., однак без поважних причин відмовився від їх проходження. Умовою чергової атестації педагогічних працівників є обовязкове проходження не раніше одного разу на пять років підвищення кваліфікації на засадах вільного вибору форм навчання, програм і навчальних закладів. Таким чином, вважає, що роботодавцем були умисно створені умови, щоб на момент звільнення позивач не пройшов курси підвищення кваліфікації і відповідно атестація не проводилася, хоча строк був визначений перенесення атестації на один рік після атестації від 14.04.2016 р. Відтак вважає, що звільнення з роботи здійснено безпідставно з порушенням норм трудового законодавства, а тому наказ по [PERSON] №37-к від 16.05.2017 р. у частині звільнення [PERSON] підлягає визнанню протиправним та скасуванню, з наступним поновленням на посаді викладача спец.дисциплін, та виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 17.05.2017 р. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, з наведених підстав. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Закарпатською академією мистецтв виконано всі приписи трудового законодавства стосовно звільнення позивача згідно ч.1 ст. 40 КЗпП України. Так, 27.02.2017 згідно наказу №15-к та відповідного попередження позивача було попереджено про наступне вивільнення з 17.05.2017. Даний наказ був виданий за попередньою згодою первинної профспілкової організації Закарпатської академії мистецтв. Таким чином відповідачем дотримані вимоги ч.1 ст. 43 КЗпП України. Зазначає, що скорочення чисельності працівників Коледжу мистецтв ім. А.Ерделі та Закарпатської академії мистецтв були зумовлені суттєвими змінами в законодавстві щодо оплати праці. Зокрема, це зміна розміру мінімальної заробітної плати та значне, у порівнянні з минулими роками, підняття розміру мінімальної заробітної плати до 3200, 00 грн. Внаслідок чого, підвищення розміру заробітної плати вплинуло і на зростання мінімальної бази нарахування Єдиного соціального внеску на фонд заробітної плати. Відповідно до наказу Закарпатської академії мистецтв №6-о від 02.09.2016 р. «Про педнавантаження на новий 2016-2017 навчальний рік» окремим працівникам педагогам, основним місцем роботи яких є Коледж мистецтв ім.. [PERSON] Закарпатської академії мистецтв, згідно із затвердженими навчальними планами, затарифіковано неповне педнавантаження (менше 1 ставки) внаслідок чого фактична заробітна плата цих працівників є нижчою від мінімальної заробітної плати, в тому числі у позивача [PERSON] За даних обставин, у звязку з відсутністю фінансових резервів та обмеження фінансування закладу щодо формування фонду заробітної плати та необхідності проведення оптимізації навчального навантаження викладачів до найбільш економічно прийнятного, роботодавцем було прийнято рішення про скорочення чисельності працівників і як наслідок цього, працівників Закарпатської академії мистецтв та Коледж мистецтв ім. А.Ерделі 27.02.2017 було попереджено про наступне вивільнення. Всі економічні обґрунтування були внесені в протокол засідання первинної профспілкової організації Закарпатської академії мистецтв під час розгляду подання адміністрації закладу про надання згоди на скорочення. Щодо переважного права позивача залишення на роботі, то зазначає, що відповідно до листа закладу від 28.09.2015 року № 01-14/24 та наказу Львівської національної академії мистецтв від 01.10.2015 за № 83 позивач направлявся на курси підвищення кваліфікації, однак без поважних причин відмовився від її проходження. Атестаційною комісією закладу 18.03.2016 прийнято рішення про невідповідність займаної посаді позивача, та згідно наказу Департаменту освіти та науки облдержадміністрації від 14.04.2016 позивачу перенесено атестацію на один рік. Але пройти курси підвищення кваліфікації позивач виявив вже після його попередження про вивільнення, тобто вже після того як було прийнято рішення стосовно переважного права залишення на роботі. В судовому засідання третя особа [PERSON] пояснив, що звільнення позивача відбулося з дотриманням закону. Під час судового розгляду представником позивача було заявлено клопотання про залучення в якості третьої особи первинної профспілкової організації Закарпатської академії мистецтв, однак у задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено, оскільки рішення не може вплинути на права та обовязки зазначеної особи. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з трудової книжки, 03.11.2003 р. [PERSON] призначений на посаду викладача спецдисциплін, наказ № 57-к від 03.11.2003. 17.05.2017 звільнений з роботи у звязку із скороченням чисельності працівників, згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України, наказ №37-к від 16.05.2017. Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до тексту п.1 ст. 40 КЗпП України зазначеними обставинами не вичерпується поняття змін в організації виробництва і праці. Як вбачається з відомостей щодо кількості розподілених годин навчального навантаження викладачів дисциплін «скульптура» у Коледжі мистецтв ім. А.Ерделі Закарпатської академії мистецтв, у [PERSON] у 2016-2017 році складало 264 години, у [PERSON] 564 години, у [PERSON] 429 години, у [PERSON] 231 години. В 2017-2018 навчальному році навантаження розподілено наступним чином: у [PERSON] 564 години, у [PERSON] 462 години, у [PERSON] 396 години. Право власника або уповноваженого ним органу визначати чисельність працівників і штатний розпис нормативно закріплено щодо підприємств та їх обєднань. Однак, незалежно від того, закріплено таке право законодавчо чи ні, право визначити чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу. Суд не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Пленум Верховного суду України у п. 19 постанови № 9 від 06.11.1992 вказує, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1\~ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази, що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Як встановлено з пояснень сторін та досліджених доказів, зокрема з наданих навчальних планів, дійсно мало місце скорочення чисельності працівників. Судом не встановлено наявності будь-яких заперечень з боку позивача з приводу затвердження навчальних планів. Відповідно до ст. 492 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Відповідно до\~ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за п.1, ч. 1,\~ст. 40 КЗпП України\~здійснюється за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Як вбачається з витягу з протоколу №2, 21.02.2017 відбулося засідання профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Закарпатської академії мистецтв, на якому розглядалося подання адміністрації (роботодавця) Закарпатської академії мистецтв від 06.02.2017 року №57 щодо надання згоди на скорочення з 17 травня 2017 року працівників Закарпатської академії мистецтв та Коледжу мистецтв ім. А.Ерделі Закарпатської академії мистецтв, зокрема [PERSON] 27.02.2017 [PERSON] вручено попередження про скорочення чисельності працівників. 27.02.2017 видано наказ №15-к «Про скорочення чисельності працівників Закарпатської академії мистецтв», яким попереджено про наступне звільнення [PERSON] З наказом [PERSON] ознайомлений. 16.05.2017 видано наказ № 37-к, відповідно до якого [PERSON] звільнено 17 травня 2017 р. на підставі Наказу від 27.02.2017 №15-к «Про скорочення чисельності працівників Закарпатської академії мистецтв», згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. Статтею 42 КЗпП України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишенні на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним при наявності двох і більш утриманців; особам, в сімї яких не має інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; особам з числа депортованих з України, протягом пяти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Переваги в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Позивач в позовній заяві так і в судовому засіданні зазначає переважне право залишення на роботі як тривалий безперервний педагогічний стаж, заслуги як спеціаліста, утримання хворої дружини, наявність категорії. Як вбачається з направлення, викладач [PERSON] (дисципліни скульптура, пл. анатомія) направлявся для підвищення кваліфікації вчителів образотворчого мистецтва, художня культура, посвідчення №1514. 28.09.2015 в.о. ректору Львівської національної академії мистецтв направлено лист про прийняття викладачів Коледжу мистецтв ім.. [PERSON] Закарпатського художнього інституту для проходження стажування з метою атестації, зокрема [PERSON] 01.10.2015 Львівською національною академією мистецтв видано наказ №83 «Про проходження стажування», відповідно до якого наказано прийняти на стажування викладачів Коледжу мистецтв ім.. [PERSON] Закарпатського художнього інституту терміном на 5 днів, з 05 по 10 жовтня 2015 року, зокрема [PERSON] Відтак, відповідач сприяв у проходженні позивачем підвищення кваліфікації та атестації у встановлені законом строки. Разом з тим, як вбачається з атестаційного листа [PERSON], 18.03.2016 р. за результатами атестації порушено клопотання перед атестаційною комісією вищого рівня департаменту освіти і науки облдержадміністрації про перенесення атестації на один рік. 14.04.2016 прийнято рішення атестаційної комісії про перенесення атестації [PERSON] на один рік. 14.04.2016 виданий наказ №52-к з додатками. Відповідно до додатку №15 перенесено атестацію на один рік [PERSON] Намір пройти атестацію, позивач виявив після ознайомлення з наказом №15-к «Про скорочення чисельності працівників Закарпатської академії мистецтв». Так, 09.03.2017 [PERSON] звернувся із заявою про направлення на курси підвищення кваліфікації до Львівської академії мистецтв. На що, 07.04.2017 за №195 надано відповідь, що відповідно до наказу Закарпатської академії мистецтв від 27.02.2017 позивач підлягає скороченню відповідно до п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України з 17.05.2017. Зазначено, що згідно листа закладу від 28.09.2015 за № 01-14/24 та наказу Львівської національної академії мистецтв від 01.10.2015 за №83 позивач направлявся на курси підвищення кваліфікації, однак без поважних причин відмовився від їх проходження. Крім того зазначено, що проходження курсів з підвищення кваліфікації в строк до 17.05.2017 ставить під загрозу зриву освітньо-виховного процесу, а тому проходження курсів з підвищення кваліфікації до закінчення семестру є неможливим. 27.03.2017 за №4 викладачу Коледжу мистецтв ім.. [PERSON] Закарпатської академії мистецтв [PERSON] надано відповідь головою ППО Закарпатської академії мистецтв [PERSON] на письмове звернення від 03.03.2017 р., що згідно протоколу від 21.02.2017 року за №2 профспілковим комітетом Первинної профспілкової організації Закарпатської академії мистецтв, адміністрації закладу (роботодателю) надано згоду на вивільнення [PERSON] з 17.05.2017, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. Також судом констатується, що на час розгляду профспілковим комітетом Первинної профспілкової організації Закарпатської академії мистецтв, на якому розглядалося подання адміністрації (роботодавця) Закарпатської академії мистецтв від 06.02.2017 року №57 щодо надання згоди на скорочення з 17 травня 2017 року працівників Закарпатської академії мистецтв та Коледжу мистецтв ім. А.Ерделі Закарпатської академії мистецтв, [PERSON] не виявляв наміру пройти підвищення кваліфікації та атестації, яка була перенесена на один рік. Крім того, з досліджених документів вбачається, що викладачі дисциплін «скульптура» у Коледжі мистецтв ім. А.Ерделі Закарпатської академії мистецтв мали різне навантаження, а відтак й різню продуктивність праці. Щодо наданих позивачем доказів на підтвердження свого професійного рівня , а саме: почесної Грамоти Закарпатської обласної державної адміністрації від 14.09.2004, Грамоти Управління культури обласної державної адміністрації від 2004 р., Подяки голови Закарпатської організації Національної Спілки художників України від 20.10.2001, Почесної грамоти Закарпатської обласної ради від 26.02.1999, почесної грамоти Закарпатської обласної державної адміністрації від 09.03.1999, Почесної грамоти міністерства освіти і науки України, диплом Закарпатської облдержадміністрації, суд зазначає, що такі мали місце з 1999 р. по 2004р. Щодо набуття звання «Заслужений художник України», то таке мало вже після звільнення позивача. Так, відповідно до витягу з протоколу №14 засідання ради національної спілки художників України від 30.03.2017 р. за надання [PERSON] звання «заслужений художник України» проголосували 35. 28.06.2017 відповідно до Указу Президента України №168/2017 [PERSON] відзначено «Заслужений художник України». Крім того судом дослідженні наданні відповідачем заяви, відповідно до яких 10.11.2015 р. студенти 4ХК просять на замінювати викладача [PERSON] на [PERSON], а 11.11.2015 р. студенти 4 курсу ДІ просять змінити викладача [PERSON] Таким чином, дослідженні докази в сукупності дають змоги прийти до висновку, що при наданні профспілковим комітетом Первинної профспілкової організації Закарпатської академії мистецтв згоди на вивільнення [PERSON] було враховано всі обставини з урахуванням вимог ст. 42 КЗпП України. В судовому засіданні не встановлено переважного права позивача на залишення на роботі та осіб перед якими позивач має таке право. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наведеного суд приходить до висновку, що при звільненні [PERSON] були дотримані відповідні вимоги Кодексу законів про працю, а отже підстав для задоволення вимог про скасування наказу Закарпатської академії мистецтв № 37-к від 16.05.2017 р. у частині звільнення [PERSON] 17.05.2017 р. за п.1 ст. 40 КЗпП України та поновлення на посаді викладача спец. дисциплін Коледжа мистецтв ім. Ерделі Закарпатської художньої академії - немає. Відтак не має й підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 17.05.2017 р. На підставі та

Outcome: dismissed