Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить звільнити з-під арешту, накладеного постановою від 26.05.2009 року відділу державної виконавчої служби Балтського районного управління юстиції Одеської області, автомобіль марки ВАЗ, модель: 21703, 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який на праві приватної власності належить [PERSON], звільнити з-під арешту вище вказаний автомобіль, накладений постановами відділу державної виконавчої служби Балтського районного управління юстиції Одеської області від 25.10.2012 року, 19.12.2013 року, та постановою від 23.12.2013 року Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, заборонити органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» права розпорядження відносно вище вказаного автомобіля, стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати у сумі 663,60 грн., стверджуючи, що 03.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №ОDP0AK13403958, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 42972,89 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.04.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір застави майна №ОDP0AK13403958 від 03.04.2008 року (далі - договір застави), згідно якого відповідач [PERSON] надав в заставу належне йому майно - автомобіль ВАЗ, модель: 21703, 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Відділом ДВС Балтського районного управління юстиції Одеської області при примусовому виконанні було накладено арешт на вище вказаний автомобіль постановами від 26.05.2009 року, 25.10.2012 року, від 19.12.2013 року, Другим Малиновським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції було накладено арешт на спірний автомобіль постановою від 23.12.2013 року. Позивач вважає, що вище вказаний автомобіль підлягає звільненню з-під арешту, оскільки право застави у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло 03.04.2008 року, а постанови про накладення арешту на автомобіль винесені 26.05.2009 року, 25.10.2012 року, 19.12.2013 року, 23.12.2013 року, тобто пізніше, ніж було укладено договір застави. Крім того, 22.02.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення (провадження №2/0417/2058/2012), згідно якого в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ОDP0AK13403958 від 03.04.2008 року звернено стягнення на автомобіль ВАЗ, модель: 21703, 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який на праві приватної власності належить [PERSON], тобто, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями, та перешкоджає своїми діями виконати вище вказане рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Позивач вважає, що спірний автомобіль, на який накладено арешт, належить йому, а не боржникові, тому може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту, його представник надала суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] до судового засідання неодноразово не з'явився, хоча про дні, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» №129(5258) від 19.07.2014 року, причин неявки суду не повідомив. Представник відповідача - відділу ДВС Балтського районного управління юстиції до судового засідання неодноразово не з'явився, причин неявки суду не повідомив. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №ОDP0AK13403958, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 42972,89 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.04.2013 року, також [PERSON] в забезпечення зобов'язань за договором надав в заставу належне йому майно - автомобіль ВАЗ, модель: 21703, 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], свої договірні зобов'язання відповідач не виконує. Згідно ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 року для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та в разі, коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю, а відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Як зазначалося вище, право застави у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло 03.04.2008 року, а постанови відділів ДВС про накладення арешту на автомобіль були винесені пізніше укладання договору застави, а саме - 26.05.2009 року, 25.10.2012 року, 19.12.2013 року, 23.12.2013 року. Судом встановлено, що Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 22.02.2012 року винесено рішення, згідно якого в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ОDP0AK13403958 від 03.04.2008 року звернено стягнення на автомобіль ВАЗ, модель: 21703, 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який на праві приватної власності належить [PERSON], тому накладення арешту на автомобіль перешкоджає виконанню вище вказаного рішення суду. Проаналізувавши надані докази, суд вважає, що у державної виконавчої служби відсутні законні підстави для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями, а відтак позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в даному випадку 663,60 грн. (243,60 грн. - судовий збір, 420,00 грн. - надання послуг редакції газети «Урядовий кур'єр» за розміщення оголошення в газеті). На підставі викладеного,

Outcome: approved