Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS], зазначивши, що відповідач був зареєстрований в будинку, який належить йому на праві приватної власності, однак ніколи в будинку не проживав, його речей в будинку немає, до будинку він ніколи не приходив, претензій щодо проживання в ньому не пред'являв, а тому може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим заочно розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Згідно договору купівлі-продажу від 07 серпня 1986 року, зареєстровано в реєстрі № 1-5697, позивач є власником будинку [ADDRESS]. Згідно довідки голови квартального комітету № 19 від 03 серпня 2014 [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS], однак ніколи там не проживав та не проживає по теперішній час. Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що відповідач по справі [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає більше 6 місяців без поважних причин, його речей в будинку немає, вимог щодо проживання у вказаному будинку відповідач не пред'являв. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved