Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача кошти в сумі 1 851 грн. 68 коп. повернення вартості професійного навчання та компенсації за проїзд. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.03.2016 року [PERSON] звернулася до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи і їй надано статус безробітної відповідно до\~ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення»\~на підставі поданої заяви. Перебуваючи на обліку відповідач отримувала в центрі зайнятості матеріальне забезпечення по безробіттю та соціальні послуги, зокрема згідно заяви від 27.05.2016 року була направлена на професійне навчання з компенсацією вартості проїзду до місця навчання та у зворотному напрямку у Львівський центр професійно-технічної освіти ДСЗ за професією, спеціальністю касир торговельного залу зі строком навчання з 30.05.2016 р. по 12.08.2016 року з метою сприяння подальшому працевлаштуванню відповідно до договору від 27.05.2016 року, який був укладений між [PERSON] та Львівським міським центром зайнятості. 23.09.2016 року особистим консультантом [PERSON] було видано направлення на працевлаштування до ФОП [PERSON] на робоче місце касира торговельного залу з метою вирішення питання працевлаштування, однак відповідачка даного роботодавця не відвідала та не з»явилась до центру зайнятості у встановлений строк 13.10.2016 року і не подала особистому консультанту корінець направлення на працевлаштування з письмовою відповіддю роботодавця про відмову у працевлаштуванні, що вважається відмовою від підходящої роботи з врахуванням здобутої професії касира торгівельного залу. Вартість професійного навчання [PERSON] за період з 30.05.2016 року по 12.08.2016 року становить 1\~427,68 грн., сума виплаченої відповідачці компенсації витрат на проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку становить 424 грн. У звязку з чим, Львівський міський центр зайнятості скерував відповідачці претензію про відшкодування коштів в сумі 1\~851,68 грн., проте така залишилась без задоволення. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідачки кошти повернення вартості навчання та компенсації за проїзд в сумі 1 851 грн. 68 коп. Представник позивача подав до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки в судове засідання суду не повідомила, тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу заочно у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 1166 Цивільного кодексу України\~ майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з\~ст. 1212 Цивільного кодексу України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення»\~статусу безробітного може набути\~особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Згідно ч.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Судом встановлено, що 01.03.2016 року [PERSON] звернулася до Львівського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітної відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та призначення виплати допомоги по безробіттю у розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Як вбачається із витягу із наказів Львівського міського центру зайнятості про прийнятті рішення по [PERSON], останній 01.03.2016 року надано статус безробітної, та починаючи з 01.03.2016 року призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю. Судом встановлено, що перебуваючи на обліку відповідач отримувала в центрі зайнятості матеріальне забезпечення по безробіттю та соціальні послуги, зокрема згідно заяви від 27.05.2016 року була направлена на професійне навчання з компенсацією вартості проїзду до місця навчання та у зворотному напрямку у Львівський центр професійно-технічної освіти ДСЗ за професією, спеціальністю касир торговельного залу зі строком навчання з 30.05.2016 р. по 12.08.2016 року з метою сприяння подальшому працевлаштуванню відповідно до договору № 135016052700016 від 27.05.2016 року, який був укладений між [PERSON] та Львівським міським центром зайнятості. Відповідно до п.3.1.1. договору від 27.05.2016 року №135016052700016 щодо професійного навчання [PERSON] укладеного між відповідачем та центром зайнятості передбаченого, якщо у разі припинення навчання без поважних причин або відмови працювати за професією ( спеціальністю) безробітний відшкодовує Територіальному органу, який уклав з ним договір на професійне навчання, суму витрат на професійне навчання, витрат на проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання. Відповідно до п.2.10. «Порядку професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних», затвердженого наказом Міністерством соціальної політики України, Мінстерства освіти і науки України від 31.05.2013 року №318/665 передбачено, що у разі припинення безробітним професійного навчання без поважних причин або відмови працювати за одержанною професією ( спеціальністю) безробітний відшкодовує Територіальному органу, який уклав з ним договір на професійне навчання, суму витрат на професійне навчання, витрат на проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання. Відповідно до абз.2 п.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» у разі припинення професійної підготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержанною професією ( спеціальністю) застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації. Як вбачається із направлення на працевлаштування № 13501609060017006 від 23.09.2016 року Центром зайнятості було направлено відповідачку для працевлаштування на вакансію касир торговельного залу ФОП [PERSON], однак, відповідачка даного роботодавця не відвідала та не з'явилась до центру зайнятості у встановлений строк 13.10.2016 року і не подала особистому консультанту корінець направлення на працевлаштування з письмовою відповіддю роботодавця про відмову у працевлаштуванні, що вважається відмовою від запропонованої роботи. З відповіді Львівського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості №689/08-06 від 21.11.2016 року щодо коштів витрачених за навчання безробітної [PERSON] вартість професійного навчання [PERSON] за період з 30.05.2016 року по 12.08.2016 року за професією «Касир торговельного залу» становить 1\~427,68 грн. Згідно розрахунку, поданного позивачем, сума виплаченої відповідачці компенсації витрат на проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку за період з 30.05.2016 року по 12.08.2016 року становить 424 грн. Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача 29.11.2016 року було скеровано претензію щодо відшкодування коштів за навчання та вартість проїзду, однак, відповідачем жодних дій по виконанню вимог позивача не вчинено. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). З огляду на викладене, у зв'язку з тим, що відповідачка закінчила професійне навчання у Львівському центрі професійно-технічної освіти державної служби зайнятості і здобула професію касир торговельного залу, однак, відмовилась працювати за професією (спеціальністю) без поважних причин, що є обставиною, яка впливає на умови повернення коштів вартості навчання та витрат на проїзд, суд приходить до висновку,що з відповідачки в користь позивача слід стягнути 1 851 грн. 68 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 1\~600 грн. На підставі ст.ст. 1166, 1212 Цивільного кодексу України, ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~та

Outcome: approved