Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом (а.с.2-4, 181) і свої вимоги обґрунтовує тим, що між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] 06.10.2005 року було укладено Кредитний договір № 251, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 10000 доларів США зі сплатою 16 % річних, з терміном користування до 06.10.2025 року. 06.10.2005 року між банком, [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з умовами якого поручитель [PERSON] зобов'язувалася солідарно відповідати перед банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 251 в повному обсязі. 24.11.2008 року між банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1/1 до Кредитного договору, за умовами якої за користування кредитними коштами встановлювалася плата в розмірі 16,5 % річних. Пунктами 3.3.3, 3.3.4 Кредитного договору встановлено, що позичальник зобов'язався забезпечити повернення кредиту та сплачувати Кредитодавцю проценти за користування кредитом в строки та на умовах, встановлених договором. Пунктом 3.2.3 Кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати достроково повернення кредиту, сплати процентів у випадку несвоєчасного погашення кредиту та/або процентів. Відповідно до п.4.2 Кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної п.1.1.3 Договору, за кожен день прострочення виконання. У зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором, банк направив відповідачам вимоги про дострокове повернення заборгованості за Кредитним Договором. Зобов'язання по кредитному договору до теперішнього часу [PERSON] виконані частково. Так, з моменту відкриття провадження у справі заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 251 від 06.10.2005 року перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» збільшилась та в перерахунку на національну грошову одиницю України (курс НБУ 25,443478грн., за один долар США), станом на 20.04.2016 стновить 166466,61грн., з яких: кредит: 5416,30 дол. США; відсотки 826,30 дол. США; комісія з РО: 0,00грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) 7633,15грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за Кредитним договором № 251 від 06.10.2005 року, що станом на 20.04.2016 року становить 166466,61грн., стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного [PERSON] Товариства «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість за кредитним договором у розмірі 166466,61грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю з зазначених в позові підстав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Приймаючи участь в розгляд справи заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що не згодна з розміром заборгованості, банком був необгрунтовано змінений розмір процентів за договором. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. В письмовому запереченні на позов, зазначивши, , що по кредитному договору №251 від 06 жовтня 2005 року ПАТ Всеукраїнський [PERSON] надав кредит [PERSON] на придбання квартири в сумі 10000 доларів США, плата за користування кредиту складала 16% річних. Ретельно вивчивши умови надання кредиту відповідно договору №251 від 06 жовтня 2005 року, він виступив поручителем в якості забезпечення виконання зобов'язань, підписавши договір поруки від 06 жовтня 2005 року. Через деякий час ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» підвищив плату за користування кредитними коштами до 16,5% річних, в результаті чого змінилися умови Кредитного договору. Підвищення плати за користування кредитом відбулося без його згоди. Підписавши договір поруки, його потрібно виконувати належним чином, відповідно до Цивільного Кодексу України. Одним з підпунктів, а саме п.13 договору поруки від 06.10.2005 року передбачено, що порука за даним договором припиняється у разі зміни умов Кредитного договору, що можуть викликати збільшення обсягу відповідальності Поручителя без його згоди. Відповідно до вищезазначеного, вважає, що позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» до нього, як до поручителя кредитного договору №251 від 06.10.2005 року, є незаконними. Його зобов'язання по договору поруки від 06 жовтня 2005 року припинились з моменту зміни умов Кредитного договору. Просить суд відмовити в задоволенні позову в частині солідарної відповідальності перед ПАТ Всеукраїнський [PERSON] по кредитному договору №251 від 06.10.2005 року. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з таких підстав: Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», що підтверджується рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №63 від 20.03.2015 року (а.с.9). 22.02.2016 року продовжено процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» на два роки по 19.03.2018 року та продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк». 06.10.2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 251, за умовами якого [PERSON] надав [PERSON] кредит в сумі 10000 (десять тисяч) доларів США зі сплатою 16 % річних, з терміном користування до 06.10.2025 року (а.с.10-14). 18.05.2010 року змінена назва Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]», яке і є правонаступником попереднього Товариства. 06.10.2005 року між банком, відповідачем [PERSON], та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з умовами якого [PERSON] зобов'язувалася солідарно відповідати перед банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 251 в повному обсязі (а.с.19-20). 09.06.2006 року між банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору №251 від 06 жовтня 2005 року, та 14.06.2006 року між банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору №251 від 06 жовтня 2005 року (а.с.15, 16). 24.11.2008 року між банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1/1 до Кредитного договору №251, за умовами якої за користування кредитними коштами встановлювалася плата в розмірі 16,5 % річних (а.с.17). Додаткова угода №1/1 до кредитного договору була підписана сторонами, волевиявлення сторін було вільним. Позичальник [PERSON] погодилася зі зміненим розміром процентів за користування кредитом, оскільки підписала додаткову угоду до договору, як це передбачено п.2.6.2 кредитного договору. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають з кредитного договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути банку грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Банк виконав умови Кредитного договору - надав [PERSON] кредит, а остання зобов'язувлася повернути кредит, сплатити проценти та комісію у строки та у розмірі, передбачені Кредитним договором та додатковими угодами до кредитного договору. Факт видачі кредиту підтверджується меморіальним ордером (а.с.29). Пунктами 3.3.3, 3.3.4 Кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов'язався забезпечити повернення кредиту та сплачувати Кредитодавцю проценти за користування кредитом в строки та на умовах, встановлених Договором. Пунктом 3.2.3 Кредитного договору передбачено, що [PERSON] має право вимагати достроково повернення кредиту, сплати процентів у випадку несвоєчасного погашення кредиту та/або процентів. Відповідно до п.4.2 Кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної п.1.1.3 Договору, за кожен день прострочення виконання. 24.11.2008 року між банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1/1 до Кредитного договору №251, за умовами якої за користування кредитними коштами встановлювалася плата в розмірі 16,5 % річних (а.с.17). Згідно з наданим позивачем розрахунком станом 20 квітня 2016 року загальна сума заборгованості по договору № 251 від 06.10.2016 року та додаткових угод до Кредитного договору становить 166466,61грн., з яких: кредит - 5416,30 дол. США, відсотки - 826,30 дол. США, комісія з РО 0,00грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 7633,15грн. (а.с. 182-183). У зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором, банк відправив відповідачам вимогу про дострокове повернення заборгованості за Кредитним зговором, що підтверджується вимогою про повернення коштів №12/2-23813 від 12.08.2015 року (а.с.30-31), та копією реєстру відправлення рекомендованої кореспонденції ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 19.08.2015 року (а.с.32). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Згідно з ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено під час її розгляду, що через деякий час після укладання Кредитного договору №251 від 06.10.2005 року та договору поруки від 06.10.2005 року ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та відповідач [PERSON] уклали додаткову угоду №1/1 від 24.11.2008 року (а.с.17), в якому [PERSON] підвищив плату за користування кредитними коштами до 16,5% річних, в результаті чого змінилися умови Кредитного договору. Підвищення плати за користування кредитом відбулося без згоди поручителя [PERSON] Додатковим договором від 20.06.2008 року до кредитного договору №251 від 06.10.2005 року (а.с.18) передбачено, що позичальник сплачує банку штраф у розмірі, визначеному умовами договору, який розраховується від суми невиконаних зобовязань, а саме неповерненого кредиту та/або несплачених процентів, строк виконання яких настав і які не були виконані на восьмий календарний день прострочення такого виконання. Пунктами 4.1, 4.3 кредитного договору (а.с.10-14) була передбачена сплата штрафу від суми кредиту, сума кредиту становить 10000дол.США. Додатковим договором від 20.06.2008 року збільшився обсяг відповідальності як позичальника, так і поручителя, оскільки штраф може бути розрахований не лише від суми неповерненого кредиту, а і від суми несплачених процентів, що не було передбачено нормами кредитного договору, укладеного 06.10.2005 року. Така зміна зобовязання не була узгоджена з поручителем [PERSON] Згідно з ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до п.13 договору поруки від 06.10.2005 року передбачено, що порука за даним договором припиняється у разі зміни умов Кредитного договору, що можуть викликати збільшення обсягу відповідальності Поручителя без його згоди. Тобто, з вищезазначеного вбачається, що порука припинилася, оскільки було змінено зобовязання без згоди поручителя [PERSON], внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя. Тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме сума боргу за кредитним договором 166\~466,61грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 137\~809,51грн. (еквівалент 5416,30дол. США), заборгованості за відсотками в сумі 21023,95грн. (еквівалент 826,30 дол.США) та пені в сумі 7633грн.15коп. підлягає стягненню з основного боржника відповідача [PERSON]. В задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] необхідно відмовити за необгрунтованістю. Згідно з ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2497грн., оскільки при зверненні з позовом до суду банк був звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial