Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 12.08.2011 р. у розмірі 22\~769 грн. 87 коп. та понесені судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 12.08.2011 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму заборгованості по кредиту з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до даного договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, комісією та іншими витратами згідно Умов. Однак, відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконав, отримані кошти не повертав та не сплачував нараховані відсотки за користування кредитними коштами. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 28.02.2015 року становить 22\~769 грн. 87 коп. Просить позов задоволити. Представник позивача подав до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що жодного договору про надання споживчого кредиту із позивачем не укладав. Витяг із Правил надання банківських послуг та анкетазаява про відкриття рахунку не свідчить про укладення договору та суперечить ст.203 Цивільного кодексу України, оскільки правичин має вчинятися у письмовій формі. Крім того, зазначив, що зазначив, що із його зарплатної картки здійснювалось стягнення на невідомий йому рахунок без його відома. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення відповідача, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 12.08.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 9\~000 грн. зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за користування кредитом. Відповідач зобовязався здійснювати оплату послуг згідно тарифів позивача у строки, передбачені умовами кредитного договору. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт змінювався та становить 11\~270 грн., що стверджується випискою по рахунку відповідача за перілод з 08.06.2001 р. по 08.07.2015 р. Відповідно до п.2.1.1.5.5. умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У відповідності до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення клієнтом строків платежів по грошовому зобов'язанню більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. У відповідності із ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Як встановлено судом, відповідач умов кредитного договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених кредитним договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 28.02.2015 року загальна сума боргу за кредитним договором становить 22\~769 грн. 87 коп., з яких: 11\~136 грн. 36 коп. заборгованість за кредитом; 8987 грн. 43 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 1085 грн. 61 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1060 грн. 47 коп. - штраф (процентна складова). З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, не повернув отриманий кредит, не виконавши взятих за договором зобовязань, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 22\~769 грн. 87 коп. Суд не приймає до уваги покликання відповідача на нікчемність правочину з підстав недотримання письмової форми виходячи з наступного. Відповідно до ст.1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Статтею ст.634 Цивільного кодексу України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Як вбачається із анкети-заяви [PERSON] від 01.08.2011р. про приєднання до Умов та Праивл надання банківських послуг у ПриватБанку підписанням вказаної заяви відповідач підтвердив ознайомлення та згоду з «Умовами та правилами банківських послуг» та «Правилами користування платіжною карткою», а також підтвердив ознайомлення та згоду з тарифами позивача відповідно до тарифного пакету, а також ознайомився із довідкою про умови кредитування. Вказана заява містить як підпис відповідач, так і підпис посадової особи позивача, що скріплений печаткою. Відтак, вказаний правочин вчинено в письмовій формі. Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Проте, відповідачем всупереч вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, не надано суду належних та достатніх доказів в підтвердження відсутності заборгованості за кредитним договором. Як вбачається із довідки про рух коштів по картковому рахінку відповідача ним неодноразово здійснювались розрахункові операції за рахунок кредитних коштів, а відомості про їх повернення у повному обсязі відповідачем, суду не надані. З огляду на наведені обставини суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 634, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved