Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому посилається на те, що згідно рішення Перевальського районного суду Луганської області, Моторне (транспортне) страхове бюро України, виконуючи свої договірні зобов'язання перед страхувальником, виплатило [PERSON],- як власнику застрахованого транспортного засобу, в результаті страхового випадку пов»язаного із ДТП, шкоду, спричинену внаслідок ДТП в розмірі 17 525,30 грн., витрати на лікування в розмірі 19 412,29 грн., середню заробітну плату за період втрати працездатності в розмірі 3 462,08 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Вважає, що до страхової компанії перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, - відповідача у справі [PERSON] і просить стягнути з нього 42399,67 грн. відшкодування, витрати на правову допомогу 2000 грн. та судові витрати у розмірі 1378 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи за його відсутності, проти постановки заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений про розгляд справи був належним чином. Заперечень проти позову не надав. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав, при цьому постановивши заочне рішення. Згідно приписів ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 38.1. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху ( 1306-2001-п ); ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування); 38.1.2. до підприємства, установи, організації, що відповідає за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини; 38.1.3. до особи, яка заподіяла шкоду навмисно. 38.2. МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.2.1. до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті. 38.2.2. до водія транспортного засобу, який заволодів транспортним засобом за допомогою протиправних дій; 38.2.3. до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов'язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом; 38.2.4. до підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини; 38.2.5. до особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також якщо вона відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та/або вжила алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), та/або вона керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, та/або самовільно залишила місце пригоди. Судом встановлено, що відповідач 03.06.2010 року о 08.20 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, злочинно заволодів транспортним засобом Ауді А6 д.н.з. [NUMBER] рухаючись по вул. Дзержинського в м. Перевальськ, не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, в результаті здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів та нанесення тілесних ушкоджень власника ВАЗ д.н.з. [NUMBER] [PERSON], та вироком Перевальського районного суду Луганської області від 29 липня 2011 року [PERSON] було притягнуто до кримінальної відповідальності за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 286 КК України та ч. 3 ст. 289 КК України (а.с.9-13), який натепер є чинним. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП [PERSON] нанесено матеріальну та моральну шкоду та згідно рішення Перевальського районного суду Луганської області від 08.10.2013р. стягнуто з МТСБУ 17525,30 грн. відшкодування матеріальної шкоди, 19412,29 грн. витрати на лікування, 3462,08 грн. середній заробіток за період втрати працездатності та 2000,00 грн. моральної шкоди на користь [PERSON] (а.с.16), яке натепер є чинне. Згідно до приписів ст. 61 ЦПК України, 1. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. 2. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. 3. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 4. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, є наявними два преюдиціальні факти щодо водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а позивач здійснив відшкодування шкоди, тому у нього виникло право зворотної вимоги до [PERSON], і підлягає стягненню з останнього 42399,67 грн. регресних виплат. Сплачені позивачем судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1378 грн., підтверджений відповідною платіжкою (а.с.1) та витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн., підтверджені додатковою угодою № 252 (а.с.26) підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved