Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача борг у розмірі 4602,30 грн., комісію за управління кредитом у розмірі 2319,55 грн., штраф в розмірі 2400 грн., збитки від інфляції в розмірі 1259, 18 грн., 3% річних в розмірі 207,10 грн., а всього 10788,03 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 14.08.2015 р. між ним і відповідачем було укладено кредитний договір №Т0000291 про надання грошової позики в розмірі 9204,60 грн. на купівлю ноутбуку LENOVO G50-30. Грошові кошти були надані позичальникові терміном на 12 місяців зі сплатою 2,8% щомісячної комісії за обслуговування позики відповідно до графіка оплат. Оскільки відповідач взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконує належним чином, що порушує права позивача, а тому позивач просить суд задовольнити позовні вимоги повністю та стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати понесені позивачем при подачі позову до суду. 26.09.2017 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв'язку з чим суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача подав до суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та проти винесення судом заочного рішення у справі не заперечив. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 14.08.2015 р. між [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено кредитний договір №Т0000291 про надання грошової позики в розмірі 9204,60 грн. на купівлю ноутбуку LENOVO G50-30. Грошові кошти були надані позичальникові терміном на 12 місяців зі сплатою 2,8% щомісячної комісії за обслуговування позики відповідно до графіка оплат (а.с. 16-20). Відповідно до п.п. 3.2, 3.4, 3.6, 3.8 вказаного договору вартість товару складає 8004,00 грн., загальна сума страхового платежу складає 1200,60 грн. Сума кредиту складає 9204,60 грн. з урахуванням страхового платежу. Як вбачається з видаткової накладної № PHVSV-000000063 від 14.08.2015 р. [PERSON] отримала ноутбук LENOVO G50-30. Кошти були перераховані ТОВ «Сучасний Факторинг» на рахунок ТОВ «Комфі Трейд» та ПАТ «Страхове товариство «Стройполіс» відповідно до п. 2.5 договору. Як вбачається з п. 2.7 договору, підписання покупцем договору та отримання товару є фактом отримання кредиту. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 4.2 договору покупець зобов'язаний повернути одержаний кредит, вносити плату за користування кредитом у порядку, визначеному договором. Суворо дотримуватись фінансової дисципліни, своєчасно та в повному обсязі виконувати свої зобов'язання за договоро. Відповідно до п. 6.1 договору погашення кредиту та внесення плати за користування кредитом здійснюється щомісячними платежами, рівними частинами. Відповідно до п. 7.2 договору за повне або часткове прострочення чергового платежу по поверненню кредиту покупець зобов'язаний сплатити кредитодавцю штраф 200 грн. за кожний випадок прострочення. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач свої зобов'язання по договору не виконує належним чином, чим порушує умови договору та норми цивільного законодавства, зокрема ст.ст. 526, 1054 ЦК України. Погіршення матеріального стану відповідача та не можливість погашати кредит не звільняє його від взятих на себе зобов'язань за договором. Як вбачається з обгрунтованого в позовній заяві розрахунку заборгованості, за відповідачем виникла заборгованість на загальну суму 10788,03 грн., яка складається з: боргу у розмірі 4602,30 грн., комісії за управління кредитом у розмірі 2319,55 грн., штрафу в розмірі 2400 грн., збитків від інфляції в розмірі 1259, 18 грн., 3% річних в розмірі 207,10 грн. Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення розрахунок заборгованості, наданий позивачем і вважає такий вірним, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 10788,03 грн. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, на стягнення якої позивач має право, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Інших даних, що спростовували б невиконання відповідачем умов кредитного договору, суду не надано. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 1600,00 гривень з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved