Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] вироком Синельниківського міськрайонного суду від 22.10.2019 року визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2019 року вирок суду в частині призначення покарання залишено без змін, а вирішення цивільного позову призначено в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. [PERSON] засуджений за те, що 26.02.2017 року, працюючи водієм-охоронцем ПП «Явір - 2005», прибувши на спрацювання сигналізації в приміщенні магазину «Техас», без видимих на то причин з хуліганських спонукань напав на нього, коли він стояв на літньому майданчику біля вказаного закладу та почав наносити тілесні ушкодження руками та ногами, результатом чого стало спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи № 176 від 30.05.2017 року: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, уламковий перелом лівої виличної кісті зі зміщенням уламків. Він був змушений понести значні витрати на лікування: знаходження на стаціонарному лікуванні з 26.02.2017 року по 16.03.2017 року, де була проведена операція по репозированню акулової кості зліва, були видалені осколки та згустки крові. Післяопераційний період лікування включав комплекс медичних заходів та процедур для повної реабілітації та одужання. Розмір понесених на лікування витрат загалом становить 4206 грн. 60 коп. За моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових відносин (обов`язків) відповідальність несе організація, з якою працівник перебуває у трудових відносинах. На час скоєння кримінального правопорушення [PERSON] знаходився у трудових відносинах з ПП «Явір - 2005». Крім фізичної болі йому була спричинена і моральна шкода: безпричинне побиття з особливою жорстокістю, приниження його честі та гідності у присутності його колег, які знають його як дисциплінованого надійного товариша по службі, людину, яку неодноразово заохочувало керівництво за добросовісне відношення до роботи; після отримання тілесних ушкоджень в його житті відбулися негативні зміни, п`ятий рік щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, тривога; негативні емоції в період знаходження на лікуванні в стаціонарі та післяопераційна реабілітація, почуття дискомфорту, незручності, пов`язані з необхідністю пристосовуватися до незвичних умов існування (постільний режим, гігієнічні проблеми, змушена залежність від рідних); порушення нормальних умов для рідних, які вимушено повинні були змінити ритм життя, що пов`язано з отриманою ним травмою; наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін, порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, необхідність постійно контролювати стан здоров`я, тривога, пов`язана з втратою стабільної роботи; до теперішнього часу продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних болів, необхідність дотримуватися дієти; почуття незахищеності громадянина України від протиправних дій, протягом більше 4 років ні відповідач, ні співвідповідач не компенсували жодної копійки на лікування, хоча вина доведена вироком, який набрав чинності; змушений постійно звертатися до лікарів за наданням медичної допомоги; з моменту скоєння кримінального правопорушення ні відповідач ні співвідповідач не цікавились станом його здоров`я, не надали допомоги на місці пригоди так і в подальшому, що свідчить про їх байдужість і підкреслює обгрунтованість стягнення з них моральної шкоди солідарно. Спричинену моральну (немайнову) шкоду він оцінює в сумі 130 000 грн. Просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та ПП «Явір - 2005» на його користь завдану майнову шкоду внаслідок кримінального правопорушення відповідачем [PERSON] в сумі 4206 грн. 60 коп. - вартість придбання лікарських засобів та матеріалів медичного призначення, а також завдану моральну (немайнову) шкоду в сумі 130 000 грн. Ухвалою суду від 24.07.2020 року до участі у справі залучено у якості відповідача ПП «Явір - 2005», розташоване у м. Полтава, яке є юридичною особою. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, пояснили обставини справи таким чином як вони викладені вище. Представник відповідача ПП «Явір - 2005» Миргородський В.П. позовні вимоги не визнав, оскільки дана особа не може відповідати за дії [PERSON] , так як на час скоєння злочину він не працював охоронцем в ПП «Явір - 2005», а діяв на час скоєння злочину на власний розсуд. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює в.о. начальника РУО ПП «Явір - 2000» з 2015 року. ПП «Явір - 2005» є структурним підрозділом ПП «Явір - 2000». Працевлаштування охоронців, водіїв відбувається в ПП «Явір - 2005» м. Полтава. Між «Явір - 2000 Херсон» та «Явір - 2005» в м. Полтава був укладений договір про обслуговування пультів на об`єктах, в тому числі й по об`єкту кафе « Техас ». Пульт по кафе « Техас » знаходиться в « Явір 2000 Херсон », а під час спрацювання його обслуговують працівники «Явір - 2005», які знаходяться в м. Синельникове. По обставинам справи йому відомо, що в кафе « Техас » по вул. Садовій м. Синельникове самовільно виїхала група у складі [PERSON] та [PERSON] , який являється старшим зміни охорони групи швидкого реагування № 136. Даний самовільний виїзд являється грубим порушенням інструкції, оскільки вони, знаходячись на робочому місці, самовільно залишили місце дислокації без виклику. До натискання барменшою [PERSON] кнопки охоронної сигналізації, [PERSON] та [PERSON] вже знаходились в кафе. Власник кафе також йому повідомив, що група з п`яти осіб влаштувала конфлікт з [PERSON] та [PERSON] . Та після цього барменша натиснула кнопку для виклику охорони. Свій висновок службового розслідування по цьому факту підтримав та пояснив, що помилково зазначив [PERSON] охоронцем водієм. В обов`язки водія не входить затримання порушників, але він може надавати допомогу охоронцю по затриманню, якщо той не справляється. Суд, заслухавши пояснення сторін та свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно ухвали Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2019 року вирок Синельниківського міськрайонного суду від 22.10.2019 року щодо [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, скасовано в частині вирішення цивільного позову. Вироком суду встановлено, що 26.02.2017 року [PERSON] , працюючи водієм - охоронцем ПП «Явір - 2005», прибувши на спрацювання сигналізації в приміщенні магазину розливного пива «Техас», розташованого по вул. Садова у м. Синельникове, побачив на літньому майданчику коло вищевказаного магазину відвідувача [PERSON] , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. [PERSON] підійшов до [PERSON] та під час бесіди між ними виник конфлікт, під час якого у [PERSON] раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення середнього ступеню тяжкості тілесного ушкодження [PERSON] , реалізуючи який [PERSON] правою рукою, стиснутою в кулак, наніс один удар в ліву частину обличчя [PERSON] , від чого останній присів на ногах та обома руками прикрив своє обличчя. В цей час, коли [PERSON] перебував у вищевказаному положенні, [PERSON] не бажаючи припинення своїх протиправних дій, правою ногою, взутою в берці, наніс один удар в область обличчя потерпілого [PERSON] , від яких останній впав на бетонне покриття і втратив свідомість. Своїми умисними діями [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Крім того, апеляційним судом зазначено, що суд першої інстанції не усунув протиріччя з приводу того, чи було спричинено тілесне ушкодження потерпілому під час виконання [PERSON] своїх службових обов`язків, не встановлено, у зв`язку з чим спрацювала сигналізація та дії працівника ПП «Явір - 2005» з цього приводу та чи були дії [PERSON] пов`язані з затриманням особи чи виконання інших службових обов`язків, або події сталися поза межами службових повноважень обвинуваченого. Згідно договору № ЯХ/481/СП про надання послуг реагування від 01.02.2017 року, укладеного у м. Полтава між «Явір - 2000 Херсон» (замовник) та ПП «Явір - 2005» м. Полтава (виконавець), замовник передає, а виконавець приймає на себе зобов`язання з надання послуг по виїзду наряду групи реагування виконавця на об`єкти, що знаходяться під спостереженням пульту централізованого нагляду замовника та на якому спрацювали засоби охоронно-тривожної сигналізації. Перелік об`єктів вказується в розрахунку - дислокації об`єктів замовника (Додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно розрахунку - дислокації об`єктів (Додаток № 1 до Договору № ЯХ/481/СП від 01.02.2017 року) об`єктом на послугу реагування зазначено «Техас» (м. Синельникове вул. Садова, 13) з вартістю послуги 200 грн./міс. Згідно витягу з наказу ПП «Явір - 2005» м. Полтава № 124-К від 16.12.2016 року [PERSON] прийнято на роботу охоронником з 19.12.2016 року з випробувальним терміном один місяць. Згідно витягу з наказу ПП «Явір - 2005» м. Полтава № 6-К від 24.01.2017 року охоронника [PERSON] з 26.01.2017 року переведено за його згодою на посаду водія автотранспортних засобів за встановленою погодинною ставкою. Згідно витягу з наказу ПП «Явір - 2005» м. Полтава № 144-К від 05.11.2018 року [PERSON] , водія автотранспортних засобів, звільнено 07.11.2018 року за угодою сторін. Згідно інструкції щодо організації роботи груп швидкого реагування групи компаній «Явір - 2000» наряди груп швидкого реагування (ГШР) комплектуються двома працівниками - охоронник (старший) та водій автотранспортного засобу, яким заборонено самовільно без погодження з черговою частиною ПЦС підприємства залишати місце служби, змінювати місце дислокації автомобіля, змінювати порядок несення служби. Згідно листа ПП «Явір - 2005» м. Полтава № 2128 від 16.11.2020 року послуги реагування надавалися ПП «Явір - 2005» згідно Договору № ЯХ/481/СП від 01.02.2017 року. Інша документація, зокрема графік чергувань за лютий 2017 р., відомості щодо виїздів на спрацювання сигналізації за лютий 2017 р, табель обліку робочого часу за лютий 2017 року, подорожній лист службового автомобіля за 26.02.2017 року, не збереглися у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Згідно висновку службового розслідування по факту інциденту на об`єкті № 461216 кафе « Техас » м. Синельникове вул. Садова, 13 26.02.2017 року, складеного начальником Синельниківського РОО Лищук О.П., встановлено, що 26.02.2017 року ст. зміни охорони ГШР № 136 [PERSON] доповів по телефону, що на об`єкті кафе « Техас » група осіб з п`яти чоловіків знаходились в нетверезому стані порушували громадський порядок, погрожували бармену розправою, на зауваження не реагували та намагалися спричинити тілесні ушкодження охороннику водію [PERSON] . Також [PERSON] пояснив, що на об`єкт вони прибули самовільно без вказівки оператора ПЦС з метою попити кофе. В результаті словісної перепалки виникла бійка, де [PERSON] та [PERSON] захищалися. Зі слів бармена [PERSON] встановлено, що тривожну кнопку вона натиснула після виниклої бійки та після того як нетвереза компанія вибачилась та сплативши шкоду за розбиття пластику покинула приміщення кафе « Техас ». Згідно даного висновку дії ГШР № 136 [PERSON] та [PERSON] вважати не кваліфікованими з грубим порушенням затвердженої посадової інструкції, за що необхідно клопотати перед керівництвом ПП «Явір - 2005» про їх звільнення. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. ч. 1 - 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Отже, згідно договору в приміщенні магазину «Техас» встановлені засоби охоронної сигналізації, при спрацюванні якої негайний виїзд здійснюється працівниками ПП «Явір - 2005», які знаходяться в м. Синельниковому. На час вчинення злочину [PERSON] перебував в трудових відносинах з ПП «Явір - 2005», але на посаді водія автотранспортних засобів, який згідно інструкції входить до групи швидкого реагування, в обов`язки якого не входить безпосереднє затримання порушників, та якому заборонено самовільно без погодження з черговою частиною ПЦС підприємства залишати місце служби, змінювати місце дислокації автомобіля. По факту інциденту 26.02.2017 року начальником Синельниківського відділення [PERSON] було проведено службову перевірку та встановлено, що тривожна кнопка охоронної сигналізації спрацювала після конфлікту між [PERSON] та [PERSON] , який в робочий час знаходився в приміщенні «Техас» за власною волею до спрацювання сигналізації, а тому в діях [PERSON] встановлені грубі порушення затвердженої посадової інструкції, що також було підтверджено свідком [PERSON] в судовому засіданні. Тобто події щодо спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] сталися поза межами його службових повноважень та не були пов`язані з затриманням [PERSON] . За таких обставин та з урахуванням вищезазначених норм законодавства відповідач ПП «Явір - 2005» не є особою, яка повинна солідарно з [PERSON] відповідати за завдану ним матеріальну та моральну шкоду. Враховуючи зазначене та з урахуванням вироку суду, яким встановлена вина [PERSON] в спричиненні тілесних ушкоджень [PERSON] , відповідач [PERSON] повинен самостійно відповідати за завдані ним збитки. Заявлена позивачем матеріальна шкода в розмірі 4206 грн. 60 коп. підлягає частковому задоволенню, а саме, в розмірі 4066 грн. 68 коп., що підтверджується наданими товарним чеком та квитанціями на придбання ліків та матеріалів медичного призначення. Але, судом не враховуються як належні докази понесених позивачем витрат квитанції на суму 19, 40 грн., 36, 80 грн. та 83, 65 грн., оскільки їх зміст не становить придбання позивачем медичних засобів для лікування. Вирішуючи питання про завдану моральну шкоду, яку позивач оцінює в 130 000 грн., суд враховує характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, під час якого позивач [PERSON] перебував в стані алкогольного сп`яніння, глибину його душевних та фізичних страждань під час лікування, наслідки лікування, період його знаходження на стаціонарному лікуванні, характер його тілесних ушкоджень, ступінь вини відповідача [PERSON] , його матеріальний стан, а саме, з наданих суду доказів не встановлено його офіційне працевлаштування та знаходження у його власності будь-якого майна, розмір спричиненої матеріальної шкоди, яка на даний час відповідачем [PERSON] не відшкодована, вимоги розумності та справедливості, та вважає необхідним частково задовольнити дану вимогу, стягнувши з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Доводи позивача, як підстава його вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 130 000 грн., не знайшли свого повного підтвердження в ході судового розгляду, оскільки жодних належних та допустимих доказів завдання йому моральної шкоди саме в такому розмірі суду надано не було. Питання судових витрат у вигляді судового збору за подання позовної заяви суд вирішує з урахуванням Закону України «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких, оскільки позивач при подачі даного позову до суду звільнений від сплати судового збору на користь держави, то відповідно суд покладає судовий збір на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1816 грн. за дві вимоги майнового характеру. На підставі викладеного, ст. ст. 23, 1166, 1167, 1172 ЦК України, Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial