Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11268638000 від 14.12.2007 року, звернути стягнення на предмет застави автомобіль: Тип ТЗ: легковий седан; Марка: Mitsubishi; Модель: Lancer; Рік випуску: 2007; Номер кузова: [NUMBER]; державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі - продажу №370-07 від 26.07.2007 року, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені [PERSON] Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем в особі уповноваженого представника ТОВ «Вердикт Фінанс», надати право ТОВ «Вердикт Фінанс» (в особі його уповноваженого представника) підписувати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою покупцем, витребувати у відповідача зазначений автомобіль, комплект ключів від транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, номерні знаки [NUMBER], та передати у володіння Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», а також надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (в особі його уповноваженого представника) право (повноваження) вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів у відповідності до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженим Постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. N 1388, в тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на пред'явлення вказаного автомобіля для огляду, посилаючись на те, що 14.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11268638000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 108243,00 грн. для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 15.12.2014 року зі сплатою 13,00 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску, легковий седан, номер кузова: [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності. 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір Факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11268638000 від 14.12.2007 року. 20.04.2012 року між ТОВ Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір Факторингу № 05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Фінанс» набув право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11268638000 від 14.12.2007 року укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним баком «УкрСиббанк» та [PERSON]. [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував та в нього виникла заборгованість, яка згідно наданого розрахунку станом на 04.12.2013 року становить 155686 грн. 25 коп., яка складається з заборгованості за основною сумою кредиту, заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги, відсотків на дату подачі позову, пені за несвоєчасно виконані зобов'язання та 3% річних від простроченої суми. 09.12.2013 року позивачем було надіслано вимогу відповідачу яка до теперішнього часу не виконана. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судові засідання, призначені на 12.03.20014 року, 02.04.2014 року та 24.04.2014 року не з'явився. Будучі належним чином повідомлений про час розгляду справи 12.03.2014 року в судове засідання не з'явився, надав заяву про відкладення слухання справи. Судова повістка про виклик в судове засідання призначене на 02.04.2014 року надсилалася йому за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання та повернулася до суду у зв'язку з відсутністю за місцем проживання, з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ст.74 ч.5 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про час і місце судового розгляду справи призначеного на 24.04.2014 року відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. При таких обставинах, відповідно до вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 14.12.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним баком «УкрСиббанк» та [PERSON], було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11268638000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 108243,00 грн. для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 15.12.2014 року зі сплатою 13,00 % річних за користування кредитом. /а.с. 16-24/. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль, а саме: Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску, легковий седан, номер кузова: [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності на підставі договору купівлі - продажу №370-07 від 26.07.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 06.12.2007 року. /а.с.33, 34-36/. Рішенням Загальних зборів Акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінив своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк». 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір Факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11268638000 від 14.12.2007 року укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним баком «УкрСиббанк» та [PERSON] /а.с.68-71, 66/. 20.04.2012 року між ТОВ Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір Факторингу № 05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11268638000 від 14.12.2007 року укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним баком «УкрСиббанк» та [PERSON] /а.с.72-74, 67/. З витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна вбачається, що транспортний засіб Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску, легковий седан, номер кузова: [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], внесено до реєстру обтяжень, як застава рухомого майна за договором факторингу між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердект Фінанс», де обтяжувачем є ТОВ «Вердикт Фінанс», а боржник [PERSON] /а.с. 48-49/ Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст 1078 ЦК України Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно з ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за не можливість виконання ним грошового зобов'язання. В порушення норм закону та умов договору, [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував та в нього виникла заборгованість, яка згідно наданого розрахунку станом на 04.12.2013 року становить 155686 грн. 25 коп. та складається з заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 81182 грн. 19 коп., заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги в розмірі 36045,91 грн., відсотків на дату подачі позову в розмірі 17413, 55 грн., пені за несвоєчасно виконані зобов'язання в сумі 18609, 10 грн. та 3% річних від простроченої суми - 2435,50 грн. /а.с.47-53/. 09.12.2013 року відповідачу було надіслано письмову вимогу про виконання порушеного зобов'язання або передачу у володіння позивача заставленого автомобілю для його реалізації, разом із довіреністю на право підпису та зняття автомобілю з обліку та усіма приналежностями до нього, а саме: комплектом ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та номерними знаками /а.с.61-62/. Однак, вимоги позивача не виконано. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно до ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно до ч. 5 ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. З вимог п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» вбачається, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Згідно до ч. 6 ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно. Покупець предмета забезпечувального обтяження набуває право власності на відповідне рухоме майно без будь-яких забезпечувальних та публічних обтяжень, а також інших договірних обтяжень з нижчим пріоритетом. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. З витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 19.12.2013 року вбачається, що до реєстраційного запису обтяжень рухомого майна на підставі договору факторингу між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердинк Фінанс» 16.12.2013 року внесено зміни, зареєстровано звернення стягнення. /а.с. 44/ Згідно до п. 6 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 620 ЦК України у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Таким чином, для задоволення своїх вимог позивач має право звернутися до суду з даним позовом. Оскільки, у судовому засіданні встановлено, що відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором № 5045 від 03.03.2012 року, не сплачував суму кредиту, тому позовні вимоги позивача, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони і понесені нею документально підтверджені судові витрати. Підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору в сумі 2409 грн. 46 коп.

Outcome: approved