Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з ТОВ «Торгова група Атлант», ТОВ «Атлант-опт», [PERSON], [PERSON], на користь ПАТ «Златобанк» заборгованість за Кредитним договором № 95/19/13-KL від 05.04.2013 року в сумі 2\~486375,26 гривень, яка складається з: заборгованості за основним боргом (кредитом) в сумі \~2\~436\~000,00 грн.; заборгованості за процентами в сумі \~50\~375,26 грн. Сплачений судовий збір покласти на відповідачів. Згідно ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичних осіб предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням. Згідно ч.1 ст. 113 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, предявляються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Згідно ч.2 ст. 118 ЦПК України передбачено, що позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» надано розяснення, що оскільки у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15-16, частини другої статті 118 ЦПК України при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємоповязані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи позичальника і до юридичної особи- поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин отримання кредиту. Договір поруки має додатковий (акцесорний характер) до основного зобовязання кредитного договору характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно з позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну ) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути повязана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобовязання та іншими умовами договорів. З наданої позовної заяви вбачається, що предявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредиту як до фізичних, так і до юридичних осіб, ці вимоги взаємоповязані між собою, їх окремий розгляд неможливий. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши на адресу суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. В заяві від 07.07.2015 року представник позивача просив стягнути з відповідачів витрати, повязані з публікацією оголошення в газеті «Урядовий курєр» в сумі 840 грн. Відповідачі [PERSON], [PERSON], представник ТОВ «Торгова група Атлант», ТОВ «Атлант-опт» в судове засідання не зявилися, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином шляхом публікації оголошення у всеукраїнській газеті «Урядовий курєр», відомості про їх належне повідомлення є в матеріалах справи, не повідомили суд про причини своєї неявки до суду. Враховуючи, що від відповідачів не надійшло повідомлення про причини неявки, від них не надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного, як встановлено в судовому засіданні: 05квітня 2013 року між АТ «Златобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова група Атлант» (надалі також Боржник, Позичальник, ТОВ «Торгова група Атлант», Відповідач 1) було укладено Кредитний договір № 95/19/13-KL (далі «Кредитний договір»), згідно якого було відкрито Кредитну лінію в межах максимального ліміту заборгованості у розмірі 2500000,00 грн. з кінцевою датою повернення не пізніше 04 квітня 2014 року включно зі сплатою 24 % річних за користування кредитом /а.с.11-15/. 20 серпня 2013 року АТ «Златобанк» та ТОВ «Торгова група Атлант» уклали Договір про внесення змін до Кредитного договору. /а.с. 16/. 04 квітня 2014 року АТ «Златобанк» та ТОВ «Торгова група Антлант» уклали Договір про внесення змін № 2 до Кредитного договору, за умовами якого виклали пункти 1.4 та 1.5. Кредитного договору у новій редакції, передбачивши, зокрема, нову кінцеву дату повернення кредиту 03.04.2015 року та проценту ставку у розмірі 26,5 %. /а.с.17/. Для забезпечення виконання Кредитного договору АТ «Златобанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Атлант-опт» (надалі також ТОВ «Атлант-опт», Відповідач 2, Поручитель 1) уклали 05 квітня 2013 року Договір поруки № 95/19/13-KL/Р-1 (надалі також Договір поруки /а.с.18-22/, згідно умов якого Поручитель та Банк відповідають перед Банком як солідарні боржники. 04 квітня 2014 року АТ «Златобанк» та ТОВ «Атлант-опт» уклали Договір про внесення змін № 1 до Договору поруки, за умовами якого виклали пункт 2.1. Договору поруки у новій редакції /а.с.23/. Для забезпечення виконання Кредитного договору АТ «Златобанк» та [PERSON] (надалі також [PERSON], Відповідач 3, Поручитель 2) уклали 05 квітня 2013 року Договір поруки № 95/19/13-KL/Р-2 (надалі також Договір поруки 2), згідно умов якого Поручитель та Банк відповідають перед Банком як солідарні боржники /а.с.24-27/. 04 квітня 2014 року АТ «Златобанк» та [PERSON] уклали Договір про внесення змін № 1 до Договору поруки2, за умовами якого виклали пункт 2.1. Договору поруки 2 у новій редакції /а.с.28/. Для забезпечення виконання Кредитного договору АТ «Златобанк» та [PERSON] (надалі також [PERSON], Відповідач4, Поручитель 3) уклали 05квітня 2013 року Договір поруки № 95/19/13-KL/Р-3 (надалі також Договір поруки3), згідно умов якого Поручитель та Банк відповідають перед Банком як солідарні боржники /а.с.29-33/. 04 квітня 2014 року АТ «Златобанк» та [PERSON] уклали Договір про внесення змін № 1 до Договору поруки 3, за умовами якого виклали пункт 2.1. Договору поруки 3 у новій редакції /а.с.34-35/. Згідно п.3.4.2 Кредитного договору Позичальник зобовязаний сплачувати Проценти/Комісію у розмірі та в порядку, передбаченому цим кредитним договором, згідно з умовами Кредитного Договору. Згідно п. 3.4.3 Кредитного договору Позичальник зобовязаний повернути Кредит в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені цим кредитним договором, в тому числі достроково, у разі настання обставин, за яких Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту, в тому числі у випадку настання несприятливих обставин/подій. Згідно п. 3.4.4. Кредитного договору позичальник зобовязаний безумовно сплатити неустойку (штраф, пеню), інші штрафні санкції, відшкодувати заподіяні банку збитки, завдані невиконанням/неналежним виконанням умов кредитного договору. Згідно п. 2.2.1. Кредитного договору повернення кредитних коштів здійснюється на рахунок для оплати боргових зобовязань та процентів. Згідно п. 2.3. Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються кредитодавцем в валюті кредиту. Згідно п. 2.4. кредитного договору сплата процентів здійснюється за фактичний строк користування кредитом. При розрахунку процентів за користування кредитними коштами приймається рік і місяць рівні календарній кількості днів. День повернення кредиту до розрахунку не приймається. Згідно п. 2.5. кредитного договору позичальник самостійно сплачує (перераховує) проценти на рахунок для оплати боргових зобовязань та процентів. Проценти сплачуються за період з першого по останній день календарного місяця щомісячно по сьоме число (включно) місяця, що слідує за місяцем нарахування процентів. Згідно п. 2.6. кредитного договору проценти за останній місяць користування кредитом сплачуються в кінцеву дату повернення кредиту. Згідно п. 2.6.1 кредитного договору, якщо останній день повернення кредиту та/або сплати процентів припадає на вихідний, святковий день або інший неробочий день, то позичальник має право повернути кредит та/або сплатити проценти наступного робочого дня. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Позичальник неналежно виконує взяті на себе зобовязання за Кредитним договором, не сплачуючи у повному обсязі та своєчасно проценти за користування кредитними коштами, що підтверджується виписками по рахунках обліку нарахованих та прострочених процентів за кредитним договором /а.с.37-41/. Згідно п.3.1.4 кредитного договору банк має право відмовитися від подальшого кредитування позичальника за цим кредитним договором частково або в повному обсязі та/або вимагати повернення у повному обсязі наданих кредитних коштів (в тому числі дострокового повернення), сплати процентів за весь строк користування кредитними коштами та неустойки/штрафів (за їх наявності) у разі настання та/або існування хоча б однієї з таких обставин: -у випадку одноразового порушення позичальником будь-якого з боргових зобовязань, в будь-якій їх частині, наявності/виникнення випадку невиконання умов, використання кредиту не за цільовим призначенням; -настання/існування будь-якої з несприятливих обставин/подій. У звязку з невиконанням відповідачами своїх зобовязань за договорами, станом на 22.12.2014 року за кредитним договором сформувалась заборгованість в сумі 2\~486375,26 гривень, яка складається з: заборгованості за основним боргом (кредитом) в сумі \~2\~436\~000,00 грн.; заборгованості за процентами в сумі \~50\~375,26грн. /а.с.36/. Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Згідно п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, так умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктами 29-30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» надано розяснення про те, що «при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК. Вимога про дострокове виконання кредитного договору навіть у разі належного його виконання, а якщо вимогу не буде задоволено - право звернення стягнення на предмет застави/іпотеки може бути заявлено заставодержателем лише в чітко визначених законом або договором випадках». Статтею 543 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.1, ч.2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»(надалі Постанова №5)визначено, що Відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Звернення Банку до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором є наслідком неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Згідно п. 4.1 Кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, Позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє Позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості. Згідно ч.1. ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідачі тривалий час не виконували зобовязання по договору, за ними утворилася заборгованість у розмірі 2486375,26 грн., яка до цього часу не погашена, тому суд вважає, що позов про стягнення заборгованості з ТОВ « Торгова група Атлант», [PERSON], [PERSON], ТОВ «Атлант-опт» підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки до матеріалів справи представником позивача долучені квитанції, які підтверджують сплату судових витрат, тому судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3654 грн. та судові витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів у сумі 840 грн. підлягають стягненню з відповідачів ТОВ «Торгова група Атлант», [PERSON], [PERSON], ТОВ «Атлант-опт» у рівних частках на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved