Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого вказує, що відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач 13 серпня 2013 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2000,00 грн. зі сплатою 30% відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З дня отримання кредиту [PERSON], не здійснював своєчасних виплат, що є грубим порушенням умов договору. Загальна сума боргу становить 17163,83 грн. яку просить стягнути з відповідача та 1378,00 грн. судових витрат. В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву в якій просить провести розгляд справи в відсутності представника банку, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо винесення заочного рішення.(а.с.38) Такі дії представника позивача не суперечать вимогам ст.158 ЦПК України, згідно якої особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Кредит брав для придбання ліків, оскільки він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, не працює а отримуваної допомоги не хватає на лікування. Просить застосувати строк позовної давності. (а.с.58) Суд, заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, давши їм правову оцінку, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що спірні правові відносини між сторонами виникли з договірних відносин. Нормами статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Нормами ч.3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 57 зазначеного Кодексу встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ст.526,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений термін.\~ Нормами ст.509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Нормами ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір має бути укладений у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] серпня 2013 року отримав у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2000 грн. на платіжну картку, зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, відповідно до умов та правил наданих банківських послуг.(а.с.8-31). Відповідач вказані кошти зняв з кредитної карточки про що зазначив у судовому засіданні а також вказане підтверджується розрахунком загальної заборгованості (а.с.4) Згідно наданого позивачем розрахунку загальна заборгованість відповідача за отриманим кредитом станом на 30 квітня 2016 року становить 17163,83 грн. з яких: по кредиту 1981,47 грн., по відсотках за користування кредитом 11288,84грн., по пені та комісії 2600,00 грн., штрафи 500,00 грн., (фіксована частина), 793,52 грн.(процентна складова).(а.с.4) Згідно умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язаний своєчасно сплачувати кредит,та проценти за користування кредитом. В порушення вимог договору [PERSON] своїх зобовязань, що передбачені умовами і правилами надання банківських послуг, не виконує, не проводячи сплати по тілу кредиту та відсотків за користування ним з жовтня 2013 року. (а.с.4) Відповідачем в судовому засіданні подано заяву про застосування позовної давності, що дозаявлених вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). (а.с.58) Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Пунктом 2 статті 258 ЦП України передбачено, що позовна давність в один рік\~застосовується,\~\~зокрема,\~\~до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Статтею 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у заявленому позові просить стягнути заборгованість за пенею та комісією у сумі 2600 грн., нарахування якої ним проведено з 1 березня 2014 року по 30 квітня 2016 року при цьому не розшифровуючи вказану вимогу у розрізі пені і комісії ні у позовній заяві ні у розрахунку заборгованості. Щомісячна сума пені визначена у фіксованому розмірі - 100 грн. (а.с.4). В довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зазначено, що пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складається з пені яка розраховується з базової процентної ставки по договору поділеною на 30 і нараховується за кожен день прострочення кредиту та пені що дорівнює 1 проценту від заборгованості але не менше ніж 10 грн. в місяць. У вказаній довідці вказана комісія тільки за зняття готівки, а не за прострочення погашення кредиту та комісія за моніторинг неактивної картки у розмірі не більше 10 грн. в місяць. Також у ній зазначено штраф при порушенні строків платежів у розмірі 500 грн. плюс 5 процентів від суми позову (а.с.6) У витязі з Умов і правилах надання банківських послуг також не вказано яка комісія визначається у розмірі 100 грн. що місячно. Оцінюючи зазначену вимогу на підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку, що сума 2600 грн., яку просять стягнути є пенею за несвоєчасне погашення заборгованості. З позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся 21 червня 2016 року. Вимогу ставить про стягнення пені за період з 01 березня 2014 року по 30 квітня 2016 року. (а.с.4). Відповідачем заявлено письмове клопотання про застосування строку позовної давності (а.с.58) Враховуючи положення частини 2 ст.258 ЦК України суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у сумі 1100 грн. за період з 1 червня 2015 року по 30 квітня 2016 року ( в межах заявленого у розрахунку заборгованості строку) (а.с.4). У стягненні заборгованості по пені у сумі 1500 грн. слід відмовити у звязку з пропуском позовної давності. У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 3607 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Згідно правової позиції у справі № 6-2003цс15, висвітленої у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року, покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). «Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення» За таких обставин суд, приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 500,00 грн., (фіксована частина) та 793,52 грн.(процентна складова) за порушення строків платежів (виконання грошового зобовязання) не підлягає до задоволення оскільки має характер подвійної цивільно-правовою відповідальності за одне і те саме порушення (а.с.4) За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ ПРИВАТБАНК до [PERSON] „Про стягнення заборгованості слід задоволити частково. З відповідача на користь позивача слід стягнути 14370,31 грн. заборгованості по кредитному договору, з яких: 1981,47 грн. заборгованість за кредитом, 11288,84 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 1100 грн. заборгованість за пенею. В решті позову у сумі 2793,52 грн. \1500 грн. (пеня) + 500 грн. (штраф фіксована частина) + 793,52 грн. (штраф - процентна складова). = 2793.52 грн.\ слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.88 ЦПК України На підставі викладеного, ст.61 Конституції України ст.253,258,267,509,525,526,610, 1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved