Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, де зазначає, що 17 квітня 2006 року між позивачем і [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого публічне акціонерне товариство «Приват Банк» відкрило відповідачу картковий рахунок, випустило та надало платіжну картку, на якій встановлена відновлювальна відклична кредитна лінія, ліміт якої розраховано банком. Позичальник повинен здійснювати погашення частину суми заборгованості за кредитною лінією щомісяця до останнього робочого дня поточного місяця, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією, та всю суму пені у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією. Станом на 17 вересня 2013 року заборгованість становить 27163 гривні 43 копійки, у тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 1482 гривні 70 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 8692 гривні 84 копійки та пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 16859 гривень 73 копійки. Просить стягнути з відповідача зазначену суму коштів, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з?явився, подавши письмову заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Відповідач в судове засідання не з?явився, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом оголошення в газеті «Наддніпрянська правда» № 4 (15) від 06 лютого 2014 року. Причину неявки до суду не повідомив. Тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідноснини. Судом установлено, що 17 квітня 2006 року [PERSON], згідно кредитного договору № HEU0RK07900697, позивач відкрив відповідачу картковий рахунок, випустив та надав платіжну картку, на якій встановив відновлювальну відкличну кредитну лінію, ліміт якої розраховано банком. Згідно п. 2.2.4 кредитного договору відповідач зобов?язався гасити заборгованість по кредиту, відсотки за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. Однак погашення кредиту не здійснює. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов'зання, передбаченого п.п. 2.2.2, 2.2.3 кредитного договору банк має право нараховувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми прострочення платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Станом на 17 вересня 2013 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 27163 гривні 43 копійки, у тому числі заборгованість за кредитом в сумі 1482 гривні 70 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 8692 гривні 84 копійки та пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 16859 гривень 73 копійки. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved