Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] (а.с. 1-3). 01.10.2021 року представником АТ КБ «Приватбанк» подано уточнену позовну заяву (а.с. 135-137). Ухвалою суду від 11.10.2021 року (а.с. 148) та з урахуванням виправлень (а.с. 152) прийнято уточнену позовну заяву та замінено відповідача [PERSON] на належних відповідачів: [PERSON] та [PERSON] . 17.03.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав, а [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який надалі було збільшено до 8000,00 грн. Позичальник [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.05.2019 року. Спадкоємцями після смерті позичальника [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які проживали разом зі спадкодавцем на день його смерті та з заявами про прийняття чи відмову від спадщини в установлений шестимісячний строк не звертались. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором б/н від 17.03.2010 року в сумі 6231,76 грн, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про витребування доказів (а.с. 4, 5). Ухвалою суду від 03.08.2021 року вказане клопотання задоволено, витребувано з Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області відомості про склад сім`ї померлого [INFO] [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та про реєстрацію осіб за вказаною адресою станом на момент його смерті; з Житомирської державної нотаріальної контори копію спадкової справи заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] (а.с. 92-93). У засідання належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с. 159, 160-163) учасники справи або їхні представники не з`явились, у зв`язку з чим розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Представником позивача засобами електронного зв`язку подав клопотання щодо розгляду справи без участі останнього (а.с. 166). Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі; позовні вимоги не визнає; повідомила, що у спадщину після сметрі [PERSON] не вступала (а.с. 149). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 17.03.2010 року сторони уклали кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 25-52). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). [INFO] позичальник [PERSON] помер (а.с. 56). На момент смерті позичальника його заборгованість перед банком становила 6231,76 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 10). Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1281 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно з ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про пратику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Суд встановив, що 26.05.2020 року позивач звернувся до Житомирського обласного державного нотаріального архіву із претензією кредитора, в якій просив включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до спадкоємців померлого позичальника [PERSON] до спадкової справи, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком у розмірі 6231,76 грн (а.с. 99). Відповідно до листа Житомирського обласного державного нотаріального архіву від 01.07.2020 року претензія кредитора від 26.05.2020 року відносно померлого [INFO] [PERSON] направлено за належністю до Житомирської державної нотаріальної контори (а.с. 107). Житомирська державна нотаріальна контора Житомирської області листом № 1345/01-16 від 06.07.2020 року повідомила, що на підставі претензії кредитора № SAMDN52000075153535 від 26.05.2020 року заведено спадкову справу № 307/2020 до майна померлого [PERSON] (а.с. 108). З матеріалів спадкової справи № 307/2020 вбачається, що з заявами про прийняття чи відмову від спадщини після померлого [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався (ас. 92-110). Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог банку. При цьому, суд виходить з того, що за змістом зазначених вище норм матеріального права при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі №320/6489/16-ц. Отже, за таких обставин позивачем як кредитором не дотримані вимоги ч. 2 ст. 1281 ЦК України щодо строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника шість місяців від дня відкриття спадщини. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначив відповідачами [PERSON] та [PERSON] , обґрунтувавши це тим, що вони прийняли спадщину після смерті позичальника [PERSON] за законом відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент його смерті [INFO] постійно проживали разом з ним. Дійсно, з отриманої від виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирсько області інформації вбачається, що померлий [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним за вищевказаною адресою були зареєстровані відповідачі: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 114). Відповідно до ч. 6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання. Сама по собі реєстрація відповідачів [PERSON] та [PERSON] за тією ж адресою, де був зареєстрований померлий [PERSON] , не є безумовним доказом постійного проживання відповідачів саме за цією адресою, а, відповідно, і того, що саме вони є спадкоємцями після смерті [PERSON] . Інших доказів, які би підтверджували постійне проживання відповідачів разом зі спадкодавцем, позивачем не надано, як і не надано доказів належності майна у спадкодавця та вартості отриманого спадкоємцями такого майна. Також суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження родинних стосунків відповідачів [PERSON] та [PERSON] з померлим [PERSON] і, відповідно, віднесення їх до певної черги спадкоємців за законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що пред`явлені позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та [PERSON] вимоги про стягнення боргу кредитором спадкодавця задоволенню не підлягають, в зв`язку з недоведеністю позивачем своїх позовних вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити повністю.

Outcome: dismissed