Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 1 листопада 2007 року в розмірі 23865,68 грн. та судові витрати у справі. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та з аналогічних підстав. Крім того, пояснив, що відповідач в 2007 році уклав з банком кредитний договір, отримав кредитну картку «Універсальна» та здійснив зняття готівки. Доказів зняття готівки працівниками банку чи іншими особами немає, а тому позов предявлений до позичальника. Просить позов задовольнити. Відповідач позов не визнав, оскільки картки не отримував та готівки з карткового рахунку не знімав. Йому видавалася картка, на якій невірно було вказано його прізвище. Через деякий час банк видав йому іншу картку, однак, на ній не виявилося коштів, так як вони були зняті по першій картці. З цього приводу звертався до служби безпеки банку та міліції. Крім того, просить застосувати позовну давність. Представник відповідача додатково зазначив, що факт неотримання відповідачем коштів з карткового рахунку доводиться постановами прокуратури та слідчого. Просять в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 1 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом приєднання ( ч.1 ст.634 ЦК України ), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Укладений сторонами кредит складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку. Відповідачем в судовому засіданні не заперечувалося, що він дійсно підписував договір-заяву від 1 листопада 2015 року та отримував кредитну картку з вказаними у заяві її реквізитами, що підтверджується також підписом позичальника на заяві. Як вбачається з виписки по особовому рахунку, 18 та 19 листопада 2007 року за карткою відповідача було проведено транзакцію по зняттю готівкових коштів. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цієї особою. В обґрунтування своїх заперечень відповідача та його представник покликаються на заволодіння службовими особами відділення банку грошовими коштами з картки, яка видавалася відповідачу згідно із умовами договору Суд не приймає до уваги вказане твердження, оскільки факт вчинення працівниками банку злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, не встановлений вироком суду. Крім того, постановою прокуратури м.Рівне від 24 квітня 2008 року злочинні дії у кримінальній справі по факту заволодіння чужим майном були перекваліфіковані на ч.1 ст.185 КК України. Дізнання по вказаній кримінальній справі зупинено у зв»язку з невстановленням особи, яка вчинила злочин. Постанови про порушення кримінальної справи від 29 лютого 2008 року та про перекваліфікацію від 24 квітня 2008 року містять розбіжності щодо обставин отримання відповідачем іншої картки. Представник позивача інформації про отримання відповідачем іншої картки в обмін на видану за договором не підтвердив. Згідно із п.8.1, 8.3 Умов та правил надання банківських послуг власник картки несе відповідальність за операції, які здійснюються з карткою; у випадку, якщо власник дає згоду на проведення операцій з карткою або нанесеними на неї даними поза його увагою, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. За таких обставин, враховуючи відсутність беззаперечних доказів неотримання відповідачем картки, вказаної в умовах укладеного кредитного договору, відповідальність за виконання зобовязань за цим договором несе відповідач. У відповідності до ст.525, 526, абз.1 ч.1 ст.530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У відповідності до ст.610, 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Всупереч умовам кредитного договору та наведеним нормам закону відповідачем порушено зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість на загальну суму 23865,68 грн. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч.1 ст.261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. У відповідності до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. Згідно із п.3.11, п.5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки ( місяць і рік ) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця. Строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці. Як вбачається із інформації про картковий рахунок, строк дії картки, отриманої відповідачем, встановлений до 10/11. Відтак, строк позовної давності для предявлення вимоги до суду закінчився 1 листопада 2014 року. Позивач звернувся до суду з даним позовом 14 липня 2015 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст.267 ЦК України ). За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити за пропуском строку позовної давності. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed