Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третьої особи Лозівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], в якій зареєстровані позивач та відповідачі по справі. Відповідачі по справі з 10 травня 2013 року в спірному будинку не проживають, комунальні послуги не сплачують, не несуть інших витрат по утриманню будинку та не приймають участі у спільному побуті. В зв'язку з чим просить визнати відповідачів по справі такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме спірним житловим будинком. Крім цього просить зобов'язати третю особу по справі зняти з реєстрації відповідачів по справі. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду свою заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Крім цього в своїй заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідачів по справі постановити по даній справі заочне рішення, наслідки ухвалення заочного рішення йому відомі та зрозумілі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, але надали суду заяву в якій просять розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують, оскільки дійсно з травня 2013 року не проживають за адресою: [ADDRESS], комунальні послуги не сплачують, житловим будинком не цікавляться, претензій на житло не мають, на даний час мешкають за іншою адресою. В зв'язку з чим не заперечують проти того, щоб їх було визнано втратившими право користування житловим приміщенням з моменту вибуття, а саме з травня 2013 року в зв'язку з переміною місця проживання. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивач згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 21 липня 2005 року, який посвідчений приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] 21 липня 2005 року набув право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Даний житловий будинок був зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21 липня 2005 року та наданий витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. В 2005 році позивач надав згоду та зареєстрував за своєю адресою відповідачів по справі, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою голови квартального комітету № 32 від 18.06.2014 року. Відповідачі на даний час в спірному житловому будинку не мешкають, вони забрали всі свої особисті речі та вибули на інше постійне місце проживання, а саме до [ADDRESS], де вони і мешкають по теперішній час. Вибуваючи з постійного місця проживання, відповідачі повідомили про те, що претензій на житло не мають. На протязі останнього року відповідачі в домоволодінні не з'являються. Всі обов'язки зв'язані з договором найма житлового майна виконує позивач по справі. Позивач, як власник житлового будинку, ніяких договорів (оренди, найму чи піднайму) з відповідачами не укладав, ніяких обов'язків перед ними не має. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідачів права позивача обмежені. Відповідачі в даному разі своїм протиправним поводженням створюють перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, а саме неможливість оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг та нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинний сплачувати з вини відповідача, тощо. Неодноразові, як усні так і письмові вимоги позивача щодо зняття з реєстрації відповідачі ігнорують. Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачам не чинив, за захистом порушеного права на проживання відповідачі не зверталися, особистих речей, майна, яке належить відповідачам в будинку не має. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно довідки голови квартального комітету № 32 від 18 червня 2014 року встановлено, що відповідачі в спірному житловому будинку не мешкають з 10 травня 2013 року. Відповідачі вибули на інше постійне місце проживання, не проживають більш ніж шість місяців, отже з цього моменту вони втратили право користування жилим приміщенням. Статтею 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні. Так, органи реєстрації місця проживання та місця перебування особи - це управління, відділи (сектори) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України). Відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України за № 1077 від 22.11.2012 року одним із завдань є реєстрація та облік фізичних осіб за місцем проживання/ перебування. А тому суд покладає обов'язок про анулювання реєстрації відповідачів на Лозівський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved