Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 15 700 грн. заборгованості за невиконане зобов'язання, 25 000 грн. моральної шкоди та сплачений судовий збір. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що ухвалою Франківського районного суду м.Львова було встановлено, що відповідач обвинувачується органами досудового слідства в тому, що в період часу з червня 2010 року по листопад 2010 року, будучи директором ПП «Вол-Віт Імпекс» і здійснюючи діяльність, як полягає в наданні ремонтних послуг прийняв на роботу позивача та всупереч вимогам ст. ст. 24,42 КЗпП України не уклав з ним трудового договору, у зв'язку із чим позивачу не було виплачено заробітної плати. Між ними була усна домовленість про виконання зобов'язання позивач зобов'язався виконати ремонті роботи,а відповідач оплатити такі з розрахунку 100 грн. на день. Однак, відповідач своїх зобов'язань не виконав у зв'язку із чим станом на листопад 2011 року утворилась заборгованість в сумі 15 700 грн., у зв'язку із чим просить таку стягнути з відповідача. Крім того, діями відповідачки йому було заподіяно і моральну шкоду, через неможливість в повній мірі користуватися та розпоряджатися належними йому грошовими коштами, переживав душевні страждання, вважає, що грошове відшкодування за завдану моральну шкоду становить 25 000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просять позов задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши думку позивача, представника позивача, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач із відповідачем перебував у трудових відносинах з червня 2010 року по листопад 2010 року, однак, останній всупереч вимог ст.ст. 24, 42 КЗпП України не уклав з ним трудового договору, що призвело до невиплати йому заробітної плати. Вказані обставини підтверджуються ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19.03.2013 року, відповідно до якої кримінальне провадження про обвинувачення відповідача у вчиненні відносно позивача кримінального правопорушення перебаченого ч.1 ст.172 КК України закрито за нереабілітуючих обставин, у зв'язку із закінченням строку давності. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вказана ухвала суду є обов'язковою в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому обставини щодо заподіяння відповідачем матеріальної шкоди позивачу не підлягають доказуванню. Як ствердили суду допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] з червня 2010 року по листопад 2010 року вони разом із [PERSON] працювали у відповідача, а саме виконували будівельні ремонтні роботи, за виконання яких відповідач повинен був їм оплачувати заробітну плату з розрахунку не менше 100 грн. в день, однак, така їм виплачена не була. У зв'язку із чим було порушено кримінально провадження відносно відповідача за ч.1 ст.172 КК України. В ході розгляду кримінального провадження відповідач свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. Відповідно до ст.1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Статтею 1166 цього ж кодексу визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Враховуючи вищезазначені обставини, зважаючи на те, що відповідач не довів, що шкоди завдано не з його вини, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню завдана внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення шкода, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить 15 700 грн. (100 грн. за відпрацьований день). Крім того, згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення позивач зазнав моральної шкоди, яка виразились у душевних переживаннях в зв'язку із неправомірною поведінкою щодо нього. Через тривалу неоплату виконаної роботи, необхідність відшукання джерел для існування, зважаючи на наявність на утриманні неповнолітніх дітей, необхідність вжиття заходів до захисту порушеного права було порушено його звичний життєвий уклад. Відтак, враховуючи зазначені обставини та вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір грошового відшкодування за завдану позивачу моральну шкоду становить 5 000 грн. На підставі ст.ст.1166, 1167, 1177 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved