Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив витребувати від відповідача на його користь належний йому на праві власності легковий автомобіль марки ІЖ КОМБІ та технічний паспорт на цей автомобіль виданий на його ім'я. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що передав батькові, який проживав у шлюбі з відповідачем та проживав у домоволодінні, що належить їй легковий автомобіль марки ІЖ КОМБІ та технічний паспорт на нього. Зазначений автомобіль перебував на подвір`ї відповідача. Після смерті батька він звернувся до відповідача з вимогою про повернення технічного паспорту та автомобіля, на що отримав відмову. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що майно, яке просить витребувати позивач у відповідача відсутнє і перебувало в користуванні чоловіка відповідача за його життя, після чого майно, згідно попередньої домовленості між чоловіком відповідача було продане іншій особі Вказує, що майно, яке просить витребувати позивач придбане не позивачем. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). У відповідності до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Однак, згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З матеріалів справи та поясненнь свідків судом встановлено наступне. Згідно довідки Начальника Новомосковського ЦНП УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, позивач є власником легкового автомобіля марки М2125, державний номерний знак [NUMBER], 1976 року випуску, номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], колір - жовтий /а.с.12, 13/. Батько позивача - [PERSON] з 2003 року проживав з відповідачем за адресою: [ADDRESS] в цивільному шлюбі та з 2004 року укладено законний шлюб. 04 жовтня 2013 року [PERSON] помер. За час життя останній на підставі довіреності набув право на підставі довіреності, виданої позивачем на керування легковим автомобілем марки М2125, державний номерний знак [NUMBER], 1976 року випуску. Автомобіль не експлуатувався в зв'язку з пошкодженням поршневої групи двигуна. За час життя батька позивача останній не мав наміру його забрати. Після смерті батька позивач звернувся до відповідача з вимогою повернення технічного паспорту та вказаного автомобілю, на що отримав відмову. Дані обставини визнані сторонами по справі, а тому не потребує доказуванню. Згідно пояснень свідка [PERSON], останній разом із позивачем в жовтні 2013 року завітав до подвір`я в якому проживає відповідач з метою отримати речі, серед яких і легковий автомобіль марки М2125, державний номерний знак [NUMBER], 1976 року випуску. В зв`язку з тим, що автомобіль був в не транспортабельному стані забрати автомобіль вони не мали змоги, крім того відповідач відмовила в проханні його забрати. В судовому засіданні позивачем надано довідку начальника СІАЗ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, що 14.10.2013 року до ЖЕО Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області надійшла заява [PERSON] про те, що [PERSON] не віддає автомобіль «Москвич» д/з [NUMBER]. За вказаним фактом СВ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.356 КК України, яке 13.11.2013 року закрито на підставі п.2 ст.284 КПК України. Згідно пояснень свідка [PERSON], останній разом із позивачем в жовтні 2013 року завітав до подвір`я в якому проживає відповідач з метою отримати речі, серед яких і легковий автомобіль марки М2125, державний номерний знак [NUMBER], 1976 року випуску. В зв`язку з тим, що автомобіль був в не транспортабельному стані забрати автомобіль вони не мали змоги, крім того відповідач відмовила в проханні його забрати. Під час наступного приїзду до подвір`я відповідача автомобіля, який належить позивачу на подвір`ї відповідача не було. Відповідно до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У відповідності до ч.2-4 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає недоведеними належними доказами обставини щодо наявності у володінні відповідача станом на час звернення з позовом легкового автомобілю марки М2125, державний номерний знак [NUMBER], 1976 року випуску, яке просить витребувати позивач. Суду не надано належне підтвердження факту набуття відповідачем права володіння на майно, яке просить витребувати позивач, доказів незаконного знаходження майна у володінні відповідача. Крім того, до початку розгляду судом справи по суті позивач вимог не змінював, просив витребувати майно з незаконного володіння. Вимог щодо відшкодування вартості майна не заявляв. Факту знаходження технічного паспорту на легковий автомобіль марки М2125, державний номерний знак [NUMBER], 1976 року випуску у відповідача позивачем також не доведено, належними доказами не підтверджено. Докази втрати означеного технічного паспорту позивачем з будь-яких причин відсутні. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що судові витрати мають бути віднесені на рахунок сторін, оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed