Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], де третіми особами, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору є [PERSON] та виконавчий комітет Світловодської міської ради Кіровоградської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. В своїх позовних вимогах просить визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він, разом із [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Крім власників квартири у ній зареєстровані також його донька [PERSON] та онук [PERSON], які фактично з 2006 року в квартирі не проживають і жодних витрат по її утриманню не несуть. Добровільно відповідачі не бажають знятися з реєстрації, в зв'язку з чим, він звертається до суду, щоб в подальшому скористатися правом на отримання субсидії. Ухвалою від 24 липня 2018 року до участі у справі залучено третіх осіб, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Світловодської міської ради Кіровоградської області та [PERSON] Ухвалою від 24 липня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та надано відповідачам строк на подання відзиву, вирішено справу розглядати в загальному позовному провадженню. Правом на подання відзиву, відповідно до ст.178 ЦПК України, відповідачі не скористалися. Позивач в судове засідання не з'явився. 16 серпня 2018 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі в судове засідання не з'явились, на адресу суду повторно повернулись конверти з відміткою працівників пошти «через незапит», де вказано, що адресати за місцем реєстрації не проживають. В порядку ст.128 ЦПК України, відповідачі вважаються повідомлені належним чином, за місцем їх реєстрації. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило. Третя особа №1 [PERSON] в судове засідання не з'явився. 30 липня 2018 року подав до суду заяви про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи №2 виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Дослідивши письмові докази у справі, надані позивачем разом з позовною заявою до суду, судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири, [ADDRESS]. Даний факт підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 лютого 2015 року, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03 лютого 2015 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03 лютого 2015 року. (а.с.21-23) Згідно довідки про склад сім'ї виданої директором «Житлосервіс 2012» [PERSON], до складу сім'ї [PERSON] входять: син [PERSON], дочка [PERSON] та онук [PERSON]. (а.с.7) Відповідно до акту від 18 червня 2018 року, завіреного керуючим справами міськвиконкому Світловодської міської ради та складеного в присутності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача, з 2006 року в квартирі [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] не проживають. Місце їх проживання невідоме. (а.с.6) Статтею 1 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте ним нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст.321, 391 ЦК України). Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачі належать до членів сім'ї позивача, співвласниками квартири [ADDRESS], не являються, є зареєстрованими, але фактично з 2006 року там не проживають, жодних домовленостей про порядок користування будинком не було, тому відповідачі вважаються такими, що втратили право на користування житлом. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаною квартирою. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація та зняття з реєстрації місця (проживання) перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці здійснюється органом реєстрації, яким є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. В зв'язку з цим, вимога позивача про зняття відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою задоволенню не підлягає, оскільки це не є компетенцією суду, а підставою для зняття з реєстрації особи є відповідне рішення суду, в тому числі й про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. з кожного.

Outcome: partial