Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, посилаючись на наступні обставини. Позивач вказав, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], м. Курахове Мар'їнський район Донецька область, загальною площею 59,8 кв.м. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON], як дружина та донька позивача були зареєстровані у вищезазначеному будинку, але фактично не проживають з травня 2014 року і по теперішній час. 19.01.2016 року шлюб між позивачем та відповідачем - [PERSON] розірваний. Відповідачі з травня 2014 року за місцем реєстрації не проживають, з реєстраційного обліку добровільно не знімаються, комунальні платежі не сплачують. Позивач зазначив, що ця обставина порушує його право власності на свій розсуд володіти, користуватись та розпоряджатися належним йому майном. У зв'язку з вище наведеним у позивача виникла необхідність звернення до суду з позовною заявою. В судовому засіданні позивач в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені. Причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Згідно договору дарування від 02 червня 1988 року, посвідченого секретарем Курахівської міської ради та зареєстрований в Бюро технічної інвентаризації і записаного в реєстровій книжці за № 1272, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], м. Курахове Мар'їнський район Донецька область, загальною площею 59,8 кв.м. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19.01.2016 року, відповідний актовий запис № 1, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Мар'їнського районного управління юстиції у Донецькій області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Відповідно до акту-підтвердження від 29.08.217 р., виданого головою вуличною комітету, за адресою по [ADDRESS] в м. Курахово проживає один [PERSON], [INFO] Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно роз'яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Актами, складеними головою вуличного комітету від 05.01.2018р., 15.04.2018р. та депутатом Курахівської міської ради від 19.05.2018р., 02.06.2018р., 02.07.2018р., які підписані сусідами сторін у справі - мешканцями по [ADDRESS], м. Курахове, підтверджено що відповідачі - [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірному будинку з травня 2014 року по теперішній час. Відповідно до листа віце консула Дімчева О.О. Генерального консульства України в Стамбулі № 61318/17-530-б/н від 26.06.2018р. громадянки України [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], тимчасово проживають в [ADDRESS] (Турецька Республіка) з 26.06.218 року і перебувають на тимчасовому консульському обліку в Генеральному консульстві України в Стамбулі. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні актами від 29.08.2017р., 05.01.2018р., 15.04.2018р., 19.05.2018р., 02.06.2018р., 02.07.2018р. встановлено, що з травня 2014 р. відповідачі не проживають у вищевказаному будинку без поважних причин. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі мали об'єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод їм позивач не чинив. На спростування доводів позивача, відповідач всупереч вимогам ст.13 ч.1, 81 ч.1 ЦПК України не надав суду доказів, котрі б підтверджували факт їх проживання у спірному будинку або поважність причин не проживання у цьому будинку. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що відповідачі не мешкають в спірному будинку з травня 2014 р., тобто більш 6 місяців, без поважних причин, а тому останні втратили право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягає визнанню такими в судовому порядку. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Статтею ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи є рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. А відтак, дане рішення є підставою для зняття відповідачів з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Outcome: approved