Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняття їх з реєстраційного обліку. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 17.07.2013 р. він придбав [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу. Відповідачі в день укладання угоди передали ключі від квартири, яка була вільна від їх речей, оскільки на той час вони вже мешкали в [ADDRESS] Оскільки відповідачі не мешкають у спірній квартирі, він один несе витрати по її утриманню, однак залишаються там зареєстрованими, позивач просить визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщення та зняти з реєстрації. В ході розгляду справи позивач підтримав позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з»явились, надіславши заяву про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.07.2013 р. між [PERSON] та [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Відомості про реєстрацію права власності позивача на зазначену квартиру внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Судом встановлено, що на момент розгляду справи у спірній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна, що закріплено п.1 ч.1 ст.346 ЦК України. Отже, після припинення права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] він втратив право на користування цим житлом, яке було нерозривно пов»язано з правом власності. Право користування [PERSON] та [PERSON], як членів сім»ї [PERSON], зазначеною квартирою було нерозривно пов»язано з правом власності останнього. Судом встановлено, що після продажу квартири відповідачі звільнили її, не проживають за даною адресою та в квартирі відсутні їх особисті речі. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ) про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, на підставі зазначеної норми Закону визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням тягне обов»язок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку. Враховуючи викладене, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved