Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт проживання однією сім»єю без шлюбу [PERSON] з [PERSON] / позивачем / з 1995 року по день смерті - [INFO] року; крім того змінити черговість одержання права на спадкування майна померлого [PERSON], визнавши право [PERSON] на спадкування разом із спадкоємцем першої черги. В обґрунтування заявлених вимог вказувала на те, що з 1995 року по день смерті [PERSON] останній та [PERSON] фактично вступили в шлюбні відносини без укладання шлюбу, проживали спільно як чоловік та дружина, в них був спільний бюджет, вони вели господарство, відзначали різні свята, набували і наживали майно, кошти витрачали на оплату квартири і комунальні послуги, придбання одягу, продуктів харчування та інше. [PERSON] внаслідок свого незадовільного стану здоров»я постійно знаходився в тяжкому фізичному стані і в зв»язку з чим позивачеві потрібно було доглядати за ним, придбавати йому ліки, так як коштів померлого не вистачало на покриття всіх необхідних витрат. Позивач зазначає, що за [PERSON] ніхто, крім неї, не доглядав. [PERSON] проживав за адресою заявниці в [ADDRESS] та вони сплачували комунальні платежі за цією адресою. Після смерті [PERSON] позивач здійснила всі необхідні дії по його похованню, а потім відкрилася спадщина - квартира за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги є - донька померлого [PERSON] та [PERSON], які звернулися до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька, на підставі якої була відкрита спадкова справа. Вважає, що вона, як дружина, має бути на рівні з дітьми спадкоємцем першої черги. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач 1 та відповідач 2 заперечували проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що померлий [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями першої черги, як діти. Предметом спадщини є квартира [ADDRESS]. Останні 10 років батько проживав з [PERSON], однією сім»єю без реєстрації шлюбу в квартирі [ADDRESS], а квартиру, яка належала йому, здавав в оренду. Крім того, як зазначили відповідачі, їх батько мав 30 річний стаж військової служби в органах Служби безпеки України, військове звання - старший прапорщик та з лютого 2000 року отримував пенсійне забезпечення, яким був задоволений. Останні сім років батько мав хвороби, пов»язані з суглобами ніг, у зв»язку з чим неодноразово проходив курси лікування. Батько відмовлявся від допомоги дітей, пов»язуючи це з тим, що отримує гарну пенсію та дохід від здачі в оренду квартири. Третя особа - Головне управління юстиції в місті Києві - в судове засідання не з»явилась, просила ухвалити рішення відповідно до вимог законодавства. Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи і це підтверджується доказами, померлий [PERSON] мав за життя двох дітей - [PERSON] / [INFO] та [PERSON]/ [INFO] / а. с. 41 /. Коли діти були маленькими і це було підтверджено в судовому засіданні поясненнями учасників процесу та свідками, [PERSON] покинув родину та з 1995 року почав проживати разом з [PERSON] Поясненнями свідків підтверджується проживання [PERSON] та [PERSON] разом і це визнається відповідачами по справі. Померлий [PERSON] мав проблеми з ногою і матеріалами справи не спростовується, що він звертався за допомогою до лікарів, які діагностували у нього в 2007 році хворобу суглобів / а. с. 18 /. [PERSON] помер в лікарні [INFO] року, діагнозом за яким він звернувся до лікарні, де і помер, була септична нестабільність тотального ендопротезу лівого суглобу. Відповідно до свідоцтва про смерть / а. с. 4 / [PERSON] помер [INFO] року. Як вбачається із спадкової справи [PERSON] та [PERSON] 28 серпня 2013 року звернулися до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після померлого батька. [PERSON] звернулася з відповідною заявою 16 грудня 2013 року. 21 січня 2014 року завідувач Першої Київської державної нотаріальної контори повідомив [PERSON] про те, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо, оскільки [PERSON] була подана позовна заява до суду. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справу про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають права та обов»язки. Суд вважає доведеними вимоги позивача щодо встановлення факту проживання однією сім»єю, починаючи з 1995 року по день смерті, оскільки даний факт визнано відповідачами, підтверджено свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], крім того позивач до позовної заяви додала довідку, видану ЖБК «Екран - 4» / а. с. 6 / про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, фотокартки, на яких вона разом з померлим в різні періоди часу. Щодо вимог про надання позивачеві як спадкоємцю за законом четвертої черги права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги після смерті померлого слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Посилання позивача щодо зміни черговості в праві на спадкування є положення ч. 2 ст. 1259 ЦК України, в якій зазначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу, або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до довідки, виданої ГУ ПФУ в м. Києві, [PERSON] перебував на обліку Головного управління Пенсійного фонду України та отримував пенсію за вислугу років / а. с. 95 /, тобто посилання позивача на те, що останній був на її утриманні спростовується відповідним доказом, адже померлий отримував пенсію в розмірі 2486, 84 грн. та мав можливість самостійно забезпечувати умови свого життя. [PERSON] надала суду три витяги із історії хвороби: за жовтень 2007 року в якій зазначено, що після виписки з лікарні рекомендовано обмеження навантажень на ліву нижню кінцівку до 50 % / ходьба з милицями два місяці /; за листопад 2009 року - після виписки з лікарні рекомендовано обмеження навантажень на праву нижню кінцівку до 30 % / ходьба з милицями п»ять місяців /; за листопад 2010 року - рекомендовано обмеження навантажень на ліву нижню кінцівку до 10 % / ходьба з милицями шість місяців/. Крім того, позивач в судовому засіданні підтвердила ту обставину, що померлий [PERSON] не був інвалідом жодної із груп, що мало б засвідчити його безпорадність та необхідність стороннього догляду. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що померлий захоплювався збиранням грибів і, навіть, восени 2012 року, за півроку до смерті, вони разом їздили до лісу. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв»язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Факт перебування особи в безпорадному стані має бути підтверджений медичним висновком, судово - медичною експертизою, але позивач такого висновку не надала, крім того не звернулася до суду з клопотанням про проведення відповідної експертизи. Враховуючи наведене, у суду немає підстав зробити висновок про наявність та сукупність всіх обставин, визначених в ст. 1259 ЦК України, як щодо тривалого часу опікування, матеріального забезпечення, надання іншої допомоги, який через похилий вік, тяжку хворобу, каліцтво був у безпорадному стані, а тому суд вважає заявлені позовні вимоги в цій частині необґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позовні вимоги носять немайновий характер, виділити пропорційну частку судових витрат до розміру задоволених позовних вимог, що мають стягуватись з відповідачів на користь позивача, судом не вбачається можливим, а тому, стягненню підлягають понесені позивачем витрати на сплату судового збору у розмірі 114,70 грн.

Outcome: partial