Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідача усунути йому перешкоди в користуванні та володінні частиною земельної ділянки кадастровий номер 4610165500:05:001:0684 за адресою: [ADDRESS] шляхом демонтажу зведеної на вказаній земельній ділянці частини житлового будинку [NUMBER] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,035 га. кадастровий №4610165500:05:001:0684, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Дана земельна ділянка перебуває у його власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 липня 2015 року. Власником суміжної земельної ділянки площею 0,025 га кадастровий номер 4610165500:05:001:0683, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, є [PERSON] - відповідач по справі. У 2016 році [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Позов було мотивовано тим, що відповідач користується частиною належної позивачу земельної ділянки. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 червня 2018 року позов про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою було задоволено. Судом зобов`язано відповідача усунути перешкоди, які чиняться позивачу в користуванні земельною ділянкою та зобов`язано звільнити від огорожі (паркану) зайняті частини земельної ділянки, кадастровий номер 10165500:05:001:0684, площею: S1 - 2,03 м2 та S3 - 2,11 м2, шляхом демонтажу огорожі включно із фундаментом огорожі. Дане рішення набрало законної сили 06.07.2018 року та відповідачем не оскаржено. Разом з тим, на даний час інша частина належної позивачу земельної ділянки кадастровий номер 4610165500:05:00:0684, що розташована за адресою: [ADDRESS] , й надалі перебуває у фактичному користуванні відповідача. Це пояснюється тим, що частина збудованого відповідачем житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , розмішена на належній [PERSON] земельній ділянці. Оскільки будівництво [PERSON] вказаного житлового будинку частково на належній [PERSON] земельній ділянці здійснено без погодження з позивачем, цим самим порушується його право власності на дану земельну ділянку, зокрема право користування та свідчить про самовільне зайняття вказаної земельної ділянки. З метою відновлення його порушених прав просить усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та зобов`язати відповідача вчинити дії щодо відновлення порушених прав шляхом демонтажу зведеної на даній земельній ділянці частини житлового будинку. Ухвалою суду від 02.01.2019 року відкрито загальне позовне провадження. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 01.03.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги позивача відповідачем не визнаються з огляду на наступне. 07 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер 4610165500:05:001:0683. 14 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер 4610165500:05:001:0684. Станом на момент укладення вищевказаних договорів купівлі - продажу земельних ділянок, на них уже було зведено два поверхи житлових будинків під [ADDRESS] та [NUMBER] , а самі будинки являються суцільною конструкцією, мають спільний фундамент та спільну несучу стіну. 22 липня 2015 року [PERSON] затверджено будівельний паспорт на будівництво зблокованого житлового будинку по [ADDRESS] , зі схеми будівництва якого вбачається, що будівля являла собою одну цільну конструкцію, яка в подальшому була розділена на житловий будинок [ADDRESS] та [NUMBER] . 03 серпня 2015 року, а саме до дня відчуження земельної ділянки [PERSON] , [PERSON] подала до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції' у Львівській області повідомлення про початок будівельних робіт по будівництву житлового будинку [ADDRESS] та почала здійснювати будівництво даного будинку. 16 жовтня 2015 року [PERSON] подано до Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції' у Львівській області декларацію про готовність до експлуатації' житлового будинку [ADDRESS] . Цього ж дня, 16 жовтня 2015 року позивачем [PERSON] також подано до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області декларацію про готовність до експлуатації' житлового будинку [ADDRESS] . 27 листопада 2015 року Львівським міським управлінням юстиції' прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] та видано свідоцтво про право власності № [NUMBER] . 23 лютого 2016 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності № [NUMBER] на житловий будинок [ADDRESS] . З вищенаведених обставин вбачається, що між сторонами з моменту купівлі і до моменту здачі в експлуатацію житлових будинків [NUMBER] та [NUMBER] не існувало жодних спорів з приводу меж будівництва, при тому, що згадані будинки є суцільною конструкцією, мають спільну стіну, яка проходить не по межі поділу земельних ділянок, а дещо зміщена в бік позивача. Таким чином, частина житлового будинку [ADDRESS] , який належить [PERSON] , знаходиться на земельній ділянці [PERSON] . Окрім цього, з наведеного вбачається, що будівництво житлових будинків [ADDRESS] та [NUMBER] було розпочато третьою особою, а саме [PERSON] . Таким чином, відповідачем набуто право власності на житловий будинок [ADDRESS] , у відповідності до норм чинного законодавства, а на момент реєстрації права власності він не знав, що частина належного йому житлового будинку знаходиться на земельній ділянці позивача. Вважає, що заявляючи вимогу про демонтаж частини будинку [ADDRESS] , який належить відповідачу, позивач фактично ставить вимогу про позбавлення відповідача права власності на нього. У разі ухвалення судом рішення у користь позивача, проведення перебудови (реконструкції) будинку [ADDRESS] буде можливим лише у разі повного знесення як будинку [ADDRESS] , оскільки у них спільний фундамент, несуча стіна та дах, що безумовно вплине на право власності, як позивача так і відповідача, чим поставить обох у невигідне становище та порушить їхнє право власності. Просить в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, дали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Просять позов задоволити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив, надав пояснення аналогічні наведеним у відзиві на позовну заяву. Просить в позові відмовити в повному обсязі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він знайомий з позивачем та відповідачем. Коли він познайомився з [PERSON] , вони домовились з останнім про будівництво спареного котеджу. Після даної домовленості вони почали оформляти все документально і земельна ділянка була поділена на дві частини, одна частина 3,5 сотки належала [PERSON] , 2,5 сотки залишилося. Згодом почалось будівництво і під час заливання фундаменту будинку робітники випадково змістили межу будинку, а саме змістили стіну будинку таким чином, що вона йшла не по межі земельних ділянок, а зміщена до пів метра в сторону саме земельної ділянки [PERSON] . На той час іншого співвлісника земельної ділянки ще не було. В подальшому, під час будівництва котеджу, в якому вже мурувався другий поверх, свідок познайомився з [PERSON] , який вирішив придбати іншу частину котеджу з відповідною земельною ділянкою. Ствердив, що коли [PERSON] купував свою земельну ділянку, на ній уже був залитий фундамент та збудований перший поверх котеджу та що саме при [PERSON] починалось будівництво котеджу, заливався фундамент, проте на той час ніхто візуально не помітив, що фундамент котеджу зміщений в сторону земельної ділянки [PERSON] . Також свідок пояснив, що на даний час усунути допущені відхилення в будівництві не можливо, оскільки демонтаж центральної несучої стіни котеджу призведе до руйнації будинку в цілому. Заслухавши пояснення сторін, свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п.п. 13, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини першої ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Аналогічне право закріплено статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України N 475/97-ВР від 17.07.1997 року. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною другою статті 90 Земельного кодексу України визначено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Така ж правова позиція викладена у Постанові Верховного суду від 03.05.2018 року по справі № 707/1576/15. При цьому, суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05.06.2018 року у справі №462/5287/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] /третя особа: Рудненська селищна рада Залізничного району м.Львова/ про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою усунено [PERSON] перешкоди, які чиняться йому в користуванні земельною ділянкою площею 0,035 га, що розташована по [ADDRESS] кадастровий номер 4610165500:05:001:0684, зобов`язавши [PERSON] , звільнити від огорожі (паркану) зайняті частини земельної ділянки, кадастровий номер 11165500:05:001:0684, площею: S1 - 2,03 м2 та SЗ - 2,11 м2, шляхом демонтажу огорожі включно із фундаментом огорожі, в частині - між точками 1 - 2 та 3 - 4 позначених в таблиці № 2 додатку №2 Висновку судової земельно-технічної експертизи №20/07-17я. В даному судовомі рішенні встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 682001887 від 15.09.2016 року, земельна ділянка № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] , площею 0,025га, кадастровим номером 4610165500:05:001:0683 на праві приватної власності належить [PERSON] та земельна ділянка [ADDRESS] , площею 0,035га, кадастровим номером 4610165500:05:001:0684 на праві приватної власності належить [PERSON] /а.с. 20-22/. Право власності на вищевказані земельні ділянки, які належать позивачу та відповідачу також підтверджується наявними в матеріалах справи договорами купівлі-продажу земельних ділянок від 24.07.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , а також від 07.08.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Цільве призначення вказаних земельних ділянок - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) /а.с. 5-6, 54-55/. Судом встановлено, що на вказаних земельних ділянках розташований зблокований житловий будинок, що підтверджується відповідним будівельним паспортом /а.с. 58/. На земельній ділянці кадастровий номер 4610165500:05:001:0684 за адресою: [ADDRESS] , розташований житловий будинок, що належить [PERSON] , а на земельній ділянці кадастровий №4610165500:05:001:0683 за адресою: [ADDRESS] , розташований житловий будинок, що належить [PERSON] . Згідно висновку експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 3805 від 29.01.2021 року встановлено, що частина житлового будинку [ADDRESS] виходить за межі земельної ділянки з кадастровим номером 10165500:05:001:0683 (землекористувач гр. [PERSON] ). Площа під житловим будинком [ADDRESS] , що розташована на суміжній земельній ділянці з кадастровим номером 10165500:05:001:0684 (землекористувач гр. [PERSON] ) становить 10,28 м2 з наступними розмірами по периметру за рухом годинникової стрілки від точки А: 0,84мп, 12,70мп, 0,78мп та 12,70 мп /а.с. 181-185/. У зв`язку з даними обставинами позивач і звернувся до суду для демонтажу частини житлового будинку [ADDRESS] , яка належить відповідачу та зведена на земельній ділянці, яка належить позивачу. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Як встановлено судом та підтверджено показами свідка [PERSON] , на момент укладення позивачем та відповідачем договорів купівлі-продажу земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] та [NUMBER] , на таких уже був наявний фундамент для будівництва зблокованого житлового будинку. Дані обставини також підтверджуються наявними в матеріалах справи: будівельним паспортом про будівництво зблокованого житлового будинку по [ADDRESS] , який був виданий 22.07.2015 року замовнику [PERSON] та повідомленням про початок виконання будівельних робіт зблокованого житлового будинку по [ADDRESS] від 03.08.2015 року, замовником якого також являлася [PERSON] , тоді як договір купівлі-продажу земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] був укладений лише 07.08.2015 року, тобто після виготовлення будівельного паспорта про будівництво зблокованого житлового будинку та після повідомлення [PERSON] про початок виконання будівельних робіт /а.с. 58, 59/. Також з матеріалів справи вбачається, що станом на 16.10.2015 р. зблокований житловий будинок по [ADDRESS] та [ADDRESS] був уже повністю готовий до експлуатації, що підтверджується відповідними деклараціями про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання та виготовленими від 02.10.2015 р. технічними паспортами, замовниками яких були позивач та відповідач /а.с. 23-25, 60-61,80-86, 94-95/. Судом встановлено, що частина житлового будинку дійсно виходить за межі земельної ділянки відповідача та займає частину земельної ділянки позивача, однак дана обставина виникла не з вини відповідача, оскільки [PERSON] на законних підставах став власником земельної ділянки, на якій уже був залитий фундамент та зведений перший поверх зблокованого житлового будинку, а тому відповідальність за виконані будівельні роботи, які були виконані ще до купівлі-продажу ним земельної ділянки та виконувались третіми особами, а саме на замовлення [PERSON] , не може бути покладена на відповідача. Суд звертає увагу на той факт, що позивачем з 2015 року не оспорювалося набуття відповідачем [PERSON] у власність житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , також ним не вносились будь-які зауваження ні до декларацій про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання, ні до технічних паспортів щодо фактичного розташування вищевказаного житлового будинку. Згідно статті 212 цього ЗК України, приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Частинами 1, 2, 4 та 7 ст. 376 ЦК України, передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. Суд зазначає, що вказана частина будинку, яку просить демонтувати позивач, не є самовільним будівництвом, також вона є частиною капітальної будівлі, а тому її знесення призведе до руйнації будинку в цілому, що порушить гарантоване Конституцією України право на житло як відповідача, так і позивача, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги щодо демонтажу зведеної на земельній ділянці позивача частини житлового будинку [ADDRESS] . Суд також звертає увагу на те, що площа земельної ділянки, яка зайнята частиною житлового будинку відповідача є незначною, а тому знесення спільної несучої стіни, яка є частиною капітальної споруди (будинку), є неспіврозмірним з обсягом порушеного права позивача. Порушене відповідачем [PERSON] право позивача [PERSON] може бути захищено в інший передбачений законом спосіб, зокрема шляхом стягнення з [PERSON] грошової компенсації за частину займаної ним земельної ділянки або ж шляхом виділення позивачу іншої частини земельної ділянки у рахунок компенсації тієї площі, яку охоплює будинок відповідача. Враховуючи вищенаведене, оскільки рішення суду має бути не лише законним, а й справедливим, суд,

Outcome: dismissed