Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму в розмірі 222103,18 грн за період з 22 липня 2015 року по 18 жовтня 2019 року за невиконання грошового зобов`язання з повернення заборгованості за кредитом № 50007039 від 10 грудня 2012 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що [PERSON] порушено умови кредитного договору № 50007039 від 10 грудня 2012 року, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідачем грошове зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором не виконане, у зв`язку з чим з метою належного захисту своїх порушених прав та інтересів з відповідача необхідно стягнути суму інфляційних витрат та 3 % річних в розмірі 222103,18 грн за невиконання грошового зобов`язання з повернення заборгованості за кредитом. В липні 2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків відповідно до кредитного договору № 50007039 від 10 грудня 2012 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2016 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Рівненської області, з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 427128,52 грн та судові витрати. Судовим рішенням встановлено наявність заборгованості відповідача, а саме: 337403,22 грн - сума заборгованості за кредитом, 15279,94 грн - сума заборгованості за додатковим кредитом. Зважаючи на тривалий час розгляду справи та беручи до уваги той факт, що рішення суду було виконане лише 18 жовтня 2019 року, з відповідача необхідно стягнути 3 % річних та інфляційні витрати за весь період прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст.625 ЦК України. Три проценти річних за час прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання з повернення 337403,22 грн (сума заборгованості за кредитом) за період з 22 липня 2015 року по 18 жовтня 2019 року становить 42956 грн, з повернення 15279,94 грн (сума заборгованості за додатковим кредитом) - 1945 грн. Інфляційне збільшення суми заборгованості за кредитом за період з 22 липня 2015 року по 18 жовтня 2019 року становить 169524,92 грн, суми заборгованості за додатковим кредитом - 7677,26 грн. Ухвалою від 27 травня 2020 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 16 жовтня 2020 року суд задовольнив клопотання відповідача про витребування у позивача доказів щодо виконання 18 жовтня 2019 року рішення Рівненського міського суду від 13 червня 2016 року та продажу автомобіля з публічних торгів. Ухвалою від 2 грудня 2020 року суд витребував у позивача належним чином завірені підтверджуючі документи щодо виконання 18 жовтня 2019 року рішення Рівненського міського суду від 13 червня 2016 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того пояснила, що строк позовної давності товариством не пропущений, оскільки кошти від реалізації автомобіля отримали лише 28 січня 2020 року. Поки автомобіль не був реалізований, розмір заборгованості не знали. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 15 липня 2020 року позов не визнала та пояснила, що 10 грудня 2012 року придбала в кредит в ТОВ «Порше Мобіліті» автомобіль, який згідно умов договору являвся предметом застави. В грудні 2014 року колишній її зять [PERSON] познайомив її з адвокатом, який запевнив, що кредитна угода, прив`язана до курсу долара, є недійсною. Після підписання з ним договору про надання правової допомоги більше не бачила ні адвоката, ні зятя, ні документів на авто, ні сам автомобіль. Автомобіль без її відома був перереєстрований, знятий з обліку та проданий. Рішення суду від 13 червня 2016 року вона виконала. Після звернення в поліцію було відкрито кримінальне провадження за ч.3 ст.289 КК України, в якому вона має статус потерпілої. В судове засідання 17 червня 2021 року відповідач не з`явилася. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що розрахунок 3 % річних за час прострочення проведений з арифметичною помилкою, а тому сума до стягнення є необґрунтованою. Розрахунок інфляційних витрат має проводитися з 14 травня 2017 року по 18 жовтня 2019 року в межах 3-річного строку позовної давності. До Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020180010008828 від 22 грудня 2019 року внесені відомості за ч.3 ст.289 КК України за скаргою [PERSON] по факту незаконного заволодіння транспортним засобом. Оскільки транспортний засіб марки «Volkswagen Caddy», який належав [PERSON] та є предметом злочину у кримінальному провадженні, використовувався нею для ведення підприємницької діяльності, вибуття даного транспортного засобу з її володіння позбавило відповідача доходу від використання автомобіля та можливості сплати кредиту, за який купувався автомобіль. За відсутності вини [PERSON] у неповерненні коштів, отриманих відповідно до кредитного договору, стягнення з неї інфляційних витрат та 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання, є незаконним. [PERSON] є особою пенсійного віку, яка не працює, і збільшення заборгованості, яка виникла не з її вини, за рахунок стягнення інфляційних та 3 % річних ставить відповідача у надзвичайно важке матеріальне становище, так як стягнення буде проводитися за рахунок пенсії, що становить 2200 грн. Автомобіль був реалізований на електронних торгах лише 15 жовтня 2019 року, що свідчить про зацікавленість позивача у збільшенні суми боргу за рахунок стягнення інфляційних витрат та 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання шляхом затягування виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2016 року. Крім того, вказаним рішенням суду з відповідача вже стягувалися 3 % річних та інфляційні втрати. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 10 грудня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладений кредитний договір № 50007039, за умовами якого компанія зобов`язалася надати позичальнику кредит в сумі 181566,35 грн, еквівалент суми кредиту в доларах США 22190,95, з цільовим призначенням на придбання автомобіля марки VW, модель Caddy GP Kombi, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1598 куб.см, рік випуску 2012, на строк 60 місяців та додатковий кредит в сумі 57674,10 грн, еквівалент суми в доларах США 7048,90, з цільовим призначенням на оплату страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору. Позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути компанії кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та додаткового кредиту, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору. Факт укладення кредитного договору та отримання суми кредиту і додаткового кредиту відповідач не заперечує. В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором позивач 22 липня 2015 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 50007039 від 10 грудня 2012 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2016 року у справі № 569/11433/15-ц задоволено позов ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, звернуто стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки VW, модель Caddy GP Kombi, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1598 куб.см, рік випуску 2012, шляхом його вилучення на користь ТОВ «Порше Мобіліті», власником якого є [PERSON] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 50007039 від 10 грудня 2012 року на загальну суму в розмірі 427128,52 грн та подальшого продажу його з публічних торгів на умовах, визначених у договорі застави транспортного засобу від 24 грудня 2012 року, для задоволення вимог ТОВ «Порше Мобіліті». В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено за безпідставністю. Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 3 квітня 2018 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Рівненського міського суду від 13 червня 2016 року - без змін. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зі змісту рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2016 року у справі № 569/11433/15-ц встановлено, що станом на дату звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості основна сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 50007039 від 10 грудня 2012 року становить 337403,22 грн, основна сума заборгованості за додатковим кредитом - 15279,94 грн. 27 січня 2017 року постановою державного виконавця Іршавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Вішкі В.В. відкрито виконавче провадження № 53303494 з примусового виконання виконавчого листа № 569/11433/15-ц, виданого 14 грудня 2016 року Рівненським міським судом Рівненської області, про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 50007039 від 10 грудня 2012 року. Відповідно до протоколу про проведені електроні торги від 15 жовтня 2019 року № 437468 ДП «Сетам» транспортний засіб марки «Volkswagen», модель «Caddy», реєстраційний номер [NUMBER] , придбано переможцем торгів за сумою 189000 грн, що підтверджується актом про проведені електронні торги старшого державного виконавця Іршавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Вішкі В.В. від 18 жовтня 2019 року. Кошти в сумі 162496,36 грн в рахунок погашення заборгованості перераховані ТОВ «Порше Мобіліті» 28 січня 2020 року. Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (божник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525, 526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). За положеннями ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18. Відповідно до проведеного позивачем розрахунку інфляційні втрати за період з 22 липня 2015 року по 18 жовтня 2019 року на суму заборгованості за кредитом в розмірі 337403,22 грн становлять 169524,92 грн, на суму заборгованості за додатковим кредитом в розмірі 15279,94 грн - 7677,26 грн. Три проценти річних за період з 22 липня 2015 року по 18 жовтня 2019 року від простроченої суми заборгованості за кредитом в розмірі 337403,22 грн становлять 42956 грн, від простроченої суми заборгованості за додатковим кредитом в розмірі 15279,94 грн - 1945 грн. Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст.267 ЦК України). До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц. Позивач пред`явив позов 14 травня 2020 року. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати та три проценти річних, нараховані на суму заборгованості за останні три роки, що передували подачі позову. Враховуючи, що відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених особою вимог, нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми необхідно проводити за період з 14 травня 2017 року до 18 жовтня 2019 року. Розмір інфляційних втрат за період з 14 травня 2017 року до 18 жовтня 2019 року на суму заборгованості за кредитом 337403,22 грн становить 73283,93 грн (337403,22 грн х добуток щомісячних індексів інфляції за відповідний період /100 % - 337403,22 грн), на суму заборгованості за додатковим кредитом 15279,94 грн - 3318,60 грн. Загальна сума інфляційних втрат на розмір простроченої заборгованості за кредитом становить 76602,53 грн. Розмір трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості за кредитом 337403,22 грн становить 24625,80 грн (337403,22 грн х 3 % /100% /888 днів), від простроченої суми заборгованості за додатковим кредитом 15279,94 грн - 1115,16 грн. Загальна сума трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості за кредитом становить 25740,96 грн. Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми за період з 22 липня 2015 року по 13 травня 2017 року задоволенню не підлягають в зв`язку зі спливом позовної давності. При цьому, суд не приймає до уваги покликання представника позивача, що про розмір заборгованості позивачу стало відомо лише після реалізації автомобіля, оскільки зазначена заборгованість вказана у рішенні Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2016 року, а вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 18 жовтня 2019 року по день пред`явлення позову позивачем не заявлено. Не заслуговують на увагу і доводи представника відповідача про відсутність вини відповідача у порушенні зобов`язання. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. В судовому засіданні відповідач пояснила, що не виконувала умови кредитного договору, оскільки адвокат запевнив її про недійсність укладеної між сторонами угоди. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2016 року в зустрічному позові [PERSON] до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено. Доказів використання придбаного за рахунок кредитних коштів автомобіля для ведення підприємницької діяльності та отримання доходу суду не надано. Крім того, відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні доводи представника відповідача про зацікавленість позивача у збільшенні суми боргу за рахунок стягнення інфляційних втрат та 3 % річних шляхом затягування виконання рішення суду. Як встановлено з виконавчого листа № 569/11433/15-ц рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2016 року набрало законної сили 18 листопада 2016 року. 30 листопада 2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до Рівненського міського суду із заявою про видачу повного тексту рішення, а 7 грудня 2016 року - із заявою про видачу виконавчих листів. Виконавчий лист № 569/11433/15-ц виданий Рівненським міським судом 14 грудня 2016 роу. Виконавче провадження відкрите за заявою стягувача 27 січня 2017 року. Постановою державного виконавця Іршавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Вішкі В.В. від 27 січня 2017 року накладено арешт на автомобіль марки VW, модель Caddy GP Kombi, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1598 куб.см, рік випуску 2012, що належить боржнику [PERSON] . Опис та арешт вказаного автомобіля вчинено державним виконавцем 3 жовтня 2017 року, про що свідчить постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника. 4 грудня 2017 року начальником Іршавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області сформовано заяву ДП «Сетам» про реалізацію арештованого рухомого майна (транспортного засобу). Боржник [PERSON] оскаржив рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2016 року до Апеляційного суду Рівненської області, постановою якого від 3 квітня 2018 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Реалізація арештованого транспортного засобу відбулася на електронних торгах 15 жовтня 2019 року. При цьому, доказів вчинення позивачем дій чи бездіяльності, спрямованих на перешкоджання державному виконавцю у виконанні рішення суду, відповідачем не надано. За таких обставин відсутні підстави для висновку про затягування позивачем виконання рішення суду та, відповідно, навмисного збільшення часу прострочення відповідачем грошового зобов`язання. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Беручи до уваги, що відповідач є особою пенсійного віку, докази отримання нею доходів, окрім пенсії, відсутні, суд вважає за можливе зменшити розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання до 5000 грн. Таким чином, підлягають стягненню з відповідача інфляційні втрати за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 14 травня 2017 року по 18 жовтня 2019 року в сумі 76602,53 грн та проценти річних від простроченої суми в розмірі 5000 грн, а всього - 81602,53 грн. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1232,67 грн (81602,53 грн/222103,18 грн х 3331,55 грн). На підставі наведеного та

Outcome: partial