Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: надати їй дозвіл на виїзд дочки [PERSON], [INFO], за межі України без згоди та супроводу відповідача, до досягнення дитиною повноліття; дозволити позивачу та її офіційному представникові без згоди відповідача оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу малолітньої [PERSON], [INFO], за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 18.05.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2014 року шлюб між ними було розірвано. В шлюбі у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON], яка після розірвання шлюбу проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, життям та розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Дочка страждає застудними захворюваннями, погано переносила щеплення, та за рекомендаціями лікарів, з метою лікування і профілактики хвороб та підвищення імунітету, дитині необхідне періодичне перебування на морі. Батьки позивача перебувають у [ADDRESS], та запросили позивача разом з дочкою до них в гості на літні канікули. Проте відповідач згоди на виїзд дочки за кордон для відпочинку та оздоровлення не надає, у зв'язку з чим позивач вимушена була звернутися до суду з дійсним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та доводи, викладені в позові, в повному обсязі. Уточнила, що під вимогами щодо дозволу без згоди відповідача оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу малолітньої [PERSON] за межі України вона мала на увазі вимоги щодо оформлення паспорту для виїзду за кордон, проїзного документу або інших документів, на підставі яких дочка може виїхати за кордон. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 18.05.2012 року, актовий запис за № 303, розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище «[PERSON]». Вищевказане заочне рішення набрало законної сили. Під час шлюбу у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 18.07.2012 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Згідно вказаного Свідоцтва позивач є матір'ю дитини, відповідач - її батьком. Як вбачається з довідки про склад сім'ї, виданої дільницею КП «Жилкомсервіс» 17.01.2014 року за № 107, дитина мешкає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Відповідно до ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документом неповнолітньої особи, що дає право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є проїзний документ дитини, який видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Згідно п. 2 ст. 4 вказаного Закону оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231, із заявою про оформлення паспорта можуть звертатися громадяни України, які досягли 18-річного віку. У разі постійного або тимчасового проживання за кордоном можуть звертатися із заявою про оформлення паспорта громадяни України, які досягли 16-річного віку. Оформлення паспорта громадянам України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби самостійного виїзду таких осіб за кордон. Згідно п. 17 вказаних Правил, відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти. У разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформляється проїзний документ, а у випадках, передбачених пунктом 4 цих Правил, - паспорт. Пунктом 18 вказаних Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Пунктом 19 зазначених Правил встановлено, що на дітей, які не досягли 16-річного віку, до територіального органу або підрозділу, дипломатичного представництва чи консульської установи України та МЗС подається свідоцтво про народження (у разі потреби - свідоцтво про належність до громадянства України), а на дітей віком від 16 років - паспорт громадянина України. На дітей віком від 5 до 18 років, які виїжджають разом із законними представниками і відомості про яких вписуються у їх паспорти, подаються фотокартки, що вклеюються у ці паспорти і скріплюються печаткою. Для оформлення паспорта / проїзного документа фотокартки подаються незалежно від віку дитини. Таким чином, як вбачається з вказаних вище положень законодавства, паспорт або проїзний документ дитини оформлюються в разі необхідності самостійного виїзду дитини за кордон. Враховуючи вік дитини, суд не вбачає підстав для можливості самостійного виїзду [PERSON], [INFO], за кордон, в зв'язку з чим відмовляє у вимогах щодо оформлення паспорту або проїзного документу для виїзду за кордон на вказану дитину. Разом з тим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині надання дозволу позивачу без дозволу батька дитини вписати в її паспорт відомості про її дочку [PERSON] для забезпечення можливості виїзду останньої за кордон. Щодо вимог позивача про надання їй дозволу на виїзд дочки [PERSON], [INFO], за межі України без згоди та супроводу батька, до досягнення дитиною повноліття, то суд керується наступним. Відповідно до п.п. 1 п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема, за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Таким чином, законодавством України не передбачено можливість перетинання дитиною кордону України без згоди обох батьків, без зазначення країни, до якої необхідно виїхати дитині, та строку, на який вона виїжджає. Позивачем у позовних вимогах не зазначено державу, на виїзд до якої вона просить надати дозвіл, та конкретний строк, на який здійснюється виїзд. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог. Надання дозволу на виїзд дитини за межі України до досягнення дитиною повноліття взагалі, без зазначення держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, суд вважає недоцільним та таким, що суперечить положенням чинного законодавства України. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо надання дозволу на виїзд за кордон малолітній [PERSON] без згоди та супроводу батька до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги в цій частині необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. З урахуванням наведеного та

Outcome: partial