Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить відповідача [PERSON] , [INFO] , визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вигляді будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що йому на праві приватної власності надежить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , де він зареєстрований та мешкає. Після купівлі будинку виявилося, що в ньому зареєстрований родич колишньої власниці - [PERSON] , [INFO] , який не мешкає у будинку з літа 2014 року, його особистих речей в будинку немає. Реєстрація відповідача в належному будинку негативно впливає на його матеріальний стан, тому він вимушений звернутися до суду з позовом. 22.10.2020, після отримання судом інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд на 18.12.2020, який відкладено на 10.03.2021. Відповідач у встановлений судом строк заяв по суті та з процесуальних питань не надав. Позивач в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просив розглядати справи без його участі. Позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений згідно ст. 128 ЦПК України, причину нез`явлення не повідомив, будь-яких заяв по суті чи з процесуальних питань не подав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.07.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №761.(а.с.8-9) З копії домової книги (а.с.7) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у вказаному вище будинку з 16.09.1997р. У вказаному будинку відповідач з 2014 року не проживає, про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов, складений депутатом Нижнєнської селищної ради Клокол С.І. від 25.09.2020 (а.с.4). Реєстрація відповідача у спірному будинку порушує права власника, позивача по справі. За змістом ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Право користування будинком, як одне з правомочностей колишнього власника було припинено з моменту припинення права власності шляхом відчуження, тобто з 22.07.2016. Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Реєстрація відповідача, як члена сім`ї колишнього власника, враховуючи, що він не проживає у будинку, порушує права нового власника житла, оскільки має негативні для нього певні юридичні наслідки. Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові віж 25.07.2018 (справа № 638/13030/13-ц, провадження № 61-20713св18). На підставі викладеного та ст. до ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved