Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача збитки, заподіяні внаслідок користування земельними ділянками без правовстановлюючих документів, визначені районною комісією з питань визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам за актом № 5 від 08 вересня 2014 року, затвердженим розпорядженням Мелітопольського голови районної державної адміністрації від 01 жовтня 2014 року за № 413 в розмірі 24\~916,87 грн., за актом № 6 від 08 вересня 2014 року, затвердженим розпорядженням Мелітопольського голови районної державної адміністрації від 01 жовтня 2014 року за № 414 в розмірі 2\~309,98 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково зазначив на заперечення відповідача щодо фактичного використання ним земельної ділянки, що земельна ділянка, за використання якої нараховані збитки, огороджена парканом, на території якої знаходяться будівельні матеріали, техніка, територія земельної ділянки заасфальтована та охороняється сторожами. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вважає, що нарахована позивачем сума збитків значно завищена, оскільки ним використовується на вся територія земельної ділянки та він готовий провести сплату за користування земельною ділянкою після встановлення меж земельної ділянки, яку він фактично використовує. Крім того зазначив, що він не заперечує проти сплати за користування земельною ділянкою, однак після укладення відповідного договору з позивачем. Також просив застосувати строк позовної давності до вимог, що перевищує трирічний термін. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Зазначила, що враховуючи те, що відповідачем не було належним чином оформлено право власності або право користування земельної ділянки, то ця обставина послугувала виникненню зазначених в позові збитків. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. У відповідності до вимог ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] відповідно до свідоцтв про право власності від 30 квітня 2003 року є власником нежитлових будівель, розташованих за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Семенівка, вул. Першотравнева, 54б, та за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Семенівка, вул. Першотравнева, 55а, що підтверджується витягами з Реєстру прав власності на нерухоме майно /а.с.23,24, 36,37/. Вказані нежитлові будівлі фактично розташовані на земельних ділянках площею 0,0769 га та 0,8299 га відповідно /а.с.6,9/. Судом встановлено, що станом на 01 жовтня 2014 року відповідачем не були оформлені документи, які посвідчують право користування земельними ділянками площами 0,0769 га та 0,8299 га, що свідчить про користування ним вказаними земельними ділянками без достатніх правових підстав. Відповідно до ч.1,2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ), та/або доходи ,які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1,2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельною ділянкою із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом передачі земельної ділянки у власність або надання їх у користування. Відповідно до пункту «в» ч.1 ст.91 та ст.96 ЗК України власники землі або землекористувачі зобов'язані, зокрема своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Згідно пункту 287.6 ст.287 ПК України при переході права власності на будівлю, споруду ( їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини) з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду , що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Підстави та порядок відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам встановлені ст.ст.156, 157 ЗК України. Відповідно до пункту «д» ст. 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Згідно ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють особи, які використовують земельні ділянки. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19 квітня 1993 року, визначає у пункті 1 відшкодування власникам землі та землекористувачам збитків, заподіяних у тому числі тимчасовим зайняттям земельних ділянок, у вигляді неодержаних доходів, а в пункті 2 закріплює норму, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними в тому числі районними державними адміністраціями. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Збитки відшкодовуються власникам землі та землекористувачам особами, що їх заподіяли за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій. Згідно акту № 5 про визначення розміру збитків заподіяних внаслідок користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів від 08 вересня 2014 року встановлено, що розрахунковий розмір збитків, завданих Семенівській сільській раді, за використання земельної ділянки площею 0,9222 га, яка розташована на території Семенівської сільської ради в межах населеного пункту за адресою: с. Семенівка, вул. Першотравнева, 54б, та використовується у розмірі 9/10 часток [PERSON] без оформлення правовстановлюючого документу, за період з 04 вересня 2011 року по 04 вересня 2014 року становить 24\~916,87 грн. /а.с.5,6/. Згідно акту № 6 про визначення розміру збитків заподіяних внаслідок користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів від 08 вересня 2014 року встановлено, що розрахунковий розмір збитків, завданих Семенівській сільській раді, за використання земельної ділянки площею 0,1399 га, яка розташована на території Семенівської сільської ради в межах населеного пункту за адресою: с. Семенівка, вул. Першотравнева, 55а, та використовується у розмірі 11/20 часток [PERSON] без оформлення правовстановлюючого документу, період з 04 вересня 2011 року по 04 вересня 2014 року становить 2\~309,97 грн. /а.с.8,9/. Розпорядженнями голови районної державної адміністрації №№ 413,414 від 01 жовтня 2014 року затверджені акти районної комісії з питань визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 08 вересня 2014 року №№ 5,6 внаслідок користування земельними ділянками площею 0,9222 га, яка розташована на території Семенівської сільської ради в межах населеного пункту за адресою: с. Семенівка, вул. Першотравнева, 54б, та площею 0,1399 га, яка розташована на території Семенівської сільської ради в межах населеного пункту за адресою: с. Семенівка, вул. Першотравнева, 55а. Запропоновано не пізніше одного місяця після затвердження акту комісії, сплатити вказані збитки шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Семенівської сільської ради /а.с.7,10/. Однак на теперішній час вказані збитки відповідачем сплачені не були. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача стосовно того, що нарахована позивачем сума збитків значно завищена, оскільки ним використовується на вся територія земельної ділянки, оскільки відповідно до акту-обстеження від 08 серпня 2016 року та фото таблиць, затверджених Семенівським сільським головою, земельна ділянка, на якій розташований комплекс по вул. Першотравневій, № 54б в с. Семенівка, обнесена огорожею, встановлені ворота (які на час обстеження були зачинені), на території розташовані господарчі будівлі, стоянка сільськогосподарської техніки, складені будівельні матеріали, територія заасфальтована та охороняється сторожами. Крім того, на заяву відповідача щодо застосування строку позовної давності щодо вимог, що перевищують трирічний термін, суд вважає необхідним зазначити, що не поширюється позовна давність на вимоги власника або титульного володільця про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення і не поєднані із позбавленням володіння (ст. 391 ЦК). Ці порушення носять триваючий характер. Наприклад, незаконне заселення приміщення, незаконне зведення споруд на земельній ділянці тощо, тому початок перебігу позовної давності весь час автоматично відсувається. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно Рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 у справі № 1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому звязку з поняттям «права», необхідно розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, - суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Таким чином,

Outcome: approved