Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Свої вимоги мотивує тим, що 01.04.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №50008173, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 113092,51 грн., що еквівалентно 13880,64 доларам США строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою для придбання автомобіля марки «Seat», модель «IBIZA», кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1390 куб.см, 2013 року випуску, а відповідач зобов'язалася прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту, а також інші платежі відповідно до умов договору. Крім того, позивач надав відповідачу [PERSON] додатковий кредит у розмірі 33262,60 грн., що еквівалентно 4082,55 доларам США з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до Договору страхування №245002/4098/0001327 від 01.04.2013 року, укладеного між відповідачем та ПАТ «СК «Уніка», а відповідач зобов'язалася прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу додатковий кредит у повному обсязі. З метою забезпечення кредитних зобов'язань між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу № 50008173 від 04.04.2013 року, за яким відповідач передала у заставу транспортний засіб «Seat», модель «IBIZA», кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1390 куб.см, 2013 року випуску, з заставною вартістю 133049,98 грн. Сторони також домовились про надання відповідачем [PERSON] додаткових способів забезпечення виконання зобов'язань за договором у вигляді поруки третіх осіб. Поручителем за договором виступив відповідач [PERSON], який підтвердив ознайомлення з умовами договору шляхом його підписання. Як зазначає позивач, з липня 2015 року відповідач [PERSON] припинила свої зобов'язання за договором щодо сплати щомісячних платежів. Станом на момент подання позовної заяви відповідачем не виконано зобов'язання зі сплати щомісячних платежів на загальну суму 25787,17 грн. У зв'язку з систематичним невиконанням умов договору, 05.10.2015 року позивачем було направлено відповідачу [PERSON] вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором з проханням повернути суму кредиту. Зазначена вимога повернулись позивачу з відміткою «за закінченням терміну зберігання», тому останнім днем повернення кредиту та заборгованості є 05.11.2015 року. Така ж вимога була направлена поручителю. Однак відповідачі не повернули кредит та не сплатили заборгованість. Станом на травень 2016 року загальна сума заборгованості відповідачів становить 288917,36 грн., з яких: 25787,17 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів; 183831,12 грн. - сума заборгованості за кредитом; 9049,09 грн. - сума заборгованості за процентами, 19815,89 грн. - розмір збитків, завданих позивачу у зв'язку із несплатою страхових платежів, 44905,30 грн. - загальна сума штрафів за порушення відповідачем своїх зобов'язань, 1296,01 грн. - пеня, 3168,61грн. - три проценти річних, 1064,17грн. - сума інфляційних втрат. Посилаючись на наведене, з урахуванням уточненої позовної заяви від 15.11.2016 року, позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] та [PERSON] перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50008173 від 01.04.2013 року у розмірі 288917,36 грн. звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб марки «Seat», модель «IBIZA», кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1390 куб.см, 2013 року випуску, шляхом його реалізації на публічних торгах відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість у розмірі 133049,98 грн. згідно договору застави транспортного засобу №50008173 від 04.04.2013 року, та вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. До матеріалів справи долучені заперечення проти позову, в яких остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог. (а.с. 32-92, т. 2). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника [PERSON] надійшли заперечення проти позову, в яких останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог ( а.с. 93-97, т. 3). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по сраві докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 01.04.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №50008173, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 113092,51 грн., що еквівалентно 13880,64 доларам США строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою для придбання автомобіля марки «Seat», модель «IBIZA», кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1390 куб.см, 2013 року випуску, а відповідач зобов'язалася прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту, а також інші платежі відповідно до умов договору. Крім того, позивач надав відповідачу [PERSON] додатковий кредит у розмірі 33262,60 грн., що еквівалентно 4082,55 доларам США з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до Договору страхування №245002/4098/0001327 від 01.04.2013 року, укладеного між відповідачем та ПАТ «СК «Уніка», а відповідач зобов'язалася прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу додатковий кредит у повному обсязі. Згідно з п. 1.3.1 Загальних умов кредитування, що становлять невід'ємну частину договору, відповідач [PERSON] зобов'язалася здійснювати щомісячні платежі відповідно до графіку погашення. Розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем, визначено відповідно до встановлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в договорі. В забезпечення зобов'язань позичальника за вказаним вище договором кредиту, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу марки «Seat», модель «IBIZA», кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1390 куб.см, 2013 року випуску. (а.с. 29-32, т. 1). Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач [PERSON] станом на 29.04.2016 року частково не сплатила щомісячний платіж за червень 2015 року на суму 2323.77 грн., повністю не сплатила щомісячний платіж за липень 2015 року в сумі 5796,17 грн., повністю не сплатила щомісячний платіж за серпень 2015 року у розмірі 5816,02 грн., повністю не сплатила щомісячний платіж за вересень 2015 року у сумі 6024,99 грн. та повністю не сплатила щомісячний платіж за жовтень 2015 року у розмірі 5826,22 грн., а всього на суму 25878,17 грн. Як вбачається з матеріалів справи, 05.10.2015 року позивач направив на адресу позичальника [PERSON] вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором (а.с. 37-38, т. 1). Така ж вимога була направлена на адресу відповідача [PERSON] (а.с.37-38, т. 4). Згідно з умовами п. 3.3. кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню, протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб). З урахуванням викладених умов договору кредиту, останнім днем строку добровільного виконання вимоги про дострокове повернення кредиту було 05.11.2015 року. Однак відповідачі вимоги кредитодавця не виконали і станом на час звернення позивача до суду з відповідним позовом розмір основної суми заборгованості за кредитом, за виключенням заборгованості за щомісячними платежами, складає 183831,12 грн. Враховуючи процентну ставку за користування кредитом, встановлену договором на рівні 9,9% річних, та термін прострочення - 179 днів (з 01.11.2015 року по 28.04.2016 року), проценти за користування кредитними коштами в межах заявлених позовних вимог становлять 9049,09 грн. Загальна сума основного боргу за договором кредиту складає 192880,21 грн. Вимоги позивача про стягнення вказаного розміру заборгованості суд вважає законними та такими, що підлягають до задоволення. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п.п. 8.2., 8.3, 8.4. укладеного між сторонами кредитного договору, у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту, визначеного у п. 3.3. договору, позичальник сплачує позивачу штраф у розмірі 20% від суми кредиту. За кожен випадок порушення позичальником вимог п.п. 5.1, 5.2, 5.3, 5.4, 8.2 Договору позичальник сплачує позивачеві штраф у розмірі: еквівалент 20 доларів США за першу вимогу, еквівалент 25 доларів США за другу вимогу, еквівалент 30 доларів США за третю вимогу. У випадку порушення позичальником вимог п. 5.5. договору, включаючи, але не обмежуючись випадками несплати позичальником сум страхових платежів на користь страхової компанії у строки, обумовлені договором страхування, позичальник сплачує на вимогу позивача штраф в розмірі 15% від суми кредиту. Загальна сума штрафних санкцій, нарахована позивачем, становить 44905,30 грн. Такі вимоги позивача відповідають умовам кредитного договору на нормам чинного законодавства України, а тому підлягають задоволенню Відповідно до п. 8.1. кредитного договору, у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіку погашення кредиту, позичальник сплачує компанії пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. З урахуванням того, що позичальником було порушено терміни оплати чергових платежів з повернення кредиту, загальна сума пені, що підлягає сплаті через невиконання грошових зобов'язань за кредитним договором за період з 16.06.2015 року по 16.04.2016 року становить 1296,01 грн. На підставі ст. 625 ЦК України позивач також просить стягнути з відповідачів інфляційні втрати у розмірі 1064,17 грн. та три проценти річних по заборгованості у сумі 3168,61 грн. за період з 16.06.2015 року по 28.04.2016 року. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що вимоги ст. 625 ЦК України не регулюють правовідносини, що виникли між сторонами на підставі кредитного договору №50008173 від 01.04.2013 року, правові підстави для стягнення з відповідачів суми інфляційних втрат та трьох процентів річних відсутні. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності до п. 8.5 кредитного договору збитки, заподіяні у зв'язку із неналежним виконанням договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції. Пунктами 5.5., 5.6. кредитного договору, встановлено, що позичальник зобов'язується забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, на протязі усього терміну дії кредитного договору. Якщо позичальник в порушення пункту 5.5 цього кредитного договору не укладе договір страхування, компанія на власний вибір укладе такий договір страхування від власного імені або від імені позичальника та здійснить сплату страхових платежів. передбачених таким договором (договорами) страхування. на користь страхової компанії. Позичальник дає згоду і доручає компанії укласти від імені і за рахунок позичальника договір страхування та здійснити від імені і за рахунок позичальника сплату страхових платежів, передбачених таким договором (договорами) страхування, на користь страхової компанії. Позичальник компенсує компанії витрати, понесені останньою у зв'язку із виконанням даного доручення/укладанням договору страхування від власного імені та сплатою страхових платежів, в порядку. передбаченому пунктами 1.7.1-1.7.6. цього кредитного договору або в порядку, передбаченому п. 1.7.9. даного договору. З урахуванням вказаних положень договору кредиту та змісту ст. 22 ЦК України, суд вважає законними вимоги позивача про стягнення на його користь суми сплачених страхових платежів, що не компенсовані відповідачем [PERSON] на загальну суму 19815,89 грн. з ПДВ, розмір якої підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідачі суду не надали, як і відсутні докази належного виконання відповідачами умов договору кредиту. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст. 553 ЦК України). За змістом ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Оскільки позичальник [PERSON] порушила зобов'язання, встановлені кредитним договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо стягнення з відповідачів суми боргу у загальному розмірі 284684,58 грн. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу марки «Seat», модель «IBIZA», кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1390 куб.см, 2013 року випуску, заставною вартістю 133049,98 грн. Заставою за цим договором забезпечено вимоги заставодержателя за кредитним договором №50008173 від 01.04.2013 року, укладеного між сторонами. Заставодержателем є ТОВ «Порше Мобіліті». Відповідно до ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Наведені норми спеціального Закону кореспондуються з приписами ст. 598 ЦК України, якою передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 5.2. договору застави, задоволення вимог заставодержателя здійснюється шляхом добровільної передачі предмета застави у власність заставодержателя або шляхом звернення стягнення на предмет застави. Приписами ч. 1 ст. 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Нормами ч. ч. 1,2 ст. 591 ЦК України встановлено, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не буде узгоджено сторонами або дозволено законодавством. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів встановлюється у розмірі, визначеному в пункті 1.1. цього договору, або, за вимогою заставодержателя, визначається незалежними суб'єктами оціночної діяльності, призначеними заставодержателем (п. 5.4.1. договору застави). Суд вважає правомірними вимоги позивача в частині погашення боргу перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором від 01.04.2013 року за рахунок звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Seat», модель «IBIZA», кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1390 куб.см, 2013 року випуску, який належить на праві власності [PERSON], а тому приходить до висновку про часткове задоволення позову. Згідно з ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких також належать витрати на правову допомогу. За правилами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як убачається з матеріалів справи, до складу судових витрат віднесено судовий збір у розмірі 4513,77 грн., а також понесені позивачем витрати на правову допомогу у сумі 12000 грн. Враховуючи вищенаведене, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути витрати на правову допомогу у сумі 12000 грн. (а.с. 112-128, т. 1) та судовий збір в дохід держави у розмірі 4513,77 грн. (а.с. 234, т. 1). З викладеного,

Outcome: partial