Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що за рішенням суду від 25.10.2018 року з нього проводиться стягнення аліментів на користь відповідачки на утримання їх сумісної неповнолітньої доньки Марти,[INFO], в розмірі по 3000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При винесенні рішення судом враховано майновий стан та стан здоровя сторін, а також зазначено, що позивач неодноразово здійснював перетин державного кордону, де перебуває на сезонних заробітках та має можливість виконувати обовязок по утриманню дочки та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес та розвиток дитини. Однак, на даний час у позивача погіршився стан здоров'я та змінився дохід, а тому позивач змушений звернутися з даним позовом до суду та просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки, а саме з 3000,00 грн. до 1500,00 грн.. Розгляд справи здійснюється\~ в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами та\~без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2ст.\~247\~, ч. 2 ст.\~279 ЦПК України. 18.02.2019 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву , згідно якого вона просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не наведено достатніх підстав та аргументів на підтвердження своїх своїх позовних вимог та законних підстав для задоволення вказаного позову. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.10.2018 року з позивача на користь відповідача [PERSON] на утримання дочки [PERSON],[INFO], стягнено аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 грн. щомісячно та до досягнення дочкою повноліття. При винесенні рішення суд врахував стан здоровя сторін, майновий стан відповідача, те , що відповідач офіційно не працює, відомостей про його доходи в матеріалах справи відсутні. Водночас , судом встановлено, що згідно надої інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, на тривалий час , здійснював перетин державного кордону , що свідчить про те, що відповідач перебуває на сезонних заробітках за кордоном. За таких обставин суд прийшов до висновку, що відповідач має можливість виконувати обовязок по утриманню дочки [PERSON] та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес та розвиток дитини. Рішення суду [PERSON] не оскаржував , воно набрало законної сили. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В частині 1 ст. 3 Конвенції, наголошується, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 7, 8ст.\~7\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно дост.180\~СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2ст.182\~СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192 СК України\~визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.п. 3 п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~№ 3 від 15.05.2006 року, - вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на одну дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Згідно з п. 23 згаданої Постанови - розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. В позовній заяві позивач зазначає, що на даний час в нього значно погіршився стан його здоров'я та змінився дохід, що позбавляє його можливості сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі, а тому звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Позивач у підтвердження\~\~погіршення свого стану здоров'я\~ надав\~\~копії: карти медичних невідкладних дій від 17.07.2018 р., інформаційної карти надання допомоги вночі та на свята № 5556/2018/GPOZ та виписки з протоколу ЛКК від 10.09.2018 року № 663, в якій\~\~зазначено його діагноз. Даних про те, що в зв'язку з наявним захворюванням він не може працювати, позивач [PERSON] суду не надав. Крім того, даний діагноз у позивача був на час винесення рішення суду про стягнення аліментів. Зазначаючи, що в нього змінився дохід , позивач не надав суду відомостей про це. Натомість вказав, що дійсно їздить за кордон на сезонні роботи, а отже має дохід, який дає йому можливість сплачувати аліменти у визначеній судом розмірі. Оскільки з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів з [PERSON] , даних про зміну його матеріального стану, сімейного стану чи стану здоров'я не встановлено, відповідно підстави для зменшення розміру аліментів, відсутні. Відповідно достатті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно дост. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до частини 3 статті12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд вважає, що розмір стягуваних з [PERSON] аліментів є розумним та не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін та неповнолітньої дитини. Обставини, на які посилається позивач, як на підставу зменшення розміру аліментів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у звязку з чим суд прийшов до висновку що, позовні вимоги є необгрутнованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed