Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором CNL-F00/140/2006 в розмірі 3\~359,60 Доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ (курс Долара США до гривні на час розрахунку 25,767047грн. за 1 Долар США) складає 86\~566,97грн. та пеню в гривневому еквіваленті в розмірі 86\~566,97грн. В обґрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачкою умов повернення кредитних коштів. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність та зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила. Судовий виклик направлявся відповідачці за зареєстрованим місцем проживання, разом з тим адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресата за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового зв'язку для отримання кореспонденції, що в контексті положень ч.5 ст.74 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 11.07.2006р. між відповідачкою та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір №CNL-F00/140/2006 (далі Кредитний договір), за яким відповідачці був наданий кредит в сумі 15000 доларів США /а.с.4-8/. Кредит надавався на споживчі цілі строком на 10 років із застосуванням фіксованої процентної ставки 14% річних, шляхом перерахування коштів на банківський поточний рахунок відповідачки №26206001598216. Порядок повернення кредиту передбачався щомісячними платежами відповідно до графіку /а.с.9/. АКБ «Райффайзенбанк Україна» свої зобовязання за договором кредиту виконав, що підтверджується відповідною кредитною заявкою від 11.07.2006р. /а.с.16/. 27.06.2012р. між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким позивач отримав право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № CNL-F00/140/2006 від 11.07.2006р. /а.с.23-31/. 23.11.2012р. між ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та відповідачкою було укладено додатковий договір №1 до Кредитного договору, відповідно до якого розмір процентної ставки змінений з фіксованого на плаваючий, який розраховується за формулою 5,93%+UIRD(Український індекс ставок за депозитами фізичних осіб), та змінено графік здійснення погашення залишкової заборгованості за Кредитним договором /а.с.10-15/. Разом з тим, у передбачений законом строк відповідачка не виконала своїх зобовязань в повному обсязі у зв'язку з чим станом на 20.09.2016р. розмір заборгованості за Кредитним договором складає 3359,60доларів США. За прострочення виконання зобовязань позивачем нараховано пеню в розмірі 316400,78грн. Разом з тим, до теперішнього часу відповідачка так і не виконала вимог позивача та не здійснює погашення заборгованості за кредитним договором № CNL-F00/140/2006 від 11.07.2006р. у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитом в розмірі 3359,60 доларів США, що еквівалентно 86566,97грн, та пеню в розмірі 86566,97грн. Таким чином, спір між сторонами виник із зобовязальних відносин, що регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК). Відповідно до ст.512 ЦК кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно ст.514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло прав кредитора по вимогах до відповідачки за кредитним договором № CNL-F00/140/2006 від 11.07.2006р... Відповідно до ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.548 ЦК виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. Видами забезпечення виконання зобовязання, в контексті ст.ст.546, 549 ЦК України є неустойка у вигляді штрафу або пені. Згідно ст.611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а ст.624 ЦК передбачено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ч.2 ст.1054 ЦК випливає, що до кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1 глави 71 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідачкою допущене порушення виконання умов кредитного договору, оскільки вона не здійснила його повернення у строк, то позивач обґрунтовано заявив вимогу про стягнення заборгованості за кредитом. Оскільки кредит видавався в іноземній валюті, то заборгованість по ньому складає 3359,60доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ на момент предявлення позову (25,767047грн за 1 долар США) складає 86566,97грн. З урахуванням принципу диспозитивності регулювання цивільних правовідносин, то вимога позивача про стягнення пені в розмірі, меншому ніж той передбачений договором також підлягає задоволенню. При цьому суд бере до уваги, що заявлена позивачем вимога про стягнення пені в розмірі 86566,97грн відповідає положенням п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» оскільки не перевищує 50% вартості отриманого кредиту в еквіваленті на момент розгляду спору судом. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2597,01грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачки. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved