Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 20 червня 2014 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, на підставі якого відповідач отримала кредит в розмірі 4500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання й договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 25 вересня 2017 року мається заборгованість в загальному розмірі 37381,21 грн., яка складається з наступного: 23490,65 грн. тіло кредиту; 3327,09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8307,22 грн. заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1756,25 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму заборгованості та судові витрати в розмірі 1600,00 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, але завчасно надав суду заяву, якою просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що жодного кредиту від Банку вона не отримувала, договору не укладала, заяви на отримання кредиту не писала. Зазначений кредит оформив і отримав її син [PERSON] без її відома, оскільки у нього є двоюрідна сестра, яка працювала на той час в банку і вважала, що оформлює кредит саме для відповідача. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що відповідач [PERSON] є його матірю. Він дійсно має двоюрідну сестру, яка на той час працювала в Приватбанку. Він попросив сестру оформити кредит для матері, ввівши останню в оману, оскільки отримані кредитні кошти він витратив на свої потреби і мати за них нічого не знала. Отримав кредит в розмірі 4500,00 грн. В подальшому один раз він бачив, що від Приватбанку приходили документи з вимогою сплатити кредит, однак він їх знищив і матері не показав. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті наступні докази: копія заяви про видачу кредита; розрахунок заборгованості за кредитним договором; копія паспорту відповідача; правовстановлюючі документи позивача; інші докази. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора забовязаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що підставою виникнення зобовязання може бути договір, який укладений сторонами. З пояснень відповідача, а також з показань допитаного у судовому засіданні свідка вбачається, особисто [PERSON] договору з позивачем не укладала, у звязку з чим суд вважає, що вона не є належним відповідачем у зазначеній справі. Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати у справі в розмірі 1600,00 грн. стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed