Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів 9421,39 дол.США (еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 253 040,59 грн.) заборгованості за кредитним договором №049-2008-298 від 28.02.2008; стягнути з відповідачів сплачений судовий збір у сумі 2530,40 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі кредитного договору №049-2008-298 від 28.02.2008р. банк надав третій особі [PERSON] кредит в сумі 28000,00 дол.США. У порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 03.03.2015р. становить 9421,39 дол.США. Забезпечення виконання зобов'язань за згаданим кредитним договором забезпечене поруками, що підтверджено договорами поруки укладеними із відповідачами [PERSON] та [PERSON] У зв'язку із цим, просить стягнути утворену заборгованість із відповідачів, як поручителів, що зобов'язались відповідати за невиконання [PERSON] (позивальником) усіх зобов'язань, що виникли за спірним кредитним договором. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить такі задовольнити, при цьому не заперечує проти розгляду справи у відсутності осіб, що не з'явились. У судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] та третя особа [PERSON] не з'явились, хоча належним чином викликались до суду, а тому суд вважає за можливе провести судове засідання у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшли письмові заперечення проти позову, за змістом яких останній заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки відсутні будь-які фактичні дані на підтвердження обставин викладених у позовній заяві; покликається на необхідність застосування ст.559 ЦК України - припинення поруки якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя; підстави для застосування даної норми закону наявні у матеріалах справи, адже позивач звернувся до третьої особи про повне дострокове погашення кредиту у 2010 року, а тому позовні вимоги виходять за межі 6-місячного строку, що є підставою для відмови у позові повністю. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України. Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними та допустимими, як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України. Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України). Згідно із ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, 28 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] (третя особа) укладено кредитний договір №049-2008-298, згідно з яким банк надає позичальнику кредит на умовах, визначеними сторонами, в розмірі 28 000,00 дол.США з остаточною датою повернення кредиту 10 лютого 2038 року. Крім того, відповідно до ст.ст.546, 553 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Відтак, з метою забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов'язань по кредитному договору, між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] укладено договори поруки від 28 лютого 2008 року №049-2008-298-Р та відповідно №049-2008-298-Р/1. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Відповідно до рішення апеляційного суду Львівської області від 14.12.2015р., яке набрало законної сили, у справі за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 07.05.2014р. у цивільній справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №049-2008-298 від 28.02.2008р. у розмірі 36 219,40 дол.США, що згідно з офіційного курсу НБУ станом на 07.05.2014 еквівалентно 422 004,79 грн. та понесені судові витрати, вбачається, що судом апеляційної інстанції встановлено, наступне. 19.03.2010р. ПАТ «Універсал Банк» направило [PERSON], [PERSON] та [PERSON], повідомлення згідно з якими банк вимагав від позичальника та поручителів сплатити прострочену заборгованість за спірним кредитним договором. Такі повідомлення отриманні [PERSON], [PERSON] - 25.03.2010р., [PERSON] - 23.03.2010р. Таким чином, банк у відповідності до ст.1050 ЦК України і п.5.2.5 кредитного договору пред'явив до осіб вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, змінив у відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання і вправі був пред'явити позов до поручителів протягом шести місяців з дня настання виконання основного зобов'язання, яким банком встановлено достроково на тридцять перший день з моменту отримання вимоги. Такий строк настав для [PERSON] - 26.04.2010р., а для [PERSON] - 23.04.2010р. У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, враховуючи неналежні проплати позичальника та вимогу про дострокове повне повернення кредиту, позивач скористався своїм правом дострокового погашення кредиту, звернувшись із повідомлення до позичальника та поручителів, тим самим змінив строк виконання основного зобов'язання. Аналогічну правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015р. у справі №6-190цс14, зокрема, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Виходячи з приписів ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У п.24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 р. із змінами, роз'яснено, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Враховуючи наведене, у даному конкретному випадку строк припинення поруки у договорах поруки від 28.02.2008р. №049-2008-298-Р, №049-2008-298-Р/1, не встановлений, оскільки зазначено що такий діє до повного виконання зобов'язань боржника за основним (кредитним) договором (п.4.2 договорів поруки). Позивач скористався своїм правом на повернення кредиту достроково ще у 2010 році, направивши вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені. Даний позов подано до суду 24 березня 2015 року. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що позивач пропустив встановлений пред'явлення вимоги по поручителів, порука є припиненою, а тому відсутні підстави для стягнення боргу за кредитним договором з поручителів. Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015р. у справі №6-190цс14 і згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Враховуючи встановлені вище судом обставин, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить висновку, що позов ПАТ «Універсал банк» відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором є безпідставним та необґрунтованим. Таким чином в його задоволенні слід відмовити в повному обсязі. Згідно із ст.88 ЦПК України позивачеві не підлягають до присудження понесені ним судові витрати при подачі позову до суду у разі відмови судом у задоволенні позовних вимог. На підставі ст.ст.15, 16, 546, 553, 559, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: dismissed