Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, просить суд, стягнути з від відповідача про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, вказуючи, що 17.08.2015 Відповідач звернулась із заявою про надання статусу безробітного до Харківського міського центру зайнятості, де була зареєстрована як шукаюча роботу з відкриттям персональної картки № 203915081700056. Згідно поданої заяви Відповідачу, наказом від 25.08.2015 № НТ150825, наданий статус безробітного з 17.08.2015 і відповідно до п. п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та п. п. 2.1 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» призначена виплата допомоги по безробіттю з 24.08.2015 по 17.08.2016, у розмірі встановленому законодавством. Під час реєстрації в службі зайнятості та подальших відвідувань Харківського міського центру зайнятості [PERSON] було розяснено чинне законодавство України про зайнятість, надані консультації з питань працевлаштування та порядку реєстрації в службі зайнятості. В порушення вищезазначених вимог законодавства Відповідач не повідомила центру зайнятості про факт своїх відносин цивільно-правового характеру з ТОВ «ДЕЛІВЕРІ СТАР» згідно договору публічної оферти від 08.12.2015, який діяв на момент перебування особи у статусі безробітної. Відповідно даного договору [PERSON] отримувала дохід, що підтверджено листом ТОВ «ДЕЛІВЕРІ СТАР» від 18.11.2016 вих. № 18/11. За даним фактом складений акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 28.10.2016 № 122-ДФС, у відповідності до п. 6, 7 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248 (далі Порядок № 60/62), яким зафіксовано порушення чинного законодавства з боку Відповідача. Враховуючи викладене, директором Харківського міського центру зайнятості прийнятий наказ № 1768 від 09.12.2016 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ПІБ [PERSON]» в сумі 30068 грн. 82 коп. за період з 08.12.2015 по 19.05.2016. Згідно п. 7 Порядку № 60/62, зазначений наказ разом з листом-претензією № ХМЦЗ-02-15239-26/16 від 12.12.2016 з пропозицією повернути кошти у добровільному порядку, був направлений боржниці рекомендованим листом. Однак відповідач у добровільному порядку не бажає повернути неправомірно отримано допомогу по безробіттю, у звязку з чим представник позивача був вимушений звернутися з позовом до суду. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву у якій просив позовні вимоги задовольнити , розглядати справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином. Заяв від відповідача не надходило. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: У відповідності ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, судом встановлено, що 17.08.2015 Відповідач звернулась із заявою про надання статусу безробітного до Харківського міського центру зайнятості, де була зареєстрована як шукаюча роботу з відкриттям персональної картки № 203915081700056. Згідно поданої заяви Відповідачу, наказом від 25.08.2015 № НТ150825, наданий статус безробітного з 17.08.2015 і відповідно до п. п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та п. п. 2.1 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» призначена виплата допомоги по безробіттю з 24.08.2015 по 17.08.2016, у розмірі встановленому законодавством. Під час реєстрації в службі зайнятості та подальших відвідувань Харківського міського центру зайнятості [PERSON] було розяснено чинне законодавство України про зайнятість, надані консультації з питань працевлаштування та порядку реєстрації в службі зайнятості. В порушення вищезазначених вимог законодавства Відповідач не повідомила центру зайнятості про факт своїх відносин цивільно-правового характеру з ТОВ «ДЕЛІВЕРІ СТАР» згідно договору публічної оферти від 08.12.2015, який діяв на момент перебування особи у статусі безробітної. Відповідно даного договору [PERSON] отримувала дохід, що підтверджено листом ТОВ «ДЕЛІВЕРІ СТАР» від 18.11.2016 вих. № 18/11. За даним фактом складений акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 28.10.2016 № 122-ДФС, у відповідності до п. 6, 7 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248 (далі Порядок № 60/62), яким зафіксовано порушення чинного законодавства з боку Відповідача. Враховуючи викладене, директором Харківського міського центру зайнятості прийнятий наказ № 1768 від 09.12.2016 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ПІБ [PERSON]» в сумі 30068 грн. 82 коп. за період з 08.12.2015 по 19.05.2016. Згідно п. 7 Порядку № 60/62, зазначений наказ разом з листом-претензією № ХМЦЗ-02-15239-26/16 від 12.12.2016 з пропозицією повернути кошти у добровільному порядку, був направлений боржниці рекомендованим листом. Однак у добровільному порядку Відповідач не бажає здійснювати повернення неправомірно отриманої допомоги по безробіттю. Відповідно до п. 1 Положення про Харківський міський центр зайнятості, затвердженого наказом Харківського обласного центру зайнятості № 452 від 05.11.2008 р., Харківський міський центр зайнятості є органом державної служби зайнятості, на який покладаються функції виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у м. Харкові. Частинами 2 та 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачено: застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання особою своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно з ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. До теперішнього часу, в результаті умисного невиконання своїх зобовязань та зловживання ними, кошти службі зайнятості не повернуті, чим завдана суттєва майнова шкода. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат здійснюється згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved