Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Славгородської селищної ради Синельниківського району про визнання права власності на гараж, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно з державним актом на право постійного користування землею, виданим 25.12.2001 року, Славгородською селищною радою Синельниківського району Дніпропетровської області, він має право постійно користуватися земельною ділянкою площею 0.0534 гектарів в межах згідно з планом. Землю надано йому для виробничих цілей. Відповідно до технічного паспорту на гараж (машино-місце), який виготовлено 16.12.2019 року, КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації», гараж (машино-місце) розташований на вищезазначеній земельній ділянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору на продаж основних засобів фізичним особам, від 30.05.2000 року, позивач придбав гараж (машино-місце) у Синельниківському районному споживчому товаристві, в особі голови правління Зімодро В.Н. , що підтверджується відповідним договором, квитанцією до приходного ордеру та накладною № 3543 . Згідно листа голови правління Синельниківського районного споживчого товариства від 12.06.2001 року № 97 до голови Славгородської селищної ради, вбачається наступне: правління Синельниківського районного споживчого товариства просить вилучити, використаний ними, згідно державного акту на право постійного землекористування ДП [NUMBER] , зареєстрованого під № 75, 26.04.1994 року, виданого Славгородською селищною радою, земельну ділянку 534 кв.м.. Земельна ділянка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка використовувалася за цільовим призначенням, на ній розташований господарський двір Славгородського СПО Синельниківського районного споживчого товариства. Гаражі продані [PERSON] згідно договору купівлі-продажу. Рішенням виконавчого комітету Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 85 від 14.06.2001 року «Про виділення земельної ділянки для розміщення господарської будівлі», позичаву було надано в постійне користування земельну ділянку в [ADDRESS] в розмірі 534 кв.м. для обслуговування гаража із земель Синельниківського районного споживчого товариста згідно договору купівлі-продажу від 30.05. 2000 року. Згідно рішення Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 28.11.2019 року № 680-23/VII, йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0534 га, яка розташована в [ADDRESS] , на якій розміщена нежитлова будівля (гараж), що знаходиться у його користуванні згідно договору на продажу основних засобів фізичним особам від 30.05.2000 року. (право власності не зареєстровано). Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У зв`язку з цим, позивач просить визнати за ним право власності на гараж (машино-місце), який розташований за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача до початку підготовчого судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав повінстю та просив задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явилась, однак до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі. Проти заявлених позовних вимог не заперечувала. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права ( ч.2 п.1 ст.16 ЦК України). 30.05.2000 року між Синельниківським Райпо в особі представника правління Зимодро В.Н. ( «Продавець» ), та [PERSON] («Покупець»), був укладений договір на продажу основних засобів, згідно з п.1 якого «Продавець» продав, а «Покупець» купив гараж вартістб 2000 грн. З копії квитанції к приходному касовому ордеру № 207, [PERSON] сплатив 2000 грн. за гараж, розташований в с. Славгород. Рішенням виконавчого комітету Славгородської селищної ради № 85 від 14.06.2001 року [PERSON] надана в постійне користування земельна ділянка в [ADDRESS] в розмірі 534 кв.м. для обслуговування гаража із земель Синельниківського РАЙПО згідно договору купівлі-продажу від 30.05.2000 року. З копії державного акту на право постійного користування землею серія ДП [PERSON] на підставі рішення виконкому Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетрвоської області від 14.06.2001 року № 85 надана у постійне користування земельна ділянка площею 0.0534 га, яка розташована на території Славгородської селищної ради, та надана для виробничих цілей. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1150. Рішенням Славгородської селищної ради Синельниківського району 23 сесії 7 скликання було вирішено надати дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0534 га., яка розташована в [ADDRESS] , на якій розміщена нежитлова будівля (гараж), що знаходиться у користуванні [PERSON] згідно Договору на продажу основних засобів фізичним особам від 30.05.2000 року ( право власності не зареєстровано). З інформаційної довідки КП «Синельниквсіьке МБТІ» Дніпропетровської області №1612 від 12.12.2019 року вбачається, що гараж, розташований за адресою : [ADDRESS] заінвентаризований за [PERSON] . Відповідно до ч.1,2 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити повністю, як законно обґрунтовані, документально підтверджені та визнані відповідачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved