Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є власником будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку від 20.05.2017, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір В.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1267. Проте, на дату звернення до суду з відповідним позовом в даному будинку продовжує бути зареєстрованим [PERSON], який приходиться сином колишньому власнику зазначеного вище житлового будинку. Реєстрація місця проживання відповідача у вказаному житлі створює для позивача перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки позивача вимушений нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються залежно від зареєстрованих осіб у житлі осіб. Окрім того, дана обставина створює перешкоди для позивача щодо отримання житлових соціальних пільг. Таким чином, викладене вище суперечить інтересам власника, адже добровільно відповідач не знявся з реєстрації, чим порушує право власності позивача. В судове засідання позивач, належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи не з'явився. Від його представника за довіреністю надійшла заява, в якій представник просить суд розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також не заперечує в разі неявки відповідача проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.3. ст. 122 ЦПК України, про що в матеріалах справи маються відповідні документи, про причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи в його відсутність не надав. Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, а суд відповідно до ст.11 ЦПК України, розглядає справу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку від 20.05.2017, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір В.В. та зареєстрованого в реєстрі за №126, а також копією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.05.2017 за №87603494. Згідно отриманої судом 28 вересня 2017 року у порядку ч.3. ст. 122 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління ДМС України в Харківській області, інформації, [PERSON] , [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається зі змісту складеного депутатом Пісочинської селищної ради акту від 13.11.2017, за адресою: [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], який з січня 2014 року не мешкає за даною адресою. Відповідно до ч. 3 ст.10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Згідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В Законі України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а саме, в ст. 7 передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Судом не встановлено існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням та поважності причин, перелік яких чітко визначений законом, відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання понад 6 (шість) місяців, а тому враховуючи вище викладене, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - підлягає задоволенню. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України ). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved