overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у сумі 80438,42 грн., посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не виконала зобовязань за договором про іпотечний кредит №169_165 від 19.09.2013 р., за яким [PERSON], є поручителем. Відзиву на заяву відповідачами не надано. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що 19 вересня 2013 р. між позивачем та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №169_165, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 45290 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18,5 % річних в порядку, на умовах та і строки, визначені договором, на строк 179 місяців, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 01 вересня 2028 р. на придбання обєкта нерухомості. 19 вересня 2013 р. в якості забезпечення виконання зобовязань за договором про іпотечний кредит №169_165 між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки №169_165/1. Відповідачами зобовязання в повному обсязі не були виконані, в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 80438,42 грн., яка складається з боргу за кредитом 41349,79 грн., відсотків за користування кредитом за період з 03.11.2014 р. по 12.03.2018 р. 27004,01 грн., інфляційних втрат Банку за період з вересня 2014 р. по лютий 2018 р. за прострочення сплати кредиту 2732,19 грн., інфляційні витрати банку з вересня 2014 року по лютий 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом 7512,15 грн., 3% річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.09.2016 р. по 12.03.2018р. 493,97 грн., 3 % річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 02.09.2014 р. по 12.03.2018 1346,31 грн. Вказана сума на підставі ст.ст.526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідачів. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову, надані докази достатніми та переконливими. З відповідачів, у рівних частках, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у сумі 8732,82 доларів США, що за курсом НБУ складає 184262,56 грн., посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не виконав зобовязань за договором про іпотечний кредит №LGY0GI0000002385 від 20.12.2007 р., за яким [PERSON] є поручителем. Представник позивача в судове засідання не зявилась, позов підтримала, справу просила розглядати за її відсутності, про що надала суду письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити, про що надав письмові заперечення на позовну заяву. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслала, про причину неявки суд не повідомила. У судовому засіданні досліджені докази: копія розрахунку заборгованості; копії повідомлень від 22.06.2015 р.; копія реєстру №9315 згрупованих поштових відправлень; копія договору про іпотечний кредит №LGY0GI0000002385 від 20.12.2007 р.; копія додатку №1 до кредитного договору; копія додаткової угоди від 02.09.2008 р. до договору про іпотечний кредит; копія додатку №2 до договору про іпотечний кредит; копія заяви; копія договору поруки №LGY0GI0000002385 від 20.12.2007 р. Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 20 грудня 2007 р. між позивачем та[PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №LGY0GI0000002385, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 37875 грн., зі сплатою 15% річних, строком до 20.12.2017 р. 02 вересня 2008 р. між позивачем та[PERSON] була укладена додаткова угода до договору про іпотечний кредит, відповідно до якої кредитний договір переведено з валюти гривня в валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 8007,94 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 20 грудня 2007 р. в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було укладено договір поруки №LGY0GI0000002385 між позивачем та [PERSON] Відповідачами зобовязання в повному обсязі не були виконані, в результаті цього станом на 09.06.2015 р. виникла заборгованість перед позивачем у сумі 8732,82 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом 6514,03 доларів США, заборгованості за процентами 880,26 доларів США, заборгованості по комісії 179,67 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 731,73 доларів США, штрафу (фіксована частина) 11,85 доларів США, штрафу (процентна складова) 415,28 доларів США. Вказана сума на підставі ст.ст. 526, 1054 ЦК України підлягає стягненню солідарно з відповідачів. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. З відповідачів в рівних частках підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1842,63 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у сумі 90656,53 грн., посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не виконав зобов`язань за договором відновлювальної кредитної лінії № 6/3 від 20.08.2009, за яким [PERSON] та [PERSON] є поручителями. Відзиву на заяву відповідачами не надано. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що 20 серпня 2009 р. між позивачем та [PERSON] був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 6/3, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 47000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 26 % 20 серпня 2019 на споживчі цілі. 20 серпня 2009 р. в якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 6/3. 20 серпня 2009 р. в якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 6/3. Відповідачами зобов`язання в повному обсязі не були виконані, в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем станом на 02.10.2019 у сумі 90656,53 грн., яка складається з боргу за кредитом - 28234,54 грн., процентів за користування кредитом за період з 02.09.2014 по 21.08.2019 - 37086,37 грн., інфляційних втрат банку з жовтня 2012 р. по вересень 2019 р. за прострочення сплати кредиту - 8734,27 грн., інфляційних втрат банку з вересня 2014 р. по вересень 2019 р. за прострочення сплати процентів - 11409,85 грн., 3% річних за прострочення сплати боргу за кредитом за період з 22.06.2012 по 02.10.2019 - 2208,42 грн., 3% річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.11.2012 по 02.10.2019 - 2983,08 грн. Вказана сума на підставі ст.ст.526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідачів. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову, надані докази достатніми та переконливими. З відповідачів, у рівних частках, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути суму у розмірі 301,92 грн. в якості відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, мотивуючи порушенням відповідачем умов контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу. Відзиву на заяву відповідачем не надано. Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено,\~що [PERSON] проходив навчання та військову службу в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з 30 серпня 2017 р., про що було складено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу. 14 лютого 2018 року контракт про проходження військової служби (навчання) між сторонами був достроково розірваний, відповідача виключено зі списків особового складу Національної академії наказом начальника академії від 14 лютого 2018 року № 37. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінчення проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України. Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», курсанти та слухачі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. З загального розрахунку коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта [PERSON] № 1032 від 14.02.2017 вбачається, що сума фактичних витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в університеті з дня його зарахування по день виключення зі списків особового складу складає 301,92 грн., які він зобов`язався добровільно відшкодувати, проте до даного часу сума коштів позивачу не сплачена. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. Судовий збір у розмірі 1762 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути суму у розмірі 39817,56 грн. в якості відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, мотивуючи порушенням відповідачем умов контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу. Відзиву на заяву відповідачем не надано. Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено,\~що [PERSON] проходи навчання та військову службу у Харківському національному університеті Повітряних Сил з 19 серпня 2017 р. по 06 грудня 2017 р. на посаді курсанта, про що було складено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу /а.с.6/. 06 грудня 2017 р. контракт про проходження військової служби (навчання) між сторонами був достроково розірваний, відповідача виключено зі списків особового складу Університету наказом начальника Університету від 05 грудня 2017 року № 275. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінчення проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України. Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», курсанти та слухачі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. З загального розрахунку коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта [PERSON] № 169 від 05.03.2018 вбачається, що сума фактичних витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в університеті з дня його зарахування по день виключення зі списків особового складу складає 39817,56 грн., які він, згідно умов контракту, зобов`язався добровільно відшкодувати, проте до даного часу сума коштів позивачу не сплачена. Суд вважає надані позивачем достатніми та переконливими. Судовий збір у розмірі 1921 грн., на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути суму у розмірі 45204,65 грн. в якості відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, мотивуючи порушенням відповідачем умов контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу. Відзиву на заяву відповідачем не надано. Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено,\~що [PERSON] проходи навчання та військову службу у Харківському національному університеті Повітряних Сил з 20 серпня 2017 р., про що було складено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу. 29 грудня 2017 року контракт про проходження військової служби (навчання) між сторонами був достроково розірваний, відповідача виключено зі списків особового складу Університету наказом начальника Університету від 22 листопада 2017 року № 264. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінчення проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України. Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», курсанти та слухачі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. З загального розрахунку коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта [PERSON] № 799 від 01.12.2017 вбачається, що сума фактичних витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в університеті з дня його зарахування по день виключення зі списків особового складу складає 45204,66 грн., які він зобов`язався добровільно відшкодувати, проте до даного часу сума коштів позивачу не сплачена. Суд вважає надані позивачем достатніми та переконливими. Судовий збір у розмірі 1762 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь військової прокуратури сил антитерористичної операції. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягувати з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, у зв'язку з навчанням на денній (контрактній) формі у Івано-Франківському національному медичному університеті. В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що він навчається у згаданому навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги, яку батько спроможний надати, однак добровільно цього не робить, хоча і не відмовляється, а тому з нього слід в судовому порядку здійснювати стягнення аліментів. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що він спроможний сплачувати для сина аліменти в сумі не більше 700 грн., оскільки у нього на утриманні є малолітня дитина. А дружина знаходиться у відпустці по догляду за нею. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд вважає позов підлягає задоволенню частково. Встановлено, що відповідач являється батьком позивача, який навчається в зазначеному учбовому закладі, на денній (контрактній) формі навчання, вартість якого становить 9550 грн. за семестр, а тому потребує певної матеріальної допомоги, яку [PERSON] зобов'язаний відповідно до ст.199 СК України надавати та має для цього змогу, оскільки є працездатним, та працевлаштованим. Розмір аліментів, в даному конкретному випадку суд відповідно до ст. 200 СК України, виходячи із заявлених позивачем вимог, визначає у твердій грошовій сумі, яка із врахуванням обставин зазначених в ст.182 СК України, на думку суду має становити 800 грн. на місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягувати з відповідачки аліменти в розмірі 350 грн. щомісячно на утримання її малолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Щасливе дитинство» служби у справах дітей Хмельницької обласної державної адміністрації з 10.03.2015 року, при цьому кошти перераховувати на розрахунковий рахунок дитини, який є в ПриватБанку. В судовому засіданні представник служби у справах дітей позов підтримала, пояснила, що за рішенням суду у [PERSON] відібрано без позбавлення батьківських прав сина [PERSON], який знаходиться у вказаному державному дитячому закладу на повному державному утриманні, а тому мати зобовязана сплачувати аліменти. Відповідачка позов не визнала, пояснила, що вона не має можливості сплачувати аліменти на сина, так як у неї є ще троє малолітніх дітей, а інших доходів, крім допомог, які виплачуються на цих дітей, вона не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає позов слід задовольнити частково. Встановлено, що [PERSON] є матірю малолітнього [PERSON]. Згідно рішення Полонського районного суду від 25.03.2015 року у відповідачки відібрано сина, без позбавлення її батьківських прав. Дитина перебуває у згаданому центрі реабілітації дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ч. 2, 3 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Отже, оскільки відповідачка не бере участі в утриманні сина [PERSON], тому на підставі названих норм з неї слід проводити стягнення аліментів. Розмір аліментів на думку суду необхідно визначити згідно положень ст. 184 СК в твердій грошовій сумі, який з урахуванням вимог ст. 182 СК має становити 100 грн. щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що йому згідно договору купівлі - продажу від 21.05.2010 року належить квартира [ADDRESS]. З його згоди в його квартирі була зареєстрована відповідач, яка є його матір'ю. Однак з 11.09.2011 року відповідач в квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує. У зв'язку з реєстрацією відповідача в його квартирі, позивач не має можливості користуватися пільгами по житлово-комунальним послугам. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомила. Суд з урахуванням думки позивача ухвалив: розглянути справу без участі відповідача, заочно. Суд вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. Так, в судовому засіданні було встановлено, що позивачу на праві особистої приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу від 21 травня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Тимченко О.М. (а.с. 7) Згідно довідки № 7881 від 10.09.2018 року, виданої «Міським інформаційно-розрахунковим аналітичним центром» Павлоградської міської ради, за адресою : [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 11) Відповідно до акту від 11.09.2018 року, складеного головою правління ОСББ «Комарова 2» в присутності сусідів [PERSON], [PERSON], про те, що на момент проведення обстеження встановлено, що [PERSON] з 11 вересня 2011 року в квартирі [ADDRESS] не проживає. ( а.с. 10). Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. На підставі ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи рішення по суті суд враховує, що відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає з 11 вересня 2011 року, інтересу до житла не виявляє, витрати по утриманню житла не несе, в зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved