Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу у розмірі 195200 грн., процентів у розмірі 1371,75 грн. та три відсотки річних у розмірі 304,83 грн., а всього 196876,58 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що протягом 2015 року позивач та відповідач, який також на той час перебував у статусі фізичної особи підприємця вели переговори щодо здійснення спільної господарської діяльності з метою отримання прибутку. 02.10.2015 р. не досягнувши згоди щодо істотних умов спільної діяльності Позивач передала [PERSON] грошову суму у розмірі 70 000,00 грн., що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою від 02.10.2015 р. Відповідно до змісту вказаної розписки грошові кошти були прийняті відповідачем в рахунок оплати за виготовлення та переробку одноразових простирадл СМС, але в дійсності згоди щодо будь-яких істотних умов спільної діяльності чи будь-якого іншого правочину, зокрема кількості, виду, розміру, кольору, фасону, строків виготовлення таких простирадл, тощо між позивачем та відповідачем досягнуто не було. Пізніше, 26.11.2015 р. позивач, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на його банківський рахунок, надала останньому грошову суму у розмірі 125 200,00 грн., що підтверджується Платіжним дорученням № 1 від 26.11.2015 р. Проте будь-які зобовязання відповідача, повязані з перерахуванням останньому вказаних грошових коштів, не були чітко визначеними, відповідачем не було надано позивачеві на вказану грошову суму жодних товарів чи послуг, чи виконано будь-яких робіт. Станом на момент виникнення спірних правовідносин відповідач всупереч принципу добросовісності уникав погодження з позивачем істотних умов будь-якого правочину, повязаного з перерахуванням йому грошових коштів, добровільно кошти не повернув, а, тим більше, припинив свою діяльність як фізичної особи-підприємця (запис № 24800060004140067 від 05.05.2017 р.). У звязку з чим позивач вимушена звернутись з вказаною позовною заявою до суду. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши надані докази, приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У 2015 році позивач та відповідач вели переговори щодо здійснення спільної господарської діяльності з метою отримання прибутку. У звязку з чим 02.10.2015 року [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 70\~000 грн. на виготовлення та переробку одноразових простирадл СМС, що підтверджується розпискою, написаною власноруч [PERSON] Також, 26.11.2015 року [PERSON] перерахувала ФОП [PERSON] грошові кошти у розмірі 125200 грн. в якості передоплати згідно рахунку №1/11/15 від 24.11.2015 року, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 26.11.2015 року. Однак, як встановлено у судовому засіданні взяті на себе зобовязання відповідач не виконав, у звязку з чим 17.11.2017 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості у розмірі 195200 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Частина 1 ст. 1213 ЦК України встановлює, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Таким чином, відповідач порушив грошове зобовязання щодо своєчасного повернення суми безпідставно набутих грошових коштів, а, враховуючи дату отримання відповідачем [PERSON], початком прострочення виконання зобовязання щодо повернення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави, слід вважати 27.11.2017 р. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також, відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 ЦК України). Згідно з положеннями ст. 536 цього ж Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи викладене, а також положення імперативної норми - ч. 2 ст. 1214 ЦК України та з урахуванням ч. 1 ст. 8 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами, набутими без достатньої правової підстави має бути обчислено з використанням аналогії закону, шляхом звернення саме до законодавчих актів, які регулюють відносини позики. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З 27.10.2017 р. облікова ставка Національного банку України становить 13,5%. Згідно наданого позивачем розрахунку процентів за користування чужими грошовими коштами та перевіреного судом, загальна сума процентів за період з 27.11.2017 по 11.12.2017 року складає 1371,75 грн. Крім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанції №59 від 15.12.2017 р. позивачем при зверненні до суду з даною позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 2050,76 грн. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно договору, укладеного між МПК «BIG» та ФОП [PERSON] №12/12 від 12.12.2017 р. та Акту наданих послуг витрати на професійну правничу допомогу склали 8200 грн. За таких обставин, оскільки відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача, суд, на підставі наявних доказів у матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved