Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що 16.07.2013 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10.06.2016 року шлюб розірвано. 12.07.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким стягнуто з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини його доходів, починаючи з 17.05.2016 року і по повноліття дитини. Станом на день звернення до суду з даним позовом його матеріальне та сімейне становище змінилось, він одружився, і його дружина вагітна, у зв'язку з чим у нього з'явилися додаткові витрати. Він з усією відповідальністю ставиться до сина [PERSON], сплачує аліменти, приймає участь у додаткових витратах, проводить спільно з ним час. Купує дитині іграшки, водить в дитячі ігрові кімнати, зоопарки, на дитячі атракціони та купує йому солодощі. Неодноразово надав гроші на дитячий садок. У зв'язку з викладеними обставинами просив зменшити розмір аліментів з 1/3 частини на 100 % прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Згодом подав заяву про зменшення позивних вимог, та просив зменшити розмір аліментів до 1/4 частини його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач подав заяву про розгляд справи без його присутності, зменшені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач подала заяву про розгляд справи без її присутності, з вимогами позивача погодилась. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.06.2018 року відкрито провадження. 26.09.2018 року позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог. Згідно ухвали від 09.10.2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Клопотань по суті спору сторонами не заявлялося. В суді встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 16.07.2013 року, мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. 10.06.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено рішення про розірвання шлюбу між сторонами. 12.07.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 17.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 21.04.2017 року Згурівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження № 53801316 по стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини, по виконавчому листу № 755/8186/16-ц, виданому судом 05.08.2016 року. 28.04.2018 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. 01.08.2018 року у них народилася дитина - донька [PERSON]. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. По даній справі встановлено, що з часу постановлення рішення про стягнення аліментів у позивача змінилося сімейне та матеріальне становище, оскільки він має малолітню дитину від другого шлюбу, друга дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною. А тому розмір аліментів має бути зменшений. Вивчивши надані позивачем документи суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладені обставини, та надані позивачем докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved