Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Маріупольський дослідно-експериментальний завод» про стягнення заборгованості з компенсаційних виплат. В позові вказав, що працює в ПАТ «Маріупольський дослідно-експериментальний завод» з 14.01.2004 року, в тому числі в якості головного інженера з 21.01.2004 року. З січня 2010 року відповідач не компенсував йому витрати, які він поніс у зв'язку з виконанням своїх посадових обов'язків, а саме витрати на відрядження, придбання палива при проїздках у відрядження та службових поїздках, господарські та загальногосподарські витрати. При зверненні до адміністрації підприємства відповідача з вимогою виплати вказану компенсацію, належного реагування з боку останнього до теперішнього часу не відбулося, у зв'язку із чим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість з компенсаційних виплат за період з січня 2010 року по січень 2014 року в розмірі 8 110 грн. 64 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про що свідчить відмітка про отримання судового повідомлення. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд розглянув справу заочно, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 14.01.2004 року працює в ПАТ «Маріупольський дослідно-експериментальний завод». З 21.01.2004 року працює на підприємстві на посаді головного інженера, що підтверджується копією наказу про прийняття на роботу № 2 від 14.01.2004 року, копією трудової книжки [NUMBER]. (а.с. 9, 10-12). Згідно копії наказу № 03 від 16.01.2009 року головою правління ВАТ «Маріупольський дослідно-експериментальний завод», за згодою з головою профспілки, в зв'язку з неукомплектованістю підприємства автотранспортом та з метою оперативного вирішення виробничих питань, за узгодженням з власником автотранспорту, було притягнуто до роботи в інтересах заводу автомобіль «Daewo lanos» державний номер [NUMBER], належний [PERSON] (а.с.13). Згідно картки рахунку ПАТ «Маріупольський дослідно-експериментальний завод», №3721 співробітника [PERSON] з 10.01.2010 року по 10.01.2014 року вбачається, що витрати позивача на відрядження, придбання палива в період відряджень та службових поїздок, господарські витрати та інші загальногосподарські витрати складають 8 110 грн. 64 коп. (а.с. 3-8). Відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 05.03.2014 року [PERSON] було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ПАТ «Маріупольський дослідно-експериментальний завод» нарахованих, але не сплачених витрат, у зв'язку із наявністю спору про право. (а.с. 27). Згідно ч.2 ст. 2 Закону України «Про оплату праці», до складу заробітної плати входять заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст. 115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч.1 ст. 121 Кодексу законів про працю України, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями. Відповідно до ч.1 ст. 125 Кодексу законів про працю України, працівники, які використовують свої інструменти для потреб підприємства, установи, організації, мають право на одержання компенсації за їх зношування (амортизацію). Розмір і порядок виплати цієї компенсації, якщо вони не встановлені в централізованому порядку, визначаються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з працівником. На порушення зазначених норм законодавства, компенсаційні виплати, які є частиною заробітної плати позивача, підприємство відповідача на користь [PERSON] тривалий час не виплачує, чим порушує його права, які підлягають захисту. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача стягує компенсацію за витрати, понесені останнім у зв'язку з виконанням своїх посадових обов'язків в розмірі 8 110 грн. 64 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати по справі. На підставі ч. 2 ст. 2, ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 125 Кодексу законів про працю України,

Outcome: approved