Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] з тих підстав, що останній понад рік без поважних причин в зазначеному житлі не проживає. В позові [PERSON] вказав, що він є власником будинку [ADDRESS] . У будинку крім позивача, його дружини та дітей, зареєстрований двоюрідний брат дружини [PERSON] , який понад один рік не проживає в вищевказаному будинку, витрат по утриманню житла не несе, особисті речі останнього в будинку відсутні. Домовленостей між ними щодо найму жилого приміщення чи збереження житлової площі не має, перешкоди у його проживанні не чинилися. Його реєстрація в будинку створює позивачу, як власнику, перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю. Просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 07 лютого 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, повідомлений належним чином про судове засідання через оголошення на сайті суду, у зв`язку з чим, згідно ч. 5 ст. 279, ст.ст. 280-281 ЦПК України, справа розглянута у порядку заочного розгляду за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Договором купівлі- продажу жилого будинку від 10 грудня 1998 року, підтверджується, що будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.12). Згідно довідок Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області Дуболугівського старостинського округу від 15 січня 2020 року, 12 лютого 2020 року, картки реєстрації домової книги [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14,17) Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вказаних норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника. Будинок [ADDRESS] є майном (житлом) позивача, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї власника житла в силу ст. 64 Житлового кодексу України, дані про укладення з ним договору найму житлового будинку також відсутні. Норма закону яка б регулювала порядок визнання особи, яка не є членом сім`ї власника (чи наймачем), такою, що втратила право користування жилим приміщенням в діючому законодавстві, зокрема, ЖК України та ЦК України не передбачена, з огляду на це, слід застосувати аналогію закону, зокрема, ст.405 ЦК України. В позові [PERSON] стверджував, що відповідач більше року, не проживає в будинку, власником якого є позивач. На підтвердження даних тверджень позивач надав суду довідку виконавчого комітету Вертіївської сільської ради Ніжинського району від 29 січня 2020 року, акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства по факту проживання зареєстрованих осіб від 29 січня 2020 року, в яких значиться, що [PERSON] за місцем реєстрації ніколи не проживав і не проживає (а.с.15-16). На думку суду позивач довів той факт, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації тому його слід визнати таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням.

Outcome: approved