Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 03 червня 1994 року. 16 червня 1994 року його право власності на будинок було зареєстровано в Баштанському БТІ під №449 на прізвище [PERSON]. В подальшому рішенням Баштанського районного суду від 10 вересня 2015 року було визнано, що договір дарування вказаного будинку від 3 червня 1994 року належить [PERSON] - позивачу. На час укладення договору дарування та після дарування будинку з позивачем проживала його мати [PERSON] та її чоловік - відповідач. Відповідач [PERSON] у серпні 2010 року переїхав на інше місце проживання в [ADDRESS]. На неодноразові прохання позивача про зняття з реєстрації в належному йому будинку відповідач не реагує. За такого позивач просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Просив про його задоволення. Суду пояснив, що відповідач в спірному житловому будинку не проживає з серпня 2010 року. Залишив будинок добровільно у зв'язку із створенням нової сім'ї. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та вчасно. Заперечень проти позову або заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Вислухав пояснення представника позивача, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази а саме: довідку №684 Баштанського РС УДМС України в Миколаївській області від 02.10.2015 року, згідно якої встановлено, що дійсно відповідач зареєстрований по [ADDRESS]; договір дарування від 03.06.1994 року, згідно якого було встановлено, що позивачу було подаровано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]; рішення Баштанського районного суду від 10.09.2015 року, згідно якого було встановлено, що договір дарування житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] на ім'я [PERSON], належить [PERSON] - позивачу по справі, суд вважає заявлені позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку [NUMBER], який розташований в [ADDRESS], що підтверджується договором дарування ід 03.06.1994 року. В спірному житловому будинку зареєстрований, але не проживає з 2010 року відповідач. Не проживання відповідача за місцем реєстрації з 2010 року підтверджується довідкою №167/01.32 від 15.07.2015 року, виданої виконкомом Добренської сільської ради та актом про встановлення факту не проживання, згідно яких [PERSON] - відповідач по справі, дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але з 06 серпня 2010 року за місцем реєстрації не проживає. Відповідач не є членом сім'ї власника будинку. Будь-яких інших домовленостей щодо користування спірним житловим приміщенням між позивачем і відповідачем не укладалось. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тобто, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні відповідач є колишнім членом сім'ї власника будинку. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Домовленості між власником житла та відповідачем щодо порядку користування спірним житлом не має. Відповідач добровільно залишив спірний житловий будинок. За такого суд вважає, що позов щодо визнання відповідача особою, яка втратила право на користування житловим будинком підлягає задоволенню шляхом усунення перешкод у здійсненні позивачу права користування та розпорядження його власністю, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]

Outcome: approved