Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 22\~629,65 гривень та витрати по сплаті судового збору зазначивши, що 24.06.2016 року позивач та [PERSON] уклали договір, поліс № АЕ/4273604 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ реєстраційний номер [NUMBER]. Зазначеним полісом було передбачено франшизу у розмірі 510,00 грн. 23.09.2015 року на вул. Мечнікова в м. Мелітополь відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були автомобіль «Volkswagen Passat», яким керував [PERSON] та застрахований автомобіль ВАЗ, яким керував [PERSON] Згідно постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.10.2015 року, ДТП сталася в результаті порушення правил дорожнього руху [PERSON] 24.09.2015 року [PERSON] звернувся до позивача із повідомленням про настання випадку. Внаслідок даної пригоди третя особа зазнала матеріальної шкоди через пошкодження майна. Згідно ремонтної калькуляції № 109926 від 06.10.2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля становить 23139,65 гривень. 28.10.2015 року [PERSON] звернувся до АТ «Просто страхування» із заявою паро виплату страхового відшкодування. Зазначена подія була визнана страховою, про що 02.11.2015 року було складено страховий акт. 03.11.2015 року позивач виплатив потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 22\~629,65 грн., таким чином фактичні витрати позивача повязані з страховим випадком складають 22 629,65 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомої для суду причини, про час, місце та дату слухання справи був сповіщений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, ч.1 ст. 224 ЦК України урегульовує питання ухвалення заочного рішення. При цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як у межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. 24.06.2016 року ПАТ «Просто-страхування» та [PERSON] уклали договір, поліс № АЕ/4273604 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засову ВАЗ, реєстраційний номер Ж 6324ЗП, зазначеним полісом було передбачено франшизу в розмірі 510,00 гривень /а.с. 4/. Відповідно до постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області № 320/8297/15-п від 16.10.2015 року [PERSON] був притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки 23.09.2015 року о 18 годині 00 хвилин в м. Мелітополь по вул. Чкалова керуючи автомобілем ВАЗ-2101 д/н Ж6324ЗП з явними ознаками алкогольного спяніння, не обрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», під керуванням [PERSON] який рухався попереду /а.с. 11-12/. 24.09.2015 року [PERSON] звернувся до АТ «Просто-страхування» з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку /а.с.5-6/. Згідно наданого акту огляду транспортного засобу від 24.09.2015 року та ремонтної калькуляції № 109926 від 06.10.2015 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля, становить 23 139,65 гривень /а.с. 13-26/. 28.10.2015 року [PERSON] звернувся до АТ «Просто-страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування /а.с.27/. Вищезазначена дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 02.11.2015 року співробітниками АТ «Просто-страхування» було складено Страховий акт №109926 /а.с.28/. \~\~\~\~ Відповідно до платіжного доручення №17471 від 03.11.2015 року АТ «Просто-страхування» виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 22\~629,65 грн. /а.с.29/. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресивний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика, у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 ст. 33 цього Закону. Відповідно до підпункту 33.1.4 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально». Однак, відповідач всупереч вимог вищенаведених нормативно-правових актів не повідомив страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. До теперішнього часу відповідачем заподіяний збиток не відшкодовано. Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь ПАТ «Просто-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 22 629,65 гривень. Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача документально підтверджений розмір судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved