Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що на підставі кредитного договору № PLP0GA00000069 від 14 березня 2007 року відповідачу був наданий кредит у розмірі 74800грн. з терміном до 14 березня 2017 року та з обов'язком повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлені кредитним договором. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач за кредитним договором свої зобов'язання не виконав, у звязку з чим станом на 10.07.2015 року має заборгованість за договором в сумі 69783,90грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 33635,77грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 17214,00грн., заборгованості по комісії 4083,36грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 11289,63грн., штрафу (фіксована частина) 250грн., штрафу (процентна складова) 3311,14грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також судовий збір в сумі 697,84грн. Представник позивача підтримав вимоги ПАТ КБ ПриватБанк у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі та постановити заочне рішення, про що надав суду заяву. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином шляхом поштового повідомлення (а.с.113, 118). Заяви про розгляд справи за його відсутність від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 03 березня 2016 року згідно ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 березня 2007 року між ПАТ КБ ПриватБанк і [PERSON] укладений кредитний договір №PLP0GA00000069, відповідно до якого відповідачу були надані кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 14.03.2007 року по 14.03.2017 року включно у вигляді простої кредитної лінії у розмірі 83230грн. на наступні цілі: ремонт будинку 74800грн., а також у розмірі 8430грн. на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. Періодом сплати вважати період з 18 по 25 число кожного місяця. Додатком 1 до Додаткової угоди визначений графік та суми погашення кредиту (а.с.7-12). Умовами договору передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, у звязку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. і 5% від суми позову (п.5.4 Договору). В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором №PLP0GA00000069 між ПриватБанк та [PERSON] 14.03.2007 року укладено договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: м.Пирятин, вул..Щорса, 10. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, про що зазначено в рішенні Пирятинського районного суду від 14.11.2008 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили (а.с.58-59). Вказаним рішенням суду в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №PLP0GA00000069 від 14.03.2007 звернуто стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з господарчими будівлями, розташований за адресою: м.Пирятин, вул..Щорса, 10, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ЗАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. На виконання рішення суду від 14.11.2008 позивачем було реалізовано предмет іпотеки за 108000грн, що підтверджено платіжним дорученням №1 від 13.06.2013 (а.с.83). Вказана сума 108000грн. від реалізації іпотечного майна була направлена на погашення заборгованості за кредитним договором №PLP0GA00000069, яка утворилась станом на 13.06.2013 року, згідно умов п. 3.3 даного кредитного договору, про що зазначено у розрахунку заборгованості (а.с.100-105). Однак грошей від реалізації іпотечного майна в сумі 108000грн. не вистачило для повного погашення заборгованості за кредитним договором, залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 18.06.2013 року зменшився та став складати 32887,77грн., станом на 10.07.2015 року 33635,77грн. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Станом на 10.07.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 69783,90грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 33635,77грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 17214,00грн., заборгованості по комісії 4083,36грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 11289,63грн., штрафу (фіксована частина) 250грн., штрафу (процентна складова) 3311,14грн., що підтверджено розрахунком позивача (а.с.4-6, 100-105). Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобовязанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту, сплати процентів за його користування та неустойки. Встановлено, що станом на 10.07.2015р. позичальник в порушення умов договору належним чином не виконав свої договірні зобовязання, у встановлені строки суму кредиту не повернув, на даний час також ухиляється від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. За таких обставин, з врахуванням порушення позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного і повного погашення заборгованості, ненадання відповідачем доказів про погашення заборгованості за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги про стягнення з позичальника заборгованості за кредитом 33635,77грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 17214,00грн., заборгованості по комісії 4083,36грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 11289,63грн., штрафу (фіксована частина) 250грн., штрафу (процентна складова) 3311,14грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Всього сума до стягнення складає 69783,90грн. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір у сумі 697,84грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved