overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо один від одного та не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина. З цих підстав позивач просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з батьком, [PERSON]. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та пояснив про обставини, зазначені у позові. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечували, пояснень не надали. Представник третьої особи повідомив про розгляд справи у його відсутності та підтримав висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з батьком, [PERSON]. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо один від одного та не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина. Ці обставини підтверджуються рішенням Московського районного суду м.Харкова від 20.06.2013 року про розірвання шлюбу між сторонами, свідоцтвом про народження дитини, довідкою з місця проживання дитини від 11.11.2014 року, довідками зі школи від 19.01.2016 року та танцювального клубу від 23.01.2016 року, службовою характеристикою позивача, висновком органу опіки та піклування від 01.06.2016 року. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, приймаючи до уваги, що дитина проживає в м.Харкові, де відвідує школу та танцювальний клуб, відповідач проживає в Російській Федерації, позивач працює, має місце проживання та умови для утримання та виховання дитини, суд вважає, що задоволення позову буде відповідати інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що уклав шлюб з відповідачем, 03 червня 2014 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №149. Від спільного подружнього життя дітей не маємо. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем з тих причин, що між ними склалися неприязні стосунки з причин різних поглядів на життя та сім'ю, у зв'язку з чим вони втратили почуття любові та поваги один до одного, все це призвело до втрати взаємних почуттів, тому, на думку позивача, збереження сім'ї суперечить їх з відповідачем інтересам. Спільного господарства не ведуть. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 03 червня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №149. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Відповідно до ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Під час розгляду справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами на час розгляду справи носять формальний характер, фактично припинені, і, на думку суду, існування сім'ї між ними в майбутньому неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що уклав шлюб з відповідачем 05 червня 1993 року. Від спільного подружнього життя вони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем з тих причин, що між ними склалися неприязні стосунки з причин різних поглядів на життя та сімю, у звязку з чим вони втратили почуття любові та поваги один до одного, тому, на думку позивача, збереження сімї суперечить їх з відповідачем інтересам. Позивач в судове засідання не зявився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач до суду не зявилася, надіславши до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 05 червня 1993 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії V-БК №279271, виданого Вільшансько-Новоселицьким сіль-ЗАГС Васильківського району Київської області. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Відповідно до ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Під час розгляду справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами на час розгляду справи носять формальний характер, фактично припинені, і, на думку суду, існування сімї між ними в майбутньому неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що уклав шлюб з відповідачем 19 листопада 2008 року зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області , актовий запис №383. Від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON], [INFO] Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем з тих причин, що між ними склалися неприязні стосунки з причин різних поглядів на життя та сімю, у звязку з чим вони втратили почуття любові та поваги один до одного, все це призвело до втрати взаємних почуттів, тому, на думку позивача, збереження сімї суперечить їх з відповідачем інтересам. Спільного господарства не ведуть. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до свідоцтва серії 1-ОК №202436, 19 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №383. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Відповідно до ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Під час розгляду справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами на час розгляду справи носять формальний характер, фактично припинені, і, на думку суду, існування сімї між ними в майбутньому неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що уклав шлюб з відповідачем [PERSON] 02 червня 2007 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №139. Зі слів позивача, від шлюбу вони з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем з тих причин, що між ними склалися неприязні стосунки з причин різних поглядів на життя та сімю, у звязку з чим вони втратили почуття любові та поваги один до одного, все це призвело до втрати взаємних почуттів, тому, на думку позивача, збереження сімї суперечить їх з відповідачем інтересам. Позивач в судове засідання не зявився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ОК №175543, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, 02 червня 2007 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №139. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Відповідно до ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Під час розгляду справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами на час розгляду справи носять формальний характер, фактично припинені, і, на думку суду, існування сімї між ними в майбутньому неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що уклав шлюб з відповідачем, [PERSON] 12 травня 2011 року, зареєстрований виконавчим комітетом Великовільшанської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис №1. Зі слів позивача, від спільного подружнього життя дітей не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем з тих причин, що між ними склалися неприязні стосунки з причин різних поглядів на життя та сім'ю, у зв'язку з чим вони втратили почуття любові та поваги один до одного, все це призвело до втрати взаємних почуттів, тому, на думку позивача, збереження сім'ї суперечить їх з відповідачем інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Великовільшанської сільської ради Васильківського району Київської області, 12 травня 2011 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №1. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Відповідно до ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Під час розгляду справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами на час розгляду справи носять формальний характер, фактично припинені, і, на думку суду, існування сім'ї між ними в майбутньому неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що уклав шлюб з відповідачем, [PERSON], 24 лютого 2006 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №55. Зі слів позивача, від спільного подружнього життя дітей не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем з тих причин, що між ними склалися неприязні стосунки з причин різних поглядів на життя та сім'ю, у зв'язку з чим вони втратили почуття любові та поваги один до одного, все це призвело до втрати взаємних почуттів, тому, на думку позивача, збереження сім'ї суперечить їх з відповідачем інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, 24 лютого 2006 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №55. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Відповідно до ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Під час розгляду справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами на час розгляду справи носять формальний характер, фактично припинені, і, на думку суду, існування сім'ї між ними в майбутньому неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що у належному йому житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у 2008 році був зареєстрований відповідач, який у ньому не проживає та ніколи не проживав. У зв`язку з наведеним позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, повідомив про те, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи відповідач у судове засідання також не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався. З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. У належному позивачу житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований відповідач (а.с. 11-13, 17). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області від 31 травня 2019 року № 1368 у житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не проживає та ніколи не проживав (а.с. 18). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном (ч. 1 ст. 403 ЦК). Частиною 2 ст. 406 ЦК передбачена можливість припинення сервітуту за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про доведеність факту непроживання відповідача у належному позивачу житловому будинку, у зв`язку з чим вважає за потрібне задовольнити позовну заяву. Також суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначила, що 08.07.2015 року сторони уклали договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача позику в розмірі 92430 грн. зі строком повернення частини у розмірі 50000 грн. до 01.09.2015 року та решти в сумі 42430 грн. до 01.01.2016 року. На підтвердження отримання позики відповідачем складено розписку про отримання позики. Вказуючи на те, що відповідачем порушено умови договору щодо строку повернення коштів, просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 92430 грн. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, представник надала заяву про розгляд справи без їх участі та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.07.2015 року сторони уклали договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача позику в розмірі 92430 грн. зі строком повернення частини у розмірі 50000 грн. до 01.09.2015 року та решти в сумі 42430 грн. до 01.01.2016 року. На підтвердження отримання позики відповідачем 08.07.2015 року складено розписку про отримання позики. Згідно ч. 1 ст.1047 ЦК України на\~\~підтвердження\~\~укладення\~договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 позичальник\~\~зобов'язаний\~\~повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У звязку з настанням строку повернення позики, в порушення умов договору відповідач вказану суму позики у розмірі 92430 грн. станом на 19.09.2017 року не повернув позивачу. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин, вимоги про стягнення заборгованості за договором позики підлягають до задоволення у повному обсязі зі стягненням, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved