Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить звільнити його від заборгованості зі сплати аліментів з 06 жовтня 2016 року по 22 серпня 2017 року, за рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2017 року (ЄУН 2/389/2607/16-ц, провадження №2/389/923/16). Вимоги обґрунтував тим, що згідно з рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2017 року (ЄУН 2/389/2607/16-ц, провадження №2/389/923/16) за позовом [PERSON] його було визнано батьком [PERSON], [INFO] та стягнуто аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 06 жовтня 2016 року до його повноліття. У подальшому рішенням апеляційного суду Кіровоградської області розмір аліментів було зменшено до 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця. Так як рішення про сплату аліментів було ухвалене 30 листопада 2017 року виникла заборгованість з 06 жовтня 2016 року, яку необхідно сплачувати з його заробітної плати щомісяця згідно з рішенням суду. Також, за рішенням Знам'янського міськрайонного суду від 09 серпня 2010 року по справі №2-1573/10 за позовом [PERSON] з нього утримуються аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 19 липня 2010 року до її повноліття. На даний час його матеріальний стан сильно змінився, оскільки він з 08 серпня 2014 року перебуває у другому шлюбі з [PERSON], від цього шлюбу має дочку [PERSON], [INFO]. За рішенням суду від 17 листопада 2016 року (провадження №2/389/1017/16, ЄУН 389/2864/16-ц) сплачує аліменти на дитину та дружину, так як вона перебуває у відпустці по догляду за [PERSON], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 04 листопада 2016 року до повноліття доньки. Крім того, його мати, [PERSON], [INFO], є пенсіонеркою, потребує догляду, лікування, обстеження стану здоров'я. Він також має хронічне захворювання, у зв'язку з яким потребує щорічного санітарно-курортного лікування та великих матеріальних затрат на лікування. Із залишку заробітної плати, що залишається після відрахування аліментів, йому також необхідно оплачувати комунальні послуги, забезпечувати себе всім необхідним (купувати речі та харчі). Перераховані обставини поставили його в дуже скрутне матеріальне становище, через яке він не має коштів на існування. Так, відрахування із заробітної плати на утримання аліментів на трьох дітей та заборгованість по аліментам, яка виникла за рішення суду від 22 серпня 2017 року у справі №2/389/2607/16-ц за період з 06 жовтня 2016 року по 22 серпня 2017 року, складають більше 70% його заробітку, що унеможливлює його існування. За таких обставин, з посиланням на положення ч.1 ст.192 СК України, він звернувся з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги не визнала, надала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що 22 серпня 2007 року Знам'янським міськрайонним судом Кіровоградської області за її позовом у справі №2/389/923/16 (ЄУН 389/2607/16-ц) було ухвалено рішення, яким [PERSON] визнано батьком її сина [PERSON] та призначено стягнення аліментів у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу). В листопаді 2017 року відповідач на вказане рішення подав апеляційну скаргу, за наслідками розгляду якої Апеляційним судом Кіровоградської області було прийнято рішення від 30 листопада 2017 року про зменшення розміру аліментів до 1/6 частини з усіх видів заробітку. Так як рішення про сплату аліментів було прийняте 30 листопада 2017 року у [PERSON] виникла заборгованість по сплаті аліментів з 06 жовтня 2016 року. Вказана заборгованість виникла через те, що при розгляді зазначеної вище справи відбувалося навмисне затягування її розгляду [PERSON] Він не з'являвся в судові засідання та двічі не з'явився на призначену генетичну експертизу. Крім того, в позовній заяві позивач посилається на те, що сплачує аліменти на утримання дочок: [PERSON], [PERSON] у розмірі 25% на кожну дитину і зменшувати розмір аліментів на цих двох дітей не намагається взагалі. На її сина [PERSON] він платить 1/6 частину від доходів, при цьому хоче скасувати заборгованість у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем. Позов [PERSON] по стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] та на її утримання до досягнення дочкою трьохрічного віку було подано після того як вона подала позов про встановлення батьківства та стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], тобто навмисно. До теперішнього часу [PERSON] та [PERSON] проживають спільно у шлюбі за однією адресою. Посилання позивача на те, що він матеріально допомагає своїй матері, яка в силу ч.1 ст.202 Сімейного кодексу повинна бути непрацездатною та потребувати матеріальної допомоги, нічим не підтверджені. Так, рішення суду про стягнення аліментів на батьків відсутнє, докази про надання матеріальної допомоги не надані. Також відповідач зазначила, що проживає та виховує сина одна, має невелику заробітну плату, дитина хворіє, вона змушена самостійно, без допомоги батька, оздоровлювати її, оплачувати послуги за відвідування дитячого садочка, купувати ліки, харчі, одяг. У цьому році [PERSON] піде до першого класу, це також призведе до значних витрат. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №2/389/923/16 (ЄУН 389/2607/16-ц), суд вважає, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області ухваленим у справі 2/389/923/16 (ЄУН 389/2607/16-ц) за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання відповідача батьком та стягнення аліментів, позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а саме [PERSON] визнано батьком дитини [PERSON], [INFO] та стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини, у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття [PERSON], починаючи стягнення з 06 жовтня 2016 року, тобто з дня звернення з позовом до суду. На вказане рішення Знам'янського міськрайонного суду [PERSON] до Апеляційного суду Кіровоградської області було подано апеляційну скаргу. За наслідками розгляду апеляційної скарги Апеляційним судом 30 листопада 2017 року ухвалено рішення, яким рішення першої інстанції змінено в частині визначення розміру аліментів стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], а саме змінено частку призначених до стягнення аліментів з 1/4 на 1/6. При цьому, з матеріалів вказаної справи вбачається, що до суду з даним позовом [PERSON] звернулася 06 жовтня 2016 року, 21 жовтня 2016 року у справі було постановлено ухвалу про відкриття провадження, розгляд справи призначено на 28 жовтня 2016 року. Відповідач позовні вимоги не визнавав, у судові засідання не з'являвся з різних причин, у зв'язку з чим справа неодноразово відкладалася. Зрештою у справі двічі призначалась судово-генетична експертиза, проти якої не заперечував і відповідач. Однією з умов проведення генетичної експертизи є присутність при дослідженні дитини та обох сторін, але відповідач за викликами до експертної установи не з'являвся, у зв'язку з чим відповідні ухвали суду про призначення експертизи двічі повертались без виконання. Згідно довідки Знам'янського МРВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 27.02.2018 № 3663, станом на 01.02.2018 року заборгованість по аліментам за вказаним вище рішенням суду складає 20 076,27 грн. Судом також встановлено, що за виконавчим листом №2-1573/10 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісяця, до її повноліття (а.с.153, ц/с № 2/389/923/16). Рішенням Знам'янського міськрайонного суду від 17 листопада 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], 10 червня 2015 року та на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, стягнуто аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дочки, розпочавши стягнення з 04 листопада 2016 року (а.с. 90, ц/с № 2/389/923/16). Відповідно до звітів про здійснені відрахування та виплати наданих за місцем роботи позивача - Локомотивним депо Знам'янка Одеської залізниці, за період з червня 2017 року по грудень 2017 року останньому нараховано заробітну платну інші доходи (виплати) в сумі 97221 грн. 12 коп. Утримано податків та інших обов'язкових платежів 19726 грн. 02 коп. Також за цей період утримано 43328 грн. 69 коп. аліментів, що у відсотковому співвідношенні за кожен з місяців, крім листопада та грудня, складає 50% заробітку. В листопаді становить 66,67 %, а в грудні 70% (а.с.9, 59). З наданої позивачем довідки Комунального закладу «Знам'янська міська лікарня імені А.В. Лисенка» від 17 січня 2018 року вбачається, шо [PERSON] перебуває на «Д» обліку у лікаря - дерматолога, має діагноз: поширений псоріаз, зимовий тип (а.с. 58). Про наявність у позивача вказаного захворювання свідчать також акт дослідження стану здоров'я від 25 жовтня 2016 року складений Комунальним закладом «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер», листок непрацездатності від 19 січня 2018 року, згідно з яким він у період з 19 січня 2018 року по 29 січня 2018 року перебував на денному стаціонарі, та надані суду фото. Через захворювання відповідач потребує санітарно-курортного лікування (а.с. 60,94,97,98). У довідках квартального комітету №33 міста Знам'янка зазначено, що [PERSON] з дружиною [PERSON], яка не працює, та їх малолітньою дитиною [PERSON] проживають в будинку матері [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Мати знаходиться на утриманні сина, по хворобі (а.с. 21,86). Водночас, як з'ясовано в судовому засіданні мати позивача проживає окремо разом із чоловіком (батьком позивача). Також до матеріалів справи позивачем долучено медичні документи про стан здоров'я матері [PERSON] й додано документи, що підтверджують отримання матір'ю субсидії на оплату комунальних послуг, в якій одночасно містяться дані про доходи членів її сім'ї (її та чоловіка (батька позивача)) за 6 місяців 2017 року в загальній сумі 19 556,38 грн., що приблизно дорівнює 3260 грн. на місяць, тобто не менше розміру прожиткового мінімуму встановленого для непрацездатних осіб на кожного (а.с. 62-75,91-93). В свою чергу, відповідачем до матеріалів справи долучено розрахункові листи видані ОКВП «Дніпро-Кіровоград», згідно з якими, її середня заробітна плата до виплати за період липень - грудень 2017 року склала 22044 грн. 92 коп. (а.с. 24-26). А також останньою додано інші документи, які свідчать про стан здоров'я дитини, та про витрати, які вона несе у зв'язку з вихованням та утриманням сина (а.с. 27-52). У відповідності до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.12 та частинами 1,5,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 8 та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 180 СК Україна встановлено безумовний обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання ними цього обов'язку передбачені статтею 181 СК України. Сімейне законодавство також передбачає судове встановлення порядку сплати заборгованості та умови звільнення від її сплати. Так, відповідно до частин 1 та 2 ст.197 СК України суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості, виходячи з матеріального та сімейного стану платника аліментів, а також може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Закон не містить визначень істотності обставин, а тому це поняття є оціночним і такий характер обставин має визначатись судом в кожній конкретній справі. Способи правового регулювання правовідносин зі сплати заборгованості за частинами 1 та ч.2 ст.197 СК України, а саме відстрочка, розстрочка, часткове та повне звільнення є водночас окремими та взаємопов'язаними заходами сприяння платнику аліментів щодо виходу із важкого матеріального стану, що виник з поважних причин. Аналіз цих заходів, їх послідовне викладення та ступень об'єктивності дають підстави для висновку, що правила частини 2 статті 197 СК України можуть застосовуватись у виняткових випадках, які виходять за межі обставин, зазначених у частині 1 цієї норми (матеріального та сімейного стану). Такими випадками закон визнає тяжку хворобу та чи інші істотні обставини. Обставини, зазначені позивачем, а саме: знаходження на його утриманні ще двох дітей та дружини, на яких він також сплачує аліменти за судовим рішенням; необхідність надання допомоги матері, яка є пенсіонеркою та у зв'язку з захворюваннями та похилим віком потребує матеріального забезпечення з його боку; необхідність сплати комунальних послуг, придбання для себе речей та харчів, стосуються його матеріального та сімейного стану, що прямо передбачено ч.1ст.197 СК України та є підставою відстрочки або розстрочки сплати заборгованості. Ці обставини не виходять за межі диспозиції частини 1 цієї норми та не можуть одночасно бути як підставою для розстрочки, відстрочки, так і істотними обставинами за ч.2 ст.197 СК України, що дають право на звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості. Сама по собі хвороба, яка наявна у позивача, не може бути підставою для його звільнення (повного або частково) від сплати заборгованості по аліментам. Зрештою, як встановлено при огляді матеріалів цивільної справи №2/389/923/16 (ЄУН 389/2607/16-ц) за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів, відповідач позовні вимоги не визнавав, неодноразово не з'являвся як в судові засідання так і до експертної установи для проведення експертизи за викликами. Така поведінка [PERSON] сприяла тривалому розгляду справи, що дає підстави вважати, що борг про звільнення від сплати якого він наразі просить суд, виник поміж іншого і з його необачності. Звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам, навіть часткове, призведе до порушення прав цієї дитини та одержувача аліментів. До того ж, визначена частка аліментів на утримання сина позивача [PERSON] (1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця), і так є меншою ніж ті, що визначені на двох інших дітей (на кожну дитину по 1/4 частині з усіх видів заробітку щомісяця). Таким чином, суд не вбачає виключних обставин, що могли б бути підставою для звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам за ч.2 ст.197 СК України. Питання про розстрочення або відстрочення сплати заборгованості позивачем не порушувалося. Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed