Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь понесені ним витрати на лікування і поховання [PERSON], померлої 16.08.2016 року в сумі 47567,73 грн.; стягнути судові витрати. В обгрунтування позову зазначив, що він близько 40 років проживав зі своєю дружиною [PERSON], яка померла 16 серпня 2016 року. Перед смертю вона тяжко хворіла, потребувала стронньої допомоги, яку він їй надавав. За весь час він потратив багато грошей, однак збереглось лише два чеки на загальну суму 1080,46 грн. Він також організував її поховання, на що витратив 10160,84 грн. Крім цього, замовив та поставив пам'ятник на що витратив 36326,00 грн. Таким чином, на все витратив 47567,73 грн. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з належного їй права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Він є співвласником іншої 1/2 частини квартири. Після звернення до приватного нотаріуса з метою прийняття спадщини, він дізнався, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 02.02.2010 року померла розірвала з ним шлюб, а тому він не є спадкоємцем першої черги та не має права на спадщину. Крім того, йому стало відомо, що спадщину прийняв її син від іншого шлюбу відповідач [PERSON], який проживає в Республіці Білорусь, однак не зважаючи на те, що він проживає в іншій державі він часто приїжджає до м. Херсона, однак ніякої допомоги у догляді він не надава, витрат за поховання не приймав. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення в газеті Урядовий Кур'єр №245 від 28 грудня 2017 року, причини не явки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, облаштування та утримання місця поховання, поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Судом встановлено, що [PERSON] померла 18 серпня 2016 року. Відповідно до листа Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] №01/01-16 від 01.01.2018 року, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син [PERSON]. Відповідач у справі є спадкоємцем спадкового майна померлої. Згідно з ч.1ст.1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення. У статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини і до поміщення труни з тілом у могилу. У зв'язку з похованням [PERSON], [PERSON] було витрачено 47567,73 грн. для придбання необхідних для поховання речей, що підтверджується договором-замовлення №2098 від 19.08.2016 р., квитанцією №000444 від 17.08.2016 р., квитанцією №000640 від 17.08.2016 р., квитанцією №001656 від 18.08.2016 р., квитанцією №000496 від 19.08.2016 р., товарним чеком №61 від 15.09.2016 р. Крім того під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення та єдину методику визначення вартості надання громадянам необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства (ст.ст. 8, 12 Закону). Таким чином, витрати на проведення поминальних обідів будь-то одразу після поховань, або на 9 днів, 40 днів, 1рік, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодовувати які спадкоємець зобов'язаний відповідно ст. 1232 ЦК України, тому стягненню не підлягають. Відповідно дост.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial