Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить\~ стягнути з відповідача [PERSON]\~ на користь позивача\~ заборгованість за кредитним договором на загальну суму 35086 грн. 63\~ коп., та суму сплаченого позивачем судового збору. Свою вимогу позивач обґрунтував тим, що 13.09.2011 між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та фізичною особою [PERSON] було укладено Кредитний договір № BLaЖГА00073363. Відповідно до умов якого відповідачу [PERSON] було надано кредит на поточні потреби на суму 10000 грн.00 коп., з зазначенням терміну повернення кредиту 13.09.2014 рік. . Умовами вказаного договору було передбачено, що позичальник, тобто відповідач [PERSON] був зобовязаний сплачувати щомісячно в день повернення Кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості зі кредитом, наведеному у Додатку № 1. Процентна ставка за Договором встановлена на рівні 5% річних. Щомісячна плата у вигляді комісії за управління Кредитом встановлена у розмірі 1,75% від суми Кредиту . Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання за договором в повному обсязі, а відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плати за управління Кредитом, які передбачені п. 2.5 Кредитного договору. Так, з березня 2013 року виникла прострочена заборгованість за кредитом і відповідач взагалі припинив погашення кредиту за договором. Таким чином, загальна сума заборгованості Відповідача за Договором, відповідно до розрахунку заборгованості станом на 15.08.2015 року, становить 35086,63 грн., з них: прострочена до повернення сума кредиту - 6 152,36 грн.; прострочені проценти за користування Кредитом - 540,46 грн.; комісії за РО (комісія за управління кредитом) у розмірі -1 765,95 грн.; плата за пропуск платежів - 26 627,86 грн.. У звязку з чим позивач був вимушений звернутись до суду. Представник позивача в судове засідання з»явився. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснення надав аналогічно обставинам викладеним в позові. Представник відповідача в судове засідання з»явився. Проти задоволення позову заперечував частково. Вказуючись на той факт, що на думку відповідача [PERSON], нарахована позивачем сума заборгованості занадто збільшена в частині нарахування штрафних санкцій. Крім того, вважає, що з урахуванням того, що відповідач [PERSON] припинив сплачувати кредит в 2013 році то на даний час на частину заборгованості , яка складається з штрафних санкцій сплинув строк позовної давності Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ПАТ « ВіЕйБі Банк» підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засідання встановлено, що 13.09.2011 між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та фізичною особою [PERSON] було укладено Кредитний договір № BLaЖГА00073363.. Згідно пунктів 1.2. - 1.6. вказаного Кредитного договору, [PERSON] надав Позичальнику - відповідачу [PERSON] кредит на поточні потреби в розмірі 10 000,00 грн., термін повернення Кредиту - 13.09.2014 року. Відповідно до п. 2.4.2. зазначеного кредитного договору, проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості зі кредитом, наведеному у Додатку № 1 цього Договору. Також, п.3, та п.4 спеціальною частиною зазначеного кредитного договору передбачена процентна ставка за договором встановлена на рівні 5% річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управлінняк Кредитом встановлена у розмірі 1,75% від суми кредиту . Вимогами п. 2.5.2. даного кредитного договору, передбачено, що позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок Банку, вказаний у п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за сум платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання за кредитним договором № BLaЖГА00073363 від 13.09.2011 року в повному обсязі та надав відповідачу [PERSON] зазначені кошти. В свою чергу, [PERSON] своїм підписом в зазначеному кредитному договорі надав свою згоду на виконання вимог передбачених кредитним договором № BLaЖГА00073363 від 13.09.2011 року. Вимогами ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання виникають з договорів та інших правочинів. Відповідно до вимог статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання зобов'язання. Однак, як встановленому в судовому засіданні і проти цього не заперечує представник відповідача в 2013 році відповідач [PERSON] припинив належним чином виконувати умови кредитного договору № BLaЖГА00073363 від 13.09.2011 року. У звязку з чим, у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість станом на 15.08.2015 року, становить 35086,63 грн., з них: прострочена до повернення сума Кредиту - 6 152,36 грн.; прострочені проценти за користування кредитом - 540,46 грн.; комісії за РО (комісія за управління кредитом) у розмірі -1 765,95 грн.; плата за пропуск платежів - 26 627,86 грн., що підтверджено розрахунком заборгованості та розрахунком пені. Відповідно до п. 2.4.3. вказаного кредитного договору при простроченні повернення кредиту проценти за користування простроченими до повернення сумами коштів нараховуються в порядку, визначеному п. 2.4.1. Загальної частини Договору. Згідно п. 4.2. Договору у випадку невиконання Позичальником обов'язку, передбаченого п. 3.3.3. Загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань за Договором перевищило 60 (шістдесят) календарних днів, [PERSON] має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини Договору. Згідно із статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України ,як зазначено вимогами ст.1048 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що при порушенні зобовязань наступають наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків. У звязку з невиконанням відповідачами зобовязань за кредитним договором, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог. Щодо пояснень представника відповідача в частині застосування строку позовної давності до частини боргу,який складається з нарахування штрафних санкцій,суд ставиться критично, так як в даному випадку не вбачається порушення строків позовної давності, у звязку з тим, що умовами кредитного договору № BLaЖГА00073363 від 13.09.2011 передбачений кінцевий строк позовної давності, а саме 13.09.2014 року, з даного числа і повинен починатись перебіг позовної давності, передбачений вимогами ст. 257 ЦК України. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, так як є обґрунтованими та повністю знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. На підставі ст.ст. 10, 11, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, ст. 525,526,527,530,612,623,625,1048,1050,1054 ЦК України, суд ,-

Outcome: approved