Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором на загальну суму 28737,82 грн., а також судовий збір, сплачений при зверненні з позовом до суду. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та [PERSON] 06.09.2013 року був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у сумі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] має заборгованість, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Особи, які беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду повідомленні належним чином у порядку, передбаченому ст. ст. 74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідачки в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання повістки про виклик до суду, однак до суду не з'являлася, клопотання про розгляд справи за її відсутності не подавала, про причини неявки суд також не повідомляла. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При викладених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки, яка повідомлена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачки. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов'язального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлено, що відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 06.09.2013 року [PERSON] отримав кредит у сумі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. В порушення умов кредитного договору [PERSON] не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, [PERSON] зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 30.04.2016 року відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем, правильність якого перевірена судом,у [PERSON] виникла перед позивачем заборгованість у сумі 28737,82 грн., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 3853,35 грн.; - заборгованість за процентами - 20189,81 грн.; - заборгованість по комісії - 2850,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 1344,66 грн. Доказів, в розумінні ст. ст. 59, 59 ЦПК України, щодо неправильності складеного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачкою до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] помер 07 липня 2014 року, що підтверджується копією актового запису про смерть № 433 від 10.07.2014 року. З листа Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області № 1199/01-16 від 16.11.2016 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 45805570 від 16.11.2016 року вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, із заявою про прийняття спадщини не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Разом з тим, згідно довідки Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області № 69 від 09.02.2017 року на момент смерті [PERSON] з ним в буд. № 15, по вул. Молодіжна, с. Плоцьк Арцизького району Одеської області проживали [PERSON] - відповідачка по справі, неповнолітні [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмові від неї. В силу ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Встановлені ст. 1281 ЦК України строки це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право, а не є строком позовної давності. Кредиторові спадкодавця належить протягом 6 місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Судом встановлено, що кредиторові стало відомо про смерть спадкодавця 07.10.2016 року. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч. 2 і 3 ст. 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги (ч. 4 ст. 1281 ЦК України). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15 недотримання кредитором передбачених ст. 1281 ЦК України строків пред'явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредита включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. ст. 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Так як саме пред'явлення належної вимоги до спадкоємця визначає право кредитора на стягнення з [PERSON] на його користь грошових коштів, то тягар доказування такої обставини покладається на позивача. Отже, оскільки кредитором спадкодавця [PERSON] до його спадкоємиці [PERSON], не пред'явлено вимогу від дня коли позивач дізнався про відкриття спадщини, тобто з 07 жовтня 2016 року, та навіть з часу, коли позивач дізнався про наявність спадкоємців, тобто з 15 березня 2017 року (позивач отримав інформацію суду про наявність спадкоємців, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ) і до наявного часу, суд вважає, що позивач, в силу ч. 4 ст. 1281 ЦК України позбавлений права вимоги. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на загальну суму 28737,82 грн. В зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог позивача не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат.

Outcome: dismissed