Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати припиненою поруку, встановлену згідно договору від 02.06.2008 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON], як забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 2102/0608/71-099 від 02.06.2008 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.06.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2102/0608/71-099, згідно якого позичальник отримав 36 900 доларів США строком на 360 місяців зі сплатою за користування кредитними коштами 9,5 процентів річних. 02.06.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено договір поруки, що виступав забезпеченням виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором. У подальшому правонаступником кредитора за ПАТ «Сведбанк» став ПАТ «Альфа-Банк». 26 листопада 2015 року позивач отримала копію заочного рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 24 листопада 2015 року про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у розмірі 632 070,73 грн. за кредитним договором № 2102/0608/71-099 від 02.06.2008 року на користь ПАТ «Альфа-Банк». На даний момент заочне рішення скасовано. При ознайомленні з матеріалами цивільної справи їй стало відомо, що ПАТ «Альфа-Банк» до позовної заяви додано додаткову угоду № 1 від 02.06.2008 року до кредитного договору № 2102/0608/71-099 від 02.06.2008 року, предметом якої було збільшення процентної ставки за користування кредитом з 9,50 до 11,90 процентів річних у випадку припинення трудових відносин позичальника та банку. При цьому позивача, як поручителя за кредитом, про дану обставину не повідомлялось, додаткових угод до договору поруки не укладалось. Таким чином, додатковою угодою до кредитного договору, укладеною без згоди поручителя, встановлено збільшений розмір процентної ставки, тобто змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Останній не давав згоди на таку зміну забезпеченого порукою зобов'язання. Вважає, що вказані дії відповідачів порушують її права та законні інтереси. Позивач до суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник ПАТ «Альфа-Банк» надіслав на адресу суду письмові заперечення проти позову в яких просив у задоволенні позову відмовити і провести розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.06.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2102/0608/71-099, згідно якого позичальник отримав 36 900 доларів США строком на 360 місяців зі сплатою за користування кредитними коштами 9,5 процентів річних. 02.06.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено договір поруки, що виступав забезпеченням виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором. У подальшому правонаступником кредитора за ПАТ «Сведбанк» став ПАТ «Альфа-Банк». 26 листопада 2015 року позивач отримала копію заочного рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 24 листопада 2015 року про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у розмірі 632 070,73 грн. за кредитним договором № 2102/0608/71-099 від 02.06.2008 року на користь ПАТ «Альфа-Банк». На даний момент заочне рішення скасовано. При ознайомленні з матеріалами цивільної справи позивачу стало відомо, що ПАТ «Альфа-Банк» до позовної заяви додано додаткову угоду № 1 від 02.06.2008 року до кредитного договору № 2102/0608/71-099 від 02.06.2008 року, предметом якої було збільшення процентної ставки за користування кредитом з 9,50 до 11,90 процентів річних у випадку припинення трудових відносин позичальника та банку. При цьому позивача, як поручителя за кредитом, про дану обставину не повідомлялось, додаткових угод до договору поруки не укладалось. Таким чином, додатковою угодою до кредитного договору, укладеною без згоди поручителя, встановлено збільшений розмір процентної ставки, тобто змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Останній не давав згоди на таку зміну забезпеченого порукою зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Із змісту договору поруки укладеного 02.06.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] вбачається відсутність узгодження умови про можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням без повідомлення поручителя з приводу цього або без укладення з ним додаткових угод до договору поруки. Відповідно до умов п. 11 договору поруки, сторони не мають права в односторонньому порядку відмовитися від прийнятих на себе зобов'язань за цим договором або змінити його умови. Сторони домовились, що будь-які зміни до основного зобов'язання, крім змін, наслідком яких є збільшення обсягу відповідальності поручителя за цим договором, погоджуються між позичальником та Банком самостійно без повідомлення поручителя про такі зміни. Отже доповнення, які були внесені до кредитного договору на підставі укладання додаткової угоди, стосуються як позичальника, так і поручителя, оскільки вплинули на зміну розміру основного зобов'язання та збільшили обсяг відповідальності поручителя. 26 листопада 2015 року позивач отримала копію заочного рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 24 листопада 2015 року про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у розмірі 632 070,73 грн. за кредитним договором № 2102/0608/71-099 від 02.06.2008 року на користь ПАТ «Альфа-Банк». Як роз'яснено у п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до ч.1 ст.559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як за умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК порука припиняється. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Правова позиція з приводу припинення договору поруки висловлена в постановах Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі № 6-18цс 11, від 26.09.2012 р. у справі №6-100цс12, від 20 лютого 2013 року у справі № 6-172цс12, від 10.09.2014 р. .у справі №6-70цс14, від 17.12.2014 р. у справі №6-185цс14, що відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів. Згідно цієї позиції у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на поручителя відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Таким чином суд вважає, що оскільки в договорі поруки між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] умови про збільшення обсягу відповідальності без повідомлення поручителя сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то є законні підстави, у відповідності до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України захистити права особи шляхом визнання договору поруки припиненим. На підставі викладеного,

Outcome: approved