Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 17 грудня 2005 року він та відповідачка одружилися. Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Новопавлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис №05. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У шлюбі з відповідачкою прожили майже 10 років. Однак, на даний час шлюб розірвано. У 2014 році з позовом про розірвання шлюбу зверталася відповідачка. Проте за його ініціативи судом було надано строк для примирення та в інтересах дітей родину було збережено. У звязку із фактичним припиненням шлюбних стосунків вже у 2015 році з позовом про розірвання шлюбу звернувся він. На даний момент рішення про розірвання шлюбу набуло законної сили. З власної волі, не узгодивши з ним як з батьком дітей питання щодо місця проживання дітей, відповідачка залишила сумісне місце мешкання, забрала сина та доньку і проживає на даний час у с. Нестерянка, вул. Гвардійська, 3/1. До цього всі разом проживали (і зареєстровані) за адресою: с. Новопавлівка Оріхівського району Запорізької області вул. Суворова, 200. Він щиро любить своїх дітей, бажає піклуватися про них, виховувати та утримувати їх особисто. Він має постійну роботу та стабільний заробіток - працює у відокремленому структурному підрозділі «Вагонному депо Запоріжжя-Ліве» Державного підприємства «Придніпровська залізниця», має добрі характеристики. Він проживає у [INFO]. Даний будинок фактично належить йому, проте до теперішнього часу право власності в нотаріальному порядку не переоформлено. Має на праві власності 1/3 частку в будинку №100 по вул. Чапаєва в с. Новопавлівка Оріхівського району Запорізької області. І найголовніше - він щиро любить своїх дітей і готовий відстоювати їх інтереси. При цьому не має будь-яких перепон (чи виключних умов), які перешкоджали б йому здійснювати свої батьківські обовязки: він має самостійний дохід, не має алкогольної чи наркотичної залежності, не вчиняє аморальних дій. Тому вважає за доцільне визначити місце проживання дітей з ним - їх батьком за адресою місця їх реєстрації. Окрім того, зважаючи, що мама дітей без узгодження з ним змінила місце їх проживання, на підставі ч.1 ст. 162 Сімейного кодексу України діти мають бути повернені за їх попереднім місцем проживання. Прохає визначити місце проживання його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з ним, їх батьком - [PERSON], за адресою: вул. Суворова, 200, с. Новопавлівка Оріхівського району Запорізької області, повернувши їх негайно за вказаним місцем реєстрації. У судовому засіданні позивач та його представник на позові наполягали, прохали його задовольнити у повному обсязі. Відповідачка та її представник, заперечували проти задоволення позову, прохали суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши сторони по справі, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами та заперечення проти них, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних обставин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 17 грудня 2005 року позивач та відповідачка одружилися. Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Новопавлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис №05./а.с.15/. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]./а.с.16-17/. 2.11.2015 року Рішенням Оріхівького районного суду Запорізької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано./а.с.68/. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Згідно зі ст. ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обовязків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Разом з тим, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини , бути розлучена зі своєю матірю. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка створила нову сімю, переїхала проживати разом з дітьми до с.Нестерянка Оріхівського району Запорізької області. \~\~\~\~ Орган опіки та піклування Оріхівської районної державної адміністрації Запрізької області зробив висновок про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з мамою [PERSON].(а.с.). Зі змісту акту №7 обстеження житлових побутових умов проживання родини [PERSON] вбачається, що матеріально-побутові умови проживання матері задовільні./а.с.44/. За місцем проживання та місцем реєстрації [PERSON] характеризується позитивно, що підтверджується характеристиками, виданими Новопавлівською та Нестерянською сільськими радами Оріхівскього району Запорізької області/а.с.48-49/. Свідок [PERSON], голова Нестерянської сільської ради Оріхівського району Запорізької області суду пояснила, що [PERSON] проживає разом з співмешканцем [PERSON],народила третю дитину. Сімя живе дружньо, діти охайні, навчаються у школі, трудолюбиві. Будинок в якому вони проживають орендують, але депутат ради на даний час вирішує питання про забезпечення сімї власним житлом. За показаннями свідків [PERSON], [PERSON] позивачка піклується про дітей, займається їх вихованням, спиртними напоями не зловживає, забезпечує їх всім необхідним при тому, що позивач не сплачує аліменти на утримання дітей. Свідки [PERSON],[PERSON], є батьками позивача, суду пояснили, що дітям краще буде проживати з батьком, так як у нього є власне житло, [PERSON] народила третю дитину і буде важко виховувати їх онуків. За час життя з їх сином відповідачка не вживала алкогольні напої, лише по святам, аморальні дії не вчиняла, не перешкоджає спілкуватися їм як з онуками так і батькові з дітьми. Представник третьої особи [PERSON] суду пояснив, що в присутності психолога була заслухана думка дітей щодо їх бажання проживати з одним із батьків.Діти люблять кожного з батьків, але бажають залишитися проживати разом з матірю [PERSON], і систематично бачитись із своїм батьком [PERSON] Отже, судом встановлено, що жодних доказів, які б засвідчували протиправну поведінку матері, неналежне виконання нею своїх материнських обов'язків, матеріали справи не містять. Ні в матеріалах справи, ні в поясненнях позивача не вказані і належними доказами не підтверджені виняткові обставини які можуть вплинути на розлучення дітей з матір'ю. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Outcome: dismissed