Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [INFO] про відшкодування моральної шкоди. Вимоги обґрунтовує тим, що наказом військового комісара [INFO] від 26.11.2018 року № 92 на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Постановою Восьмого апееляційного адміністративного суду від 08.04.2019 р. даний наказ було визнано протиправним та скасовано. Зазначає, що відповідач незаконно притягнувши його до дисциплінарної відповідальності, спричинив йому моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, приниженні честі та гідності офіцера Збройних Сил України, яке мало місце на зборах осіб офіцерського складу, військовослужбовців та держслужбовців [INFO] . Просить стягнути з [INFO] на свою користь моральну шкоду в сумі 50 000 грн. Ухвалою суду від 12.09.2019 року до участі у розгляді справи за позовом [PERSON] до [INFO] про відшкодування моральної шкоди залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [INFO] та Головне Управління Державної казначейської служби у Волинській області. 21.05.2019 р. відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позову, оскільки діями відповідача не заподіяно позивачу моральну шкоду. 05.06.2019 р. позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача 05.07.2019 р. подав заперечення на відповідь на відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що наказ про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани не оголошувався позивачу на зборах військовослужбовців [PERSON] . Такий наказ був доведений до відома позивача особисто ним у кабінеті, в присутності [PERSON] та [PERSON] . Після рішення суду позивачу виплачено премію, котру він не отримав внаслідок накладення дисциплінарного стягнення. Діями відповідача не заподіяно моральної шкоди позивачу, а тому просить відмовити у задоволенні позову. Представник[INFO] просив\~відмовити у\~задоволенні позову.\~Пояснив,\~що підставою\~стягнення моральної\~шкоди \~є наявність шкоди, протиправність дій заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Оскільки позивач не довів наявність шкоди внаслідок протиправних дій відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між шкодою і протиправними діями, тому відсутні підстави для задоволення вимог. В судовому засіданні представник Головного Управління Державної казначейської служби у Волинській області просила відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач жодними доказами не довів обставину заподіяння йому моральної шкоди та її розмір. Заслухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, дослідивши та оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що наказом військового комісара [PERSON] від 26.11.2018 року № 92 на [PERSON] було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Не погоджуючись із законністю накладення на нього дисциплінарного стягнення, позивач звернувся в суд із позовом про скасування цього наказу. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2019 р. даний наказ було визнано протиправним та скасовано. Позивач зазначає, що відповідач наклавши дисциплінарне стягнення у виді догани спричинив йому моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, приниженні честі та гідності, оскільки оголошення догани відбулось на зборах офіцерського складу Володимир-Волинського ОВК. Вирішуючи вимогу про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Частиною першою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. За приписами пункту 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З вищенаведеного слідує, що для відшкодування моральної шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 січня 2018 року в справі № 804/2252/14. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, при цьому, в силу вимог ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, вона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Однак, позивачем не надано суду жодного доказу спричинення йому моральної шкоди внаслідок накладення дисциплінарного стягнення, не зазначено та не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та настанням будь-яких негативних наслідків внаслідок таких дій для позивача, в тому числі у вигляді моральної шкоди. Також позивач не довів, які саме душевні страждання він зазнав і в чому вони проявились. Не доведено і те, що внаслідок дій відповідача, у позивача відбулись вимушені зміни у його життєвих чи виробничих стосунках, їх тяжкість, а також розмір моральної шкоди (50\~000 грн). Позивач обгрунтовував заподіяння моральної шкоди тим, що дисциплінарне стягнення було оголошене на зборах осіб офіцерського складу Володимир-Волинського ОВК, чим було принижено його честь і гідність та заподіяно моральну шкоду. Однак доводи позивача про оголошення догани на зборах осіб офіцерського складу не доведені жодними доказами, тобто не знайшли свого підтвердження в суді та спростовані пояснення відповідача, котрий підтвердив, що догана позивачу була доведена до відома не на зборах, а в кабінеті позивача, в його присутності та в присутності [PERSON] . Таким чином, позивачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували, що внаслідок притягнення його до дисциплінарної відповідальності відбулось приниження честі та гідності, зниження престижу, ділової репутації, і як наслідок - заподіяння моральної шкоди. Сам факт притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, без доведення наявності шкоди та без доведення наявності причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і діями відповідача, які є обов`язковими умовами для відшкодування моральної шкоди, не свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди. Також суд звертає увагу, що порушені права позивача були повністю відновленні шляхом скасування дисциплінарного стягнення та виплати йому скасованої премії за грудень 2018 р. З огляду на наведене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є не обгрунтованими, не довеними, а тому не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed