Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, вказуючи, що сторонами зареєстровано шлюб 08.05.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 262. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відмінність характерів та поглядів на сімейне життя. У звязку з відсутністю взаєморозуміння в сімї постійно виникали суперечки та сварки, внаслідок чого в сторін склалися стійкі неприязні стосунки. Шлюбні відносини фактично припинені в лютому 2015 року, з цього часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ сумісного майна в сторін не має. Матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина позивач надає в добровільному порядку. Подальше спільне проживання та збереження родини вважає неможливим, тому просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, на позові наполягає. Відповідачка в судове засідання не зявилась. Про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином, про що свідчить її підпис в рекомендованому поштовому повідомленні, яке повернулось на адресу суду, відомостей про поважні причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення справи або про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. В раніше поданій заяві відповідачка просила слухати справу за її відсутності, заперечувала проти розірвання шлюбу, за її клопотанням сторонам був наданий строк для примирення в два місяці. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про розгляд справи за його відсутності, у звязку з неявкою відповідачки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено наступне. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08.05.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 262, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб. /а.с. 5/. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. /а.с. 6/. Як встановлено судом, причиною розпаду сімї стала відсутність між подружжям взаємоповаги та взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги один до одного та, як виявилось, різні погляди на сімейне життя, побут, на ґрунті чого постійно виникають сварки та суперечки, внаслідок чого в сторін склалися стійкі неприязні стосунки. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені в лютому 2015 року, сторони однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ сумісного майна в сторін не має. Відповідно до ст.111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ухвалою суду від 22 вересня 2015 року за клопотанням відповідачки сторонам було надано строк для примирення 2 місяці. Судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Питання про утримання малолітнього сина сторони вирішуватимуть у встановленому законом порядку. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вищевикладене, зважаючи на такий принцип як добровільність шлюбу та недопущення примушування до шлюбу, приймаючи до уваги, що у наданий судом строк для примирення сторони не примирилися, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам позивача і тому шлюб між ними підлягає розірванню.

Outcome: approved