Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №92 по вул.Польовій в м.Мелітополі Запорізької області, посилаючись на те, що йому та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності вказаний будинок. В 2000 році він зареєстрував в даному будинку племінника [PERSON] Однак з моменту реєстрації відповідач в будинку не проживає, його речей в ньому не має. На теперішній час позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним будинком, а тому вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання позивач не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, судова повістка повернулась з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання» та «не відсутністю адресата вдома». Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідача немає. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з\~п.\~4\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України,\~днем вручення\~повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки та відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк суду не надано. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі договору дарування будинку від 07.08.1997 року та витягу з Державного реєстру речових прав право власності на житловий будинок № 92 по вул. Польова в м.Мелітополі Запорізької області, зареєстровано на праві спільної сумісної власності за позивачем та третьою особою [PERSON] /а.с.7,13/. Так, судом встановлено, що відповідач зареєстрований\~\~у вищевказаному будинку, але не мешкає в ньому з 2000 року, що підтверджується довідкою голови квартального комітету №1 Мелітопольської міської ради /а.с.10/. У зв'язку з реєстрацією відповідача у належному позивачу будинку, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач є членом сімї позивача, а саме його племінником. Тому, згідно з чинним законодавством у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності [PERSON] у будинку судом не встановлено. Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позов [PERSON] є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved