Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 10 листопада 2011 року на підставі усної домовленості про продаж автомобіля він видав нотаріально посвідчену довіреність на ім`я [PERSON] , якою уповноважив продати належний на праві власності автомобіль Toyota Tundra, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та передав відповідачу автомобіль для реалізації. В жовтні 2012 року позивачу стало відомо, що [PERSON] автомобіль зняв з обліку в органах ДАІ, але гроші за проданий автомобіль позивачу не передав. 26 жовтня 2012 року та 11 грудня 2012 року позивач звертався до Куйбишівського РВ УМВС України в Запорізькій області з заявою про розшук належного йому майна, заяву внесено до ЄРДР 14.12.2012 року. Постановою від 30 листопада 2014 року кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення. Згідно з довідкою-рахунком серії ДПІ № 521629 від 13.03.2012, автомобіль продано 13.03.2012 за ціною 224400,00 грн., які відповідач безпідставно набув від реалізації належного позивачу майна. До теперішнього часу [PERSON] грошей за проданий автомобіль не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача кошти отримані від реалізації його автомобіля в розмірі 224400,0 грн., інфляційні втрати, які на час звернення із позовом до суду склали 149899,20 грн., а також 3% річних від суми боргу за період з 13.03.2012 по 20.10.2015 в розмірі 23700,33 грн., а всього 397999,53 грн. Під час розгляду справи позивачем неодноразово уточнювалась сума боргу та остаточно позивач визначив заборгованість в розмірі 494969,22 грн., яка складається з суми боргу 224400,00 грн., індексу інфляції 222559,92 грн. та 3% відсотків річних 48009,30 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку, а також понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідачем подані заперечення, в яких він зазначив, що [PERSON] попросив допомогти продати автомобіль Toyota Tundra, оскільки мав значні фінансові труднощі. В листопаді 2011 року [PERSON] приїхав до м. Запоріжжя на автомобілі Toyota Tundra, та при їх зустрічі передав довіреність для подальшої\~організації продажу автомобіля, яка була зроблена без згоди та відома відповідача. 10.12.2011 між відповідачем та ТОВ «Автомобільні аукціони» було укладено договір про надання послуг № 10-12-11, де п. 1.3. визначено, що під час дії даного договору автомобіль повинен зберігатися на спеціально призначеній для зберігання транспортних засобів території за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 24, з моменту отримання автомобіля від замовника за актом приймання - передачі і до моменту його передачі Покупцю чи повернення Замовнику, де він знаходився з 10.12.2011 року і до 13.03.2012 року. Відповідно до п.40 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин,сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей,причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів передбачено, що зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в сервісному центрі МВС на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду. Саме тому 08.12.2011, в момент зняття з обліку транспортного засобу Toyota Tundra [PERSON] був присутній особисто, оскільки при передачі державних номерів до Пологівського МРЕВ самостійно писав заяву на їх зберігання. На час розгляду справи в провадженні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ знаходиться справа № 319/609/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, під час розгляду якої встановлено, що після продажу даного автомобіля [PERSON] віддав борг в сумі 10000,00 доларів США, які отримав в наслідок продажу автомобіля Toyota Tundra. Поданий [PERSON] позов вважає намаганням останнього уникнути виконання зобов`язань по вищезазначеній справі. В судовому засіданні відповідач та його представник просили в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених в запереченні, а також у зв`язку із закінченням строків позовної давності, про застосування яких відповідачем була подана відповідна заява. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язанаповернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 2 ст. 1213 ЦК України у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до ч. 3 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 ЦК). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грішми встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 10.11.2011 року [PERSON] підписав довіреність посвідчену приватним нотаріусом Ярошенко С.В., рестровий № 988, якою уповноважив [PERSON] бути представником з питань пов`язаних зі вчинення правочинів, щодо користування, експлуатації та продажу (за ціну та на інших умовах за його розсудом) належного [PERSON] на праві власності автомобіля Toyota Tundra, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , для чого надано право в тому числі одержувати належні [PERSON] за результатами згаданих правочинів грошові суми. Довіреність видана з правом передоручення, строком на три роки до 10.11.2014 (а.с.4). Належність [PERSON] на праві власності автомобіля Toyota Tundra, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.5). З відповіді начальника ЦНППВАЗ 2308 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області на ім`я старшого слідчого СВ Куйбишевського РВ ГУМВС України в Запорізькій області вбачається, що 08.12.2011 року автомобіль Toyota Tundra, 2007 р.в., дреж. № [NUMBER] , знято з обліку для реалізації за дорученням ВРН 605552 від 10.11.2011р., посвідченим приватним нотаріусом Межовим А.В., від імені власника [PERSON] діяв [PERSON] (а.с.7). Вказане підтверджується копією реєстраційної картки обліку транспортного засобу (а.с.85). Під час розгляду справи [PERSON] пояснював, що він особисто передавав органам ВДАІ реєстраційні номери на зберігання, коли автомобіль Toyota Tundra, 2007 р.в., дреж. номер [NUMBER] , в грудні 2011 року знімався з реєстраційного обліку, для подальшого його продажу. Згідно доводів відповідача, 08.12.2011, в момент зняття з обліку транспортного засобу Toyota Tundra [PERSON] був присутній особисто, оскільки при передачі державних номерів до Пологівського МРЕВ самостійно писав заяву на їх зберігання відповідно до п.40 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей,причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, яким передбачено, що зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в сервісному центрі МВС на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду. За повідомленням територіального сервісного центру №2345 Регіонального сервісного центру в Запорізькій області від 16.03.2016 №31/8-177, на запит суду надати справу [PERSON] від 08.12.2011 про здачу державних номерних знаків [NUMBER] на зберігання не має можливості, у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с.71). 10.12.2011 між [PERSON] і ТОВ «Автомобільні аукціони» було укладено договір про надання послуг № 10-12-11, де в п. 1.3. визначено, що під час дії даного договору автомобіль повинен зберігатися на спеціально призначеній для зберігання транспортних засобів території за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 24, з моменту отримання автомобіля від замовника за актом приймання - передачі і до моменту його передачі Покупцю чи повернення Замовнику (а.с.35-39). Згідно Акту-1 приймання-передачі автомобіля від 10.12.2011 автомобіль Toyota Tundra, ключі від автомобіля, транзитні номерні знаки, довіреність на виконання дій (оригінал) передані замовником виконавцю ТОВ «Автомобільні аукціони» (а.с.40). Згідно п.7.1 договору, виконавець зобов`язаний надати послуги прротягом 3 місяців з дгня набрання чинності цим договором. Згідно п. 10.1 договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою сторони юридичної особи. За повідомленням ТОВ «Автомобільні аукціони» вих.1 від 18.02.2016, послуги з продажу автомобіля відповідно до договору №10-12-11 від 10.12.2011 надавались у 2011 році, можливо на початку 2012 року. Відповідно до чинного законодавства товариство не зберігає документи більше трьох років, тому не має можливості надати інформацію щодо покупця та вартості даного автомобіля, і підтвердити факт того, що автомобіль був взагалі ними реалізований (а.с.64). Згідно доводів позову, автомобіль Toyota Tundra був проданий 13.03.2012р. відповідачем, який діяв на підставі виданої йому довіреності від 10.11.2011, [PERSON] за ціною 224400,00 грн. В якості доказу продажу відповідачем автомобіля позивач надав копію довідки-рахунку № [NUMBER] , серії ДПІ Голосіївської філії ТОВ «Авто-Холл» від 13.03.2012р., згідно якої [PERSON] продано і видано автомобіль Toyota Tundra (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ), вартістю 224400,00 грн. (а.с.6). Оригінал вказаного документа на вимогу відповідача та суду надано не було. Допитаний у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що автомобіль Toyota Tundra він придбав в автосалоні у м. Києві, у власника автосалону, яким вважає був [PERSON] . Власника автомобіля він не знав. За умовами договору за придбаний автомобіль він віддав свій автомобіль Suzuki (видав довіреність) і доплатив 5 тисяч доларів США, отримав довідку-рахунок, яку наразі надати він не може, оформив автомобіль на себе. Точну дату і місце, коли і де це відбувалося, він не пам`ятає. Довідку-рахунок [PERSON] він не передавав. Чому у наданій позивачем копії довідки-рахунку не міститься його підпису і зазначена зовсім інша сума він пояснити не може. На спростування показів свідка [PERSON] щодо перебування відповідача 13.03.2012 в м. Києві відповідач повідомив, що у вказаний день він знаходився у Бальнеологічній лікарні курорту «Моршин», на підтвердження чого надав заключення лікаря-гастроентеролога цієї лікарні від 13.03.2012. З Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей вбачається, що 25.10.2012 року припинено дію довіреності від 10.11.2011р., за реєстр.№ 988 (а.с.13). 26.10.2012 [PERSON] звернувся до Куйбишевського РВ ГУМВС України в Запорізькій області з повідомленням, що [PERSON] незаконно використовує його автомобілі Volkswagen, д.н. [NUMBER] , і автомобіль Toyota Tundra, д.н. [NUMBER] , та просить сприяти їх поверненню (а.с.12). 11.12.2012 [PERSON] звернувся до Куйбишевського РВ ГУМВС України в Запорізькій області з повідомленням про вчинення злочину, вказуючи що [PERSON] незаконно використав його автомобіль Volkswagen Touran, д.н. [NUMBER] , і автомобіль Toyota Tundra, д.н. [NUMBER] , після чого продав їх, завдавши матеріальну шкоду [PERSON] в розмірі 367000,00 грн. За цією заявою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12012080270000092. (а.с.10-11). Постановою слідчого від 30.11.2014 кримінальне провадження №12012080270000092 закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України (а.с.9). Суд критично оцінює надані позивачем копії протоколів допиту [PERSON] і [PERSON] у даному кримінальному провадженні, оскільки вони не відповідають вимогам ст. 78 ЦПК України. Згідно постанови слідчого про закриття кримінального провадження, в ході досудового розслідування було встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини, які випливають з договору позики та його виконання, спори про які вирішуються в цивільному порядку. Також було встановлено, що в провадженні Куйбишевського районного суду Запорізької області знаходилась цивільна права №319/609/14-ц (2/319/191/2014) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Так, у червні 2014 року [PERSON] звернувся до Куйбишевського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики (справа №319/609/14-ц (2/319/191/2014). Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 08 вересня 2015 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 21 червня 2011 року грошові кошти в сумі 1802840,25 грн. Рішенням суду встановлено, що між сторонами було укладено договір позики від 21.06.2011, відповідно до якого [PERSON] надав [PERSON] у борг 20000,00 доларів США і 10000,00 євро, при цьому, судом не було взято до уваги в якості доказу про повернення боргу [PERSON] розписку [PERSON] від 17.12.2011 про намір віддати розписку з приводу боргу. З позовом про повернення грошових коштів, отриманих за продаж автомобіля, позивач звернувся до суду 26.10.2015 року. Відповідач, заперечуючи проти позову, просив застосувати позовну давність. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України встановлюється, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд критично оцінює доводи позивача, що про продаж автомобіля він дізнався у жовтні 2012 року, оскільки жодних фактичних даних щодо цього позивач не наводить і достовірних доказів цього матеріали справи не місять. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Другою частиною ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши в сукупності надані докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що відповідач [PERSON] продав автомобіль Toyota Tundra, 2007 року випуску, [PERSON] на підставі довіреності, виданої [PERSON] 10.11.2011, посвідченої приватним нотаріусом Ярошенко С.В., рестровий № 988, отримав за проданий автомобіль 224400,00 грн. та не повернув отримані кошти власнику, чим безпідставно набув це майно. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, зазначені в позовні заяві, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмов ити.

Outcome: dismissed