Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом 13.02.2017 року, просить суд визнати за ним право власності на 20/300 частин житлового будинку літер «А-1» з прибудовами житловою площею 159,4кв.м.,загальною площею 247,1кв.м., розташованого за адресою: м. Харків пров. Річковий №10 у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Представник позивача за дорученням, [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні, звернулась до суду з клопотанням про можливість розгляду справи за відсутності представника. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з письмовою, нотаріально посвідченою заявою про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, ознайомившись з волевиявленням сторін, суд приходить до наступного: Позивач [PERSON] є громадянином України, тимчасово проживає на території АРК Крим в м. Євпаторія. Є власником 16/300 частин житлового будинку літер «А-1» з прибудовами житловою площею 159,4кв.м.,загальною площею 247,1кв.м., розташованого за адресою: м. Харків пров. Річковий №10 та надвірних будівель: сараю літер Б, гаражу літер В, вбиральні літер Г, льоху літер Д, сараю літер Е, льоху літер О, душу літер Р, вбиральні літер С, душу літер Н, вольєру літер Ф, альтанки літер Ц, огорожі №2,3,4,11,12,10,дворового водопроводу №13,оглядового колодязю №6,7,8. Право власності на 16/300 частин житлового будинку літер «А-1» з прибудовами житловою площею 159,4кв.м.,загальною площею 247,1кв.м. ,розташованого за адресою: м. Харків пров. Річковий №10 та надвірних будівель : сараю літер Б, гаражу літер В, вбиральні літер Г, льоху літер Д, сараю літер Е, льоху літер О, душу літер Р, вбиральні літер С, гараж літ. У, сарай літ. Т, душу літер Н, вольєру літер Ф, сарай літ. Х, альтанки літер Ц, огорожі №2,3,4,11,12,10,дворового водопроводу №13,оглядового колодязю №6,7,8, замощ І право власності набуто у порядку спадкування за законом після смерті батька ,[PERSON], який помер 22.07.2002 року та підверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке видане Шостою харківською Державною нотаріальною конторою 22.12.2004 року(№ в реєстрі 4-8090),зареєстроване КП « Харківськое міське бюро технічної інвентаризації 12.01.2005 року за № 6190832 та в Електронному реєстрі прав на нерухоме майно № запису 1407 від 12.01.2005 року. Аналогічні частки по 16/300 частин житлового будинку літер «А-1» з прибудовами житловою площею 159,4кв.м.,загальною площею 247,1кв.м., розташованого за адресою: м. Харків пров. Річковий №10 та надвірних будівель: сараю літер Б, гаражу літер В, вбиральні літер Г, льоху літер Д, сараю літер Е, льоху літер О, душу літер Р, вбиральні літер С, душу літер Н, вольєру літер Ф, альтанки літер Ц, огорожі №2,3,4,11,12,10, дворового водопроводу №13,оглядового колодязю №6,7,8. Право власності на 16/300 частин житлового будинку літер «А-1» з прибудовами житловою площею 159,4кв.м.,загальною площею 247,1кв.м. ,розташованого за адресою: м. Харків пров. Річковий №10 та надвірних будівель : сараю літер Б, гаражу літер В, вбиральні літер Г, льоху літер Д, сараю літер Е, льоху літер О, душу літер Р, вбиральні літер С, , гараж літ У, сарай літ.Т душу літер Н, вольєру літер Ф, сарай літ. Х, альтанки літер Ц, огорожі №2,3,4,11,12,10,дворового водопроводу №13,оглядового колодязю №6,7,8, замощ І право власності набуто у порядку спадкування за законом після смерті батька ,[PERSON], який помер 22.07.2002 року були отримані дружиною небіжчика [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке видане Шостою харківською Державною нотаріальною конторою 22.12.2004 року(№ в реєстрі 4-8090),зареєстроване КП « Харківськое міське бюро технічної інвентаризації 12.01.2005 року за № 6190567 та в Електронному реєстрі прав на нерухоме майно № запису 1407 від 12.01.2005 року та сином небіжчика( братом позивача) [PERSON] ,що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке видане Шостою харківською Державною нотаріальною конторою 22.12.2004 року(№ в реєстрі 4-8090),зареєстроване КП « Харківськое міське бюро технічної інвентаризації 12.01.2005 року за № 6190708 та в Електронному реєстрі прав на нерухоме майно № запису 1407 від 12.01.2005 року. 30.10.2014 року помер рідний брат позивача [PERSON], який склав заповіт на користь свого сина [PERSON] від 05.07.2013 року, який посвідчено П»ятою харківською Державною нотаріальною конторою та внесено в реєстр посвідчення нотаріальних дій за № 2-55. Спадкова маса складала 16/300 частин житлового будинку літер «А-1» з прибудовами житловою площею 159,4кв.м.,загальною площею 247,1кв.м., розташованого за адресою: м. Харків пров. Річковий №10 та надвірних будівель : сараю літер Б, гаражу літер В, вбиральні літер Г, льоху літер Д, сараю літер Е, льоху літер О, душу літер Р, вбиральні літер С, сарай літ. Т, гараж літ У, душу літер Н, вольєру літер Ф, альтанки літер Ц, огорожі №2,3,4,11,12,10,дворового водопроводу №13,оглядового колодязю №6,7,8, замощ І [PERSON] спадщину прийняв, про що звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори. Але після смерті сина, [PERSON] право на обов»язкову долю в спадщині виникло у матері небіжчика [PERSON] на підставі вимоги ч 1 ст.1241 ЦК України, тобто незалежно від змісту заповіту обов»язкова доля [PERSON] складає половину частки, яка б належала їй у разі спадкування за законом. Доля її при спадкуванні за законом складала б 8/300 частин житлового будинку, а обов»язкова доля відповідно складає 1\\2 частину від долі при спадкуванні за законом, тобто 4/300 частини. [PERSON] на момент смерті свого сина, [PERSON] постійно з ним проживала та була зареєстрована разом з небіжчиком, у відповідності вимог ч 3 ст.1268 ЦК України [PERSON] ,28.12.1923 року вважається особою, що прийняла спадщину, але ураховуючи свій похилий вік свідоцтво про право на спадщину не встигла отримати. З заявою про відмову від прийняття спадщини на обов»язкову долю до нотаріальної контори не зверталася. 17 грудня 2015 року відповідачем по справі [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька на 12/300 частин житлового будинку літер «А-1» з прибудовами житловою площею 159,4кв.м.,загальною площею 247,1кв.м. ,розташованого за адресою: м. Харків пров. Річковий №10 та надвірних будівель : сараю літер Б, гаражу літер В, вбиральні літер Г, льоху літер Д, сараю літер Е, льоху літер О, душу літер Р, вбиральні літер С, гараж літ. У, сарай літ. Т, душу літер Н, вольєру літер Ф, сарай літ. Х, альтанки літер Ц, огорожі №2,3,4,11,12,10,дворового водопроводу №13,оглядового колодязю №6,7,8, замощ І, яке було видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON]К та внесено в реєстр посвідчення нотаріальних дій за № 2777(спадкова справа 01/2015). [PERSON] є матір»ю позивача по справі [PERSON],, що підтверджено актовим записом про реєстрацію народження від 15.07.1960 року, який виконано Дзержинським рай бюро ЗАГСУ м. Харкова (арк.9). [PERSON] померла 29.03.2016 року на території Автономної Республіки Крим, що підтверджується актовим записом про реєстрацію смерті № 733 від 13.01.2017 року ,який виконано Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області(арк..7). Вищевказаний актовий запис виконано на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.12.2016 року № 638/20313/16-ц,2-о/638/552/16, яке набрало законної сили (арк..21-23). За життя небіжчиця склала заповіт та заповідала все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все, що буде їй належати на момент смерті своєму синові [PERSON]. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області 20.01.2016 року та внесено в реєстр посвідчення нотаріальних дій за № 86(арк..8), в спадковий реєстр внесено за № 58477365 (арк..справи 8). Таким чином, спадкова маса після смерті [PERSON] складає 16/300 частин житлового будинку літер «А-1» з прибудовами житловою площею 159,4кв.м.,загальною площею 247,1кв.м. ,розташованого за адресою: м. Харків пров. Річковий №10 та надвірних будівель : сараю літер Б, гаражу літер В, вбиральні літер Г, льоху літер Д, сараю літер Е, льоху літер О, душу літер Р, вбиральні літер С, гараж літ. У, сарай літ. Т, душу літер Н, вольєру літер Ф, сарай літ. Х, альтанки літер Ц, огорожі №2,3,4,11,12,10,дворового водопроводу №13,оглядового колодязю №6,7,8, замощ І які складають обов»язкову долю після смерті сина, [PERSON], що в цілому дорівнює 20/300 частин житлового будинку літер «А-1» з прибудовами житловою площею 159,4кв.м.,загальною площею 247,1кв.м. ,розташованого за адресою: м. Харків пров. Річковий №10 та надвірних будівель : сараю літер Б, гаражу літер В, вбиральні літер Г, льоху літер Д, сараю літер Е, льоху літер О, душу літер Р, вбиральні літер С, душу літер Н, вольєру літер Ф, альтанки літер Ц, огорожі №2,3,4,11,12,10,дворового водопроводу №13,оглядового колодязю №6,7,8. 19.01.2017 року своїм листом № 208/02-17 Шоста Харківська Державна нотаріальна контора в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовила(арк..24) На підставі ст..1217 Цивільного Кодексу України спадкування в Україні здійснюється за законом та за заповітом. На підставі вимог ст..1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. На підставі вимог ст.1235 ч 1 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. На підставі вимог ч 3 ст.1254 ЦК України кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. На підставі вимог ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення ,є нікчемним. За позовом заінтересованої особи ,суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно ст. 1257 ЦК України 2003 року, який діє на момент смерті заповідача передбачено, що: 1)заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення ,є нікчемним.2) за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.3) недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини.4) у разі недійсності заповіту, спадкоємець, який за заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Згідно роз»ясень, що вказані в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України№7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачається «Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою(крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 є нікчемним, тому на підставі ст..215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається…….» На підставі ст.16 Цивільного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до правопорушення і інше. На підставі ст..1268 ЦК України спадкоємці, які постійно мешкали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються прийнявши ми спадщину, якщо під час строку, встановленого ст..1270 ЦК України, вона не заявили про відмову від спадщини. На підставі вимог ч 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На підставі вимог ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з час у відкриття спадщини. На підставі вимог ч 1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець, протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] постійно проживала з [PERSON] на момент його смерті та прийняла спадщину належним чином. На підставі вимог ст..1241 Цивільного Кодексу України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов»язкова частка). Розмір обов»язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов»язкової частки у спадщині зараховується вартість речей, звичайної обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов»язкову частку, а також вартість інших речей і майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов»язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує обов»язкову частку. На підставі вимог ч 5 ст.1273 ЦК України відмова від спадщини є безумовною та беззастережною. Відмова від спадщини [PERSON] не здійснювалася. На підставі ст. 319 Цивільного Кодексу України право власності в Україні складається з права володіння, права користування та права розпорядження та може набуватися тільки на законних підставах. Виходячи з вимог ст..328 ЦК України мати позивача (небіжчиця [PERSON]П.) набула право власності на законних підставах до яких відноситься успадкування за законом та мала право розпорядитися своїм правом власності відповідно закону незалежно від волі інших осіб ( ст.316 ЦК України), що вона й зробила шляхом оформлення заповіту. На підставі ст..ст..321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку ( ст.16,386 Цивільного Кодексу України). Згідно з вимогами ст..ст.124,129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов»язковість рішень суду до виконання. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved