Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 вересня 1997 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Лебединського міськвиконкому, актовий запис №189. За час шлюбу в них народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Спільне сімейне життя позивачки та відповідача не склалося через різні погляди на сімейні цінності та ведення спільного господарства і вони з жовтня 2015 року припинили шлюбні відносини. За домовленістю між сторонами спільно набуте ними за час шлюбу майно вони розподілили наступним чином: у власність відповідачки переходить житловий будинок з надвірними побудовами, який розташований в м. Лебедин Сумської області по вул. Демченка, 12, а у власність позивача переходить легковий автомобіль ВАЗ -2107, н.з. ВМ2905АК. Протягом семи місяців з моменту припинення спільного проживання, позивач та відповідачка так і не змогли посвідчити нотаріально укладений між ними договір поділу майна. Тому позивач прохає суд розподілити між ним та відповідачкою спільно набуте майно за час шлюбу виділивши йому у власність легковий автомобіль ВАЗ - 2107, н.з. ВМ2905АК, а у власність відповідачки виділити житловий будинок з надвірними побудовами, що розташований в м. Лебедин Сумської області по вул. Демченка, 12. В попереднє судове засідання позивач та відповідачка не зявилися, хоча і були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але надали заяви в яких прохають суд справу розглядати без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримує, а відповідачка позовні вимоги визнає та не заперечують проти ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі статей 130 та 174 ЦПК України, за згодою сторін, суд вважає можливим рішення суду постановити при проведенні попереднього судового засідання. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами мають місце цивільні та сімейні правовідносини, які регулюються ст. 60, 69, 70, 71 СК України, ст. 325, 355, 358, 368, 370 ЦК України. В судовому засіданні було встановлено, що 20 вересня 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Лебединського міськвиконкому був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачкою, актовий запис №189 (а.с. 6). За час шлюбу позивач та відповідачка придбали деревяний житловий будинок жилою площею 38,5 кв.м., загальною площею 63,5 кв.м., під літ. «А», та надвірні споруди: сарай дощатий під літ. «Б», сарай глинобитний під літ. «В», паркан дощатий під №1-2, що розташовані в м. Лебедин Сумської області по вул. Демченка, 12, а також легковий автомобіль ВАЗ 2107, червоного кольору, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) Y6L2107003L005723, XTA21070041850656 (а.с. 8-10). Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. ст. 355, 368 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Враховуючи вищевикладене, а також те, що сторони дійшли згоди про порядок поділу спільного майна, суд вважає за необхідне вимоги позивача задоволити та виділити йому у власність легковий автомобіль ВАЗ - 2107, н.з. ВМ2905АК, а у власність відповідачки виділити житловий будинок з надвірними побудовами, що розташований в м. Лебедин Сумської області по вул. Демченка, 12.

Outcome: approved