Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що в травні 1975 року [PERSON] на склад сім`ї з трьох осіб: він, дружина - [PERSON] та син [PERSON] надана у користування окрема, що належить військовому відомству, двокімнатна квартира [ADDRESS] , в яку він та члени його сім`ї вселилися та зареєструвалися на підставі ордера, виданого Гвардійською КЕЧ району від 30 травня 1975 року [NUMBER]. [PERSON] знята з реєстрації в 1994 році у зв`язку зі смертю. 09 липня 1999 року у вказаній квартирі зареєстровано сина [PERSON] , [INFO] . Основний квартиронаймач [PERSON] та син [PERSON] не зареєструвалися в даній квартирі, так як мали намір виїхати на постійне місце проживання до Росії. В 2000 році позивач за згодою основного квартиронаймача вселилася в квартиру. 15 лютого 2013 року між нею та [PERSON] на підставі дозволу начальника Черкаського гарнізону на рішення Гвардійської КЕЧ району було укладено договір про здачу в піднайом вищевказаної квартири. Строк дії договору закінчився 15 лютого 2018 року. Відповідач до теперішнього часу в квартирі не з`являвся, договір не продовжував, не проживає у спірному житловому приміщенні протягом останніх вісімнадцяти років, його місце проживання не відоме. Означене порушує право позивача на управління майном та є підставою звернення до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про підтримання вимог позову та про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав відзив на позов, в якому вказав на визнання ним позову та просив про розгляд справи у свою відсутність. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності, пояснення на позов не надала. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з ордером [NUMBER], виданим Начальником Гвардійської КЕЧ району, 30 травня 1975 року [PERSON] на склад сім`ї з трьох осіб: він, дружина - [PERSON] та син [PERSON] надана у користування окрема, що належить військовому відомству, двокімнатна квартира [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до довідки № 266 від 19 грудня 2018 року виданої БУ № 1 Гвардійської КЕЧ району, в квартирі [ADDRESS] станом на 19 грудня 2018 року зареєстровані [PERSON] - основний квартиронаймач, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка, [PERSON] (а.с.6). 15 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON] на підставі дозволу начальника Черкаського гарнізону на рішення Гвардійської КЕЧ району було укладено договір про здачу в піднайом вищевказаної квартири. Строк дії договору закінчився 15 лютого 2018 року (а.с.9). У відповідності до актів комісії в складі: головного інженера БУ № 1 Гвардійської КЕЧ району, техніка БУ № 1 Гвардійської КЕЧ району, паспортиста БУ № 1 Гвардійської КЕЧ району, мешканців квартир № 37, 39 в будинку [ADDRESS] , в присутності депутата Гвардійської селищної ради проведено перевірки на предмет не проживання в квартирі [ADDRESS] колишнього квартиронаймача [PERSON] , якими встановлено, що приблизно з 2000 року [PERSON] в квартирі не проживає, вивіз з квартири свої речі, не приймає участі в утриманні квартири, сплаті за комунальні послуги. Комісією встановлено, що перешкод в користуванні квартирою [PERSON] не створено. Заяв про продовження строку тимчасової відсутності не надходило (а.с.10,11). За таких обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем існує спір з приводу наявності чи відсутності права відповідача користуватися спірним житловим приміщенням. При вирішенні спору суд виходить з таких норм законодавства. У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як встановлено нормами ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку) (ч.1 ст.66 ЖК України). Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами (ч.1 ст.67 ЖК України). Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР (ст.68 ЖК України). Згідно ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавленні права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, суд вважає, що [PERSON] не проживаючи в наданому йому житловому приміщенні понад шість місяців, втратив право користування ним, з підстав, визначених ст.71 ЖК України. Даних про наявність будь-якої домовленості між позивачем та відповідачем з приводу користування житловим приміщенням, а також доказів про поважність причин відсутності відповідача у житловому приміщенні за місцем реєстрації суду не надано. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, вирішити у відповідності до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved