Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] та є споживачами послуг з постачання питної води. Стверджує, що не зважаючи на надання житлово-комунальних послуг в період з 1 вересня 2010 року по 31 березня 2017 року, відповідачі не здійснили їх оплату, в результаті чого виникла відповідна заборгованість. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів 3 663,40 грн. заборгованості за спожиті послуги з постачання питної води та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позову в повному обсязі. Відповідачі по справі, належним чином повідомлені у відповідності до вимог частини 5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили і на підставі частини 2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що вони не з'явились у судове засідання без поважних причин.Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2017 року постановлено проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що відповідачі проживають та зареєстровані у квартирі [ADDRESS], за якою у Комунального підприємства «Бахмут-Вода», що надає послуги з водопостачання та водовідведення, відкритий особовий рахунок на ім'я відповідача [NUMBER]. У відповідності до розрахунку заборгованості за спожиті послуги з постачання питної води за період з 1 вересня 2010 року по 31 березня 2017 року по особовому рахунку [NUMBER] станом на 31 березня 2017 року існує заборгованість в розмірі 3 663,40 грн. (а.с.9-10). Розрахунок здійснено на основі відповідних тарифів та норм водоспоживання (а.с.12). Згідно з п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Суд враховує, що споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі №3-184гс14. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідачі-споживачі не здійснили оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, надані позивачем, за період з 1 вересня 2010 року по 31 березня 2017 року, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved