Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості, яка складається із: заборгованості з виплати заробітної плати з урахуванням інфляції - 11746,30 грн.; компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату з урахуванням інфляції - 13523,72 грн.: просить стягнути моральну шкоду - 2000 грн.; витрати за надання юридичної допомоги - 1500 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що він працював на комунальному підприємстві «Дорожник» з 07 лютого 2012 року по 24 січня 2014 року на посаді старшого механіка. Звільнений згідно п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Працював сумлінно, виконував обов'язки покладені посадовою інструкцією, за час роботи зауважень та нарікань не було. На день звільнення з роботи йому було нарахована заробітна плата, але до подачі позову зарплата не виплачена. На підставі вищевикладеного та доданих документів сума заборгованості станом на 24 січня (день фактичного звільнення) 2014 року становить 11037,84 грн., яка складається з: заборгованість з заробітної плати за грудень 2013 року - січень 2014 року - 8323,89 грн.; компенсація за невикористані відпустки - 2713,95 грн., та з урахуванням інфляції - 11746,30 грн. Згідно довідки, наданої КП «Дорожник» середня заробітна плата складає 164, 38 грн., що дає змогу вирахувати середню заробітну плату за невчасно виплачену заробітну плату, за весь час затримки, з урахуванням інфляції з 25 січня 2013 року по 22 травня 2014 року включно. Крім того, зазначені обставини поставили його та його родину в скрутне матеріальне становище. Йому доводилось неодноразово відвідувати відповідача після звільнення, просити погасити заборгованість по заробітній платі, видати необхідні розрахункові документи. Більш того, йому довелося взяти кошти в борг для звернення за юридичною допомогою для захисту порушених його законних прав. Діями відповідача були втрачені його нормальні життєві зв'язки, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Йому довелося шукати заробіток, щоб якось вийти зі скрутного становища і прокормити родину, та зберегти звичайний рух життя. Все це заподіяло йому моральні страждання і тому він вважає, що відповідач зобов'язаний відшкодувати йому моральний збиток, який він оцінює в 2000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти стягнення заборгованості з виплати заробітної плати з урахуванням інфляції в сумі 11746,30 грн.; компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату з урахуванням інфляції в сумі 13523,72 грн. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 07.02.2012 року працював у відповідача на посаді старшого механіка. 24.01.2014 року позивач був звільнений згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штатів, що підтверджується копією трудової книжки, наказом № 8-к про припинення трудового договору від 24.01.2014 року. На день звільнення позивача з роботи йому була нарахована заробітна плата в сумі 11037,84 грн., що складається з: заборгованість з заробітної плати за грудень 2013 року - січень 2014 року в сумі 8323,98 грн.; компенсація за невикористані відпустки в сумі 2713, 95 грн., що підтверджується довідкою № 148 від 10.04.2014 року, виданою КП «Дорожник». Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення… Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Оскільки позивача було звільнено з 24.01.2014 року наказом № 8-к від 24.01.2014 року, а розрахунки з ним до даного часу не проведені, то вказані вимоги законодавства були порушені відповідачем при звільненні позивача. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи з вище наведеного, суд приходить до висновку по необхідність стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки з урахуванням інфляції, виходячи з середньоденної заробітної плати 164,38 грн. та наступного розрахунку: Заробітна плата за січень 2014 року, у якому було тільки 6 робочих днів, становить: 164,38 грн. Х 6 = 986 гривень 28 коп. Заробітна плата за лютий 2014 року, у якому було 21 робочий день, становить: 164,38 грн. Х 21 = 3451 гривня 98 коп. Заробітна плата за березень 2014 року, у якому було 20 робочих днів, становить: 164,38 грн. Х 20 = 3287 гривень 60 коп. Заробітна плата за квітень 2014 року, у якому було 11 робочих днів, становить: 164,38 грн. Х 11 = 1808 гривень 18 коп. Заробітна плата за травень 2014 року, у якому було 13 робочих днів, становить: 164,38 грн. Х 13 = 2136 гривень 94 коп. Звідси розмір компенсації за невчасно виплачену заробітну плату з урахуванням інфляції, становить: Заборгованість з виплати заробітної плати з урахуванням інфляції - 11746,30 грн. х (100,2/100 х 100,6/100 х 102,2/100 х 103,3) = 13523,72 грн. У відповідності до абзацу 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою кабінету міністрів від 08.02.1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Стаття 232 КЗпП України передбачає, що безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: 1) працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються; 2) працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу… Вирішуючи спір у частині вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди, суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачеві в цій частині позову, оскільки останнім не обґрунтований розмір моральної шкоди, заподіяної йому діями відповідача. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, що завдана фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, що спричинила цю шкоду, за наявності її вини. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн., суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надані розрахунки суми витрат на правову допомогу. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підставі викладеного та

Outcome: partial