Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні його власністю за адресою: [ADDRESS], шляхом припинення ним по місцю його проживання ([ADDRESS]) самостійної, з власної ініціативи, систематичної, з метою одержання прибутку діяльності - ремонт автомобілів, а також судові витрати покласти на відповідача. В подальшому подав уточнюючу позовну заяву , в якій просив зобов'язати [PERSON] припинити по місцю його проживання ([ADDRESS]), самостійну з власної ініціативи, систематичну, з метою одержання прибутку, (підприємницьку) діяльність - ремонт автомобілів, яка чинить перешкоди в користуванні його- позивача, власністю ([ADDRESS]) ,порушує його права, щодо права на вільний на всю його ширину заїзд до будинковолодіння в любий час, права на територію зони спільного користування та на територію земельної ділянки, виділеної в його користування, вільних від шумового забруднення та забруднення продуктами з вихлопів ремонтованих автомобілів. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач [PERSON] займається підприємницькою діяльністю - ремонтом автомобілів близько 5 років. Зазначає, що в цьому нічого забороненого не має, за умови що права інших осіб при здійсненні цієї діяльності не будуть порушуватися. Однак, вони систематично порушуються, що дає йому підстави для звернення до суду з даним позовом. Власниками будинковолодіння за адресою: [ADDRESS], є позивач [PERSON] - крайня частина будинку (108/1); [PERSON], спадкоємці [PERSON], [PERSON] - середня частина будинку (108/2); [PERSON] - крайня частина будинку (108/3). Земельна ділянка під будинковолодінням поділена і виділена в користування трьом власникам. Також виділена територія зони спільного користування (рішення Коломийського міськрайонного суду від 29.03.2013 року щодо поділу будинковолодіння), рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.09.2013 року по розподілу земельної ділянки, план-схема розподілу земельної ділянки. Територія зони спільного користування - проїзди, проходи, місця перед гаражами та верандою. Останні використовуються власниками будинковолодіння для ведення робіт по домогосподарству, паркування або обслуговування власного автомобіля. Відповідач місце перед своїм гаражем (зона спільного користування) використовує без його згоди, для ведення підприємницької діяльності. Його частина будинку є крайньою, біля проїзду та проходу. Постійний гуркіт заїжджаючих та виїжджаючих автомобілів, запуски, повірки роботи на різних обертах (перегазовки), зупинки двигунів з багаторазовими циклами для наладки електрообладнання, перевірки справності звукових сигналів, перевірки справності дверної сигналізації у ремонтованих автомобілях. Також при цих роботах виступає шкідливий чинник для довкілля, багато ремонтованих автомобілів з великим пробігом має підвищений рівень токсичності вихлопних газів, що осідає на території земельної ділянки під будинковолодінням. Це відбувається на відстані близько 2 метрів від його частини будинку. Крім того, автомобілі ремонтуються відповідачем на території зони спільного користування, на заїзді до будинковолодіння, на тротуарі, на узбіччі вулиці, навпроти його частини будинку (108/1), на відстані до будинку 4-7 м., до земельної ділянки 1-3 м. з тим самим неприпустимим впливом. Зазначає, що здійснення цієї діяльності постійно чинить перешкоди в користуванні його власністю, порушує його права щодо права на вільний на всю ширину заїзд на будинковолодіння в будь-який час, права на територію зони спільного користування та територію земельної ділянки, виділеної в його користування вільних від шумового забруднення і забруднення продуктами з вихлопу автомобілів, нехтуванням його незгодою. Крім того, така діяльність чинить ряд незручностей, зокрема: в'їзні ворота, в зв'язку з частими в'їздами та виїздами автомобілів протягом дня відповідачем взагалі не закриваються; потік клієнтів, які шукаючи сусіда, досить часто помиляються щодо його місцезнаходження в стукають у вхідні двері його частини будинку (108/1). Вказане відбувається впродовж 5 років, а останній рік - це ремонтний конвеєр. Він неодноразово звертав увагу відповідача, що його підприємницька діяльність шкодить усім, адже земельні ділянки, які виділені трьом власникам в користування, є невеликими і неприпустимими є дії кожного з власників, які завдають на сусідні ділянки шумове та інше забруднення. Через шум від його діяльності неможливо навіть залишити відчинене вікно для провітрювання кімнати. На його зауваження відповідач не реагував, бували випадки висловлювання нецензурними словами навіть з погрозами, виникали конфлікти і в присутності його клієнтів. За ознаками професійна діяльність відповідача повністю відповідає положенням ст. 42 ГК України. Ст. 50 ЦК України дає право на таку діяльність кожному, але водночас ставить певні вимоги та обов'язки до підприємців. Ст. 49 ГК України передбачає, що підприємці зобов'язані не завдавати шкоди довкіллю, не порушувати права та законні інтереси громадян і їх об'єднань, інших суб'єктів господарювання, установ, організацій, права місцевого самоврядування і держави. Ч.2 ст. 13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив в повному обсязі. Вказав,що до нього дійсно час від часу приїжджають його знайомі, які просять надати консультацію по ремонту того чи іншого автомобіля, і він такі консультації надає, але безкоштовно. Якщо його просять поремонтувати автомобіль,то він це інколи робить, але виключно тільки перед своїм гаражем і тільки на тій частині ділянки ,яка належить йому. Жодної підприємницької діяльності він не здійснює, виконувану роботу здійснює виключно на добровільних початках. Вказує, що біля його гараж , позивач поставив свій причіп, який дійсно перешкоджає вільному пересуванню,і це є проблема. Просить в позовних вимогах відмовити. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно з вимогами ст. 13 Конституції України власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Правом власності, згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.У відповідності до ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні. Згідно ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 29.03.2011 року в справі 2-36/11 р. проведено реальний поділ будинковолодіння по [ADDRESS], який належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за їх спільною домовленістю та виділено: [PERSON], [PERSON], [PERSON] частку житлового будинку загальною площею 48,4 кв.м.; [PERSON] - частку житлового будинку загальною площею 50,2 кв.м.; [PERSON] - частку будинку загальною площею 70,8 кв. м. Відповідно до ідеальних часток співвласників проведено розподіл земельної ділянки, закріпленої за житловим будинком по [ADDRESS] між вказаними співвласниками відповідно до третього варіанту зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 006/ЗТ-12 від 28.09.2012 року. Зона спільного користування площею 146,52/11,60 кв.м. (а.с.11-14). Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.09.2013 року , рішення Коломийського міськрайонного суду від 29.03.2013 року в частині розподілу земельної ділянки змінено. Визначено [PERSON] земельну ділянку з розмірами по периметру, за годинниковою стрілкою загальною площею 720,96 кв. м.; визначено [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку з розмірами по периметру, за годинниковою стрілкою загальною площею 531,96 кв.м.; визначено [PERSON] земельну ділянку з розмірами по периметру, за годинниковою стрілкою загальною площею 527,36 кв.м.; зону спільного користування площею 146,52/9,20 кв.м. з наступними розмірами по периметру: Діл.№1: 3,0мп; 5,90мп; 3,63мп; 2,60мп; 3,60мт; 9,0мп; 2,75мп; 0,40мп; 2,55мп; 0,70мп; 3,0мп; 10,30мп; 3,50мп; 1,30мп; 2,65мп; 2,10мп; 0,56мп; 1,0мп; 1,30мп; 5,92мп; 1,0мп; 1,30мп; 8,12мп; 3,20мп; 4,20мп - за годинниковою стрілкою. Діл.№2: 2,0мп; 5,80мп; 2,0мп; 5,80мп. Діл.№3: 2,0мп; 4,60мп; 2,0мп; 4,60мп; для співвласників № 1та № 3 (а.с. 15-17). На план-схемі, доданій позивачем до матеріалів справи, графічно зображено розподіл земельної ділянки, будинковолодіння в [ADDRESS] між співвласниками (а.с. 18, 19). Згідно з план-схемою графічно відображено місце розташування та ремонту автомобілів, що здійснюється відповідачем, яке відбувається навпроти будівель та землекористування [PERSON] (а.с. 22). Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу , який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановлену цивільно-процесуальним кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст.64 Конституції України право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам, права і свободи чи інтереси яких порушені, незнані або оспорені. Згідно ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб визначений законами України. У відповідності до ст.10 ЦПК України Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.Згідно з ст.11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. У відповідності до ст.12 ЦПК України суд розглядає справу на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Фототаблицями, долученими до матеріалів позовної заяви, підтверджується розташування певних автомобілів, в тому числі і біля будинку , де проживає позивач, однак далеко не на всіх фотографіях є докази того, що ремонт автомобілів проводить саме відповідач, в тому числі і з сторони будівель, належних позивачу. Позивач [PERSON] є повноправним та законним власником набутого майна і має право повного володіння, користування та розпорядження своїм набутим на законних підставах майном. Таке саме право є у відповідача. Суд приходить до висновку,що відповідач час від часу допомагає ремонтувати автомобілі своїм знайомим, однак, доказів того, що ремонт цих авто здійснюється на земельній ділянці позивача, суду не надано. Відповідач займається підприємницькою діяльністю,що підтверджується відповіддю з Державної фіскальної служби України. Відповідач є підприємцем, зареєстрований ФОП 7 лютого 2019 року за адресою [ADDRESS], однак доказів того,що він отримує прибуток від цієї діяльності, позивач суду не надав. З фотографій,які долучив позивач, біля будинку час від часу стоять, знаходяться та проїжджають автомобілі, однак доказів того,що до ремонту чи обслуговування всіх автомобілів, які є на фотографіях, причетний саме відповідач, позивач суду не представив. Суд погоджується з тим, що відповідач час від часу ремонтує автомобілі, однак така діяльність не носить системний та систематичний характер, хоча відповідач і є зареєстрований підприємцем. Суд зазначає , що не має права зобов'язувати відповідача припиняти підприємницьку діяльність, оскільки достатніх та належних і допустимих доказів, що така діяльність проводиться на шкоду позивачу суду не надано. Відповідач ,будучи зареєстрованим підприємцем, навпаки довів, що він у відповідності до діючого законодаства, готовий сплачувати податки за здійснення своєї підприємницької діяльності. Позивач також не надав суду доказів того, що відповідач здійснює ремонт автомобілів саме на його частині земельної ділянки та/або порушує його права, щодо права на вільний на всю його ширину заїзд до будинковолодіння в любий час, права на територію зони спільного користування та на територію земельної ділянки, виділеної в його користування. Відповідач не заперечує, що деякі ремонти здійснює в своєму гаражі, і це видно на фотографіях, які надав позивач, однак визначити, що в даному випадку відповідач користується земельною ділянкою позивача, є неможливим. Частина будинку ,в якому проживає позивач, вікнами виходить проїжджу частину та дорогу, по якій є досить жвавий рух і відповідно шумове забруднення та забруднення продуктами з вихлопів автомобілів йде, в тому числі, і від автомобілів, які проїжджають повз частину будинку, де проживає позивач. Щодо поданої позивачем заяви про відкоригування позовних вимог, то суд зазначає наступне. У відповідності до ч.5-7 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно ст.175 ЦПК України в позовній заяві повинен бути зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. А відповідно до ст.176 ЦПК України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Згідно ст.222 ЦПК України головуючий з'ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов'язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. Згідно ст.83 ч.8 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Згідно ст.174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ст.187 при відкритті провадження у справі суд зазначає в ухвалі предмет та підстави позову. Згідно ст.189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів. Згідно ст.197 ч.1 п.2 п\\п 7 та п\\п 10 ЦПК України у підготовчому засіданні суд з'ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує заяви та клопотання учасників справи Таким чином, законодавець чітко визначив порядок надання клопотань до суду та їх вирішення по суті. Всі вони повинні бути вирішені по суті в підготовчому судовому засіданні, жодних змін до позовних вимог під час безпосереднього слухання справи законодавець не допускає. Позивач подав свою заяву після заслуховування виступів (пояснень) сторін та часткового огляду документів, доказів пропуску поважності причини та несвоєчасного подання даної заяви суду не надано. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмови в позовних вимогах. Разом з тим, суд вважає за доцільне попередити відповідача про необхідність дотримання норм добросусідства при спільному проживанні в будинку з позивачем з метою недопущення шуму чи будь-яких незручностей, які тягнуть за собою його зареєстрована діяльність пов'язана з ремонтами автомобілів відповідачем в його гаражі. На підставі викладеного та ст.ст.317,319,321,391 ЦК України та

Outcome: dismissed