Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати його батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого [PERSON], та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідач [PERSON] та третя особа у справі [PERSON] з травня 2012 року по 16 березня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі. При цьому фактично їх сім'я розпалася у червні 2013 року і з того часу вони спільно не проживають. З жовтня 2014 року [PERSON] та він знаходяться у фактичних шлюбних відносинах, від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Так як дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], останнього органом ДРАЦС записано її батьком відповідно до п.20 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні. З огляду на зазначене він вирішив звернутися до суду з даним позовом , оскільки визнає своє батьківство щодо дитини. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у розумінні положення ч.6 ст.76 ЦПК України. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем можливих заперечень проти позову, відповідних доказів, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Третя особа, у судове засідання також не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Факти викладені у позовній заяві підтвердила, вказала, що проживає з [PERSON] з жовтня 2014 року. Останній є рідним батьком її сина [PERSON], [INFO]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], народився [INFO], є громадянином України, зареєстрований по [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07 липня 2016 року Знам'янським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON], народився [INFO] в селі Богданівка Знам'янського району Кіровоградської області, про що 07 липня 2016 року складено відповідний актовий запис за №37. Його батьками записані [PERSON], [PERSON] (а.с. 6). Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25 травня 2012 року та рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 16 березня 2016 року про розірвання шлюбу вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 25 травня 2012 року по 26 липня 2016 року (день набрання рішенням суду законної сили) перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7,8). З письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з жовтня 2014 року по теперішній час проживають спільно як одна сім'я без реєстрації шлюбу, ведуть спільне домашнє господарство. Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON], перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], фактично з жовтня 2014 року проживала спільно однією сім'єю з іншим чоловіком - позивачем у справі [PERSON], від якого [INFO] народила дитину [PERSON], що остання також підтвердила у власних письмових поясненнях. Відповідно до ст.121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного Кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. У п.20 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу (смерті, розірвання шлюбу) або визнання його недійсним, державна реєстрація народження дитини проводиться у такому самому порядку, як і державна реєстрація народження дитини, батьки якої перебувають між собою у шлюбі, за винятком випадків, передбачених абзацами другим, п'ятим та сьомим цього пункту. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно зі ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Статтею 129 СК України передбачено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Постановою Пленуму ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлена [PERSON] вимога щодо визнання його батьком дитини [PERSON], [INFO], є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 № 96/5 року, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі викладеного та

Outcome: approved