Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що він, [PERSON] був власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування № 13696 від 05 грудня 2006 року. Відповідно довідки про склад сім`ї від 16.11.2008 р., яка видана ОСББ «ПРОМИСЛОВА 22» в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований він: [PERSON] , його дружина: [PERSON] , син: [PERSON] , син: [PERSON] та син: [PERSON] . 17 листопада 2018 року, позивач уклав договір купівлі - продажу з [PERSON] , котрій продав (передав у власність) квартиру розташовану за адресою [ADDRESS] . Відповідно до п.5 договору купівлі - продажу від 17 листопада 2018 року, він, [PERSON] , зобов`язався зняти з реєстрації своє місце проживання за адресою вказаної квартири, та вжити всіх заходів і всіляко сприяти зняттю з реєстрації місця проживання членів своєї сім`ї за адресою вказаною квартири до 01.03.2019 року. Дружина позивача - [PERSON] та син [PERSON] прийшли до центру надання адміністративних послуг та зняли себе з реєстрації вказаної квартири. Однак в квартирі залишилось зареєстрованим місце проживання [PERSON] та [PERSON] .. Оскільки, [PERSON] проживає за межами держави Україна, а саме: у державі Ізраїль, а [PERSON] ухиляється від звернення до Центру надання адміністративних послуг щодо зняття себе з реєстрації по [ADDRESS], у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з наведеним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 05 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 13696. Відповідно довідки про склад сім`ї від 16.11.2008 року, яка видана ОСББ «ПРОМИСЛОВА 22» в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований він: [PERSON] , його дружина: [PERSON] , син: [PERSON] , син: [PERSON] та син: [PERSON] . 17 листопада 2018 року, [PERSON] уклав договір купівлі - продажу з [PERSON] , згідно якого [PERSON] продав (передав у власність), а [PERSON] купила (прийняла у власність) квартиру розташовану за адресою [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 563. Відповідно до п.5 договору купівлі - продажу від 17 листопада 2018 року, [PERSON] , зобов`язався зняти з реєстрації своє місце проживання за адресою вказаної квартири, та вжити всіх заходів і всіляко сприяти зняттю з реєстрації місця проживання членів його сім`ї за адресою вказаною квартири до 01.03.2019 року. Дружина позивача - [PERSON] та син [PERSON] прийшли до центру надання адміністративних послуг та зняли себе з реєстрації вказаної квартири. Однак в квартирі залишилось зареєстрованим місце проживання [PERSON] та [PERSON] .. Оскільки, [PERSON] проживає за межами держави Україна, а саме: у державі Ізраїль, а [PERSON] ухиляється від звернення до Центру надання адміністративних послуг щодо зняття себе з реєстрації по вулиці [ADDRESS] . Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначенні статтями 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Судом встановлено, що відповідачі - члени сім`ї колишнього власника [PERSON] , які за його згодою були зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . Отже право відповідачів на користування спірною квартирою виникло за згодою [PERSON] .. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Таким чином, чинним законодавством не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселилися до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника. Виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої він вселився, права власності на це житло, а отже, припинення права власності цієї особи на житло припиняє право осіб, які з її згоди були вселені на користування житлом. Права відповідача, який не є власником спірної квартири, на користування нею були похідними від прав колишнього власника цієї квартири, а з припиненням його права власності, припинилося ї право користування житлом відповідача. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідачами до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідачі також розпорядились на власний розсуд. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи, або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З вищенаведеної норми Закону випливає, що рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою.

Outcome: approved