Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2013 року. Від шлюбу з відповідачем мають дітей: [PERSON], народження 30.03.2014 року та [PERSON], народження 30.03.2014 року. Вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, постійні сварки, що з часом призвели до втрати почуттів любові та поваги один до одного та припинення шлюбних відносин. З 2016 року фактично сімя розпалась, подружжя проживає окремо та спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що шлюбні відносини неможливо зберегти та відновити, тому просить не вживати заходів щодо примирення. Спору щодо поділу майна та визначення проживання дітей, немає. У звязку з вищевикладеним позивач просить суд шлюб розірвати, залишити після розірвання шлюбу прізвище, обране при реєстрації шлюбу та покласти на відповідача судові витрати. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, при подачі позовної заяви вказала, що просить розглядати справу без її участі. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити в підготовчому судовому засіданні, про що надав суду відповідну заяву. \~ \~ \~ \~ Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON]підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2013 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.5). \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Від спільного проживання мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], народження 30 березня 2014 року (а.с.6,7). Сторони однією сім'єю не проживають, сімя фактично розпалась з 2016 року, миритися не бажають, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли. \~\~Відповідно до ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя, постійні сварки, що з часом призвели до втрати почуттів любові та поваги один до одного та припинення шлюбних відносин. За наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Відповідач заявляла про залишення їй після розірвання шлюбу прізвище, обране при реєстрації шлюбу «Саган», тому після розірвання шлюбу має право надалі іменуватися прізвищем, отриманим після реєстрації шлюбу з відповідачем. \~\~\~\~ \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved