Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментах за період з 01.04.2011 по 07.01.2016 в розмірі 143 857,57 грн., пеню за прострочення сплати аліментів за вказаний період, а також моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, 19.10.1999 шлюб між ними розірвано. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 31.07.2000 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення сином повноліття. Позивач вказує, що після досягнення сином повноліття стягнення аліментів було припинено, проте за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.04.2011 по 07.01.2016 в розмірі 143 857,57 грн. Також позивач зазначає, що має право на стягнення пені у зв`язку з несплатою відповідачем аліментів, розмір якої складає згідно наведених позивачем розрахунків 260 101,59 грн. Разом з тим, позивач враховуючи обмеження, встановлені чинним законодавством, просить стягнути з відповідача пеню, що становить 100% заборгованості зі сплати аліментів, тобто 143 857,57 грн. Окрім того, посилаючись на те, що внаслідок несплати відповідачем аліментів позивачу заподіяно значних душевних, психологічних та фізичних страждань, позивач просив стягнути на свою користь моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. Ухвалою суду від 13.05.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №756/6944/21, визначено, що справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05.07.2021 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в частині стягнення моральної шкоди за заявою позивача залишено без розгляду. У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади про виклик відповідача в судове засідання, що підтверджується наявними у справі документами, письмових пояснень щодо причин своєї неявки та відзиву на позов суду не надав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, 19.10.1999 шлюб між ними розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданим 19.10.1999 відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31.07.2000 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення сином повноліття. На виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист №2-1926/2000, з якого вбачається, що 12.02.2016 його повернуто до органу, що його видав у зв`язку із досягненням дитиною повноліття. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України від 17.05.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини. У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Згідно даних довідки-розрахунку по аліментах від 11.02.2016, виданої відділом державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у м. Києві, загальний розмір заборгованості відповідача по аліментам за період з 01.04.2011 по 07.01.2016 становить 143 857,57 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Отже сумарний розмір пені з урахуванням розміру заборгованості зі сплати аліментів обмежується 100% розміру боргу та становить 143 857,57 грн. Враховуючи наведене, суд вважає, що виходячи з того, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, проте свого обов`язку в повному обсязі не виконав без поважних на те причин, внаслідок чого з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення їх сплати та відповідно задоволення позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved