Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що йому належить право власності на квартиру [ADDRESS] . У вказаній квартирі, крім нього, зареєстровані його дружина, донька, онуки та колишній зять, відповідач по справі [PERSON] . Відповідач постійно вчиняв домашнє насильство в сім`ї по відношенню до усіх мешканців квартири, зловживав алкоголем, виносив та продава їхні речі, у зв`язку з чим рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.12.2018 року у справі № 398/3555/18 відносно [PERSON] було винесено обмежувальний припис про заборону з`являтися за місцем проживання позивача, протягом 6 місяців. За місяць до винесення вказаного рішення, відповідач виїхав до м. Мелітополь Запорізької області. Після спливу строку обмежувального припису відповідач до квартири не повертався, йому не чинились перешкоди у користуванні квартирою. З того часу відповідач в квартирі не проживає, особисті речі не зберігає, витрат та її утримання не несе. Враховуючи реєстрацію відповідача у належній йому квартирі, він не має можливість оформити субсидію, у зв`язку з чим, просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування його квартирою. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідач вважається належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно копії рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.11.2001 року [PERSON] належить право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку її приватизації. Також [PERSON] згідно довідки про склад сім`ї, иланої ОСББ по [ADDRESS] від 26.01.2021 зареєстрований у зазначеній квартирі. Згідно копії акту про не проживання особи за місцем реєстрації, виданого ОСББ ім. Л.І.Попова від 06.01.2021 року № 29, [PERSON] починаючи з 01 січня 2018 року фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою, наданою на запит суду Управлінням дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради 18.03.2021 № 1346/115/16, [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Відповідно до ст.ст. 150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи надані позивачем докази, виходячи зі змісту наведених норм права і з урахуванням вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, а також те, що відповідач не надав суду доказів, які б вказували на те, що він не проживає у зазначеній квартирі або відсутній у ній з поважних причин, або за ним відповідно до закону зберігається право користування жилим приміщенням, суд вважає доведеним те, що відповідач втратив право користування спірною квартирою. Тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved