Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0624 га, укладену між ним та відповідачем, дійсною, такою, що відбулася, та визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вулиці Сінянська, 85 в м. Балта Одеської області, на вище вказану земельну ділянку згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №914219, розташовану за цією ж адресою, стверджуючи, що 20.06.2015 року він уклав з відповідачами угоду купівлі-продажу вище вказаних житлового будинку та земельної ділянки, згідно якої сплатив відповідачам гроші у сумі 80000 грн., про що складена відповідна розписка, а відповідачі передали йому правовстановлюючі документи, технічний паспорт на будинок, сам житловий будинок з господарськими будівлями, державний акт на право власності на земельну ділянку, пообіцяли зявитися до нотаріальної контори для належного оформлення угоди купівлі-продажу, але до теперішнього часу відповідачі ухиляються від належного оформлення угоди, до нотаріальної контори не зявляються. Вказані обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися придбаним нерухомим майном, земельною ділянкою, з приводу чого він змушений звернутися до суду з позовом, надав суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Відповідачі до судового засідання не зявились, але надіслали на адресу суду заяву, в якій позов визнали в повному обсязі, підтвердили викладені в позові обставини, в тому числі і небажання оформити угоду купівлі-продажу у нотаріуса, просять справу розглянути за їх відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Сінянська, 85 в м. Балта Одеської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №914219, належала земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0624 га, кадастровий номер 5120610100:02:005:0017, розташована за вище вказаною адресою, що сторони уклали між собою договір купівлі-продажу вище вказаного житлового будинку та земельної ділянки від 20.06.2015 року, згідно якого відповідачі продали, а позивач придбав вище вказані житловий будинок із земельною ділянкою за 80000 грн. і по акту прийому-передачі від 20.06.2015 року відповідачі передали, а позивач прийняв житловий будинок з господарськими будівлями разом із земельною ділянкою, що відповідно до розписки, складеної відповідачами, вони отримали від позивача вище вказану суму грошей і взяли на себе зобовязання оформити угоду належним чином у нотаріальній конторі. Згідно рекомендацій, викладених у п.13 Постанови пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Судом зясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1878-VI(1878-17) від 11.02.2010, № 2756- VI(2756-17) від 02.12.2010) договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухилились від нотаріального посвідчення договору, про що повідомили в клопотанні про розгляд справи без їх присутності, де вказали, що наміру зявитися до нотаріуса для посвідчення договору у них немає, тому втрачена можливість посвідчення вище вказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку немає. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між сторонами вимог ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання умов договору, але відповідачі ухилились від його нотаріального посвідчення, тому суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 20.06.2015 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved