Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] разом із ним. Позовна заява мотивована тим, щопозивач з матір`ю дітей - [PERSON] проживали разом з 2008 до 2017 року? однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В цей період у них народилося двоє синів, яких спільно виховували. Проте в 2017 році, на ґрунті непорозумінь між ним і відповідачкою, був змушений залишити місце проживання та виїхав до орендованої квартири за адресою: [ADDRESS] , де і мешкає. Діти залишилися проживати разом з матір`ю, за адресою її реєстрації. З лютого 2017 року до лютого 2019 року він проживав окремо від синів. Однак, продовжував матеріально допомагати відповідачці утримувати дітей. У лютому 2019 року діти самостійно пішли до нього від матері, зокрема через її агресивну поведінку. Причиною стало те, що матір самоусунулася від виховання синів. Вона систематично та на тривалий час залишала малолітніх дітей під наглядом своїх батьків похилого віку, вона належним чином не піклувалася дітьми, не дотримувалась розпорядку дня для дитини, гуляла з ними до ночі, жорстоко поводилась з ними. З того часу, це майже два роки, матір не цікавиться життям, станом здоров`я, вихованням і навчанням дітей, не відвідує їх, не телефонує та не спілкується з ними будь-яким чином. Матеріально допомоги на утримання дітей не надає. Між тим, позивач не перешкоджає відповідачці в здійсненні її прав та обов`язків щодо дітей. Однак вона, взагалі не діє в інтересах своїх дітей, що в свою чергу призводить до звуження обсягу моральних та майнових прав дітей та порушує їх законні інтереси. При цьому, відповідачка не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, дозволяла собі застосувати фізичну силу до дітей, навіть у присутності своїх батьків та позивача. Отже, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дітей. Позивач вказує, що вихованням і утриманням дітей повністю займається він. Крім того, вказує, що діти ним доглянуті, він, як батько дітей, має з ними тісний зв`язок, а тому вважає, що в інтересах дітей для їх гармонійного розвитку і психічного спокою та комфорту необхідно їх залишити проживати з ним, тобто визначивши місце проживання з батьком. Також позивач вказує, що істотними обставинами при визначенні місця проживання дітей з батьком є те, що діти мають належні матеріально-побутові умови, створені для їх проживання, повноцінного розвитку, відпочинку; ставлення батька до дітей та дітей до батька; наявність у батька самостійного і достатнього для утримання дітей доходу, відсутність шкідливих звичок та інші обставини. Крім того, позивач наголошує, що відповідачка добровільно не погоджується визначити місце проживання дітей і щоб діти були зареєстровані разом із батьком, не бажаючи врахувати будь-які пропозиції позивача щодо інтересів синів, зокрема влаштування молодшого сина до дошкільного навчального закладу, а старшого сина до школи, також поставити їх на облік до медичного закладу, забезпечення дітям відвідування спортивних секцій тощо. Ухвалою суду від 23.11.2020 року було відкрито провадження і призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено до розгляду справу. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Представниця позивача в судовому засіданні позов підтримала. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Заяв щодо причини неявки та відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк суду не надано. Представники служби у справах дітей виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні радита служби у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення позову. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність відповідачки та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим повторно, Корабельним районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.10.2020 р., актовий запис №67 від02.02.2010 р. та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим повторно, Корабельним районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.10.2020 р., актовий запис №679 від 18.11.2014р. Позивач та відповідачка мешкають окремо, діти проживають разом із батьком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою голови правління ОСББ «Каштан» від 29.10.2020, №26-Д. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 23.12.2020 малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком в орендованій двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . У квартирі зроблений ремонт, меблі, побутова техніка в наявності, санітарно-побутові умови добрі, для дітей обладнана окрема кімната відповідно до віку, створені умови для проживання дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Суворовського району м. Херсона про визначення місця проживання дитини від 12.02.2021 року № 29 доцільним є визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . При вирішенні спору суд керується положеннями Конституції України, Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими нормативно-правовими актами. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. При розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини, насамперед, суди мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. При вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої дитини за Сімейним кодексом України поняття місця проживання має інший зміст. Місцем проживання дитини є не конкретний населений пункт із вказівкою на будинок, квартиру, таким місцем відповідно до статті 161 Сімейного кодексу України є місце проживання одного із батьків, баби, діда або інших родичів, яке останні мають право вільно обирати, змінювати. Установлені судом обставини, засвідчують, що батько [PERSON] належно опікується про синів, забезпечує все необхідне для повного і гармонійного їх розвитку. У контексті першочергового врахування інтересів дітей [PERSON] та [PERSON] , які переважають над інтересами батьків, урахувавши висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини від 12.02.2021 року № 29, з огляду на не установлення судом обставин, які б свідчили, що проживання дітей з батьком може їм зашкодити, суд дійшов висновку, що місцем проживання дітей сторін у цій справі слід визначити разом з позивачем. За таких обставин, вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved