Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з врахування заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути з відповідачів у справі [PERSON], [PERSON] на його користь 15000 грн. боргу за договором позики, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 600 грн. та витрати по оплаті послуг адвоката в розмірі 4000 грн. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.05.2012 року він позичив родині [PERSON] 60000 грн. На підтвердження договору позики [PERSON] видав йому розписку, яку написав на бланку та в присутності приватного підприємця [PERSON], яка розписку підписувати відмовилась. При укладанні зазначеного договору вони домовились, що відповідачі повернуть йому борг за першою вимогою, на даний час борг йому відповідачами повернено частково в період розгляду справи в суді в розмірі 45000 грн., від повернення іншої частини боргу відповідачі відмовляються. В судовому засіданні позивач вимоги зменшеного позова підтримав. Відповідачка [PERSON] до суду не зявилася, надала суду письмові заперечення, щодо обставин справи, в яких позов не визнала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав, зазначивши, що між ним та позивачем існувала існувала усна домовленість про повернення зазначеної суми боргу в розмірі 60000 грн. в розстрочку, частину боргу він повернув, але позивач став вимагати повернення залишку боргу терміново. В даний час він не може повернути борг позивачу, оскільки його побили невідомі особи, в звязку з чим він лікується, знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Крім того, позивач не повернув йому офіційні документи, які він передавав йому в якості залогу на виконання ним зобовязань займу. Претензії позивача до [PERSON] неправомірні, так як вона відносно не в курсі його угоди з [PERSON] Судом в судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 25.05.2012 року [PERSON], [PERSON] взяли в борг у позивача у справі [PERSON] грошові кошти в сумі 60 000 грн. для придбання для потреб комерційної діяльності приватного підприємця [PERSON] автомобіля марки FORD TOVPNEO COMBI та його оформлення, зобовязалися повернути кошти по першій вимозі позивача. 03.07.2014 року, відповідно до умов договору позики, [PERSON] на адресу [PERSON] та [PERSON] направлено лист-претензію, з вимогою повернення грошових коштів в сумі 60000 грн. (а.с.25). На підтвердження укладення договору позики, [PERSON] видав позивачу розписку (а.с.26). Згідно розписки, виданої 07.10.2014 року, [PERSON], в рахунок повернення боргу, отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 20\~000 грн. (а.с.19). Відповідно до розписки, виданої 21.10.2014 року, в рахунок повернення боргу [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 25\~000 грн. (а.с.18). Згідно заяви позивача, поданої до суду 01.12.2014 року про зменшення розміру позовних вимог, залишок суми боргу, що належить до стягнення з відповідачів, складає 15\~000 грн. Згідно ст.. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON], [PERSON] знаходились в юридичному шлюбі, рішенням Генічеського райсуду від 24.06.2014р. шлюб між ними розірвано. Відповідно до положень ст.. 65 ч.2,4 СК України, при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Договір, укладений одним з подружжя в інтересах сімї, створює обовязок для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Проаналізувавши текст боргової розписки, яка не містить підпису [PERSON], але в якій наявний штамп та печатка ПП [PERSON], пояснення в судовому засіданні з даного приводу позивача та відповідача [PERSON], письмові пояснення, подані до суду відповідачкою [PERSON], та приймаючи до уваги, що на час складання правочину відповідачі знаходились в юридичному шлюбі, суд приходить до висновку, що про вчинення правочину позики, [PERSON], відомо його дружині [PERSON], вчиняючи правочин [PERSON] діяв за згою [PERSON], договір, укладений [PERSON], створює обовязки по поверненню позичених грошових коштів для [PERSON], оскільки зазначені грошові кошти були отримані та використані [PERSON] в інтересах сімї, а саме для придбання автомобіля FORD для потреб підприємницької діяльності «ПП [PERSON]М.». Одночасно, суд приймає до уваги, що належних та допустимих доказів про те, що боргова розписка фіктивна, чи відомості, викладені в ній не відповідають дійсності, чи що позичені відповідачами кошти були одержані та витрачені поза інтересами їх сімї, [PERSON], [PERSON] суду не надані. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та про наявність підстав для задоволення позова в частині стягнення суми боргу. Що стосується вимог позова в частині стягнення витрат по сплаті судового збору, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.. 89 ЦПК України, уразі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після предявлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення. При повному або частковому задоволенні позова майнового характеру до кількох відповідачів, судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються ними пропорційно розміру задоволених позовних вимог до кожного з відповідачів. Враховуючи зазначені положення законодавства, суд вважає, що вимога позивача про стягнення судових витрат підлягає задоволенню в заявленому позивачем розмірі 600 грн. та одночасно повинна бути стягнена з відповідачів на користь позивача пропорційно в розмірі по 300 грн. з кожного. В той же час, суд вважає, що витрати позивача на оплату правової допомоги слід задовольнити частково в звязку з наступним. Згідно договору про надання правової допомоги №5/2014 від 03.07.2014 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом [PERSON], яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №481 від 24.06.2010 року, виданого Херсонською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури, до правової допомоги за угодою входить надання юридичної консультації клієнта з питань, що стосується предмету договору, надання адвокатських запитів для витребування доказів у справі, участь у судових засіданнях при розгляді справи. Адвокат приймала участь у судових засіданнях 01.12.2014р. 45 хв., 16.12.2014р. 15 хв., 20.01.2015р. 10 хв., 26.02.2015р. 10 хв., 25.03.2015р. 13 хв., в загальній кількості часу 93 хвилини. Згідно Постанови КМ України №590 від 27.06.2006 року, п.1, затверджено граничні розмірі компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, згідно з додатком. Відповідно до п.2 зазначеного додатку, компенсація у цивільних справах за втрачений заробіток стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові обчислюється за кожну годину пропорційно до середньої заробітної плати особи, розрахованої відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середнього заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України №100 від 08.02.1995 року, загальний розмір витрат не може перевищувати суму, розраховану за відповідний час, виходячи з трикратного розміру мінімальної заробітної плати. Виходячи з викладеного 93 хв.х8,12 грн.=755 грн. Згідно акту виконаних робіт від 25.03.2015 року, наданого адвокатом суду, консультація клієнта 03.07.2014р. проводилась адвокатом впродовж 60 хв., складання позовної заяви 120 хв., складання заяви про зменшення позовних вимог 60 хв., складання листа претензії 60 хв., всього 300 хв. Згідно ст.. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», при встановлені гонорару враховується складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи, що правовідносини, що потребують вирішення, не відносяться до складних, досвід адвоката, яка працювала в Генічеському райсуді на посаді помічника судді, заперечення в судовому засіданні з даного приводу відповідача [PERSON], суд вважає, що зазначений адвокатом час в акті є завищеним, на виконання зазначених дій слід визначити розумний час: консультація клієнта 30 хв., складання позовної заяви 40 хв., складання заяви про зменшення позовних вимог 30 хв., складання листа-претензії 30 хв., всього 130 хв.х8,12 грн.=1055 грн. Враховуючи викладене, суд оцінює загальний розмір компенсації, який може бути стягнений з відповідачів на користь позивача, за надання правової допомоги в сумі 1810 грн..

Outcome: partial