Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка проживала в [ADDRESS] За життя [PERSON] було реалізовано заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області, за реєстровим № 272, за яким належне їй майно, вона заповіла йому (позивачу), а саме - житловий будинок з усіма господарськими будівлями та земельна ділянка (0,4 га), розташовані за адресою: [ADDRESS] Рішенням Таращанського районного суду від 07.11.2016 року по справі № 379/1206/16-ц йому поновлено строк на прийняття спадщини 3 місяці з дня набрання рішенням законної сили. З метою оформлення права власності на спадкове майно він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та на земельну ділянку. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок та земельну ділянку позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю у спадкодавця оригіналів правовстановлюючих документів, та запропоновано звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на спадковий житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, та право на земельну ділянку Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Представник третьої особи - Таращанської РДНК в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте через канцелярію суду надав заяву про слухання справи у його відсутність, у зв'язку з великою завантаженістю в роботі та веденням нотаріусом двох нотаріальних контор (Рокитнянської РДНК та Таращанської РДНК). Суд, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали спадкової справи №509(08) від 13.09.2008 року щодо майна померлої [INFO] [PERSON], вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка до дня смерті проживала по [ADDRESS] За своє життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 01.12.2003 року секретарем виконавчого комітету Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 272, згідно з яким все своє майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати її на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає [PERSON] (позивачу по справі). А належне її право на земельну частку (пай) - [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок з відповідними господарськими спорудами та будівлями, земельну ділянку для обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (0,0945 га) та ведення особистого селянського господарства (0,3064 га), розташовані за адресою: [ADDRESS] Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 07.11.2016 року по справі № 379/1206/16-ц, позивачу визначено додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], в три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Рішення суду набрало законної сили 23.11.2016. Позивач звернувся до нотаріуса з заявою щодо одержання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане спадкове майно. Постановами № 10/02-14 від 13.01.2017 та № 45/02-14 від 09.02.2017 в.о. державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі вказаних свідоцтв у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок та земельну ділянку, запропоновано звернутися до суду. Факт того, що власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами на земельній ділянці, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], дійсно був спадкодавець, підтверджується довідками № 14/02-24 від 26.01.2017 та № 28 від 27.01.2017, виданими виконавчим комітетом Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як встановлено судом, протоколом XII сесії У скликання від 19.01.2007 року Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області [PERSON] надано у власність земельні ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (0,0945 га), але [PERSON] за життя не отримала державні акти на право власності на земельні ділянки та не зареєструвала їх. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов. Позивач на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved