Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 14950,15 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої йому внаслідок пошкодження його автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді, та 80,00 грн. в якості відшкодування витрат, понесених ним у зв'язку з проведенням дефектовки автомобіля. В обґрунтування позову зазначив, що 14.08.2012 року приблизно о 11-30 год. біля будинку № 17 по вул. Харківських Дивізій в м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-21093, д.н. [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля Сітроен С4, д.н. [NUMBER], під керуванням позивача. Протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП був складений відносно позивача та вказаний матеріал направлений до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.01.2013 року справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Він намагався ініціювати питання щодо складення відносно відповідача протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення останнього до адміністративної відповідальності у зв'язку з ДТП, проте йому було повідомлено про неможливість вказаного у зв'язку із закінченням строків притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. Загальна сума витрат позивача на запчастини та ремонтно-відновлювальні роботи складає 14950,15 грн., які він просить стягнути з відповідача. 05.08.2013 року позивачем було подано заяву до страхової компанії ОДО «МСК», у якій на час ДТП був застрахований автомобіль ВАЗ 21093, д.н. [NUMBER] про виплату страхового відшкодування. Від СК ОДО «МСК» позивачем було отримано лист від 09.09.2013 року, в якому зазначено, що цивільно - правова відповідальність відповідача не була застрахована, а отже СК ОДО «МСК» немає законних підстав для відшкодування позивачу завданої відповідачем матеріальної шкоди. Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду з дійсним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. Відповідач, його представник в судовому засіданні заперечували проти позову. В обґрунтування заперечень зазначили, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, якою б було встановлено вину відповідача у вказаній вище ДТП, не виносилась. Крім того, протокол огляду транспортного засобу, в якому представником страхової компанії зафіксовано пошкодження автомобіля позивача, складений 06.08.2013 року, тобто майже через рік після ДТП. В зв'язку з наведеним вказаний протокол не може бути доказом того, що зазначені у ньому пошкодження автомобіля виникли саме у зв'язку з ДТП. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 14.08.2012 року приблизно об 11-30 год. біля будинку № 17 по вул. Харківських Дивізій в м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-21093, д.н. [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля Сітроен С4, д.н. [NUMBER], під керуванням позивача. Власником автомобілю Сітроен С4, д.н. [NUMBER], є позивач, що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] Згідно постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.01.2013 року справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у зв'язку із вказаною вище ДТП провадженням закрито у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, копії матеріалів направлено до ВДАІ ХМУ ГУМВС в Харківській області для вирішення питання щодо наявності в діях водія [PERSON] порушень ПДР України. В обґрунтування висновку щодо відсутності в діях позивача порушень ПДР суд посилався на висновки судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 10277/12273. Як вбачається з листа № М-469 від 23.09.2013 року ВДАІ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, розглянути питання про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності виявилось неможливим у зв'язку із неотриманням всіх матеріалів, необхідних для цього, а також у зв'язку із закінченням термінів, передбачених ст. 38 КУпАП. Згідно висновку судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 10277/12273 від 08.01.2013 року, технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем Сітроен С4 для водія автомобіля ВАЗ-21093 [PERSON] визначалась шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1., 10.9. ПДР України, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ-21093 [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 10.1., 10.9. ПДР України та, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв'язку з виникненням даної ДТП. Всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували висновки вказаної вище експертизи. За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним наявність вини відповідача у виникненні вказаної вище ДТП. Пошкодження автомобіля Сітроен С4, д.н. [NUMBER], спричинені внаслідок ДТП, зазначені у висновку судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 10277/12273 від 08.01.2013 року, а також в протоколі огляду транспортного засобу від 06.08.2013 року. Оцінюючи доводи представника відповідача відносно того, що позивачем не доведено факт спричинення пошкоджень автомобіля Сітроен С4, д.н. [NUMBER], саме внаслідок ДТП, оскільки протокол огляду складений через рік після ДТП, суд враховує, що пошкодження автомобіля Сітроен С4 зазначені також у висновку експертизи від 08.01.2013 року. За таких обставин суд вважає доведеним, що пошкодження автомобіля Сітроен С4, д.н. [NUMBER], зазначені у висновку експертизи від 08.01.2013 року, утворились внаслідок ДТП, що відбулось 14.08.2012 року. Згідно наряду-замовлення № 0000002614 від 23.08.2013 року, який є актом виконаних робіт, замовником в якому зазначений [PERSON], загальна вартість ремонту автомобіля Сітроен С4, д.н. [NUMBER], складає 14950,15 грн. В ході зіставлення даних щодо пошкоджень автомобіля Сітроен С4, викладених у висновку експертизи від 08.01.2013 року, з даними щодо проведених ремонтних робіт, зазначених в наряді-замовленні № 0000002614 від 23.08.2013 року, судом встановлено збіг вказаних даних, за наступним виключенням. Згідно даних наряду-замовлення № 0000002614 від 23.08.2013 року, щодо автомобіля позивача було в тому числі проведено виправлення перекосу передньої частини кузова вартістю 380,00 грн. з ПДВ та замінено систему омивача, зокрема бачок омивача, форсунку омивача праву та опору жиклеру системи омивача загальною вартістю 1613,10 грн. з ПДВ, всього вартість вказаних робіт склала 1993,10 грн. з ПДВ. Між тим з даних висновку експертизи від 08.01.2013 року суд позбавлений можливості встановити такі пошкодження автомобіля Сітроен С4, як перекос передньої частини кузова, а також пошкодження бачка омивача, форсунки омивача правої та опори жиклеру системи омивача. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України не доведено, що зазначені у попередньому абзаці пошкодження автомобіля Сітроен С4 виникли внаслідок ДТП, що мала місце 14.08.2012 року. За таких обставин суд вважає доведеним, що витрати позивача на проведення відновлювального ремонту Сітроен С4, д.н. [NUMBER], пошкодженого внаслідок вказаної вище ДТП, складають 12957,05 грн. (14950,15 грн. - 1993,10 грн.). При цьому судом сторонам були роз'яснені положення ст. 10, 11, 60 ЦПК України, в тому числі право заявити клопотання про призначення відповідних експертиз. Позивачем було заявлено клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи для визначення розміру шкоди, завданої йому внаслідок вказаної вище ДТП. Зазначене клопотання було задоволено судом та ухвалою від 03.09.2014 року призначено відповідну експертизу. Проте в подальшому позивач відмовився від проведення експертизи у зв'язку з її значною вартістю, і матеріали цивільної справи були повернуті із експертної установи без проведення експертизи. Відповідачем клопотання про призначення експертизи заявлено не було. Таким чином, відповідачем всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля, та відповідно, на спростування розміру завданої позивачу шкоди. За таких обставин суд приходить до висновку, що розмір шкоди, заподіяної позивачу у зв'язку з ДТП від 14.08.2012 року, дорівнює 12957,05 грн. З матеріалів справи та пояснень відповідача, його представника судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована у відповідності із Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також з пояснень відповідача, його представника судом встановлено, що відповідач не повідомляв МТСБУ про вказану вище ДТП. Згідно п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Як вбачається з роз'яснень, викладених в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За таких обставин, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача в якості відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, грошових коштів в розмірі 12957,05 грн., які були витрачені позивачем на відновлювальний ремонт належного йому автомобіля. Щодо вимог позивача про відшкодування витрат на проведенням дефектовки автомобіля в розмірі 80,00 грн., яка мала місце 06.08.2013 року, то суд відмовляє в їх задоволенні, оскільки позивачем не доведено, що зазначені витрати пов'язані із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Крім того, суд враховує, що пошкодження автомобіля позивача були зазначені у висновку експертизи та протоколі огляду транспортного засобу від 06.08.2013 року. Розмір судового збору в даній цивільній справі складає 229,40 грн. Позивачем було заявлено вимоги в загальному розмірі 15030,15 грн. (14950,15 грн. + 80,00 грн.). Вказані вимоги задоволено частково, в розмірі 12957,05 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 197,76 грн.

Outcome: partial