Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Нікопольський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Служба у справах дітей Нікопольської міської ради про вселення членів сім'ї наймача, визначення порядку користування комунальним житловим приміщенням, посилаючись на наступні обставини. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду № 2-1525/11, провадження 2/426/1417/2012 від 04.10.2012 року його позовні вимоги до [PERSON], [PERSON] задоволені частково, а саме в частині позовних вимог про вселення в спірну квартиру [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.12.2012 року рішення Нікопольського міськрайонного суду залишено без змін. Спірна квартира має три кімнати. На даний час в квартирі зареєстровано чотири особи: [PERSON], його неповнолітня донька - [PERSON], [INFO] та відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 50 Житлового Кодексу України, при наданні житлових приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі старше дев'яти років, окрім подружжя. Таким чином, він вважає, що є можливість визначити порядок користування житловим приміщенням: його неповнолітній доньці - [PERSON] надати в користування житлове приміщення № 7 згідно плану квартири, площею 8,1 кв.м., йому - житлове приміщення № 5 площею 11,10 кв.м., відповідачам по справі житлове приміщення № 4, згідно плану, площею 17.4 кв.м. Відповідно до Акту № 21 перевірки дотримання паспортного режиму в квартирі [ADDRESS] складеного ТОВ «УК «Коменерго Нікополь» 04.02.2011 року встановлено, що без реєстрації в спірній квартирі мешкають невідомі особи. Даний факт підтверджується також Актом перевірки паспортної реєстрації від 26.07.2013 року наданою ТОВ «Оселя-Нікополь». Окрім того, його ніхто не питав дозволу про вселення у вказану квартиру дітей та онуків відповідачки - [PERSON] Для того, щоб особи які зареєстровані в спірній квартирі мали можливість користуватися житлом та щоб його неповнолітня донька мала можливість займатися уроками, належним чином розвиватися, необхідно усунути перешкоди у праві користування жилим приміщенням, а саме звільнити його від сторонніх осіб, які незаконно займають спірну квартиру. Враховуючи викладене, просить суд вселити його неповнолітню доньку -[PERSON], [INFO] у квартиру [ADDRESS] та визначити порядок користування житловим приміщенням [ADDRESS] наступним порядком: його неповнолітній доньці - [PERSON] надати в користування житлове приміщення № 7 згідно плану квартири, площею 8,10 кв.м., йому - житлове приміщення № 5 площею 11,10 кв.м., подружжю [PERSON] та [PERSON] житлове приміщення № 4, згідно плану, площею 17.4 кв.м. Виселити із спірної квартири осіб, які проживають незаконно та без реєстрації. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на вищевикладені обставини, просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] та відповідач [PERSON] кожна окремо у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, проти задоволення позову заперечували у повному обсязі. Третя особа - представник Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Загачевський О.І. у судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с.50). Представник Служби у справах дітей Нікопольської міської ради Шилов М.Г. просив суд вирішити справу з урахуванням інтересів неповнолітньої - [PERSON], [INFO] та задовольнити позовні вимоги . Вислухавши сторони, представника Служби у справах дітей Нікопольської міської ради Шилов М.Г., свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. У судовому засіданні встановлено, що згідно ордеру на житлове приміщення № 2168 від 30.12.1986 року [PERSON] на родину з чотирьох осіб: його, колишню дружину- [PERSON], доньку - [PERSON] та сина - [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету № 641 від 19.12.1986 року була виділена квартира [ADDRESS] (а.с.102). До теперішнього часу квартира знаходиться у комунальній власності, не приватизована. За адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.8,42). Відповідальним квартиронаймачем є - [PERSON]. Крім вищевказаних осіб у спірній квартирі без реєстрації проживає донька відповідачки [PERSON] - [PERSON] з малолітніми дітьми - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Донька відповідачки - [PERSON] знаходиться на обліку у відділі персоніфікованого обліку осіб та розрахунків по пільгам управління праці та соціального захисту населення і користується пільгами як багатодітна сім'я до 20.07.2015 року (а.с.100). 19 листопада 2013 року шлюб між відповідачами [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.73). Загальна площа спірної квартири - 59 кв.м., яка складається з трьох ізольованих кімнат, житловою площею 36,6 кв.м, а саме: однієї кімнати площею 8,10 кв.м, другої кімнати площею 11,10 кв.м, третьої кімнати площею 17,4 кв.м. кухні, ванної кімнати, вбиральні. Також квартира обладнана балконом, вихід на який здійснюється з кімнати, площею 17,4 кв.м. та лоджією, вихід на яку здійснюється з кімнати площею 8,10 кв.м.(а.с. 4). 15 жовтня 2013 року у спірній квартирі позивач зареєстрував свою неповнолітню доньку - [PERSON],[INFO] (а.с.42). На підставі виконавчого листа № 2-1525/11 виданого 14.01.2013 року Нікопольським міськрайонний судом Дніпропетровської області [PERSON] 29.01.2014 року був добровільно вселений відповідачами у квартиру [ADDRESS] (а.с.68-71). Крім того, відповідачі добровільно надали позивачеві ключі від вхідних дверей спірної квартири. До теперішнього часу [PERSON] та його неповнолітня донька до спірної квартири жодного разу не з'являлися. Вищевикладене підтверджується поясненнями сторін, поясненнями свідка [PERSON] та матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позов про виселення до інших осіб не пред'явлено, вони у справі не мали процесуального статусу відповідачів, то підстав для виселення інших осіб у даній справі немає. Вимоги в частині вселення в спірну квартиру неповнолітньої [PERSON], [INFO], на думку суду є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки із матеріалів справи та із пояснень сторін судом не встановлено, що відповідачі перешкоджають [PERSON] у проживанні та користуванні спірною квартирою. Вимоги позову [PERSON] про визначення порядку користування житловим приміщенням не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в спірній квартирі зареєстровано чотири особи, які мають право там проживати. Згідно схематичного плану спірна квартира складається із трьох кімнат житловою площею 36,6 кв.м., а саме кімнати площею 17,4 кв.м., кімнати площею 8,10 кв. та площею 11.10 кв.м. Загальна площа квартири 59 кв.м. Таким чином, на кожного члена сім'ї припадає по 9,15 кв.м. жилої площі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЖК України не допускається заселення однієї кімнати особами різної статті, старшими за дев'ять років, крім подружжя. Враховуючи, що виділення позивачеві та його неповнолітній доньці - [PERSON] у користування кімнати площею 11,10 кв.м., та кімнати площею 8,10 кв.м., а відповідачам житлової кімнати площею 17,4 кв.м. із залишенням у спільному користуванні сторін інших приміщень призведе до порушення житлових прав сторін та неповнолітньої дитини, з урахуванням того, що на кожного з них приходиться 9,15 кв.м. жилої площі, враховуючи, що сторони складають фактично три сім`ї, оскільки між відповідачами на теперішній час шлюб розірваний, і заселення в одну кімнату осіб, які не є членами однієї сім`ї, є порушенням їх житлових прав, суд вважає, що не має законних підстав для поділу спірного жилого приміщення. Аналізуючи докази у справі, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed