Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, третьої особи про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина, в якій зазначає, що з жовтня 2012 року по квітень 2014 року вона з відповідачем проживали разом. Весь час вони проживали в [INFO], в них було спільне харчування, бюджет, ведення господарства, взаємне спілкування, придбання майна для спільного користування, а також спільні відпочинок та розваги. Відносини між ними були серйозні, в майбутньому планували зареєструвати їхні відносини. В наслідок фактичних шлюбних відносин з відповідачем вона народила сина [PERSON], [INFO], однак реєстрація народження дитини здійснена відповідно до положень ст. 135 СК України, оскільки відповідач батьківство не визнав і відмовився подати в органи РАЦС заяву про визнання батьківства. Позивач вказує, що відповідач працював на шахті «Тернівська» ВСП «ШУ Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», але був призваний до лав Збройних сил України і зараз перебуває в ЗСУ (в/ч Т0310 м. Дніпро) на контрактній основі. В звязку з вищевикладеним, позивач просить визнати батьківство відповідача відносно дитини [PERSON], [INFO]; зобовязати відділ державної РАЦС Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровської області внести зміни в актовий запис № 283 від 02.12.2014 року, виключити запис з актового запису відомості про [PERSON] як батька та включити до актового запису відомості про [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу до досягнення дитини трирічного віку; стягнути з відповідача всі судові витрати та звільнити її від сплати судових витрат. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак надала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила позов задовольнити та справу розглянути без її участі (а.с. 45). Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги позивача підтримує у повному обсязі, просив позов задовольнити та справу розглянути без його участі (а.с. 46). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав до суду телефонограму, в якій зазначив, що позовні вимоги в частині визнання батьківства визнає повністю, в частині стягнення аліментів на дитину та його матір не визнає, оскільки він позивачу добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання сина, однак вона не дає йому бачиться з дитиною, також повідомив, що він перебуває у лавах Збройних Сил України на контрактній основі, а тому просив розглянути справу без його участі (а.с. 44). Представник третьої особи - Тернівський міський відділ державної РАЦС Головного територіального управління у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без представника відділу, рішення прийняти на розсуд суду (а.с. 43). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач [PERSON] визнав себе батьком дитини - [PERSON], 11.11.2014 року, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання батьківства підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив, що позивач з відповідачем з жовтня 2012р. по квітень 2014р. проживали однією сімєю, вели спільний бюджет, спільний відпочинок та спільні розваги. 11 листопада 2014 року у них народився син [PERSON] (а.с 14), батьком якого зі слів матері був записаний [PERSON], згідно ст. 135 СК України, оскільки на той час відповідач не визнавав своє батьківство та відмовився подавати заяву в органи РАЦС про визнання батьківства, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 515954, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно ч. 1 ст. 135 СК України № 00014784312 від 02.12.2014р. (а.с. 14-15). [PERSON] [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сімї від 23 січня 2017 року, виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 13). З наказу № 200-к/тр від 22.12.2014 року, виданого КЗ «Тернівська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради», довідки про доходи № 4 від 03.01.2017 року, виданої УСЗН м. Тернівка Дніпропетровської області, вбачається що [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн., державну соціальну допомогу малозабезпеченій сімї у середньому розмірі у сумі 456,65 грн., допомогу на дитину одиноким матерям в середньому розмірі у сумі 561,96 грн. (а.с. 6-8, 10-12). Відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно ч. 3, 4 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно правових позицій, викладених у п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Таким чином, визнання відповідача батьком [PERSON], [INFO], вiдповiдає інтepecaм малолiтньої дитини i нaдaє можливiсть батькові надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. У звязку із встановленням батьківства відповідача, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та на її утримання підлягають задоволенню з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів суд визначає у відповідності із ст. 183 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд, вважає, що доводи відповідача про те, що він заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини та його матері, з приводу того, що позивач не дає бачитися з дитиною, не знайшли свого підтвердження, не є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки відповідачем не надано доказів щодо добровільного утримання дитини та його матері, а спір щодо побачень батька з дитиною вирішується органом опіки та піклування. Оскільки судом встановлено, що дитина мешкає з позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та на утримання позивача не надає, вихованням дитини не займається, хоча працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу дитині та [PERSON]. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 1920 грн. на користь держави. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Outcome: approved