Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказав, що 16.01.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] було укладено кредитний договір №МL-201/388/2008. За умовами кредитного договору та кредитних заявок банк здійснив видачу кредитних коштів [PERSON] в сумі 71800,00 доларів США на придбання нерухомого майна, під 3,49% строком до 16.01.2025 року. 16.01.2008 р. в якості забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №SR-201/388/2008. Зобов'язання позичальником щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконуються. Тому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №МL-201/388/2008 в розмірі 4466023,45 грн., що складається з ь заборгованості за тілом кредиту 91926,90 грн., заборгованості за відсотками - 41148,26 грн., заборгованості за пенею 3505588,29 грн. та 3 654,00 грн. судового збору. Представник позивача в судовому засіданні на позову наполягає з підстав, зазначених в ньому. Пояснила, що ними не пропущено строк позовної давності до пред'явлення вимог до поручителя, оскільки строк дії договору поруки до 16.01.2025 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову в частині стягнення заборгованості з [PERSON], оскільки договір поруки припинився після шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 16.01.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] було укладено кредитний договір №МL-201/388/2008. Згідно з умовами кредитного договору та кредитних заявок банк здійснив видачу кредитних коштів [PERSON] в сумі 71800,00 доларів США. Відповідно до п. 1.1 частини № 2 кредитного договору банк надає позичальнику кредит, у розмірі 71800,00 доларів США, а позичальник приймає, зобов'язується належним чином використати всі та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у цьому договорі. Згідно п. 3 частини № 1 кредитного договору було встановлено плаваючу процентну ставку, яка складається з фіксованого відсотку в розмірі 3,49% та FIDR. Відповідно до п. 4 частини №1 кредитного договору повернення кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати позичальником платежів, що зменшуються. Датою остаточного повернення кредиту є 16.01.2025 рік. Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитним №МL-201/388/2008 від 16.01.2008 р. станом на 29.08.2014 р. складає: - 68412,13 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.08.2014 р. складає 919286,90 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту. - 3062,20 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.08.2014 р. складає 41148,26 грн. - сума заборгованості за процентами, - 260881,30 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.08.2014 р. складає 3505588,29 грн. - пеня, нарахована на суми заборгованості в розмірі 1% на кожний день прострочення сплати кредиту. Загальна заборгованість за тілом кредиту, відсотками та пенею по кредитному договору станом на 29.08.2014 становить 4466023,45 грн. 16.01.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №SR-201/388/2008. Згідно з п.1.1. договору поруки, поручитель зобов'язувався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання боржником боргових зобов'язань по кредитному договору у повному обсязі таких зобов'язань. Відповідно до п. 1.2 договорів поруки, Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, а це означає, що Кредитор (Банк) може звернутись з вимогою про виконання Боргових зобов'язань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до всіх одночасно. Пунктом 2.1. договору передбачено, що порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі , валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі. 27.09.2012 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за вищевказаними кредитним договором та договором поруки. Листами від 21.01.2013, 29.04.2013 та 21.03.2013 року позивач звертався до [PERSON] із досудовими вимогами про погашення заборгованості за кредитним договором. У відповідності зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 ЦК України зазначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 1049 ЦК України зазначає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів. Таким чином позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтований та доведений, а тому підлягає задоволенню. Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-170цс13 від 17.09.2014 року правила частини четвертої статті 559 ЦК України встановлюють припинення поруки як за договором із визначеним строком дії поруки, так і за договорами, в яких строк дії поруки або строк основного зобов'язання встановлений не був. Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов'язання за договором поруки у зв'язку з припиненням такого зобов'язання поручителя. За змістом речення першого та третього зазначеної статті кредитор повинен встигнути звернутись до поручителя з вимогою про виконання останнім свого обов'язку за договором поруки, у тому числі в примусовому порядку. Разом із тим за змістом другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України у разі, якщо строк договору поруки не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить до поручителя вимоги. Непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. Також треба зазначити, що звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, останній платіж, здійснений відповідачем [PERSON] 29.08.2013 року. Отже з 29.09.2013 розпочався строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя, а закінчився 29.03.2014 року. Враховуючи те, що позивач звернувся до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку, то в задоволенні позову в частині вимоги заборгованості до поручителя слід відмовити у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Outcome: partial