Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] на Інтернет-сторінці в соціальній мережі Facebook у своєму особистому акаунті із назвою « [INFO] » відповідач [PERSON] оприлюднив свій виступ під назвою « [INFO] ». Позивач стверджує, що у вказаному виступі відповідач розповсюдив недостовірну інформацію про нього і його сім`ю, чим грубо порушив його немайнові права та інтереси. Посилаючись на те, що у тексті виступу відповідач згадує про нього, як про людину [PERSON] , позивач вважає, що відповідач твердить про причетність позивача до команди [PERSON] та отримання матеріальних цінностей від останнього. Поширену відповідачем інформацію позивач вважає недостовірною і такою, що не відповідає дійсності. Посилаючись на те, що вказана інформація за своїм змістом принижує його честь, гідність і ділову репутацію, позивач просить зобов`язати відповідача спростувати недостовірну інформацію про позивача, а саме вислови: «Хоча і сюди вставили людей [PERSON] , взяти хоча б [PERSON] , директора будинку культури. Він також всю сім`ю в партію записав. Тобі мало дали, [PERSON] ?» у вигляді запису виступу відповідача та його опублікування на сторінці відповідача в соціальній мережі Facebook, а також стягнути з відповідача на його користь 40 000 гривень 00 копійок у відшкодування моральної шкоди. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Відповідач надав відзив на позов у якому заперечив вимоги позивача та просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що його висловлювання є оціночними судженнями. Треті особи також не заперечили проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачає, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Проте, в супереч вимогам статей 76 - 84 ЦПК України, факт поширення відповідачем інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб, не підтверджено відповідними доказами. Зокрема, за текстом позову відсутні конкретні електронні посилання в мережі Інтернет на розміщення відеозапису від [INFO] на Інтернет-сторінці в соціальній мережі Facebook у своєму особистому акаунті із назвою « [INFO] » відповідач [PERSON] оприлюднив свій виступ під назвою « [INFO] ». Також, позивачем не додано до позову відповідних роздруківок екранокопій з мережі Інтернет із опублікованим відповідачем відеозаписом від [INFO] на Інтернет-сторінці в соціальній мережі Facebook у своєму особистому акаунті із назвою « [INFO] » відповідач [PERSON] оприлюднив свій виступ під назвою «Випуск 8: такого даже при [PERSON] не было. Разбор списков партий». Отже, позивачем, не виконано, передбаченого статтею 81 ЦПК України обов`язку довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 - 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, - позивач не довів ту обставину, на яку він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: ту обставину, що [INFO] на Інтернет-сторінці в соціальній мережі Facebook у своєму особистому акаунті із назвою « [INFO] » відповідач [PERSON] оприлюднив свій виступ під назвою « [INFO] ». При цьому, суд не приймає до уваги зміст відеозапису під назвою «Відео фейсбук [INFO]», що міститься на флеш носії доданому позивачем до заяви, оскільки вказаний відеозапис і електронний відео-документ на містять даних та із його змісту неможливо встановити той факт, чи був він оприлюднений або розміщений в мережі Інтернет. Також, суд критично оцінює зміст відеозапису під назвою «Моє відео», що міститься на флеш носії доданому позивачем до заяви, оскільки вказаний відеозапис має похідний характер щодо предмета позову та є приватною розмовою сторін по справі. Як наслідок, наведені за змістом позовної заяви доводи позивача щодо розповсюдження відповідачем [INFO] на Інтернет-сторінці в соціальній мережі Facebook у своєму особистому акаунті із назвою « [INFO] » свого виступу під назвою « [INFO] », - суд відхиляє і не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені у встановленому цивільним процесуальним законом належними, прямими, об`єктивними і беззаперечними доказами. Отже, у діях відповідача відсутній юридичний склад правопорушення щодо розповсюдження про особу позивача недостовірної інформації, оскільки відсутня обставина поширення відповідачем інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб. Норма частини першої статті 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Оскільки позивачем не доведено перед судом факт поширення відповідачем інформації щодо нього, то і немає підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди. Таким чином, враховуючи недоведеність позивачем факту поширення відповідачем інформації щодо нього, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача спростувати недостовірну інформацію про позивача і стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди. За таких обставин, позов є безпідставним і необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed