Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] : 25981,34 грн. майнової шкоди, заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди; 20000 грн. моральної шкоди та 2100 грн. за проведення автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 28 вересня 2020 року сталося дорожньо-транспортна пригода за участю легкового автомобіля «Toyota Mark II», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] та легкового автомобіля «ЗАЗ 110307», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , інваліду 1-ї групи, який сидів в автомобілі на передньому сидінні праворуч, а за кермом автомобіля позивача була його дружина [PERSON] . Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 151784 від 28.09.2020 року, водій [PERSON] 28 вересня 2020 року о 16.12 годині в місті Кам`янське по вул. Енергетиків, 28 керувавши автомобілем «Toyota Mark II»,р.н. [NUMBER] , колір сірий, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення, біля електроопори, з автомобілем «ЗАЗ 110307», р.н. [NUMBER] , в порушення вимог п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобіль «ЗАЗ 110307» отримав видимі (зовнішні) пошкодження транспортного засобу, а саме: «Задній бампер». В той же час на місце ДТП була викликана швидка медична допомога, [PERSON] був доставлений до КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» із забійом голови. Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 29.10.2020 року відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Під час ДТП [PERSON] усно заявив, що не має страхового договору «автоцивілки» зі страховою компанією і ніякий страховий внесок він не сплачував. Внаслідок ДТП, згідно висновку експерта, позивачу завданий матеріальний збиток в розмірі 25981,34 грн.Ним були вжиті заходи досудового урегулювання спору, але відповідач [PERSON] у добровільному порядку відшкодувати витрати і врегулювати спір відмовився. Вважає, що ним визначено справедливу суму, яку відповідач повинен відшкодувати йому в сумі 25981,34 гривень за матеріальні збитки та 20000 грн. завданої йому моральної шкоди. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив на позовну заяву. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 28 вересня 2020 року о 16 год. 12 хв. в м. Кам`янське Дніпропетровської області по вул. Енергетиків, буд. 28, відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були автомобілі: «Toyota Mark II», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та «ЗАЗ 110307», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 13.08.2008 року є [PERSON] , під керуванням [PERSON] , яка має посвідчення водія [NUMBER] від 14.11.2007 року, категорії «В» (а.с. 15). Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 151784 від 28.09.2020 року, водій [PERSON] , 28 вересня 2020 року о 16 годині 12 хвилин в м.Кам`янське по вул. Енергетиків, 28, керував автомобілем Тойота н/з [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення [PERSON] порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306, а саме під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним та вимоги п.13.1, згідно яких водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (а.с.22). Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 жовтня 2020 року у справі №209/2909/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. (а.с. 16). Нормою частини 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306). Відповідно до листа Моторного (транспортного) страхового бюро України № 9-02/12775 від 08.04.2021 року договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених щодо забезпечення автомобілю Toyota mark II, д.н.з. [NUMBER] , станом на 28.09.2020 року не було виявлено (а.с. 84). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відсутність обов`язкового страхування у відповідача призводить лише до деліктних зобов`язань між винною особою та позивачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП. Як вбачається з матеріалів справи, завдана шкода особисто винуватцем ДТП [PERSON] потерпілому відшкодована не була. Суд вважає доведеним і обґрунтованим розмір заявленої позивачем заподіяної матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 25891,34 грн., що встановлено на підставі наданого позивачем до позову висновку експерта № 3711/20/20 автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ від 20 листопада 2020 року (а.с. 17-31). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до Постанови Верховного Суду від 24 травня 2017 величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків) та нараховується зокрема коли ремонт потребує фарбування (п.8.6 Методики). Таким чином, враховуючи висновки експертного дослідження розмір матеріальної шкоди становить 25891,34 грн. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо позовних вимог відносно стягнення моральної шкоди, суд вважає їх обґрунтованими частково виходячи з наступного. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди з відповідача, суд приймає до уваги фізичні та душевні страждання позивача через ушкодження власності - автомобіля, неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням його нормальних життєвих зв`язків, що потягло за собою зміни у звичному способі життя позивача та вплинуло на його емоційний і майновий стан. Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодування, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Як було зазначено вище, в результаті ДТП позивач [PERSON] згідно довідки № 7634 від 28.09.2020 року був доставлений до КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» з діагностуванням «забій, струс головного мозку» (а.с. 43-44). Крім того позивач згідно довідки до акту огляду МСЕК серії АД № 165976 є інвалідом першої групи підгрупи «А» та потребує постійного стороннього огляду (а.с. 42), [PERSON] не ходячий і в нього не рухаються руки, автомобіль, який зазнав механічних пошкоджень, був його єдиним засобом пересування, у зв`язку з чим змінився його звичайний спосіб життя. Враховуючи ступінь душевних страждань позивача, оскільки наслідки ДТП негативно вплинули на його психологічний, емоційний та моральний стан, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 5000,00 грн. На підставі ст. 139, 141 ЦПК України, з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору за позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у встановленому законом в розмірі 1681,60 грн. та витрат по оплаті послуг експерта-автотоварознавця у розмірі 2100 грн.

Outcome: partial