Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його мати, [PERSON] яка померла [INFO] . В обґрунтування посилався на те, що 03.03.2008 року його матір`ю зроблений заповіт, яким вона розпорядилася на випадок своєї смерті і призначила позивача спадкоємцем належного їй майна, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право. Після смерті матері відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем, інших спадкоємців мати не має. Ним було організовано поховання матері. Оскільки він мешкає в іншому місці та враховуючи, що на території України з метою запобігання поширення гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненою короновірусом SARS-CoV-2 було запроваджено карантин з 12 березня 2020 р. він вчасно не зміг звернутись до нотаріальної контори у м. Маріуполі з метою подання особисто заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, йому було відмовлено в оформленні прав на спадщину у зв`язку з пропущенням встановленого законом строку. Нотаріус порадив звернутись до суду за захистом своїх прав. Просив встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини - три місяці. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився приймала участь у розгляді справи через свого представника Ліннік Н.В, яка в судове засідання не з`явилася, але звернулася із письмовою заявою в якій підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позові та з урахуванням відповіді на відзив відповідача, справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач Маріупольська міська рада повідомлена належним чином про дату час та місце розгляду справи належним чином в судове засідання представника не направив, надавши письмову заяву в якій просив розглянути справу без участі з урахуванням раніше поданого відзиву на позовну заяву. З відзиву Маріупольської міської ради поданого 18.09.2020 р. вбачається, що відповідач з позовом не згоден, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки карантинні обмеження не є поважною причиною пропуску 6-місячного строку оскільки позивач мав можливість по пошті надіслати заяву до нотаріуса. Крім того Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання і поширення короно вірусної хвороби COVID -19, на час карантину починаючи з 12.03.2020 р. зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних послуг та інших послуг та строків надання цих послуг. Але нотаріуси не є суб`єктами господарювання, а також не є учасниками на ринку товарів, вони виконують виключно делеговані державою функції тобто на органи нотаріату не розповсюджуються карантинні обмеження. Просив відмовити у задоволенні позову. Позивачем [PERSON] 29.09.2020 р. подано відповідь на відзив, з якої вбачається, що ним пропущено строк звернення із заявою про прийняття спадщини з поважних причини з наступних підстав. Стаття 3 Конституції України визначає життя і здоров`я людини найвищою соціальною цінністю в Україні. Постановою КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України корновірусу COVID -19» з метою запобігання поширенню на території України короновірусу COVID -19 з 12.03.2020 по 03.04.2020 на всій території України встановлений карантин. Постановою КМУ від 25.03.2020 р. №239 карантин продовжено до 24.04.2020 р., постановою КМУ від 22.04.2020 р. №291 до 11.05.2020 р., постановою КМУ від 04.05.2020 №343 до 22.05.2020 р., постановою КМУ від 21.05.2020 р. №392 до 22.06.2020 р., постановою КМУ від 17.06.2020 р. №500 до 31.06.2020 р. В період карантину було обмежено громадян України у праві їх вільного пересування та перебування у громадських місцях, а також обмежена робота державних установ, в тому числі і нотаріальних контор. МЮУ рекомендувало нотаріусам обмежити прийом громадян заради уникнення можливого скупчення людей і для продовження здійснення нотаріальних дій, «які життєво необхідні». Саме з цієї причини ним було пропущено шестимісячний строк, який сплив 31.07.2020 р. Враховуючи, що ним було подано даний позов до суду 04.09.2020 р. строк пропуску є незначним. Крім того посилався на позицію Верховного суду та практику Європейського суду з цього питання, просив врахувати принцип «пропорційності». Також факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставо для усунення від спадкування. Просив позов задовольнити. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази встановив. 03 березня 2008 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право [PERSON] ( а.с. 9). [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , актовий запис №102 ( а.с. 5), після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно, а саме квартиру [ADDRESS] , яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.10.2007 р. №3-1418 та свідоцтва на паво власності на житло від 18.10.1993 р. № [NUMBER] ( а.с.6-8). Отже, спадкодавець, [PERSON] за життя зробила розпорядження щодо майна, належного їй на праві приватної власності, у вигляді заповіту. У Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо наявності заведених спадкових справ відносно спадкового майна [PERSON] , яка померла [INFO] ( а.с.21). З листа - роз`яснення приватного нотаріуса Ляшенко В.Г. від 31.08.2020 р. №290/01-16 вбачається, що [PERSON] звертався усно до нотаріуса з питання заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , якому було роз`яснено, що ним пропущений строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду ( а.с.10). Позивач у своїй письмовій заяві вказав, що він намагався у квітні місяці звернутися до державної нотаріальної контори у Приморському районі м. Маріуполя, але нотаріус повідомив йому, що у зв`язку із карантином нотаріальна контора не працює і слід приходити з метою оформлення спадкових справ після закінчення карантину. Оскільки він мешкає у с. Новоянісоль Нікольського району Донецької області дістатись м. Маріуполя в період дії карантину, який продовжувався він не мав змоги, тому і не зміг вчасно подати заяву нотаріусу про прийняття спадщини. З паспорту громадянина України [PERSON] , серія [NUMBER] виданого Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУУМВС України в Донецькій області 24.05.1996 р. вбачається, що позивач зареєстрований в [ADDRESS] з 08.06.1999 р. ( а.с. 11). Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті матері сплив 31 липня 2020 року, а позов до суду він пред`явив 04 вересня 2020 року, тобто пропущений ним строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Такі правові позиції містяться у постановах Верховного Суду №681/203/17 від 17.10.2018 р., №205/8697/16-ц від 10.01.2019 р., №565/1145/17 від 26.06.2019 р. Відповідно до ч. 5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оцінюючи причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини суд враховує, що позивач не мешкає у м. Маріуполі, а згідно Постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 11 березня 2020 року за № 211, був встановлений з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, який діє до теперішнього часу. Таким чином, враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] яка залишила на його ім`я заповіт на незначний строк. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим встановити позивачу додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved