Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому зазначив, що 26.11.2010 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов`язався щомісячно в строки, визначені умовами договору, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 18.03.2019 року має заборгованість в сумі 363664,08 грн., яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту -0,00 гривень, простроченим тілом кредиту - 33736,56 грн., за пенею - 326427,52 грн., нараховані пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 3500,00 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання, і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк». Просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 123999,79 грн., яка складається з заборгованості за простроченим ь тілом кредиту 33736,56 грн., нараховані пені за прострочення зобов`язання з 26.11.2010 по 01.12.2017 р. в розмірі 90263,23 грн., та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалу суду від 25.06.2019 р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 92) У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав. У зв`язку із неявкою відповідача з метою належного повідомлення було розмішено оголошення на сайті Судової влади України про розгляд справи ( а.с. 95,104) та надіслано судові повістки про виклик. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але ним у позовній заяві зазначено про розгляд справи у його відсутності, задоволення позову, крім того представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася без поважних причин, хоча про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином замовною кореспонденцією та повідомленнями на сайті Судової влади України про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що 26.11.2010 року, між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] , підписано «Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку» із оформленням платіжної картки КРЕДИТКА «Універсальна Gold». Своїм власним підписом в Анкеті-заяві відповідач засвідчив, що пам`ятка клієнта, Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи складають договір про надання банківських послуг. Їх відповідач отримав в письмовому вигляді та ознайомився (а.с.9). Процентна ставка за користування кредитом на момент укладення договору складала 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки тобто до 01/17 (а.с.77). Тобто договір укладений між сторонами є за своєю формою фактично договором приєднання, відповідно до приписів ст. 634 ЦК України. Таким чином, підписавши заяву [PERSON] підтвердила про своє ознайомлення з додатками до договору та приєднався до нього на умовах визначених банком, з чого в свою чергу випливає, що Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання кредитних банківських послуг. Отже, даний договір про надання банківських послуг є чинним та згідно приписів ст. 204 ЦК України правомірним, а тому його умови є обов`язковими для сторін. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої обов`язки за договором виконав та надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 15000,00 грн. (а.с. 62), шляхом передачі цієї картки 11.07.2011 року терміном дії до 04/15 р., термін дії якої продовжено до 01/2017 р. що підтверджується особистим підписом відповідача в заяві та довідкою про надання кредитних карток (а.с. 9,63). Після укладання договору, відповідач користувався виданою карткою «Універсальна Gold», здійснюючи платежі, розрахунки та поновлюючи рахунок, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по карті (а.с. 6-8, 64-74). Станом на час закінчення строку дії кредитної карти 31.01.2017 р. у відповідача утворилася заборгованість за простроченим тілом кредиту у зв`язку із використанням послуги «Оплата частинами» та встановленням відповідно до п. 2.1.1.14.7 овердрафту в сумі 33736,56 грн., що не спростовано відповідачем та на час пред`явлення вимоги не погашена. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За таких підстав, вимогу про повернення заборгованості за простроченим тілом кредиту, суд визнає такою, що підлягає задоволенню, відповідно стягненню. Що стосується вимог, про неустойку суд зазначає про таке. Так позивач просить стягнути з відповідача суму пені за прострочення зобов`язання у розмірі 90263,23 грн. за період часу з 26.11.2010 р. по 01.12.2017 р. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Так позивач звернувся до суду із позовною заявою 30.04.2019 р. В той же час, відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до вказаного розпорядження м. Маріуполь було включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» місцем проживання [PERSON] значиться адреса: [ADDRESS] ( а.с.9). За інформацією з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 20.05.2019 року №062-29.02-01412, [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] з 21.02.1996 р. по 15.05.2015 р. станом на теперішній час на території м. Маріуполя не зареєстрована ( а.с. 58). 30 квітня 2018 року Президентом України підписано наказ Верховного Головнокомандувача ЗСУ Про початок операції Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей. Згідно якого з 14-00 години 30 квітня 2018 року розпочато операцію Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської федерації у Донецькій і Луганській областях, відповідно до плану операції Об`єднаних сил. Отже, 30 квітня 2018 року антитерористична операція завершилася. Пунктом 2 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції встановлено, що дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Отже, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики в сукупності за період від 14 квітня 2014 року по 30 жовтня 2018 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до відповідача в частині стягнення неустойки, у виді пені за період з 26.11.2010 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що сума неустойки нарахована в порушення ст. 258 ЦК України та після 14 квітня 2014 року і до 31.01.2017 р. (строк закінчення дії картки) в період дії вищенаведених заборон, а отже їх нарахування суперечить положенням ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Нарахування неустойки з 1.02.2017 р. суд вважає необґрунтованим за відсутності правової підстави, оскільки правові позиції Верховного Суду України, висловленої у постановах від 19.03.2014 року у справі №6-14цс14 та від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14 вказують на те, що після закінчення дії договору відповідальність за грошовими зобов`язаннями настає лише відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № б/н від 26.11.2010 року станом на 18.03.2019 року становить 33736,56 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Інші документи, що подані позивачем та досліджені судом, висновків суду не спростовують. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (1234,00/33,74=37% (1921,00*37%=710,77), а саме судовий збір в розмірі 710,77 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial