Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому, уточнивши вимоги, просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договором позики в розмірі 608 021,23 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01 грудня 2009 року між ним та [PERSON] було досягнуто домовленість про позику грошових коштів шляхом укладення договору. На виконання договору позики він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 1 117 200грн., що еквівалентні за офіційним курсом НБУ на день укладення договору 140 000 доларам США, під розписку, яку остання надала йому після отримання коштів. Кошти зобов'язалась повернути до 01 жовтня 2010 року. Він свої зобов'язання перед [PERSON] виконав, передав кошти, а [PERSON], отримавши позику за згоди свого чоловіка [PERSON], в добровільному порядку грошові кошти у встановлений термін не повернула. На виконання виконавчого напису від 10 червня 2011 року на суму 1 117 200 грн., в примусовому порядку державним виконавцем було стягнуто 755772,80 грн. що еквівалентні 94638,26 доларів США. Залишилось сплатити 45 361,74 доларів США. Станом на час звернення до суду 12.08.2015 року ( 1 долар США= 21,3715 грн.) сума залишку боргу еквівалентна 969 448,43 грн. Змушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду через припинення погашення суми боргу. Просив стягнути заборгованість за договором позики, яка залишилась після часткових виплат в сумі 608 021,23 грн., а також стягнути понесені ним судові витрати в сумі 3654 грн. з відповідачів солідарно, оскільки позика була отримана спільними діями відповідачів, перебуваючи у шлюбі вони отримали кошти у спільну сумісну власність, розпорядження якими можливе лише за згодою співвласників (в інтересах сім'ї), а тому несуть солідарний обов'язок за невиконання договору позики. Позивач та його представник до суду на розгляд справи не з'явились. Представник позивача подав заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином неодноразово повідомлялися, у тому числі і через засоби масової інформації, про причини неявки не повідомили, клопотання щодо слухання справи у їх відсутності суду не надіслали. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутності, згідно ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечила представник позивача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 01 грудня 2009р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком Ю.Р., зареєстровано в реєстрі за №3549. На виконання умов п.1 даного договору [PERSON] надав [PERSON] грошову позику в сумі 1 117 200 грн. що еквівалентно 1400 000 доларам США., а [PERSON] прийняла дані кошти та відповідно до п.2 договору зобов'язалась повернути отримані кошти готівкою до 01 червня 2010 року. На підтвердження укладення договору позики, погодження його умов та фактичного отримання коштів, [PERSON] 01 грудня 2009 року надала розписку. В порушення умов договору позики, у встановлений договором строк відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав, таким чином заборгував перед позивачем суму позики в розмірі 140 000 доларів США, що еквівалентно 1 117 200 грн. На умов п.5 договору позики, 10 червня 2011 року приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Герилів М.Р. складено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 1 117 200 грн. та передано на виконання до Сихівського ВДВС ЛМУЮ. В межах виконавчого провадження №27094364, відкритого постановою державного виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ Карпином В.З. 15 червня 2011 року, з боржника в примусовому порядку було стягнуто та зараховано на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти: 16 вересня 2011 року - 92 280 грн., що еквівалентно 11 573,63 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 16 вересня 2011 року 1 долар США=7.9733 грн.); 01 грудня 2011 року - 376 822,80 грн., що еквівалентно 47 163,57 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 01 грудня 2011 року 1 долар США=7.9897 грн.); 14 березня 2012 року позивачу, відповідно до акту про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу та постанови Сихівського ВДВС ЛМУЮ №7985 від 14 березня 2012 року, передано у власність легковий автомобіль «Лексус» вартістю 286 670 грн., що еквівалентно 35901,06 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 14 березня 2012 року 1 долар США=7.9850 грн.) Виходячи з вищевказаного розрахунку, з боржника [PERSON] в рахунок погашення боргу стягнуто 94 638,26 доларів США, що еквівалентно 755 772,80 грн. і стверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] На час звернення до суду з позовною заявою (заява від 12 серпня 2015 року) залишок основної суми боргу по договору позики становив 45 361,74 доларів США ( =140 000 - 94 638,26). Відповідно до вимог ст.ст. 192,533 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до прийняття за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця - гривня, а іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України, що відповідно визначено у правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена у постанові пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року. Як вбачається з договору позики та розписки, розмір позики яка підлягала поверненню боржником, визначався у іноземній валюті (долар США). Станом на 12 серпня 2015 року 1 долар США становив 21.3715 грн., а тому сума боргу в розмірі 45 361,74 доларів США, яка підлягає стягненню в порядку виконання договору позики, становить 969 448,43 грн. (45 361,74 долари США * 21,3715 грн. = 969 448,43 грн.). Враховуючи борг в гривневому еквіваленті, в сумі 361 427,20 грн. (1117200 сума основного боргу - 755772,80 сплачені кошти = 361427,20 залишок), до стягнення підлягає основна сума боргу в розмірі 608 021,23 грн. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 4 ст. 65 СК договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до ч.3 ст.65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відповідно до ст. 541 ЦК солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. На підставі доказів, яким дана належна оцінка, факт отримання [PERSON] у власність за договором позики грошової суми знайшов своє підтвердження. Відповідачі є подружжям про що свідчить витяг з державного реєстру актів цивільного стану від 30 липня 2015 року. Відповідно до норм ст.ст.179,190 ЦК України, грошові кошти є видом майна, рухомою річчю відносно якої виникають цивільні права та обов'язки. В абзаці 2 п.12 договору позики від 01 грудня 2009 року зазначено, що укладення договору позики проводиться за згодою чоловіка позичальника [PERSON], про що викладено в заяві, справжність підпису на якій засвідчено нотаріусом. За цих обставин суд вважає, що за договором позики позикодавець передав позичальникові грошові кошти у власність, а останні згідно з вимогами ст. 60 СК стали об'єктом спільної сумісної власності подружжя, таким чином, на спірні правовідносини поширюється правило про солідарну відповідальність. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що залишок заборгованості по договору позики від 01 грудня 2009 року в розмірі 608021,23 грн. підлягає стягненню з [PERSON] та [PERSON] солідарно. З відповідачів в користь позивача у відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 3654,00 грн. На підставі ст.ст.192,368,533,1046,1047,1049 ЦК України,

Outcome: approved