Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 11753,83 грн. за кредитним договором б/н від 04.09.2012, посилаючись на те, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписала Заяву № б/н від 04.09.2012, якою підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Мотивуючи порушенням відповідачем зобов`язань за вказаним договором, які викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви, як наслідок, станом на 10.09.2020 виникла заборгованість у розмірі 11753,83 грн., яка складається з: 7235,12 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1964,64 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 2554,07 грн. - нарахована пеня, яку позивач просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами в сумі 2102,00 грн. У прохальній частині позовної заяви позивач вказав, що у разі неявки в судове засідання відповідача, він не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. До позову додав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.63,64). Ухвалою від 19.11.2020 відкрито спрощене провадження у справі та ухвалено розглядати справу без повідомлення сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву (а.с.72-73). Копію ували направлено сторонам, а відповідачу разом із копією позовної заяви та додатками на 33 арк. (а.с.74,75), однак, 22.12.2020 конверт з направленою відповідачу кореспонденцією повернувся до суду не вручений адресату із позначкою «за письмовою відмовою одержувача» (а.с.76). З метою належного повідомлення відповідача про розгляд вказаної справи 24.11.2020 на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено повідомлення відповідачу [PERSON] про наявність в провадженні суду вказаної цивільної справи та призначення її розгляду на 15.01.2021 (а.с.77). У визначений судом строк відповідач відзив до суду не направила, клопотань про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач має банківську ліцензію за № 22 на право надання банківських послуг від 05.10.2011, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.47-51). Як вбачається з матеріалів справи, 04.09.2012 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в остання підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між сторонами Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом сторін у заяві (а.с.17). До кредитного договору банк додав розрахунки заборгованості (а.с.6-14), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.18), витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.19-44), виписку за договором № б/н станом на 14.09.2020 (а.с.52-61), Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (а.с.15), Довідку про термін дії виданих [PERSON] кредитних карток (а.с.16). Розрахунки заборгованості складаються з трьох частин. Так, за період з 04.09.2012 по 31.05.2015 вбачається заборгованість [PERSON] за договором № б/н від 04.09.2012 станом на 31.05.2015 в розмірі 445,57 грн. (а.с.6-7). Із розрахунку заборгованості станом на 30.11.2019 вбачається, що на початок розрахункового періоду - на 01.06.2015 заборгованість за наданим кредитом становить 453,57 грн., в період з 01.06.2015 по 30.11.2019 витрати кредитних коштів клієнтом складають 104406,74 грн., в зазначений період клієнтом вносилися кошти на погашення за наданим кредитом в розмірі 103794,64 грн. При цьому позивачем розрахована заборгованість: за поточним тілом кредиту 9438,14 грн., за простроченим тілом кредиту - 1476,98 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 2554,07 грн., загальна заборгованість за наданим кредитом вказана - 13469,19 грн. (а.с.8-13). Згідно третього розрахунку за договором б/н від 04.09.2012 в період з 01.11.2019 по 10.09.2020 витрати клієнтом кредитних коштів складають 120,00 грн., внесена клієнтом сума коштів на погашення заборгованості складає 3800,00 грн., при цьому, станом на 10.09.2020 заборгованість складається: за простроченим тілом кредиту - 7235,12 грн.; заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 1964,64 грн.; заборгованість по пені - 2554,07 грн., а разом - 11753,83 грн. (а.с.14). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування заборгованості, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 04.09.2012, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. Проте, наданий позивачем Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач була ознайомлена саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг. Надані банком Умови та Правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 14-131цс19. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 22.03.2017 у справі № 6-2320цс16 посилання на внутрішні документи банка (правила, положення і т. д.), які не були підписані позичальником як додаток до договору і які містять умови надання, користування банківським кредитом, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення, оскільки не можливо ідентифікувати, чи саме з цими умовами та правилами погоджувався позичальник, при отриманні банківської карти. Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи з обслуговування кредитних карт, на які посилається позивач як на складову договору банківських послуг, укладеного 04.09.2012 з відповідачем, стосуються всього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід`ємності від заяви позичальника. У підписаній сторонами заяві від 04.09.2012 відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того, позивач просить стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту, при цьому в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не зазначає в позовній заяві та не надає відповідних доказів на підтвердження того, коли і на підставі чого виникла така заборгованість в розмірі 7532,12 грн., та яким чином ці кошти були отримані відповідачем, оскільки із розрахунків заборгованості за спірним кредитним договором вбачається, що сума внесених клієнтом коштів на погашення кредиту в період з 04.09.2012 по 10.09.2020 складає 104958,74 грн., а сплачено за цей період - 107594,64 грн., що перевищує суму фактично витрачених коштів. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у договорі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми заборгованості, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed