Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати договір оренди земельної ділянки від 1.03.2009 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Насіння» та [PERSON], зареєстрований у Державному реєстрі земель 07.04.2009 року за [NUMBER] недійсним з часу укладення та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просив суд позов задоволити, пояснив, що позивач не укладав та не підписував договір оренди землі з ТОВ «Агрофірма «Насіння» від 1 березня 2009 року, який зареєстрований та знаходиться у відділі Держземагенства у Драбівському районі. Представник відповідача, повідомлений у встановленому порядку про розгляд справи, в судове засідання не з»явився, про поважні причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адмінмежах Драбівської селищної ради на підставі державного акта серії [NUMBER] від 04 березня 2003 року. В судовому засіданні встановлено, що ТОВ АФ «Насіння» 1 березня 2009 року був оформлений договір оренди землі з позивачем [PERSON] терміном на 10 років, який був зареєстрований у Драбівській районній державній адміністрації, про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис 07.04.2009 року за [NUMBER] Відповідно висновку № 1198/14-23 № 1577/14-23 судово-почеркознавчої експертизи від 14.11.2014 року, два підписи від імені [PERSON] в графах «Орендодавець» в договорі оренди землі б/н від 01.03.2009 року між ТОВ АФ «Насіння» та [PERSON] та акті приймання-передачі земельної ділянки до нього - виконані не [PERSON], а іншою особою. Таким чином, судом встановлено, що оспорюваний договір позивач не підписував, а тому є всі правові підстави визнати його недійсним.. Згідно ч.4 ст.203 ЦК України, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Відповідно ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі», відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6,11,17,19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В даному провадженні судові витрати становлять 243 грн.60 коп. (за сплачений судовий збір) та 1184 грн. (за проведення судової почеркознавчої експертизи), які підтверджені документально квитанціями банківської установи. Тому вони підлягають стягненню з відповідача у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved