Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що внаслідок укладення 10 грудня 1998 року договору купівлі-продажу набув право власності на житло. Відповідач, його син, був вселений до спірного житла та зареєстрований у ньому як член його сім`ї. В квартирі нині зареєстровані: він, його дружина, яка не є матір`ю відповідача, та відповідач. Син переїхав жити до своєї дівчини, вивіз свої особисті речі та віддав ключі від спірного житла, однак досі не знявся з реєстрації. Більше п`яти років за місцем своєї реєстрації відповідач не проживає, не сплачує комунальних платежів. Не має наміру на передачу свого житла у найм відповідачу. Оскільки спірне житло не містить окремих дічильників, вимушено несе витрати з оплати комунальних послуг, що нараховуються по кількості зареєстрованих осіб. Крім того, факт реєстрації відповідача у спірному житлі порушує його право на вільне розпорядження майном, зокрема можливості продати квартиру. Ухвалою від 28 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви усунені. Ухвалою від 23 лютого 2021 позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. 20 квітня 2021 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника. Відповідач в судове засідання не з`явився. В отриманій судом 13 квітня 2021 року заяві зазначає, що житло дійсно йому не належить і він не несе витрат на його утримання, оскільки ним не користується. За новим місцем проживання реєстрації не має, а тому у випадку задоволення позову не матиме будь якої реєстрації. Власного житла не має і ніколи не мав. Розгляд справи просить проводити без його участі. Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу, що підтверджується договором купівлі-продажу від 10 грудня 1998 року, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського та Рівненського районного нотаріального округу Усик С.І., зареєстрованого в реєстрі за № 5037 та зареєстрованого в реєстровій книзі РМБТІ за № 38-230-6653. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (позивач), [PERSON] (дружина позивача) та [PERSON] (син позивача), про що свідчить довідка про склад сім`ї та/або кількість зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 3491 від 26 січня 2021 року. Відповідач був вселений до вказаної квартири як член сім`ї власника житла. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач у спірній квартирі не проживає понад рік і вказана обставина ним не оспорюється, про що свідчить заява від 25 березня 2021 року. Відсутність у відповідача можливості реєстрації за іншим місцем проживання не може бути підставою для відмови в позові про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, в якому він не проживає, оскільки реєстрація місця проживання є способом повідомлення держави про фактичне місце проживання чи перебування особи. За нормами ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи, що рестрація відповідача у належній позивачу квартирі перешкоджає останньому в повній мірі реалізувати свої права як власника майна, та беручи до уваги факт відсутності відповідача в квартирі за місцем реєстрації понад один рік, не надання доказів поважності причин такої відсутності чи наявності домовленості між ним та власником житла щодо порядку користування житлом, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування належним позивачу житлом, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved