Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить стягнути з відповідача на його користь наступні суми: - 10 353,30 грн. суму затримки розрахунку при звільненні за період з 28.07.2016 року по 20.02.2017 року включно; 152,10 грн. суму процентів 3% річних за вказаний період затримки розрахунку; 726,26 грн. інфляційні втрати за вказаний період затримки розрахунку, а всього загальну суму у розмірі 11 231, 66 грн. (одинадцять тисяч двісті тридцять гривень 66 копійок). Свій позов заявник мотивує тим, що він працював на підприємстві ПАТ „РЕФМА охоронцем та звільнився за згодою сторін 09.06.2016 року, на підставі Наказу по підприємству від 09.06.2016 року за № 30. Оскільки при звільненні з ним розрахунок не було проведено у повному обсязі, а відповідач добровільно не виплачував йому заборгованість по заробітній платі, та він змушений був звернутися до суду із позовною заявою про стягнення заробітної плати, затримки розрахунку при звільненні за період з 10.06.2016 року по 27.07.2016 року включно та моральної шкоди. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду по справі № 320/4775/16-ц від 30.09.2016 року його позовні вимоги було задоволено частково, та стягнуто з ПАТ „РЕФМА наступні суми: 9948,83 грн. - заборгованість із заробітної плати; 1243,60 грн. - середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 09.06.2016 року по 27.07.2016 року; 500, 00 грн. моральна шкода. Рішення набрало чинності, видано виконавчий лист. Оскільки відповідач добровільно рішення не виконував, ним було подано заяву до ВДВС про примусове виконання рішення, розпочато виконавче провадження за постановою ВДВС від 06.12.2016 року ВП № 53030130. Однак і до наступного моменту, хоча вже минуло майже півроку, відповідач ПАТ Мелітопольський завод холодильного машинобудування „РЕФМА не виплатив йому жодної копійки за цим рішенням суду. Грошові кошти, що надходять на рахунки відповідача, списуються на користь інших стягувачів, які подали свої позови раніше. Таким чином, відповідач і далі прострочує виплату заборгованості по заробітній платі, рішення суду ним добровільно не виконується, і ця прострочка становить вже новий період з 28.07.2016 року по 17.01.2017 року включно (а на момент призначення справи до розгляду, з урахуванням положень ЦПКУ, січень 2017 року буде прострочений у повному обсязі). За його першим позовом сума затримки розрахунку при звільненні була стягнута за період з 09.06.2016 року (день звільнення) по 27.07.2016 року (день подання першого позову). Новий термін затримки становить: з 28.07.2016 року по січень 2017 року включно. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Від представника відповідача надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутністю, уточненні позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з наданої копії трудової книжки, позивач працював на підприємстві ПАТ „РЕФМА охоронцем та звільнився за згодою сторін 09.06.2016 року, на підставі Наказу по підприємству від 09.06.2016 року за № 30 (а.с.7-8). Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду по справі № 320/4775/16-ц від 30.09.2016 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково, та стягнуто з ПАТ „РЕФМА наступні суми: 9948,83 грн. - заборгованість із заробітної плати; 1243,60 грн. - середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 09.06.2016 року по 27.07.2016 року; 500, 00 грн. моральна шкода. Рішення набрало законної сили та стягувачу був виданний виконавчий лист (а.с.10-14). Оскільки відповідач добровільно рішення не виконував, ним було подано заяву до ВДВС про примусове виконання рішення, розпочато виконавче провадження за постановою ВДВС від 06.12.2016 року ВП № 53030130. Станом на теперішній час відповідач не виплатив позивачу стягнутої заборгованості за вищевказаним рішенням суду. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач і далі прострочує виплату заборгованості по заробітній платі, рішення суду ним добровільно не виконується, і прострочка становить вже з 28.07.2016 року по 20.02.2017 року включно. Відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, визначено: „П.8. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.... Оскільки позивач працював охоронцем, у позмінному режимі, то режим роботи Відповідача скорочений робочий тиждень та простій до позивача не застосовується. Більш того, відповідно до ст. 56 КЗпП України, робота на умовах неповного робочого часу не тягне за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівників. Згідно ст. 117 КЗпПУ, у разі несвоєчасного розрахунку Роботодавець повинен сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні до моменту фактичного розрахунку. За першим позовом позивача сума затримки розрахунку при звільненні була стягнута за період з 09.06.2016 року (день звільнення) по 27.07.2016 року (день подання першого позову). Новий термін затримки становить: з 28.07.2016 року по 20 лютого 2017 року включно. Згідно довідки ПАТ „РЕФМА про розмір заборгованості, нарахована, але не виплачена позивачу заробітна плата за останні два повні місяці роботи на підприємстві Відповідача складала: - 1578,18 грн. квітень 2016 року; - 1492,12 грн. травень 2016 року. Сума середньомісячного заробітку складатиме: 1578,18 грн. + 1492,12 грн. / 2 міс. = 1535,15 грн. Таким чином, сума прострочення за шість повних місяців (липень 2016 року січень 2017 року) складатиме: 1535,15 х 6 місяців = 9210,90 грн. (девять тисяч двісті девяносто гривень 00 коп.). Окрім того, сума середньоденного заробітку за останні два повні робочі місяці (оскільки, як було зазначено вище, позивач працював охоронцем у повно змінному режимі роботи шляхом чергування) буде складатиме: 1535, 15 грн. : 21,5 роб. день = 71,40 грн. Тому додаткова сума прострочення за два робочі дні липня 2016 року 28 та 29 число складатиме: 71, 40 грн. х 2 = 142,80 грн. Таким чином, загальна сума прострочення за період з 28.07.2016 року по січень 2017 року включно становитиме: 9210,90 грн. + 142,80 грн. = 9353,70 грн. (дев'ять тисяч триста пятдесят три гривні 70 копійок). Оскільки Відповідач й досі з позивачем не розрахувався, суму компенсації за затримку розрахунку при звільненні необхідно нараховувати за період до 20.02.2017 року (тобто по день розгляду справи включно). У лютому місяці поточного року разом із 20.02.2017 року нараховується 14 (чотирнадцять) робочих днів, а отже, додаткова сума компенсації за цей період складатиме: 71,40 грн. х 14 роб. днів = 999,60 грн. Тому загальна сума компенсації за період з 28.07.2016 року по 20.02.2017 року складатиме: 9353,70 грн. + 999,60 грн. = 10\~353,30 грн. Оскільки право трудове є правом цивільним, а зобовязання із сплати заробітної плати є грошовими за своєю правовою природою, до відповідача, окрім спеціальної відповідальності ст. 117 КЗпПУ, потрібно застосувати положення ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок 3% річних: Сума заборгованості по заробітній платі становить: 9948,83 грн. 9948, 83 грн. / 100 х 3 = 298,47 грн. це сума 3% річних за рік, тобто 365 днів. Термін прострочення: з 28.07.2016 р. по 31.01.2017 року включно: 186 днів. 298,47 грн. / 365 х 186 = 152, 10 грн. Сума 3% річних за період прострочення Відповідача становить 152,10 грн. (сто пятдесят дві гривні 10 копійок). Розрахунок інфляційних втрат із суми заборгованості у розмірі 9948,83 грн. (для цього використовуються офіційно оприлюднені дані з офіційного сайту Державного комітету статистики України): - серпень 2016 року інфляція відсутня; - вересень 2016 року 101,8%, - жовтень 2016 року 102,8%, - листопад 2016 року 101,8%, - грудень 2016 року - 100,9%, а всього за чотири місяці, коли була інфляція 7,3%, що становить: 9948,83 грн. х 7,3% = 10675,09 грн. Інфляційна різниця за період затримки розрахунку становить: 10\~675,09 грн. 9948,83 грн. = 726,26 грн. (сімсот двадцять сім гривень 26 копійок). Таким чином, до стягнення з Відповідача ПАТ „РЕФМА підлягають наступні суми: 1) 10 353,30 грн. суму затримки розрахунку при звільненні за період з 28.07.2016 року по 20.02.2017 року включно; 2) 152,10 грн. сума процентів 3% річних за вказаний період затримки розрахунку; 3) 726,26 грн. інфляційні втрати за вказаний період затримки розрахунку; а всього загальну суму у розмірі 11 231, 66 грн. (одинадцять тисяч двісті тридцять гривень 66 копійок)... Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні, інфляційних витрат та процентів, обґрунтовані та до того ж визнані представником відповідача в повному обсязі, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, оскільки позивач на підставі\~Закону України «Про судовий збір»\~звільнений від сплати судового збору за подачу позову, тому суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved