Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 31.10.2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 005-14009-311007 відповідно до якого останній отримав платіжну картку з лімітом кредитної лінії в сумі 500 грн.. Відповідно до п.1.2 та п. 1.3 кредитного договору позивач відкрив відповідачу кредитний рахунок. Ліміт відновлювальної відкличної кредитної лінії розраховується банком самостійно. У відповідності до умов договору, держатель картки зобов’язаний щомісячно в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов’язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у тарифах (частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів). Відповідач належним чином не виконує зобов’язання за кредитним договором. Станом на 20.10.2013 року має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 2127 грн. 40 коп., яка складається з: тіло кредиту – 500 грн. 29 коп., заборгованість за відсотками – 629 грн. 11 коп., заборгованості за комісіями – 998 грн.. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, що становить 2 127 грн. 40 коп. та витрати понесені по справі в сумі 229 грн. 40 коп.. В судове засідання представник позивача не з’явився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач та його представник до суду з’явились. Проти задоволення позову заперечували. Відповідач суду пояснив, що 18.03.2009 року він у відділені банку сплатив 100 грн., і працівником банку було заявлено, що ним виконані взяті на себе зобов’язання за кредитним договором. Тому більше він не здійснював платежів та не користувався кредитною карткою. Не згоден з розміром нарахованої заборгованості. Крім того, оскільки з часу останнього внесення коштів на виконання взятих на себе за кредитним договором зобов’язань пройшло більш ніж три роки, просив застосувати строк позовної давності. Вислухав пояснення відповідача та його представника, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступного: В судовому засіданні встановлено, що дійсно 31.10.2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 005-14009-311007 відповідно до якого останній отримав платіжну картку з лімітом кредитної лінії в сумі 500 грн. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов’язання по наданню кредитних коштів. Відповідно до п.1.2 та п. 1.3 кредитного договору позивач відкрив відповідачу кредитний рахунок. Ліміт відновлювальної відкличної кредитної лінії розраховується банком самостійно. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов’язання по наданню кредитних коштів. Відповідач з березня 2009 року належним чином не виконує зобов’язання за кредитним договором. Станом на 20.10.2013 року заборгованість за кредитом становить 2 127 грн. 40 коп. і складається з: тіло кредиту – 500 грн. 29 коп., заборгованість за відсотками – 629 грн. 11 коп., заборгованості за комісіями – 998 грн... Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530, 543, 610, 612, ч. 1 ст. 1049, 1050, ч. 1 ст. 1054 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов’язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов’язання. Якщо договором встановлений обов’язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов’язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. У відповідності до 5.1 договору держатель з підписанням договору засвідчує, що він ознайомлений з Правилами, Тарифами, погоджується вважати їх обов'язковими. Згідно п. 5.2. договору, він набуває чинності з дати його підписання та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Відповідно до п. 5.8.договору у разі невиконання або неналежного виконання держателем зобов’язань по сплаті заборгованості за цим договором понад 91 календарний день, Банк має право в односторонньому порядку достроково розірвати кредитний договір, шляхом направлення на адресу держателя відповідного листа . Відповідно до п.3.6 договору держатель картки зобов’язаний здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов’язкового платежу щомісяця. Із анкети позичальника, вбачається, що строк дії кредитної картки становить 12 місяців. Даних про погодження іншого строку дії картки сторонами договору судом не встановлено. Відповідно до ст.. 256-257 ЦК України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку (ч.1 ст.264 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Умовами договору деталізований обов’язок боржника повернути весь борг частинами та встановлено самостійну відповідальність за невиконання цього обов’язку. За такого право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності починається з моменту порушення строку його погашення. Позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу. Востаннє відповідачем здійснювалося погашення заборгованості відповідно до виписки з особового рахунку 18.03.2009 року. Трирічний строк позовної давності виходячи з цієї дати сплив у квітні 2012 р., з моменту настання строку погашення чергового платежу [PERSON] пред'явлено до суду у грудні 2013 року. За встановленого в судовому засіданні, позов пред'явлено до суду поза межами строку позовної давності. Відповідно до ст.. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем та його представником заявлено про застосування позовної давності. Судом не встановлено обставин, з якими закон пов'язує зупинення чи переривання строку позовної давності (ст.ст. 263-264 ЦК України). Зазначене є підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача судових витрат не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed