overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідачку відновити систему централізованого опалення квартири [ADDRESS] . шляхом підключення нагрівальних приладів до системи централізованого теплопостачання. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідачки у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка є співвласником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в розмірі Ѕ частки квартири (а.с.9). У вказаній квартирі здійснено відключення від внутрішньо будинкової мережі централізованого опалення шляхом відключення нагрівальних приладів. Відповідно до ст.358 ч.1 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно із ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Оскільки позов предявлений тільки до одного співвласника квартири, він не підлягає задоволенню, бо інший співвласник також несе відповідальність за користування належним йому майном. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідачку не чинити йому перешкоди в спілкуванні з дітьми, їх вихованні та встановити йому час для побачень із дітьми, встановивши дні зустрічей: один день у робочі дні, у вихідний день за домовленістю між батьками дітей з 09 години 00 хвилин до 20 годин 00 хвилин за місцем його проживання та один тиждень з 09 години 00 хвилин понеділка до 20 години 00 хвилин неділі на шкільні осінні, весняні, зимові канікули та в літній період протягом місяця із перебуванням дітей за місцем проживання батька. В судовому засіданні позивач на позові наполягає та зазначає, що з 27 листопада 2007 року він перебував у шлюбі з відповідачкою. Однак, після офіційного розірвання шлюбу вони продовжували мешкати спільно. Від даного шлюбу вони мають спільних малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], 24 липня 2010 року, дочку [PERSON] 09 квітня 2013 року. На теперішній час шлюб між ними розірвано, діти постійно проживають з відповідачкою. Однак, після фактичного припинення шлюбних відносин та переїзду відповідачки він фактично позбавлений права брати участь у вихованні дітей, відповідачка всіляким чином перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми. Оскільки між ними на даний час напружені стосунки, то побачення з дітьми можуть перетворюватися у з'ясування відносин між ними. А тому, він вважає необхідним встановити побачення з дітьми без присутності матері за місцем його проживання. Оскільки за місцем його проживання не створені належні умови для перебування дітей, тому зустрічі з дітьми будуть проходити у його матері, яка доводиться дітям бабусею і за цією ж адресою він зареєстрований. З висновком органу опіки та піклування повністю згоден. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що відповідач аліменти не платить, більше півроку діти про нього не згадують, за ним не сумують. Оскільки за адресою місця проживання позивача немає умов для перебування дітей, тому вона заперечує, щоб діти зустрічалися за адресою місця проживання матері позивача, так як із нею виникали питання щодо харчування дітей. З дітьми спілкуватись вона йому не дасть. Представник третьої особи органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області [PERSON] в судове засідання надала висновок суду щодо розв'язання спору про встановлення побачень з малолітніми дітьми, відповідно до якого з позовом орган опіки та піклування погоджується частково та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати ПАТ «Лисичанськвугілля» нарахувати та виплатити йому заробітну плату за фактично відпрацьований час роботи за період з 06 год. 00 хв. до 08 год. 15 хв. 22 липня 2014 р., згідно встановлених тарифів. Позивач у судове засідання не з`явився, позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи, про що надав письмову заяву. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 22 липня 2014 р. у 06 год. 00 хв. позивач прибув до місця роботи - приміщення шахти ім. Д.Ф.Мельникова ПАТ «Лисичанськвугілля» та працюючи начальником дільниці РЗВ (ремонтно-забійного відділу) безпосередньо виконував свої обов`язки на нараді по узгодженні та видачі наряду працівниками дільниці РЗВ (за участю головного інженеру Сьомік Віктора Вікторовича, головного механіка Олексіїва Леоніда Павловича, начальника дільниці УПР Сороколетова Миколи Івановича ) з 06 год. до 08 год. 15 хв. Зазначена процедура триває на підприємстві більше 25 років. Після наради по видачі наряду у 08 год. 15 хв., по дорозі з роботи додому позивач отримав мінно-вибухову травму. За фактично відпрацьований час з 06 год. до 08 год. 15 хв. заробітна плата позивачу нарахована не була. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про оплату праці», основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу. Відповідно до ст. 106 КЗпП України, оплата праці у надурочний час здійснюється за погодинною системою оплати праці. Як зазначено у п. 16 (абз. 4) Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про оплату праці», працівникам, які залучалися до роботи у святковий чи неробочий день, вона виплачується за години відпрацьовані в ці дні. Працівник має право звернутися до суду про стягнення належної заробітної плати без обмеження будь яким строком (ВСУ від 26.10.2016 р. справа №6-1395цс16), так у ч. 2 ст. 233 КЗпП України, безпосередньо передбачено право на стягнення заробітної плати незалежно від строків, при чому законодавець не ставить в залежність ці строки від того чи була така заробітна плата нарахована чи ні. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. Судовий збір у розмірі 704,8 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить Зобовязати публічне акціонерне товариство «Лисичанськвугілля» нарахувати та виплатити [PERSON] вихідну допомогу при звільненні, у відповідності до ст. 44 КЗпП України, у розмірі тримісячного середнього заробітку, обґрунтовуючи тим, що при звільненні розрахунок проведений не був. Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено,\~що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. Наказом №521к від 06.07.2018 р. позивач був звільнений за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, у звязку з невиконанням підприємством умов колективного договору. Згідно зі\~ст. 44 КЗпП України\~при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті\~36\~та пунктах 1, 2 і 6 статті\~40\~цього\~Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Статтею 116 КЗпП України\~передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.\~\~В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідачем при звільненні позивача не було проведено розрахунок в день звільнення, що підтверджено довідкою № 231 від 04.09.2018 р., загальна сума заборгованості перед позивачем складає станом на 04.09.2018 1906,78 грн., при цьому вихідна допомога у розмірі,\~передбаченому колективним\~договором,\~але не\~менше тримісячного\~середнього заробітку,\~йому нарахована\~не була.\~ Суд, вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими, а тому позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судовий збір у розмірі 704,80 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить, з урахуванням його уточнення, визнати за ним право власності на автомобіль «Mazda-6» 2009 року випуску д/н [NUMBER], а за відповідачем - на автомобіль «Volkswagen PASSAT B6» 2008 року випуску д/н [NUMBER] в порядку розподілу спільного майна подружжя, оскільки зазначене майно було придбано сторонами під час перебування в зареєстрованому шлюбі. Також просить зобов*язати УДАІ ГУМВС України в Харківській області зареєструвати зазначені автомобілі за сторонами. В судовому засіданні позивач підтримав позов, просив його задовольнити, зазначаючи, що інших матеріальних претензій один до одного сторони не мають. Відповідач в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, просила його задовольнити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 11.09.1999 року по 13.02.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі. За час перебування в шлюбі сторони придбали 2 автомобіля - «Mazda-6» 2009 року випуску д/н [NUMBER] та «Volkswagen PASSAT B6» 2008 року випуску д/н [NUMBER], що підтверджується обліковими картками приватних ТЗ. Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо ) самостійного заробітку ( доходу ). Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Обставини придбання спірного майна визнані в судовому засіданні відповідачем, а відтак, не підлягають доказуванню в суді згідно ст. 61 ЦПК України. Таким чином, суд задовольняє позов в цій частині. Разом з цим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про зобов*язання УДАІ ГУМВС України в Харківській області зареєструвати спірні автомобілі за сторонами, оскільки зазначені вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить надати додатковий строк, терміном - 2 місяці , для подання заяви про прийняття спадщини , що складається з земельної ділянки на території Бовтиської сільської ради Кіровоградської області , за заповітом після смерті [PERSON] , що померла 05.03.2009 року . Пропустила строки звернення до нотаріальної контори ,оскільки лише в 2013 році випадково дізналася про наявність заповіту на її користь . Позивач та його представник у судове засідання не зявилися ,представник подав заяву про підтримання позову та розгляд справи за їх відсутності. Представники відповідачів в судове засідання не зявилися , надали заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. А тому , суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню . В судовому засіданні було встановлено , що [PERSON] , що померла 05.03.2009 року , залишила на користь позивача [PERSON] заповіт ,посвідчений та зареєстрований секретарем Бовтиської сільської ради від 11.02.1994 року в реєстрі №12 (а.с. 4,5,9). Державним нотаріусом [PERSON] від 23.09.2016 року (а.с.7) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у звязку з пропуском строків звернення до нотаріальної контори. Спадщина складається з земельної ділянки №499 , площею 3,22 га , розташованої на території Бовтиської сільської ради, згідно Державного акту серії Р1 №326393 , виданого Олександрівською районною державною адміністрацією від 14.04.2003 року на імя [PERSON]В.(а.с.31). Згідно довідки та витягів з погосподарських книг Бовтиської сільської ради (а.с.5, 24-27) на території сільської ради [PERSON] проживала одиноко з 1991 року по день смерті 05.03.2009 року . Згідно витягів зі спадкового реєстру (а.с.28-29) після смерті [PERSON] спадкові справи не заводилися ; заповіт від її імені , зареєстрований Бовтиською сільською радою від 11.02.1994 року в реєстрі №12, є чинним. Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до спадкових правовідносин та вважає за необхідне керуватися главою 87 ЦК України Здійснення права на спадкування . Згідно ст.1272 ч.3 ЦК України - за позовом спадкоємця , який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини , суд може визначити додатковий термін для подання заяви про прийняття спадку. Так як позивач є належним спадкоємцем за заповітом , пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин ,оскільки не знав про наявність заповіту , суд вважає за необхідне задовольнити позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить надати додатковий строк, терміном - 2 місяці , для подання заяви про прийняття спадщини , що складається з земельної ділянки на території Красносільської сільської ради Кіровоградської області , за законом після смерті батька [PERSON] , що помер 25.01.2015 року. Пропустила строки звернення до нотаріальної контори ,оскільки не спілкувалася з батьком, проживає у іншій місцевості та дізналася про його смерть лише від орендаря його земельної ділянки у квітні 2016 року. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися ,представник подав заяву про підтримання позову та розгляд справи за їх відсутності. Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не зявилися , надали заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. А тому , суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню . В судовому засіданні було встановлено , що [PERSON] є донькою [PERSON] , що помер 25.01.2015 року (а.с.7-9). Приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.13) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у звязку з пропуском строків звернення до нотаріальної контори. Спадщина складається з земельної ділянки №705 , площею 4,28 га , розташованої на території Красносільської сільської ради , згідно Державного акту серії IV -КР №028611 , виданого Красносільською сільською радою від 12.03.2002 року на імя [PERSON]В.(а.с.33). Згідно довідки та витягів з погосподарських книг Красносільської сільської ради (а.с.30-32) на території сільської ради [PERSON] проживав одиноко з 2011 року по день смерті 25.01.2015 року. Згідно витягів зі спадкового реєстру (а.с.11-12) після смерті [PERSON] спадкові справи не заводилися ; заповіт від його імені не посвідчувався. Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до спадкових правовідносин та вважає за необхідне керуватися главою 87 ЦК України Здійснення права на спадкування . Згідно ст.1272 ч.3 ЦК України - за позовом спадкоємця , який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини , суд може визначити додатковий термін для подання заяви про прийняття спадку. Так як позивач є належним спадкоємцем за законом , пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин , так як не знала про смерть батька , оскільки не спілкувалася з ним та проживає у іншій місцевості, суд вважає за необхідне задовольнити позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить надати йому додатковий строк для подачі заяви на прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] р. і зазначає, що після смерті його матері відкрилась спадщина. Однак прийняти спадщину у встановлений законом строк він не зміг у зв'язку з тим, що він мав поганий стан здоров'я, оскільки йому довелось пережити двоє похорон. Спочатку помер батько [INFO] р., а за два тижні померла мати. Після такого нервового перенапруження він декілька разів лікувався, тому вважає, що строку звернення до нотаріальної контори ним пропущений з поважних причин. Від позивача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає. Від представника відповідача надійшла заява з проханням слухати справу в його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. [INFO] р. народився позивач [PERSON], його матір'ю вказана - [PERSON], батьком - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 6/. 15.07.2011 р. батько позивача [PERSON] склав заповіт, яким житловий будинок [ADDRESS] і все інше майно, яке буде йому належати і на яке він буде мати право, заповідає [PERSON], [INFO] /а.с. 9/. [INFO] р. помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с. 7/. [INFO] р. померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с. 5/. Згідно довідки Новобогданівської дільничної лікарні від 03.06.2014 р. [PERSON], [INFO] на протязі 2013 р. неодноразово звертався до Новобогданівської лікарні з приводу захворювань. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що мав поганий стан здоров'я, оскільки йому довелось пережити двоє похорон. Спочатку помер батько [INFO] р., а за два тижні померла мати. Після такого нервового перенапруження він декілька разів лікувався. Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому йому слід надати додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить поділити спільне майно позивача з відповідачем та виділити йому рухоме майно, а саме: ноутбук вартістю 8000 грн., телевізор вартістю 5000 грн., морозильну камеру вартістю 6000 грн., а всього на загальну суму 19000 грн. Відповідачу виділити рухоме майно, а саме: кухонний гарнітур вартістю 12000 грн., газову плиту вартістю 3000 грн., кухонний комбайн вартістю 2500 грн., електросушилку посуду вартістю 600 грн., електром»ясорубку вартістю 2000 грн., тюнер вартістю 600 грн., стіл кухонний вартістю 3500 грн., а всього на загальну суму 21300 грн. У разі відсутності виділеного позивачу майна повністю стягнути його вартість на його користь. В обґрунтування свої вимог посилається на те, що вказане майно сторони придбали перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, а тому воно є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу між ними. \~ В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та\~дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. \~ Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються ст. ст. 69-71 Сімейного кодексу України, де зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, при розділі майна частки подружжя є рівними. \~ Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.08.2009 року, який розірвано рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07.07.2016 року. Під час шлюбу сторони придбали наступне майно: ноутбук вартістю 6896 грн., телевізор вартістю 2400 грн., морозильну камеру вартістю 4400 грн., кухонний гарнітур вартістю 9900 грн., кухонний комбайн вартістю 2500 грн., електром»ясорубку вартістю 459 грн., тюнер вартістю 180 грн. Вказані обставини визнані відповідачем в судовому засіданні, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Доводи позивача про іншу вартість вищезазначеного майна та придбання під час шлюбу іншого майна, зазначеного в позові і його вартість, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому суд не бере їх до уваги. За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги частково в частині поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя сторін та виділяє у власність позивача в натурі: ноутбук вартістю 6896 грн., телевізор вартістю 2400 грн., морозильну камеру вартістю 4400 грн., а всього на загальну суму 13696 грн. У власність відповідача суд виділяє в натурі: кухонний гарнітур вартістю 9900 грн., кухонний комбайн вартістю 2500 грн., електром»ясорубку вартістю 459 грн., тюнер вартістю 180 грн., а всього на загальну суму 13039 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial