Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача борг за кредитним договором в розмірі 12 122,38 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25.01.2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якого позивач надав, а відповідач отримав кредит в розмірі 9922,80 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно було здійснюватися у такі терміни: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця відповідач повинен був надавати банку грошові кошти (щомісячні платежі) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту та нарахованих відсотках згідно умов кредитного договору не виконує, внаслідок чого станом на 13.07.2016 року у нього виникла заборгованість на загальну суму 12 122 грн. 38 коп., яка погашена не була, а тому просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить його задоволити, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, проти чого відповідач не заперечив. Відповідач в судовому засідання позов визнав, не заперечує проти задоволення позову та доповнив, що у зв'язку з своєю хворобою та скрутним матеріальним становищем він не мав змоги сплачувати кредит та нараховані за його користування відсотки. Відповідно до ст.11, ч.2 ст.31, ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 25.01.2016 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризації заборгованості та приєднання Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 9 922,80 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «01» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом /а.с.7-8/. Відповідач не виконав умов договору щодо сплати заборгованості, чим порушив прийняті на себе договірні зобов'язання, а тому станом на 13.07.2016 року у нього виникла заборгованість, а саме: 9504,45 грн. - сума заборгованості за кредитом; 360,78 грн. - заборгованість по процентам; 1140,51 грн. - сума нарахованої комісії; 1116,64 грн. - сума штрафу, а всього 12 122, 38 грн. заборгованості за кредитним договором /а.с.6/. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється законом, договором або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Нормами ст.ст. 610-612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки відповідач [PERSON] погашення кредиту та сплату відсотків не проводить, у нього виникла заборгованість перед банком, внаслідок чого останній зазнав значної шкоди, що суд вважає істотним порушенням умов кредитного договору, оскільки позивач був позбавлений права на отримання доходу, на який розраховував при укладенні кредитного договору. А отже, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 12 122 грн. 38 коп. Підлягають стягненню з відповідача і понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved