Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що він є безстроково інвалідом 2 групи загального захворювання з 2005 року. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 16.03.2015 року з сина, [PERSON], на його користь стягнуті аліменти на утримання в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 30.12.2014 року і довічно, яке набуло законної сили 27.03.2015 року. На момент розгляду справи судом та винесення рішення позивач страждав на гіпертонічну хворобу 2 ступеню, сахарний діабет 2 типу, післяопераційний перидунит, нижній пара парез, ішемічну хворобу серця, стенокардію напруження. Всі ці хвороби у сукупності призвели до ампутації лівої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини стегна, яку здійснено 28.04.2015 року. Після оперативного втручання з квітня 2016 року у нього розвинулася ще одна хвороба, через яку він абсолютно не здатний до самообслуговування, потребує постійного медикаментозного лікування та обстеження в умовах стаціонару декілька раз на рік. За медичними показниками та даними діагнозів позивач має право на встановлення інваліда 1 групи, проте враховуючи складну документальну процедуру оформлення і його теперішній стан, коли він не може рухатися без сторонньої допомоги, не звертався з цього питання до підрозділів МСЕК. Безпосередній та постійний догляд на теперішній час за позивачем здійснює його дружина - [PERSON] Доходи позивача обмежені пенсією та орендною платою за земельну ділянку сільськогосподарського призначення. Позивач зазначає, що станом на сьогоднішній день його стан здоров'я значно погіршився у порівнянні з тим, який був на момент постановлення судом рішення про стягнення аліментів на його користь. Також зазначає, що глава 17 Сімейного кодексу України не містить прямої норми, яка регулює зменшення чи збільшення розміру стягнутих аліментів на утримання непрацездатних батьків аліментів та вважає, що до даних правовідносин можуть бути застосовані норми глави 15, що регулюють подібні правовідносини. Враховуючи зміну стану здоров'я в сторону погіршення (ампутація кінцівки, постійний уретральний катетер) та необхідність постійного стороннього догляду, прохає збільшити суму стягнутих аліментів з 300 гривень до 1200 гривень, починаючи з дня набрання чинності відповідним рішенням суду. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Ілієнко І.С. на позовних вимогах наполягає, прохає задовольнити їх в повному обсязі. Відповідача [PERSON], його представник проти позову заперечують, прохають відмовити в його задоволенні. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, його представника, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач є батьком відповідача. Відповідно до відомостей пенсійного посвідчення є інвалідом 2 групи загального захворювання ( а.с.5). Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 16.03.2015 року з сина, [PERSON], на його користь стягнуті аліменти на утримання в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 30.12.2014 року і довічно, яке набуло законної сили 27.03.2015 року (а.с.6). Згідно довідки Пологівського об'єднаного Управління пенсійного фонду України позивач отримує пенсію за віком у розмірі 1385 грн.39 коп. ( а.с.69), отримує щомісячні страхові платежі від Фонду соціального страхування від нещасних випадків у розмірі 636, 47 грн. (а.с.69), отримав від ПФ «Інжектор» за оренду земельної ділянки за 2015 рік 14497 грн.45 коп.(а.с.45). Дружина позивача [PERSON] отримує допомогу за здійснення догляду за громадянином похилого віку, інвалідом 2 групи - [PERSON] за 2015 рік 1525 грн.60 коп.( а.с.44), отримала в 2015 році дохід від оренди земельної ділянки в розмірі 15620 грн. (а.с.75). Відповідно до чеків про витрати на медикаменти та медичного приладдя, надані позивачем, щомісячно позивач витрачає такі суми: липень 2016 року - 386, 95 грн., серпень 2016 - 1205, 13 грн., вересень 2016 року - 354, 31 грн., жовтень 2016 року - 2405, 05 грн., листопад 2016 року - 1730, 83 грн. ( а.с.94-111.) Відповідач [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] та має склад сім'ї: дружину, двох дітей 2000 та 1995 року народження ( а.с.90), має у власності ? частину житлового будинку за вказаною адресою (а.с.91-92), не має у власності автомобіля, не перебуває на податковому обліку як фізична особа підприємець (а.с.85), працює стрільцем структурного підрозділу «Дніпропетровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» та отримав з квітня 2016 по вересень 2016 року заробітну плату без урахування аліментів 35139 грн.48 коп.( 73). Також було встановлено, що він має на утриманні матір [PERSON], яка є інвалідом 3 групи страждає на онкологічне захворювання (а.с.49-55), а також неповнолітнього сина [PERSON], який внаслідок аварії потребує постійного лікування та нагляду лікарів, на що відповідач витрачає значну кількість коштів. Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок дітей утримувати батьків за двох обставин: коли батьки є непрацездатними та якщо діти можуть надавати допомогу. Згідно ч. 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Статтею 10 Сімейного кодексу України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Якщо до регулювання сімейних відносин неможливо застосувати аналогію закону, вони регулюються відповідно до загальних засад сімейного законодавства (аналогія права). Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України). За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Питання щодо обов'язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та його виконання регламентовані главою 17 ст. ст. 202-206 СК України. Зазначені норми не містять положень щодо зміни розміру аліментів, тому, суд вважає, що за аналогією закону до спірних правовідносин можуть бути застосовані положення ст. 192 СК України. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 16.03.2015 року з сина, [PERSON], на користь позивача стягнуті аліменти на утримання в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 30.12.2014 року і довічно. Позивач отримує пенсію за віком в розмірі 1385, 39 грн. грн., аліменти в розмірі 300 грн. щомісяця, щомісячні страхові платежі в сумі 636, 47 грн., дохід від оренди земельної ділянки в розмірі 1298, 12 грн. на місяць. Таким чином, дохід позивача на місяць складає 3529 грн.98 коп. та значно більший, аніж він витрачає щомісячно на придбання ліків. Необхідність збільшення розміру аліментів позивач обґрунтовує тим, що його доходу від пенсії та орендної плати за земельну ділянку не вистачає йому на ліки, медичні препарати та сторонній догляд. Але як було встановлено в судовому засіданні догляд за позивачем здійснює його дружина, яка отримує допомогу за здійснення такого догляду. Судом встановлено той факт, що позивач дійсно має ряд захворювань, які передбачають матеріальні витрати, йому встановлена друга група інвалідності, що також є підтвердженням незадовільного стану здоров'я позивача. Між тим, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Ст. 203 ЦК України передбачено, що дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Обґрунтування позовних вимог потребою у додаткових витрат на лікування не може бути підставою для збільшення розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України, а може свідчити лише про наявність додаткових витрат на лікування, відповідно до ст.203 СК України. Додаткові витрати не є додатковим стягненням аліментів на утримання батька. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на утримання вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на лікування. Разом з тим, під час розгляду справи позивач не прохав про стягнення додаткових витрат відповідно до ст.203 СК України, а наполягав саме на збільшенні розміру аліментів. Крім того, в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази на підтвердження поліпшення матеріального стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів. Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для збільшення розміру аліментів на утримання позивача в розумінні ч. 1 ст. 192 СК України.

Outcome: dismissed