Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму позики в розмірі 19151 грн. 00 коп. та судові витрати у розмірі 640 грн. 00 коп., посилаючись на те, що 29.01.2014 між ним та відповідачем був укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав від нього позику в сумі 740 доларів США. На підтвердження умов договору, відповідач надав розписку про отримання грошових коштів та підтвердив свій обовязок повернути гроші до 29.07.2014. Однак, свої зобовязання відповідач по поверненню суми не виконав та у встановлений строк гроші не повернув. Тому, позивач просить стягнути з відповідача 740 доларів США, що на день розгляду справи еквівалентно 19151,00 грн. та судові витрати. У судове засідання позивач не зявився, від його представника за довіреністю [PERSON] надійшла заява з проханням слухати справу в його відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, судова повістка повернулась з відміткою пошти: «за закінченням строку зберігання та за даною адресою адресат не проживає». Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] за місцем його реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання боржника немає. Відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки від нього не надходило. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати справу в заочному порядку Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається з тексту розписки від 29 січня 2014 року відповідач [PERSON] взяв в борг у позивача [PERSON] гроші в сумі 740 доларів США та зобовязався їх повернути в строк до 29 липня 2014 року /а.с.16/. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У даному випадку суд приймає письмову розписку [PERSON] як підтвердження укладення між сторонами договору позики на вказаних в ній умовах. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, відповідач прострочив виконання взятих на себе грошових зобовязань. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно ч.1, ч.2 ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У позовній заяві позивач просить стягнути 740 доларів США, що на день подання позовної заяви еквівалентно 19151,00 грн. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню 19151 грн. 00 коп.. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved