Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь із [PERSON] борг за договором позики в сумі 67892,50 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що надав відповідачеві у борг грошові кошти в розмірі 2500 доларів США та 2670,00 гривень 21 квітня 2017 року, які відповідач зобов`язалася повернути через три місяці, тобто 21 липня 2017 року. Про отримання грошових коштів від позивача відповідач написала розписку в присутності свідка. Однак, в обумовлений строк, та до дня звернення до суду сума позики [PERSON] позивачу не була повернута, що слугувало підставою для звернення до суду. Надав до суду відомості про курс валют, відповідно до якого станом на 16 березня 2020 року курс долара США відповідно до гривні становить 26,0890 гривень за один долар США. У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але надав письмову заяву, в якій позов підтримав повністю, просить суд розглядати справу без його участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, як і не надала заяви про розгляд справи без її участі, відзив не подавала. Згідно ухвали Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводиться заочно. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Із наданої суду розписки датованої 21 квітня 2017 року вбачається, що [PERSON] отримала в борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 2500,00 доларів США та 2670,00 гривень і зобов`язалася повернути їх через три місяці до 21 липня 2017 року. Аналізуючи зміст вказаної розписки та договору позики, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися правовідносини з договору позики, відповідно до яких позивач передав відповідачеві 2500,00 доларів США та 2670,00 гривень, а відповідач у свою чергу зобов`язалася повернути зазначені умовні одиниці до певного строку, однак не зробила цього. Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, і повинні ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, що передбачено ст. 3 цього Кодексу. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). При цьому, договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. При цьому, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення вимоги про це. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передання грошової суми позичальнику. Наявність між сторонами позикових відносин підтверджується наявним у позивача оригіналом розписки [PERSON] , яка підтверджує як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти [PERSON] до 21.07.2017. Позивач бажає стягнути з відповідача суму боргу еквівалентну гривні станом на час звернення до суду. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач, як позичальник за договором позики, в порушення вимог ч.1 ст.1049 ЦК України, прострочив виконання грошового зобов`язання в частині повернення позикодавцеві позики у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищевикладене, також із засад змагальності цивільного судочинства, межі судового розгляду, обов`язку сторін щодо доказування та подання доказів, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. Ухвалюючи рішення суд у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України вирішує питання про розподіл судових витрат і приймаючи до уваги те, що позов задоволений, вважає судовий збір стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved