Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму боргів за договором позики від 22.10.2016 та договором займу від 19.08.2016, яка складає 165\~600 грн. Також просив стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 2207,21 грн. Відповідач звернувся із зустрічним позовом, в якому просить визнати договір позики від 19.02.2016 та договір позики від 22.10.2016 недійсними. Також просив стягнути судові витрати. Від представника позивача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позов не визнає. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом слід задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відповідно відмовити виходячи з наступного. Між позивачем та відповідачем 19 серпня 2016 року укладений договір займу, за умовами якого [PERSON] надав у займ [PERSON] грошову суму в розмірі 70\~000 грн, які він мав повернути в строк до 19 вересня 2016 року. Оригінал договору займу наявний в матеріалах справи. /а.с.64/. Згідно розписки від 22.10.2016 [PERSON] отримав безпосередньо від [PERSON] грошову суму в розмірі 95\~600 грн, яку зобовязався повернути до 22.11.2016. Вказана розписка свідчить про отримання грошових коштів на момент підписання. Оригінал розписки наявний в матеріалах справи. /а.с.63/. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. 2\~ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З огляду\~на викладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що надана\~до матеріалів\~справи розписка\~від 22\~жовтня 2016\~року та\~договір займу\~від 19\~серпня 2016\~року є\~саме такими\~документами,\~які підтверджують\~укладання договорів\~позики між\~сторонами та отримання відповідачем вищевказаних грошових сум та за умовами ст. 545 ЦК України вказують на відсутність виконання грошових зобовязань відповідачем в повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимогами Цивільного Кодексу. Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що відповідач отримав від позивача 165\~600 грн в борг, та до теперішнього часу суму боргу не повернув. У відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доводи викладені в зустрічному позові [PERSON] стосовно фіктивності правочинів, які були укладені між сторонами, та на які посилається позивач за зустрічним позовом в якості підстави для визнання їх недійсними - не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Верховний Суд України у постановах від 18 вересня 2013 року виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в\~борг грошових коштів є\~документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, факт укладення між сторонами 19.08.2016 та 22.10.2016 року договорів позики підтверджується належними та допустимими письмовими доказами, а тому суд вважає доведеним факт існування боргового зобовязання [PERSON] перед [PERSON], невиконаного в строк належним чином, а тому наявні підстави для стягнення суми боргу, і відповідно задоволення позову [PERSON] Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні зустрічного позову про визнання договорів позики недійсними, оскільки жодних доказів на підтвердження своїх доводів щодо неотримання ним грошових коштів від [PERSON] 19.08.2016 та 22.10.2016, а отже й фіктивності укладених правочинів [PERSON] надано не було. Виходячи з положень ч.1 ст. 141 ЦК України, суд вважає також за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати по сплаті судового збору, при подачі позовної заяви, в розмірі 2 207,21 грн.

Outcome: approved