Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою, зазначивши, що 07.12.2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір про споживчий кредит № 547/1156, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 70 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 56 % річних, з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 06.12.2023 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплаті відсотків за договором споживчого кредиту належним чином не виконує. Станом на 09.12.2019 року (включно) заборгованість відповідача перед позивачем становить 73 731,07 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом - 59 006,73 грн., проценти за користування кредитом - 11 257,01 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу - 2 240,99 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 900,29 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (ст. 625 ЦК України) - 215,62 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 83,41 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу - 5,71 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування - 21,31 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 29 січня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] відзиву до суду не подав, надав заяву про розгляд справи, проти позовних вимог заперечує щодо відсотків та нарахованих штрафних санкцій. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07 грудня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі керуючого ТВБВ №10003/0547 філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» Турченко В.Г. та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 547/1156. За умовами договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 70 000,00 грн. на строк 60 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 56 % річних, з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 06 грудня 2023 року. Позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1 166,67 грн. та сплату процентів, нарахованих на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з січня 2019 року (а.с. 14-22). Згідно із п. 3.2.1. Договору, банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Згідно із п. 3.3.3. Договору, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1166,67 гривень та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з січня 2019 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданому йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Відповідно до п. 3.3.4. Договору, якщо сума платежу, що надійшла в рахунок повернення кредиту та сплати процентів, менша розміру, вказаного у п. 3.3.3. цього договору, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Згідно із п. 3.9.1. та п.п. 3.9.1.1. Договору, банк має право, у випадку якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим договором, вимагати повернення кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим Договором), строк сплати яких ще не настав, в повному обсязі у тому числі, але не виключно, у разі, якщо відбулася будь-яка із наступних подій: затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом на один календарний місяць. Таке ж право банку зафіксовано і у п.4.2.1. Договору. Відповідно до п. 4.2.2. кредитного договору, банк має право при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитним та/або процентами більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Відповідно до п. 4.3. Договору, позичальник зобов`язаний, зокрема, належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе цим Договором зобов`язання (п.п.4.3.1); завчасно забезпечувати наявність коштів для сплати чергових платежів за цим Договором на поточному рахунку (п.п. 4.3.10.). Згідно із п. 8.3. Договору, за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та\\або сплати комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу. Відповідно достатті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 можливе стягнення лише тих сум, які обумовлювалися договором і які доведені до відома позичальника шляхом його особистого ознайомлення, яке підтверджено підписом особи. Із Договору про споживчий кредит № 547/1166 від 07.12.2018 року підписаного відповідачем, вбачається, що сторони досягли домовленості, щодо строку дії договору, суми та нарахування штрафних санкцій. Отже під час укладенні кредитного договору сторони досягли домовленості про всі істотні умови договору кредиту. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 09.12.2019 року (включно) заборгованість відповідача перед позивачем становить 73 731,07 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 59 006,73 грн., проценти за користування кредитом - 11 257,01 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 2 240,99 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 900,29 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 215,62 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 83,41 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу - 5,71 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 21,31 грн. (а.с. 10-13). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором. За змістом наведеної норми закону нараховані інфляційні втрати на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки вони є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними коштами, що належать до сплати кредиторові. Тобто, зазначені проценти не є неустойкою, вони не є мірою відповідальності, а платою за користування чужими грошовими коштами, отже, стягуються незалежно від вини боржника. За змістом ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. Індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 550 ЦК України, передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач, обставин укладення договору, а також розрахунок заборгованості не спростовував, розпорядившись таким чином своїми правами на свій власний розсуд, суд вважає, що вимоги банку в частині стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 11257,01 грн., пені за несвоєчасне погашення основного боргу 2240,99 грн.; пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 900,29 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу 215,62 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 83,41 грн., 5,71 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу, 21,31 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування - підлягають задоволенню. Інших доказів, які б спростовували заявлену позивачем суму заборгованості або обов`язок щодо її погашення, відповідачем не надано. Заборгованість стягувати на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» у зв`язку з зміною організаційно-правової форми позивача, відповідно до постанови Кабміну від 05.06.2019 року № 568 «Питання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та підтверджується копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № 1005561404 та копією Статуту Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року № 568). Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 921 грн. 00 коп.

Outcome: approved