Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 2625801352839/980 від 16.10.2012 року про встановлення кредитного ліміту в сумі 460,99 грн. та понесені судові витрати в сумі 243,60 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 16.10.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №2625801352839/980 про встановлення ліміту кредитування, згідно якого позивач встановив відповідачу ліміт кредитування на рахунок №2625801352839 в розмірі 520,00 грн. строком до 11.10.2013 року, зі сплатою 26% річних за користування кредитного ліміту. Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором банківського рахунку не виконав, належним чином не повертав отримані кошти та не сплачував нараховані відсотки, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 26.06.2015р. становить 460,99 грн., з яких: 229,75 грн. - неповернута сума кредиту; 81,57 грн. - заборгованість по відсотках; 149,67 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків за період з 27.06.2014р. по 26.06.2015р. В зв'язку із чим просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту. Представник позивача подав до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.10.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №2625801352839/980 про встановлення ліміту кредитування, згідно якого позивач встановив відповідачу ліміт кредитування на рахунок №2625801352839 в розмірі 520,00 грн., строком до 11.10.2013 року (п.1 договору), із сплатою відсотків 26% за користування кредитним лімітом (п.3 договору). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач прийняті на себе зобов'язання по договорі виконав у повному обсязі, перерахувавши кошти на банківський рахунок №2625801352839 з лімітом 520,00 грн., що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку відповідача з 16.10.2012р. по 26.06.2015р. Пунктом 5 договору передбачено, що відповідач взяв на себе зобов*язання повернути кредитну заборгованість у повному обсязі в передбачений п.1 кредитного договору строк. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, відповідач умов кредитного договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених договором. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України, боржник, зобов'язаний повернути кредиторові грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У відповідності до п.9 договору за несвоєчасне виконання грошових зобов*язань за кредитними правовідносинами позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує банку пеню за кожен день прострочки в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3 цього договору, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення. 13.01.2014р. банком було надіслано відповідачу повідомлення - вимогу прозобов*язання до виконання умов кредитного договору, процентів, та інших належних до сплати платежів. Однак, позичальником жодних дій по виконанню вимог банку не вчинено. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 26.06.2015р. загальна сума боргу за кредитним договором становить 460,99 грн., з яких: 229,75 грн. - неповернута сума кредиту; 81,57 грн. - прострочені відсотки; 149,67 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків за період з 27.06.2014 р. по 26.06.2015р. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, не виконавши взятих за договором зобов'язань, суд приходить до висновку, що заборгованість за договором банківського кредиту в сумі 460,99 грн. підлягає стягненню в користь позивача з відповідача. Також з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст.526, 530, 536, 610, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved