Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним, як за спадкоємцем п'ятої черги за законом, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,53 га, яка складається із земельної ділянки № 1 площею 2,58 га, кадастровий номер [NUMBER], та земельної ділянки № 2 площею 2,95 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області, стверджуючи, що його тітці [PERSON] на праві приватної власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 09 червня 2004 року № 237/А-2004, належала вище вказана земельна ділянка. За свого життя [PERSON] заповіту стосовно належного їй майна не складала. [INFO] тітка позивача [PERSON] померла. Після її смерті позивач, як спадкоємець п'ятої черги за законом, фактично прийняв спадщину, так як проживав разом з тіткою на день її смерті, поховав тітку, користується речами, предметами домашнього вжитку покійної, крім нього інших спадкоємців першої - п'ятої черг за законом, які б претендували на спадщину, немає, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але, нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині відсутності в нього оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку, який спадкодавцем ще за її життя було втрачено. Застосовані позивачем заходи щодо розшуку втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку позитивних результатів не дали. Вказані вище обставини позбавили позивача права на спадкове майно, з приводу чого він змушений звернутися до суду з позовом, надав суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення заявлених вимог, просить розглянути справу за його відсутності у відповідності з вимогами чинного законодавства України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що тітці позивача [PERSON] на праві приватної власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 09 червня 2004 року № 237/А-2004, належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,53 га, яка складається із земельної ділянки № 1 площею 2,58 га, кадастровий номер [NUMBER], та земельної ділянки № 2 площею 2,95 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області, за свого життя [PERSON] заповіту стосовно належного їй майна не складала, після смерті [PERSON], померлої [INFO], спадщину, як спадкоємець п'ятої черги за законом, фактично прийняв її племінник позивач [PERSON], так як проживав разом з тіткою на день її смерті, поховав тітку, користується речами, предметами домашнього вжитку покійної, крім нього інших спадкоємців першої - п'ятої черг за законом, які б претендували на спадщину, судом не встановлено, по причині втрати спадкодавцем оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку позивачу нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про нотаріат» отримати новий державний акт на право власності на земельну ділянку у разі смерті спадкодавця неможливо. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України спадкування права на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 3 ЦК України у якості засад цивільного законодавства визнано неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права здійснюється шляхом звернення до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до вимог ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Позивач, як спадкоємець п'ятої черги за законом, не відмовлявся від спадщини, тому вважається таким, що прийняв її. Вказані вище обставини підтверджується зібраними в матеріалах справи письмовими доказами, в тому числі ксерокопіями паспорта, свідоцтв про народження, свідоцтв про смерть, державного акту на право власності на земельну ділянку та ін., що надає суду підстави вважати, що позивач має законне право на спадкове майно у вигляді вище вказаної земельної ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved