Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість в розмірі 33286грн. 88 коп. та судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.01.2009 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 8500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобовязався погашати кредит та відсотки за користування кредитом в розмірах та терміни, встановлені умовами кредитного договору. Відповідач своїх зобовязань по своєчасному поверненню кредиту та нарахованих відсотках згідно умов кредитного договору не виконує, внаслідок чого станом на 30.06.2016 року у нього виникла заборгованість на загальну суму 33286 грн. 88 коп., яка погашена не була, а тому просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України, проти чого представник позивача у своїй заяві не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 12 січня 2009 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір, згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 8500,00 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконав умов договору щодо сплати, станом на 30.06.2016 року у нього виникла заборгованість, а саме: 8055,22 грн. сума заборгованості за кредитом; 21270,38 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1900,00 грн. сума заборгованості по комісії та пені; 500,00 грн. сума штрафу (фіксованої частини); 1561,28 грн. штраф (процентна складова), а всього 33286,88 грн. заборгованості за кредитним договором /а.с.6-9/. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється законом, договором або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Нормами ст.ст. 610-612 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязань є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У звязку з наведеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки відповідач [PERSON] погашення кредиту та сплату відсотків не проводить, у нього виникла заборгованість перед банком, внаслідок чого останній зазнав значної шкоди, що суд вважає істотним порушенням умов кредитного договору, оскільки позивач був позбавлений права на отримання доходу, на який розраховував при укладенні кредитного договору. А отже, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 33286 грн. 88 коп. Підлягають стягненню з відповідача і понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved