Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому, уточнивши вимоги, просить\~зняти арешти з квартири № 5, що розташована в будинку № 4 по вулиці Калініна в м. Харкові, накладені постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 14.01.2015 року та постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 12.12.2014 року про накладання арешту на все майно, що належить [PERSON]. Вимоги обґрунтовує тим, що згідно з договором позики від 05.07.2013 року та договором від 30.09.2014 р. про внесення змін до зазначеного вище договору позики, укладеними між нею та відповідачем [PERSON], які нотаріально посвідчені, останній отримав від неї 172500 грн., що на момент укладення договору позики складало еквівалент 11500 доларів СІЛА, і зобов'язався повернути мені зазначені кошти не пізніше 05.07.2014 року зі сплатою щомісячних платежів. При простроченні повернення позичальником суми позики більше ніж на 5 днів за кожним зі щомісячних платежів вона згідно з п. 2 договору позики має право вимагати від позичальника повернення всієї суми позики. В п.7 договору позики встановлено, що за прострочення виконання своїх зобов'язань позичальник повинен сплатити на ії користь штраф (пеню) в розмірі 1% від всієї суми за кожен день прострочення починаючи з шостого дня. На забезпечення виконання [PERSON] зобов'язання, яке виникло за договором позики від 05.07.2013 р., між нею, як іпотекодержателем та [PERSON] як іпотекодавцем 05.07.2013 р. був укладений нотаріально посвідчений іпотечний договір, за яким іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належний йому на праві власності предмет іпотеки: нерухоме майно у вигляді квартири [ADDRESS], загальною площею 30 м кв., житловою площею 27 м кв.. Вартість квартири, переданої в іпотеку на момент укладення іпотечного договору була визначена в розмірі 96000 грн.. На зазначений предмет іпотеки згідно з договором іпотеки була накладена заборона відчуження нерухомого майна. Обтяження предмету іпотеки було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 05.07.2013 р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 30.09.2014 р.. Позичальником [PERSON] із позиченої суми ій повернуто лише суму, еквівалентну 500 доларів США. Сума позики, що залишилась, складає еквівалент 11000 доларів США. Ця сума не повернута ій до теперішнього часу. Таким чином, згідно з п.7 договору позики позичальник має сплатити ій неустойку у вигляді штрафних санкцій в розмірі 1% від всієї суми боргу кожен день прострочення. Розмір штрафних санкцій за 339 днів з 06.07.2014 р. по 08.06.2015 р. складає 37290 доларів США. Сума боргу позичальника з урахуванням неустойки у вигляді штрафних санкцій складає 48290 доларів США (37290+11000=48290). Згідно з офіційним курсом гривні щодо іноземних валют станом на 08.06.2015 р„ опублікованим на офіційному інтернет-представництві Національного Банку України курс гривні по відношенню до долара США складає 2102.5806 грн. за 100 доларів США. Таким чином борг відповідача [PERSON] переді мною в гривневому еквіваленті складає 1015336,17 грн. (2102.5806Х 48290 = 1015336,17 грн.). Згідно з п. 10 іпотечного договору вона має право звернення стягнення на предмет іпотеки при простроченні іпотекодвацем сплати боргу будь-якого з поточних повернень більш ніж на 5 днів за договором позики. За рахунок предмету іпотеки, має право задовольнити свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення у повному обсязі згідно зі ст. 7 Закону України «Про іпотеку» (далі Закон 898-IV) (що включає не тільки суму основного зобов'язання, але і суму неустойки), відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання предмета іпотеки, а також витрат, пов'язаних із продажею предмета іпотеки. Зазначає, що іпотекою забезпечена вся сума боргу [PERSON] переді нею в розмірі 1015336,17 грн.. У пункті 13 іпотечного договору від 05.07.2013 р. зазначено, що у разі невиконання [PERSON] забезпечених іпотекою зобов'язань вона за своїм вибором може або набути право власності на предмет іпотеки (підпункт «а» пункту 13 іпотечного договору), або продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу (підпункт «б» пункту 13 іпотечного договору). Вважає, що у зв'язку з невиконанням позичальником обов'язків із повернення суми боргу за договором позики на предмет іпотеки має бути звернено стягнення шляхом його продажу. 23.03.2015 року на ім'я [PERSON] через приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] було передано нею заяву та повідомлення від нотаріуса, в яких [PERSON] повідомлявся про ії рішення реалізувати предмет іпотеки, якщо іпотекодавець в 30-денний термін з моменту отримання заяви не повідомить письмово про намір купити предмет іпотеки. Зазначені заява та повідомлення були повернуті поштою 26.04.2015 року у звязку зі спливом строку зберігання, про що свідчить відповідна поштова відмітка та штемпель з датою «26.04.2015». Як стало ій відомо, що в Ленінському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходиться виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] боргу. Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 12.12.2014 р., виданою на підставі наказу Господарського суду Харківської області від 17.06.2014 р. по справі про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПриватБанк» боргу. Також постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 14.01.2015 р.. виданою на підставі виконавчого листа Ленінського районного суду м. Харкові від 24.11.2014 р. по справі про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу, було накладено арешт на все майно [PERSON], внаслідок чого вона не може оформити своє право власності на квартиру, яка є предметом іпотеки. Постанови про накладення арешту та судові рішення про стягнення з [PERSON] грошових сум були винесені значно пізніше реєстрації іпотеки, яка відбулась 05.07.2013 року.Також сума боргу [PERSON] переді нею є значно більшою ніж вартість об'єкта іпотеки.Викладені обставини свідчать про неможливість звернення стягнення предмет іпотеки для задоволення вимог інших стягувачів, які не є застоводержателями. В судове засіданні позивач не зявилась, подавши заяву про розгляд справи у ії відсутність. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснення надав аналогічно обставинам викладеним в позові. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні заперечувала проти позову, подавши письмові заперечення з посиланням на умови Договору іпотеки, якими передбачено, що «Цей договір набирає чинності з моменту нотаріального посвідчення Договору і діє до повного виконання Іпотекодавцем свого зобов'язання перед Іпотекодержателем. Зобов'язання забезпечене іпотекою, буде виконаним, якщо виконано в повному обсязі договір позики. Відповідно до п.1 Договору про внесення змін до Договору Позики від 05.07.2013 р. строк дії зобов'язань встановлений до 06.03.2015 р.На підставі викладеного необхідно вважає, що зобов'язання за основним договором припинилися у зв'язку з виконанням. Також припинилась зобов'язання за іпотечним договором у звязку з виконанням основного зобов'язання. Зазначає, що позивачем не доведено, що після закінчення строку дії зобов'язань договір було продовжено, та не підтвердив факт звернення до нього як до Позичальника з вимогами про повернення коштів. Тобто це свідчить про повне виконання зобов'язань за договорами. Оскільки арешт на майно накладався у відкритому виконавчому провадженні згідно рішення суду у відповідності до законодавства, за таких обставин, дії державного виконавця вчиненими відповідно до закону, в межах його повноважень Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову, подавши письмові заперечення з посиланням на те, що згідно договору позики від 05.07.13г. [PERSON], передала [PERSON], його розпорядження суму 110976грі., що еквівалентно 13600 дол. США. У договорі про внесення змін до договору позики від 30.09.14г. з'являється сума 172500грн. що еквівалентно 11500дол. США. У договорі про іпотеку йдеться про суму 110976грн., що еквівалентно13600 дол. США. Яким чином відбувався перерахунок сум, інформація не надана. У тому числі інформація не роз'яснюється і в позовній заяві (абзац №1), а, навпаки, знову з'являється сума 11500дол. США, зазначена як сума боргу. У договорі про внесення змін до договору позики від 30.09.14 року- змінюється редакція пункту №1 і з'являються якісь «позічальники», яким передаються гроші в рівних частках. Далі у справі відсутні будь які пояснення цього, що частково спотворює логіку договору позики і перешкоджає відтворенню повної картини майнових відносин між позикодавцем [PERSON] і позичальником [PERSON] В п. 2 (підпункт №1) договору про внесення змін до договору позики від 30.09.14 року зазначається, що позичальник отримав валютні цінності, що не відповідає дійсності, оскільки договорі позики вказувалася сума гривневого боргу. У позовній заяві починається підрахунок розміру штрафних санкцій у вигляді штрафу за кожний день прострочення платежу з 06.07.2014г., У той час як згідно з п. 7 договору позики нарахування штрафу (пені) у розмірі 1% (одного) відсотка від всієї суми боргу за кожний день прострочення починається з шостого дня, таким чином, нарахування пені повинні починатися з 10.07.2014 р.У справі відсутні будь-які документи, розписки та інше., з яких можна було б дізнатися, як погашався борг [PERSON] перед [PERSON] Можливо, частина боргу вже була виплачена, що повністю змінило б розрахунки. На даний час відносно [PERSON] за ч.1 ст. 190 КК України відкрито кримінальне провадження № ЕРДР 12014220500001709 від 04.09.2014г., № ОРД - 6515007. У цій справі проходить значна кількість постраждалих. Тільки [PERSON] та члени її сім'ї, які працювали на [PERSON], єдині з широкого кола спілкування шахрая, не проходили як постраждалі або свідки. Це може говорити про наявність факту змови між [PERSON] та [PERSON] 11. В., фіктивності договорів позики та іпотеки з метою ухилення від виконання боргових зобов'язань [PERSON] перед своїми кредиторами. Також зазначає, що згідно ст. 551 ЦК України, розмір пені може бути зменшений, якщо він значно перевищує розмір збитків. Пеня в розмірі 1% за кожен день прострочення платежу є особливо невигідним умовою для позичальника, особливо для такого юридично грамотного шахрая як [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Процесуальні документи повернуті до суду з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання. Представник Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] в судовому засіданні щодо вирішення спору послалась на розсуд суду. В подальшому подала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Представник Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» (далі Закон N 606-XIV) визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Відповідно до ч. 1.3,4 \~ст. 54 Закону N 606-XIV, звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Частиною 8 даної статті визначено, що Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону 898-IV . Згідно ч.ч.1,2 ст. 60 Закону N 606-XIV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Частинами 3,4 даної статті передбачено що у певних випадках, арешт з майна може бути знято державним виконавчцем або начальником ВДВС. Частиною 5 статті визначено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Статтею 575 ЦК України визначені окремі види застав, відповідно до ч.1 якої\~іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 572 ЦК України\~передбачено, у силу застави кредитор ( заставодержатель) має право у разі невиконання боржником ( заставодавцем ) зобов»язань, забезпечених заставою, отримати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Згідно\~ст.. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Статтями 3,4 Закону 898-IV передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетому черговості їх державної реєстрації. Відповідно до\~ст.3 ч.4 ЗУ Закону 898-IV , іпотекою можу бути забезпечене виконання дійсного зобов»язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав законної чинності.. Частинами 1,3\~ст. 33 Закону 898-IV \~передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до\~ст. 36 Закону 898-IV\~сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, в судовому засіданні встановлено, що 05 липня 2013 року між\~\~позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, згідно умов якого позикодавець надала позичальнику у позику грошові кошти у розмірі 110976,00 гривень, що на момент укладання договору позики за згодою сторін складає еквівалент 13600 доларів США, а позичальник зобовязався повернути зазначену суму позики не пізніше 05 липня 2014 року щомісячними платежами еквівалентно 300 доларів США та в останій день виконання договору 10300 доларів США. Даний договір позики було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 978 (а.с. 9-11). В забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 05 липня 2013 року року, реєстр. № 978, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], був укладений іпотечний договір, який посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 981., на підставі якого нотаріусом накладена заборона на відчуження іпотечного майна, що зареєстровано в реєстрі за № 982 (а.с. 14-17). Відповідно до п. 1 іпотечного договору, позичальник (іпотекодавець) [PERSON] передав в іпотеку позивачу позикодавцю (іпотекодержателю) наступне нерухоме майно: квартиру під номером 5 в будинку під номером 4, розташованому по вул. Калініна, що в м. Харкові, загальною площею 30 кв.м, житловою площею 27 кв.м.. Пунктом 2 іпотечного договору визначено, що вказане іпотечне майно належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально 07.12.2012 року. Право власності іпотекодавця на зазначену квартиру зареєстроване у Державному реєстрі прав власності 22.04.2013 року, № запису 740677. Пунктом 2 іпотечного договору визначено, що за домовленістю сторін вартість предмета іпотеки складає 96\~000 гривень, яка визначена на підставі висновку про вартість майна, виданим 15.04.2013 року ТОВ «Консулат». Пуктом 10 іпотечного договору визначено, що здобуває право звернення стягнення на предмет іпотеки при простроченні іпотекодвацем сплати боргу будь-якого з поточних повернень більш ніж на 5 днів за договором позики. За рахунок предмету іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення у повному обсязі згідно зі ст. 7 Закону України «Про іпотеку», відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання предмета іпотеки, а також витрат, пов'язаних із продажем предмета іпотеки. Пуктом 13 іпотечного договору від 05.07.2013 р. зазначено, що у випадку невиконання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушення зобовязання за цим Договором та/або Договром позики у встановлений іпотекодержателем строк, останній може задовольнити за рахунок предмету іпотеки, що є предметом цього договору. Цим застереженням відповідно до Закону сторони домовились визначити такі можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: а) набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем; б) продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону. Право вибору способуналежить іпотекодержателю. Визначені договром способи задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджають укладання окремого договору про задоволення вимог або застосувати інші встановлені Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 18 іпотечного договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання іпотекодавцем свого зобовязання перед іпотекодержателем. Зобовязання, забезпечене іпотекою, буде виконаним, якщо виконано в повному обсязі договір позики. 30 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про внесення змін до Договору позики від 05 липня 2013 року, відповідно до якого пункт 1 Договору позики від 05 липня 2013 року викладено у наступній редакції: позикодавець передає у власність позичальникам у рівних частинах кожному, а позичальники кожен особисто, приймають у рівних частинах кожний грошові кошти у вигляді в натурі на суму 172500, 00 гривень, що на момент укладання договору позики за згодою сторін складає еквівалент 11500 доларів США, а позичальник зобовязується повернути зазначену суму позики не пізніше 06 березня 2015 року щомісячними платежами починаючи з 06.10.2014 року та кожного 06 числа наступного місяця еквівалент 250 доларів США та в останій день виконання договору еквівалент 10250 доларів США. Даний договір позики було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 1783 (а.с. 12,13). Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 5785833 від 05.07.2013 року, реєстрація іпотеки була здійснена 05.07.2013 року, № запису про іпотеку 1542062. В графі відомості про основне зобовязання: строк виконання його 05.07.2014 року, розмір 110976, 00 грн. Іпотекодержатель [PERSON], іпотекодавець [PERSON] (а.с. 46). Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 27495524 від 30.09.2014 року, реєстрація іпотеки була здійснена 05.07.2013 року, № запису про іпотеку 1542062. В графі відомості про основне зобовязання: строк виконання його 06.03.201514 року, розмір 172500 грн. Іпотекодержатель [PERSON], іпотекодавець [PERSON] (а.с. 47). 13 січня 2015 року [PERSON] звернулась но нотаріуса з заявою про передачу [PERSON] письмової вимоги про повернення грошових коштів за договором позики від 005.07.2013 року № 978 та договору від 30.09.2014 року № 1783 станом на 13.01.2015 року в сумі 11000 доларів США та штрафних санкцій в сумі 3105,00 доларів США, яка була надіслана нотаріусом на адресу боржника та отримана (а.с. 70,71, 85) 23.03.2015 року на ім'я [PERSON] через приватного нотаріуса [PERSON] передано заяву про ії рішення реалізувати предмет іпотеки, якщо іпотекодавець в 30-денний термін з моменту отримання заяви не повідомить письмово про намір купити предмет іпотеки. Зазначені заява та повідомлення були повернуті поштою 26.04.2015 року у звязку зі спливом строку зберігання, про що свідчить відповідна поштова відмітка та штемпель з датою «26.04.2015». (а.с.81-84). Згідно листа приватного нотаріуса [PERSON] від 01.12.2015 року № 01-16/391, будь якої інформації щодо виконання [PERSON] зобовязань за договором позики від 05.07.2013 року не надходило (а.с.86) Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 12.12.2014 року, по виконавчому провадженню № 44699886, винесеної на підставі наказу Господарського суду Харківської області від 17.06.2014 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПриватБанк» боргу у розмірі 44945,90 грн., накладено арешт на все майно боржника в межах суми боргу (а.с. 48). Постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 14.01.2015 року, по виконавчому провадженню № 45727444, винесеної на підставі виконавчого листа № 642/8303/14ц, виданого 24.11.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу 24108, 60 грн., було накладено арешт на все майно, що належить боржнику (а.с. 49). \~\~\~\~ З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 47300901, сформованої 10.11.2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова\~\~вбачається, що власником квартири \~\~ № 5, що розташована в будинку № 4 по вулиці Калініна в м. Харкові є [PERSON]. Реєстрація іпотеки за договором № 981 від 05.07.2013 року була здійснена 05.07.2013 року, № запису про іпотеку 1542062. Також зареєстровані три обтяження: № 1541762 від 05.07.2013 року - заборона на нерухоме майно на підставі договору іпотеки\~\~ № 981 від 05.07.2013 року, обтяжувач [PERSON], особа, права якої обтяжуються [PERSON]; № 8110537 від 17.12.2014 року - арешт нерухомого майна\~ на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 44699886, видана 12.12.2014 року, обтяжувач Ленінський ВДВС ХМУЮ., особа, права якої обтяжуються [PERSON]; № 8381266 від 14.01.2015 року - арешт нерухомого майна\~ на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 45727444, видана 14.01.2015 року, обтяжувач Жовтневий ВДВС ХМУЮ., особа, права якої обтяжуються [PERSON] (а.с. 65-68). На підставі зазначеного, судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] існують правовідносини, за якими останній має грошові зобовязання в сумі 11000 доларів США основного боргу та пені 3105, 00 доларів США станом на 13.01.2015 року, що підтверджується письмовою вимогою позивача, яка не виконана боржником. Крім цього позивач відповідно до умов договору позики має право в подальшому на нарахування та стягнення з боржника пені за прострочення виконання зобовязання. Згідно пояснень, представника позивача, станом на 08.06.2015 року розмір пені складає 37290 доларів США. Зобовязання забезпечені іпотечним договором, який відповідно до законодавства, зареєстрований в Державному реєстрі, на час розгляду справи договори позики та іпотеки не втратили чинності. Оскільки боржник не виконує свої зобовязання, позивач має право на захист своїх прав та інтересів, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте існують інші обтяження за зобовязаннями [PERSON] перед ПАТ КБ «Приват банк» та [PERSON], що позбавляє позивача реалізувати свої права. Обтяження, а саме арешт майна боржника зареєстровані в Державної реєстрі після реєстрації іпотеки, тому позивач має вищий пріоритет на нерухоме майно, яке належить боржнику. Заперечення представника ПАТ КБ «Приватбанк» з посилання на те, що договір позики втратив чинності після дати виконання зобовязання, і на підставі чого договір іпотеки втратив чинність, суд вважає необґрунтованими, оскільки після закінчення строку договору, в разі не виконання зобовязання настають юридичні наслідки, а саме штрафні санкції, а за наявності забезпечення зобовязання, звернення стягнення на майно боржника. Заперечення відповідача [PERSON] з посиланням на умови договору, саме розмір боргу, суд вважає також необґрунтованими, оскільки спір щодо розміру боргу вирішується лише між сторонами договору. Позивач вчиняв заходи, щодо повернення боргу, шляхом предявлення письмової вимоги до боржника, визначив розмір заборгованості, яка не погашена боржником. Інші доводи щодо зговору стягувача та боржника є припущеннями відповідача, тому суд не може брати їх до уваги. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, як такі, що є законними та обґрунтованими .

Outcome: approved