Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що [PERSON] не проживав постійно з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] ; визнати за ним право власності на Ѕ ідеальну частку в квартирі [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову покликається на те, що співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та її син [PERSON] . Приблизно в 2012 році позивач вселився у вказану квартиру та проживав там з [PERSON] однією сім`єю до дня смерті останньої. Вказана обставина підтверджується рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 29.07.2019 року, що набрало законної сили. Ще до часу вселення позивача, син [PERSON] - відповідач [PERSON] , перестав проживати в цій квартирі. Зі слів дружини йому відомо, що відповідач ще у 90-х роках виїхав на постійне місце проживання в одну з Африканських країн звідки родом його батько. Йому достеменно відомо, що відповідач жодного разу не повертався в Україну та не підтримував жодних зв`язків з матір`ю. Окрім частки в праві власності на квартиру [ADDRESS] , він, як спадкоємець першої черги за законом має право на спадкування частки своєї матері - [PERSON] [PERSON] померла [INFO] . До складу спадщини входить Ѕ ідеальна частка в квартирі [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] . Померла заповіту не складала. За відсутності заповіту [PERSON] , спадкування майна померлої повинно відбуватись за законом у встановленому порядку черговості для спадкоємців, які звернулись за спадщиною протягом встановленого строку у 6 місяців з моменту відкриття спадщини, тобто до [INFO] . Відповідач не проживає в Україні більше 20-ти років. Більше того, відповідач не звертається до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не надає докази родинних відносин, відтак вважає, що право на спадкування частки квартири повинно перейти до позивача. Він як спадкоємець четвертої черги за законом, звернувся до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини, яку бажав, прийняти після смерті [PERSON] , однак нотаріус йому відмовила, в зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 18.11.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків такої. Ухвалою судді від 13.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Зазначила, що позивач постійно проживає в спірній квартирі з 2012 року. На момент вселення у 2012 році відповідач у квартирі не проживав. З останнім позивач не знайомий. Зі слів [PERSON] позивачу відомо, що відповідач є її сином та не проживає в Україні більше 20 років. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, відзив на позовну заяву не подав, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечила. Зазначила, що на спадщину не претендує. Померла [PERSON] є далекою родичкою її матері, але ступеня споріднення вона не знає. З позивачем вона знайома, він близько 7-8 років проживав з померлою однією сім`єю. Заслухавши пояснення представника відповідача, пояснення третьої особи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно довідки про зняття з реєстрації №34-6653 від 25.09.2019 [PERSON] , [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Положеннями ч.2 ст.1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (відповідно до вимог частини третьої статті 46 ЦК України). Таким чином, 11 лютого 2019 року вважається часом відкриття спадщини спадкодавця [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 19.08.1994, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та члену її сім`ї - [PERSON] . Згідно ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, спадщина спадкодавця [PERSON] складається із Ѕ частки у квартирі за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання про те, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] близько 20 років та є сусідкою позивача та померлої [PERSON] . Зазначила, що з [PERSON] була знайома давно, остання розповідала, що в неї є син (відповідач по справі), який з нею не проживає, так як давно поїхав до батька за кордон і їй не відоме його місцезнаходження. З позивачем знайома, знає його як чоловіка [PERSON] , який проживав з нею більше 4 років до дня її смерті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання про те, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою вона проживає близько 10 років. Зазначила, що в 2009 році [PERSON] проживала сама. Остання розповідала, що в неї є син (відповідач по справі), але він з нею не проживає, а поїхав до батька в одну із африканських країн. З [PERSON] проживала на одному поверсі і вони часто ходили один до одного в гості, однак відповідача вона ніколи не бачила. Позивача знає як чоловіка [PERSON] . Він вселився в квартиру останньої кілька років тому, знає що він робив ремонт в квартирі [PERSON] . Як вбачається з акту комісії ЛКП «Житловик-С» від 30.09.2019 [PERSON] не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] більше 10 років. Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №0.184-5547/0/15-20-Вих від 17.02.2020 відомостей про перетинання державного кордону України [PERSON] , [INFO] протягом останніх п`яти років не виявлено. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] на час відкриття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . Як вбачається з свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 19.08.1994 та показів свідків, спадкодавець [PERSON] перебувала у родинних відносинах з відповідачем [PERSON] , який є її сином та відповідно до положень ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. Згідно положень ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до матеріалів спадкової справи №122/2019 [PERSON] заповіт не складено. Положеннями ч.1 ст.1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене та те, що спадкодавцем [PERSON] не було складено заповіт, спадкування майна померлої повинно відбуватись за законом у встановленому порядку черговості для спадкоємців, які звернулись за спадщиною протягом встановленого строку у 6 (шість) місяців з моменту відкриття спадщини. Згідно положень ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї(ч.3 ст.1268 ЦК України). Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 22.11.2019р., відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно матеріалів спадкової справи №122/2019 відповідач у порядку та строки, встановлені чинним законодавством України, не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] та не надавав нотаріусу докази його постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відтак, враховуючи положення ст.29 ЦК України та ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», встановлені судом обставини щодо не проживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не прийняв спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки сам факт реєстрації місця проживання відповідача у квартирі спадкодавця не може свідчити про його постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Положеннями ч.1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. [PERSON] 17 липня 2019 року подано нотаріусу відповідну заяву на прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , однак позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини з посиланням на те, що не надано доказів родинних відносин зі спадкодавцем. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 29 липня 2019 року встановлено факт спільного проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу із 2012 року по 11.02.2019. Дане рішення набрало законної сили 29.08.2019. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, позивач у відповідності до вимог ст.1264 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №122/2019 окрім позивача, із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] . Разом з тим, в судовому засіданні [PERSON] повідомила, що [PERSON] є далекою родичкою її матері, ступінь споріднення їй невідомий, а тому [PERSON] у відповідності до вимог ст.1265 ЦК України є спадкоємцем п`ятої черги. Відтак, за даних обставин позивач [PERSON] у відповідності до положень ч.3 ст.1268 ЦК України та за відсутності інших спадкоємців першої, другої та третьої черги вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що за останнім слід визнати право власності на Ѕ частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Крім того, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1536,80 грн, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved