Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором ( а.с.2,3). Позовні вимоги обґрунтував тим, що 11.02.2008 року між Акціонерно комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», в особі начальника Енергодарського відділення Запорізької області філії АКБ «Укрсоцбанк» - [PERSON] та фізичною особою [PERSON] укладено кредитний договір № 31208А036 - К. Згідно з вимогами Закону України « Про акціонерні товариства» та Закону України « Про банки та банківську діяльність» Акціонерний комерційний банк соціального розвитку « Укрсоцбанк» 14.06.2010 року змінив назву на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є правонаступником усіх прав та зобовязань Акціонерно комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк». Відповідно до умов кредитного договору №31208А036-К від 11.02.2008 року, укладеного між сторонами банк надає відповідачу грошові кошти в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 55 200,0 грн. зі сплатою відповідачем 13,5% річних та в порядку визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 10.02.2015 року. Відповідач повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі та на умовах, що передбачені кредитним договором. В забезпечення зобовязань відповідача [PERSON] щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та можливої неустойки поручителем виступив [PERSON], який уклав з банком договір поруки № 31208А036-П від 11.02.2008 року. Відповідно до п.1.1договору поруки поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, у розмірах та у випадках, передбачених договором кредиту №31208А036-К від 11.02.2008 року . Відповідно до умов договору поруки відповідачі є солідарними боржниками за кредитним договором. Позивач по справі свої зобовязання за договором виконав: відкрив необхідні рахунки обліку на умовах забезпеченості. Повернення, строковості та платності здійснив видачу кредитних коштів. Отримання відповідачем коштів в розмірі 55 200,0 грн. підтверджується меморіальним ордером № 1 від 11.02.2008 року ( а.с. 13). У звязку з порушенням позичальником умов кредитного договору №31208А036-К від 11.02.2008 року, а саме несплати суми основного боргу та процентів за користування кредитом, штрафних санкцій відповідач [PERSON] станом на 18.05.2015 року має заборгованість в розмірі 122 280,20 грн., що складається з наступного : - прострочена заборгованість за кредитом становить 40 747,15 грн.; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами становить 59 695,56 грн.; - пеня за несвоєчасне повернення кредиту складає 4 681,53 грн.; - пеня за несвоєчасне повернення відсотків складає 5 030,47 грн.; - розмір інфляційних витрат за кредитом становить 5 434,02 грн.; - розмір інфляційних витрат за відсотками становить 6 691,48 грн. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість на користь позивача в розмірі 122 280,20 грн., за кредитним договором № №31208А036-К від 11.02.2008 року, та сплачені позивачем судові витрати в розмірі 1 222,80 грн .. Рішенням Енергодарського міського суду від 01.10.2015 року, винесеному в порядку заочного провадження позовні вимоги були задоволені в повному обсязі ( а.с. 33-34). За заявами відповідачів (а.с. 37,47) заочне рішення по даній справі від 01.10.2015 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судове засідання представник позивача, що діє на підставі довіреності [PERSON] ( а.с. 31) з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. На запитання суду пояснив, що дійсно між позивачем та відповідачем [PERSON] 14.08.2014 року було укладено договори про внесення змін № 1 та № 2 до договору кредиту №31208А036-К від 11.02.2008 року, згідно з умовами яких було підвищено відсоткову ставку по договору та пролонговано термін дії кредитного договору. З відповідачем по справі [PERSON] зміни до умов договору не узгоджувались. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Пояснив, що дійсно укладав договір №31208А036-К від 11.02.2008 року з банком. Але через тяжкий матеріальний стан не зміг виконати умови договору, виникла заборгованість. 14.08.2014 року він з банком укладали додаткові договори, які він підписував сам без присутності [PERSON].Просить зменшити матеріальну відповідальність за кредитом, оскільки його сім'я багатодітна, він має чотирьох дітей, двоє яких є неповнолітніми, а старші тимчасово не працюють, через економічну ситуацію в державі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що дійсно був поручителем по договору№31208А036-К від 11.02.2008 року, укладеному між позивачем та [PERSON]. Але [PERSON] тривалий час не виконував свої обов'язки, але його про це банк не повідомляв. Крім того, як вияснилось , 14.08.2014 року між [PERSON] та банком були підписані додаткові договори до договору №31208А036-К від 11.02.2008 року про існування яких його не поставили до відому. Відповідно до нових умов договорів збільшено процентну ставку та пролонговано термін дії договору, з чим би він , як поручитель, не погодився б. Вислухавши доводи сторін, дослідив матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між фізичною особою [PERSON] та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку « Урсоцбанк» було укладено кредитний договір №31208А036-К від 11.02.2008 року на купівлю автотранспортних засобів, відповідно до якого відповідач по справі [PERSON] отримав кредит в розмірі 55 200,0 грн., строком по 10.02.2015 року, на умовах, що передбачені договором ( а.с. 6-10). Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» та Закону України «Про банки та банківську діяльність» Акціонерний комерційний банк соціального розвитку « Урсоцбанк» 14.06.2010 року змінив назву на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є правонаступником усіх прав та зобовязань Акціонерного комерційного банку « Форум» ( а.с. 16-18). В забезпечення зобовязань [PERSON] щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та можливої неустойки поручителем виступив [PERSON], який уклав з банком договір поруки № 31208А036-П від 11.02.2008 року (а.с. 11-13), відповідно до якого поручитель зобовязався в разу невиконання або порушення боржником своїх зобовязань по кредитному договору нести з боржником солідарну відповідальність. Відповідач [PERSON] неналежним чином виконував обовязки передбачені умовами договору. Згідно із розрахунком заборгованості за вищевказаним Договором заборгованість за відповідачем на 18.05.2015 року за договором кредиту № №31208А036-К від 11.02.2008 року складає 122 280,20 грн. ( а.с.14-15). Позивачем вирішувалось питання щодо досудового врегулювання спору, яке залишено відповідачами без уваги. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного Кодексу України. Разом з тим, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 14.08.2014 року було укладено договори про внесення змін № 1 та № 2 до договору кредиту №31208А036-К від 11.02.2008 року, згідно з умовами яких було підвищено відсоткову ставку по договору та пролонговано термін дії кредитного договору ( а.с. 41,43). Про істотні зміни умов договору відповідача [PERSON] не поставлено до відому, що є підставою відмови в задоволенні позову відносно вимог до [PERSON]. Крім того, суд приймає до уваги позицію відповідача щодо того, що Конституційний Суд України у своєму рішенні № 7-рп/2013 від 11.07.2013 року (справа про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань) зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 9 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). У наведених «Керівних принципах для захисту інтересів споживачів» визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення пені на суму 4 681,53 грн. та 5 030,47 грн.. Застосовуючи у конкретному випадку принципи цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності суд вважає можливим звільнити позивача від сплати пені, оскільки його сім'я багатодітна. При зверненні до суду позивачем сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 222,80 грн.. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial