Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 30 000 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн. завданої внаслідок ДТП та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 05.10.2009 р. мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій відбулося зіткнення двох легкових автомобілів, а саме «Фольксваген Пассат» д.н.з. [NUMBER], яким керував відповідач, що перебував у тверезому стані, мав посвідчення водія [NUMBER] від 29.04.2004 р. та а/м марки «БМВ 535і», д.н.з. [NUMBER], що належав на праві власності позивачу, що знаходився в тверезому стані, мав посвідчення водія [NUMBER] від 11.11.2004 р. Внаслідок порушення відповідачем вимог пп. 1.3, 1.5, 1.10 розділу І, пп. 2.3 «б», «д» розділу ІІ, пп. 10.1,10.4 розділу Х Правил дорожнього руху щодо останнього порушено кримінальну справу №1-479. Постановою Франківського районного суду від 15.11.2009р. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв'язку з примиренням підсудного з потерпілим та провадження у справі закрито. Повноважний представник відповідача у суді обставин вчинення ДТП не оспорював, подав зустрічну позовну заяву, в якій просив визнати право власності на автомобіль марки БМВ д.н.з. [NUMBER], номер шасі [NUMBER] та зобов'язати позивача передати зазначений автомобіль за умови попереднього внесення на депозитний рахунок суду частини невідшкодованої суми, що становить різницю між одержаним у 2009 р. [PERSON] відшкодуванням збитків та страховою виплатою. В судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, зустрічний позов не визнала. Суд, у звязку з неявкою відповідача та його повноважного представника проводить розгляд справи за їх відсутності, постановляє заочне рішення. Розглянувши позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.22 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст.ст. 10,11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 15.11.2009 р. встановлено, що внаслідок ДТП, яке мало місце 05.10.2009 р. о 12 год. 15 хв. на вул. Науковій, 62 в м. Львові відповідач керуючи автомобілем марки «Фольксваген Пассат» д.н.з. [NUMBER], грубо порушив вимоги Розділу І п.1.3;1.5;1.10 в термінах «Дати дорогу», розділу ІІ п. 2.3 «б», «д»; розділу 10 п. 10.1; 10.4 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він своїми діями створив загрозу життю та здоров'ю громадян, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, створив своїми діями загрозу безпеки дорожнього руху, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи поворот ліворуч поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку не дав дорогу зустрічним транспортним засобам, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [PERSON] - БМВ 535і, д.н.з. [NUMBER], що знаходився під його керуванням. Резолютивною частиною цієї постанови [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв'язку з підсудного з потерпілим та провадження у справі закрито. Згідно частин 3,4 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок ДТП 05.10.2009 р. автомобіль позивача одержав технічні пошкодження, що полягають у деформації передньої частини кузова. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого колісного транспортного засобу №С-00121 від 05.11.09 р., замовленого ПрАТ СК «Провідна», вартість відновлюваного ремонту становить 192 909 грн. 94 коп., а ринкову вартість автомобіля до пошкодження оцінено 115 617 грн.94 коп. СК «Провідна» позивачеві виплачено 25 000 грн. порядку обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Від відповідача позивач додатково одержав 40 000 грн. в якості компенсації понесених матеріальних втрат за знищений автомобіль, що в цілому складає 65 000 грн. Водночас, відповідач обіцяв передати залишок суми, що відповідав ринковій вартості автомобіля до пошкодження, тобто ще 30 000 грн., однак раніше досягнутої усної домовленості відповідач перед позивачем не виконав. Згідно ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. З урахуванням цього положення цивільного законодавства, позивач реалізував своє право на захист, звернувшись із заявою на виплату страхового відшкодування до СК «Провідна», проте не одержавши повної суми вартості автомобіля до пошкодження, одержаного 05.10.2010 р. внаслідок ДТП, позивач звернувся до суду з вимогою про відшкодування різниці між одержаними коштами від СК «Провідна», компенсованими відповідачем 40 000 грн. та вартістю автомобіля до пошкодження, встановленою звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого колісного транспортного засобу №С-00121 від 05.11.09 р. Участь інших осіб у процесі обумовлена вимогами процесуального законодавства, а суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог. За таких обставин суд вважає, що відповідач повинен нести відповідальність перед позивачем, оскільки відповідач своїми неправомірними діями завдав шкоду майну позивачу керував транспортним засобом на законній підставі, яким така шкода була завдана, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 30 000 грн. у відповідності до встановленої суми ринкової вартості КТЗ до пошкодження. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, суд не розглядає, оскільки ухвалою судового засідання від 22.01.2014 року у відповідності до п.3.ч.1 ст.207 ЦПК України таку залишено без розгляду, в звязку із повторною неявкою [PERSON] у судове засідання. Відповідно до заявлених позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., то згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, рішеннями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки винність відповідача знайшла своє підтвердження в ході провадження у справі, тому суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. При цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також вимоги ст.23 ЦК України, зокрема те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, позбавлення потерпілого можливості реалізації звичних для нього дій, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Внаслідок вказаного ДТП позивачу було завдано і моральну шкоду, яка проявилася в психологічному стресі, погіршенні фізичного та емоційного стану, порушенні звичного режиму життя, порушились сімейні та ділові зв'язки позивачки, що проявилося у відсутності автомобіля та можливості ним купівлі іншого, обмані позивача відповідачем, втраті душевного спокою, так як відповідача неможливо було віднайти протягом довгого періоду часу, втрата здорового сну, а також неспроможності в майбутньому продати свій пошкоджений автомобіль, не кажучи вже про продаж його за ринковою ціною, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 грн. моральної шкоди. Крім цього, позивачкою понесені судові витрати в сумі 350 грн. сплаченого державного мита, 120 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, які теж слід стягнути з відповідача.

Outcome: partial