Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 31 жовтня 2006 року АКІБ «УкрСиббанк» уклав з [PERSON] договір про надання споживчого кредиту № 11068169000, відповідно до якого Банк надав відповідачці кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 30 000, 00 дол. США на строк до 31 жовтня 2016 року зі сплатою 11, 30 % річних за користування кредитом. Також позивач зазначає, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 31 жовтня 2006 року АКІБ «УкрСиббанк» уклав з [PERSON] договір поруки №572100, згідно з яким остання зобов'язалась відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з вищевказаного кредитного договору. 17.09.2008 року згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» були внесені зміни в Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких назва Банку була змінена на ПАТ «УкрСиббанк». Банком було виконано свій обов'язок та зараховано кредитні кошти на поточний рахунок [PERSON] для подальшого їх використання за цільовим призначенням. В свою чергу, зазначає Банк, [PERSON] не здійснював належним чином платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та по нарахованим відсоткам, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість за кредитом та процентами, яка станом на 29 грудня 2015 рік становила 5 901, 47 дол. США, що по курсу НБУ станом на 29 грудня 2015 року становило 140 499, 14 грн. Представник ПАТ «УкрСиббанк» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення вищевказаних позовних вимог та вказали, що стягнення вказаної заборгованості є безпідставним, оскільки Банком пропущений строк позовної давності для звернення до суду з дійсними позовними вимогами. В останнє судове засідання [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 31 жовтня 2006 року АКІБ «УкрСиббанк» уклав з [PERSON] договір про надання споживчого кредиту № 11068169000, відповідно до якого Банк надав відповідачці кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 30 000, 00 дол. США на строк до 31 жовтня 2016 року зі сплатою 11, 30 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 31 жовтня 2006 року АКІБ «УкрСиббанк» уклав з [PERSON] договір поруки №572100, згідно з яким остання зобов'язалась відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з вищевказаного кредитного договору. Згідно п. п. 1.3, 1.4 Договору поруки поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т. ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність Поручителя та Боржника є солідарною. Тому, Банк правомірно пред'явив позов про солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань по кредитному договору. 17.09.2008 року згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» були внесені зміни в Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких назва Банку була змінена на ПАТ «УкрСиббанк». Згідно п. 1.3.4 Кредитного договору погашення нарахованих процентів відбувається з 01 по 10 (включно) число кожного місяця наступного дня за тим, за які були нараховані проценти. Відповідно до п. 7.1 вказаного договору за порушення позичальником термінів виконання будь-якого із своїх зобов'язань за цим Договором, зокрема, щодо повернення суми кредиту, та/або сплати плати за кредит та/або суми штрафних санкцій (неустойки) та/або виконання інших грошових зобов'язань позивальника, нарахованих Банком за цим договором, позивальник доручає Банку, починаючи з дати прострочення виконання будь-якого із таких зобов'язань, здійснювати на користь Банку договірне списання коштів позивальника. У судовому засіданні також доведено, що Банком було виконано свій обов'язок та зараховано кредитні кошти на поточний рахунок [PERSON] для подальшого їх використання за цільовим призначенням. Однак, [PERSON] не здійснював належним чином платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та по нарахованим відсоткам, тому у нього виникла заборгованість за кредитом та процентами, яка станом на 29 грудня 2015 рік становила 5 901, 47 дол. США, що по курсу НБУ станом на 29 грудня 2015 року становило 140 499, 14 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] як позичальника. Однак, суд вважає безпідставними вимоги Банку про солідарне з позичальником стягнення заборгованості з [PERSON], як з поручителя, у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 251 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Із роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вбачається, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Однак, судом встановлено, що прострочення кредитної заборгованості [PERSON] почалося з 27 січня 2015 року, проте банк протягом шести місяців вимоги до боржників не направив, позову до суду не пред'явив. Отже, у банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Зазначена правова позиція викладена також в постановах Верховного Суду України від 08 жовтня 2014 року по справі № 6-128цс14, від 29 січня 2014 року по справі № 6-155цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. У судовому засіданні доведено, що Банком лише 08 жовтня 2015 року були направлені вимоги як позичальнику, так і поручителю, про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, позивачем було пропущено шестимісячний строк для пред'явлення відповідних вимог про стягнення заборгованості з поручителя, тобто з [PERSON] Тому, суд вважає безпідставними вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про солідарне стягнення такої заборгованості з [PERSON] Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачами кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 320, 00 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» підлягають задоволенню частково. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial