Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсними укладені між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра» договір № 749845 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» від 15.01.2009 та Договір № 723387 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» від 15.12.2008, оформлені в рамках пакету послуг ПП Стимул №902337. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що Договір №749845 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» від 15.01.2009 та Договір №723387 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» від 15.12.2008, оформлені в рамках пакету послуг ПП Стимул №902337, укладені з порушенням ч.3 ст.203 ЦК України та підлягають визнанню недійсними, оскільки були укладені між позивачем та відповідачем внаслідок помилки, при цьому волевиявлення ПАТ «КБ «Надра» при їх укладенні не було вільним, не відповідало його внутрішній волі. 15.12.2008 між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] був укладений Договір №723387 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» в рамках пакету послуг ПП Стимул №902337 (далі - Договір 1). За вказаним договором відповідачем була розміщена сума вкладу 315 262,00 грн. та нараховані в подальшому проценти в сумі 5 433,58 грн., а разом - 320695,58 грн. В зв'язку з закінченням строку дії вказаного Договору 1 між ПАТ «КБ «Надра» і [PERSON] 15.01.2009 був укладений Договір №749845 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», оформлений в рамках пакету послуг ПП Стимул №902337 (далі - Договір 2). Згідно з п.2.4. Договору 2 Вкладник за домовленістю з Банком вносить кошти на Вкладний рахунок готівкою або перераховує з поточного рахунку Вкладника [NUMBER] відкритого в рамках даного Пакету послуг. Зарахування грошових коштів на Вкладний рахунок за Договором 2 відбулося шляхом переоформлення депозиту за Договором 1, строк дії якого закінчився, а грошові кошти в сумі 320695,58 грн. складаються з суми вкладу 315262,00 грн. та відсотків 5433,58 грн., нарахованих за Договором 1. В свою чергу грошові кошти в сумі 315262,00 грн., які були внесені на Вкладний рахунок за Договором 1, відповідач отримала зі свого рахунку за заявою на видачу готівки №8407 від 15.12.2008, але зазначені кошти не були власністю [PERSON], дані грошові кошти є власністю ПАТ «КБ «Надра». Відповідно відповідач не мала права розміщувати зазначені грошові кошти в якості банківського вкладу згідно з Договором 1 та Договором 2, вводячи в оману ПАТ «КБ «Надра», що є підставою для визнання зазначених договорів недійсними. 28.03.2008 між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] був укладений Договір №352932 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», оформлений в рамках пакету послуг ПП Стимул №902337 на суму 300 000,00 грн. строком на 3 місяці з встановленою процентною ставкою 16,5 % річних. 01.07.2008 згідно умов вказаного Договору [PERSON] банком на поточний рахунок було перераховано відсотки на вклад у розмірі 12307,38 грн., а строк дії Договору автоматично продовжений на раніше встановлений строк. Цього ж дня з вказаного поточного рахунку [PERSON] банком була списана комісія за обслуговування тарифного пакету на загальну суму 14,70 грн. 07.07.2008 у зв'язку з достроковим розірванням Договору №352932 на поточний рахунок [PERSON] [NUMBER] була перерахована сума депозиту 300 000,00 грн. (п.3.4.5 Договору), а також проценти, нараховані на вклад, в сумі 4,92 грн. Таким чином, станом на 07.07.2008 на поточному рахунку [PERSON] [NUMBER] знаходилися грошові кошти в сумі 312297,60 грн. Однак 08.07.2008 внаслідок помилкового переказу на поточний рахунок [PERSON] [NUMBER] співробітником ПАТ «КБ «Надра» були зараховані грошові кошти в сумі 312297,60 грн. як відсотки по депозитному рахунку. [PERSON] не мала правових підстав для набуття у власність зазначеної суми коштів, оскільки між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] не було укладено іншого договору вкладу, за яким могла б бути нарахована така сума відсотків. Відповідно грошові кошти в сумі 312297,60 грн., які є власністю ПАТ «КБ «Надра», були зараховані на поточний рахунок [PERSON] помилково. Внаслідок вказаного помилкового переказу сума грошових коштів на поточному рахунку [PERSON] [NUMBER] безпідставно збільшилась і станом на 08.07.2008 склала 624595,20 грн. 08.07.2008 [PERSON] через касу відділення ПАТ «КБ «Надра» отримала грошові кошти (відсотки та вклад) у сумі 312297,60 грн., а помилково зараховані кошти залишились на її поточному рахунку. За знаходження суми помилково зарахованих коштів на поточному рахунку [NUMBER] за період з 08.07.2008 по 15.12.2008 банком були нараховані відсотки і станом на 15.12.2008 загальний залишок коштів на поточному рахунку становив 315262,84 грн. 15.12.2008 вказані грошові кошти в сумі 315262,00 грн. були одержані [PERSON] у відділенні ПАТ «КБ «Надра» за заявою на видачу готівки №8407 від 15.12.2008. Цього ж дня грошові кошти в сумі 315262,00 грн. були за заявою на переказ готівки №8504 від 15.12.2008 внесені на депозит згідно з Договором 1. Таким чином, позивач вважає, що [PERSON] без належної правової підстави заволоділа грошовими коштами ПАТ «КБ «Надра» в сумі 315262,00 грн. та розмістила їх в якості депозиту на підставі укладених з ПАТ «КБ «Надра» Договору 1 та в подальшому Договору 2. В свою чергу ПАТ «КБ «Надра» при укладенні вказаних договорів помилявся щодо права власності [PERSON] на вказані кошти та її права щодо розміщення вказаних коштів в якості банківського вкладу (депозиту). Вказує, що ПАТ «КБ «Надра» під впливом помилки уклав з відповідачем Договір 1 та Договір 2, прийняв від неї на депозит свої ж кошти та нараховував на них проценти. А в подальшому відповідач знову незаконно заволоділа, як сумою вкладу так і нарахованими процентами, на які не мала права. Ця помилка має істотне значення, оскільки за приписами цивільного законодавства тільки власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Також зазначив, що факт помилкового зарахування коштів у сумі 312297,60 грн. на поточний рахунок [PERSON] був виявлений через значний проміжок часу, тільки 01 серпня 2010 року, що підтверджується Актом інвентаризації рахунку 2924-дебіторська заборгованість. Отже, на момент укладання Договору 1 і Договору 2 ПАТ «КБ «Надра» не знав, що грошові кошти, внесені [PERSON] на депозит не належать останній, а належать ПАТ «КБ «Надра», і вона не має права ними розпоряджатися. Якби зазначена інформація була відома ПАТ «КБ «Надра» на момент укладення Договору 1 та Договору 2, то вказані правочини не були б укладені, з цих підстав просять визнати їх недійсними. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає. В письмовому запереченні на позов, яке долучене судом до матеріалів справи, вважає посилання позивача на ч. 1 ст. 229, ч. 3 ст. 203 ЦК України необґрунтованим, адже той факт, що волевиявлення банку не було вільним не підтверджено жодним доказом. Твердження позивача про те, що банк при укладанні договорів помилявся щодо права власності коштів, які є предметом спірних договорів не відповідає дійсності, оскільки банк не посилається на докази того факту, що вона внесла за спірними договорами саме ті грошові кошти, які отримала зі свого поточного рахунку за заявою про видачу готівки № 8407 від 15.12.2008. Банком взагалі не надано доказів того, що грошові кошти в розмірі 315262,00 грн. є власністю банку. Вважає, що в порушення ч. 1 ст. 229 ЦК України в позові є недоведеним істотне значення помилки. Помилковість зарахування грошових коштів на її поточний рахунок, на яку посилається позивач, вже була предметом розгляду у Краснолуцькому міському суді у справі №2-1330 за позовом банку до неї про стягнення безпідставно набутих коштів, який залишено без задоволення трьома судовими інстанціями України. Задля встановлення факту протиправних дій працівниками та клієнтами банку у 2012 році банк звертався до правоохоронних органів. За результатами цього звернення було проведено перевірку та прийнято постанову про відмову у порушенні кримінальної справи, яка, на її думку, є належним доказом, який спростовує твердження позивача про те, що вона без належної правової підстави заволоділа грошовими коштами банку в сумі 315262,00 грн. та розмістила їх у якості депозиту на підставі Договору 1 та в подальшому Договору 2. Вважає, що висновок судово-економічної експертизи №2905/2906/13 не може мати вирішальне значення при розгляді цієї справи, оскільки не містить обґрунтованих відповідей на поставлені судом питання, є незрозумілим, якими конкретно документами підтверджується факт помилкового зарахування. Просить суд врахувати той факт, що вже 6 років поспіль банк намагається ухилитися від виконання обов'язків за договором банківського вкладу - повернути належні їй грошові кошти, до цього часу їх намагання не дали результату, однак виплата їй гарантованої суми Фондом гарантування вкладів блокована. Вважає, що позивач на підтвердження своїх вимог не довів, що помилка у розумінні ст. 229 ЦК України дійсно мала місце, що його волевиявлення не було вільним, як це вимагає ч. 3 ст. 203 ЦК України, у зв'язку з чим в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін у справі на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до такого. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.12.2008 між ВАТ «КБ «Надра» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 723387 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», оформлений в рамках Пакету послуг ПП Стимул №902337 (далі - Договір 1). За умовами вказаного Договору 1 відповідач передала, а позивач прийняв грошові кошти в сумі 315262,00 грн. строком на 1 місяць та взяв на себе зобов'язання виплатити відповідачу суму вкладу та проценти по вкладу в розмірі 21 % річних. Згідно Звіту по депозиту Мій вибір №723387 відкритому в Пакеті послуг ПП Стимул №902337, нараховані відсотки по депозиту в сумі 5433,58 грн. 15.01.2009 у зв'язку з закінченням строку дії Договору 1, між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений інший Договір №749845 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», оформлений в рамках пакету послуг ПП Стимул № 902337 (далі - Договір 2). За умовами вказаного Договору 2 відповідач передала, а позивач прийняв грошові кошти в сумі 320695,58 грн. строком на 1 місяць та взяв на себе зобов'язання виплатити відповідачу суму вкладу та проценти по вкладу в розмірі 21,1 % річних. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У свою чергу, частинами першою - третьою, п'ятою та шостоюст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Як вказав Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 (далі - Постанова), правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач з підстав, передбачених статтями 203 та 229 ЦК України просить визнати недійсними Договори строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» № 749845 від 15.01.2009 та №723387 від 15.12.2008, оформлені в рамках пакету послуг ПП Стимул №902337, зокрема, посилаючись на те, що оспорювані правочини були вчинені ним внаслідок помилки. Згідно з ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач послався на те, що 15.12.2008 сторони уклали договір строкового банківського вкладу №723387, за яким [PERSON] була розміщена строком на 1 місяць сума вкладу 315262 грн. 00 коп. з нарахуванням процентів у розмірі 5433 грн. 58 коп. Після закінчення строку дії вказаного договору сторони 15.01.2009 уклали інший договір строкового банківського вкладу №749845 шляхом переоформлення депозиту за попереднім договором на тих же умовах. Також позивач вказав на те, що сторони 28.03.2008 укладали договір строкового банківського вкладу №352932, на виконання якого співробітником банку були помилково зараховані на поточний рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 312297 грн. 60 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач вважає, що [PERSON] не мала права власності на кошти, які були розміщені на депозитах за договорами №723387 від 15.12.2008 та №749845 від 15.01.2009, оскільки ці кошти належали позивачу, а тому вказані договори є недійсними, як такі що укладені позивачем внаслідок помилки. Судом встановлено, що на момент укладення оспорюваних правочинів право власності [PERSON] на грошові кошти не було оспорено та не визнано за позивачем, а обставини укладення оспорюваних правочинів, на які посилається позивач, можуть свідчити про власне недбальство самого позивача. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 19 Постанови обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язано з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Отже, предметом доказування в суді є те, що в момент вчинення правочину помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи, а також доводи, наведені у позовній заяві, не містять переконливих доказів того, що під час укладання оспорюваних правочинів позивач помилявся, і ця помилка має істотне значення. Зі змісту наведених норм права вбачається те, що оскільки законодавцем презюмується правомірність правочину, то обов'язок з доведення тієї обставини, що оспорювані позивачем договори строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» № 749845 від 15.01.2009 та № 723387 від 15.12.2008, оформлені в рамках пакету послуг ПП Стимул № 902337, укладені ним під впливом помилки, покладений на останнього. Під час розгляду справи судом належних та допустимих доказів, які б свідчили про укладення позивачем договорів строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» №749845 від 15.01.2009 та № 723387 від 15.12.2008, оформлених в рамках пакету послуг ПП Стимул № 902337, під впливом помилки також не надано. Згідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Натомість судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що укладені між позивачем та відповідачем по справі договори строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» № 749845 від 15.01.2009 та № 723387 від 15.12.2008, оформлені в рамках пакету послуг ПП Стимул № 902337, відповідають вимогам ЦК України, оскільки при їх підписанні сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України. Таким чином, договори строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» №749845 від 15.01.2009 та № 723387 від 15.12.2008, оформлені в рамках пакету послуг ПП Стимул № 902337, відповідають вимогам чинного правочину, встановленим цивільним законодавством України і є дійсними. Крім того, вимоги позивача фактично свідчать про наявність спору про право власності, а тому у спосіб, обраний позивачем його право захисту не підлягає. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові, а сам по собі факт звернення позивача до суду із позовом про визнання правочинів недійсним за відсутності його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, не є безумовною підставою для визнання цих правочинів недійсними. Зазначена правова позиція узгоджується також із висновком Верховного Суду України, викладеного в його рішеннях, зокрема, у постановах від 2 липня 2014 № 6-78цс14 та від 09 грудня 2015 № 6-849цс15. Крім того, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 ЦК України). Відповідно до частин другої та третьої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Судом під час розгляду справи не встановлено обставин для визнання оспорюваних договорів недійсними відповідно до положень статей 203, 229 ЦК України, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Посилання позивача на висновок судової економічної експертизи №2905/2906-13 від 26.05.2014, відповідно до якої в результаті проведеного дослідження в обсязі наданих документів мало місце помилкове зарахування 08.07.2008 відсотків по депозитному договору у сумі 312297,60 грн. на поточний (картковий) рахунок [NUMBER], відкритий в ПАТ КБ «Надра» на ім'я [PERSON], та підтверджується видача грошових коштів 08.07.2008 в розмірі 312297,60 за Договором №352932 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» від 28.03.2008, оформленого в рамках пакету послуг ПП «Стимул» №902337, висновків суду не спростовують. Оскільки суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то позивачу понесені ним судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed