Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму у розмірі 7\~446,52 грн., зазначивши, що [PERSON] звернулася до УСЗН 23.06.2015 року, 27.01.2016 року, 23.06.2016 року за призначенням грошової допомоги внутрішньо переміщеній особі. Відповідач є внутрішньо переміщена особа та знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області з 26.06.2015 року. Відповідно до рішення від 26.06.2015 року, 03.02.2016 року, 26.07.2016 року грошова допомога була призначена з 23.06.2015 року по 22.12.2015 року, з 27.01.2016 року по 22.06.2016 року, з 23.06.2016 року по 22.12.2016 року у розмірі 442,00 грн. При написанні заяви відповідач надала довідку про те, що вона у 2016 році вступила до Мелітопольського державного педагогічного університету ім.. Б Хмельницького. При проведенні перевірки було встановлено, що відповідач навчалась у Мелітопольському державному педагогічному університеті ім.. Б Хмельницького протягом 2012-2016 років на денній формі навчання. Отже відповідач надала недостовірні дані при оформленні довідки та не мала право на отриманні грошової допомоги, що призвело до надмірної виплати державних коштів у вигляді грошової допомоги на суму 7446,52 грн. До цього часу сума належна до повернення на рахунок управління не надходила, у звязку з чим позивач вимушений був звернутися до суду. Представник позивача у судове засідання не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. На адресу суду повернувся конверт з повісткою про виклик до суду, на якому мається відмітка поштового відділення про повернення: «у звязку з закінченням терміну зберігання». Відповідно до п.4 ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»\~довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання\~внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у\~статті 1\~цього Закону. Відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою КМУ від 01.10.2014 № 509, довідка є документом, який видається внутрішньо переміщеній особі. Для отримання довідки повнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто або через законного представника із\~заявою\~про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад. Згідно довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 23.06.2015 року № [NUMBER], відповідач [PERSON] є внутрішньо переміщена особа та знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області з 23.06.2015 року. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області 23.06.2015 року, 27.01.2016 року, 23.06.2016 року за призначенням грошової допомоги внутрішньо переміщеній особі (а.с.12,14,16). Відповідно до абз. 1 п. 1 постанови КМУ від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що\~призначення та продовження виплати\~пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій,\~усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам\~здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з \~Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509. Відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 внутрішньо переміщені особи мають право на грошову допомогу. Відповідно до п. 2 вказаного Порядку, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку\~з дня звернення за її призначенням\~і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно,\~але не більше ніж шість місяців. Відповідно до рішень від 26.06.2015 року, 03.02.2016 року, 26.07.2016 року грошова допомога була призначена з 23.06.2015 року по 22.12.2015 року, з 27.01.2016 року по 22.06.2016 року, з 23.06.2016 року по 22.12.2016 року у розмірі 442,00 грн. (а.с.10,13,15). Судом встановлено, що відповідач надала довідку про те, що вона у 2016 році вступила до Мелітопольського державного педагогічного університету ім.. Б Хмельницького (а.с.11). При проведенні перевірки було встановлено, що відповідач навчалась у Мелітопольському державному педагогічному університеті ім. Б Хмельницького протягом 2012-2016 років на денній формі навчання (а.с.8). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Отже відповідач надала недостовірні дані при оформленні довідки та не мала права на отримання грошової допомоги. Відповідно до наказу начальника управління від 23.05.2017 року № 53 відповідачу була скасована довідка від 23.06.2015 року № [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до п.11 Порядку уповноважений представник сімї якому призначено грошову допомогу, зобовязаний повідомити уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Не надання достовірної інформації призвело до надмірної виплати державних коштів у вигляді грошової допомоги на суму 7 446,52 грн.. 26.05.2017 року відповідачу було направлено повідомлення та запропоновано повернути надмірно виплачені кошти на суму 7 446,52 грн. у відповідності з чинним законодавством (а.с.4). Згідно п. 11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505, у разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що відповідачу, у звязку з наданням недостовірної інформації було надмірно виплачено державні кошти у вигляді грошової допомоги на проживання у розмірі 7\~446,52 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Оскільки позивач, при зверненні до суду, звільнений від сплати судового збору на підставі п.19 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.

Outcome: approved