Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та просить\~ визнати недійсними договори дарування житлового будинку №9 по вул. Центральній в с. Слобода Шоломківська Овруцького району та земельної ділянки для його обслуговування, кадастровий номер 1824288800:03:001:0091, від 30.05.2016, посвідчені приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровані в реєстрі за №№825 та 826, мотивуючи тим, що відповідно до рішення Овруцького районного суду від 11.03.2016 з [PERSON] на його користь було стягнуто заборгованість за договором позики в сумі 2800 доларів США, 200 євро та понесені судові витрати у розмірі 791,16 грн.. 04.05.2016 ним було отримано виконавчий лист по вказаній справі та пред'явлено його до виконання у відділ державної виконавчої служби Овруцького районного управління юстиції ( на даний час - Овруцький районний відділ державної виконавчої служби), де 06.05.2016 було відкрито виконавче провадження №51017742. Протягом півроку він неодноразово звертався до державного виконавця щодо виконання вказаного рішення суду, однак державний виконавець повідомляв, що офіційних доходів у боржника немає та рекомендував звернутися до приватних виконавців, тому 27.10.2016 ним було подано заяву про повернення виконавчого документу стягувачу. На його скаргу щодо бездіяльності державного виконавця 26.12.2016 управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області повідомило, що дії державного виконавця є правомірними. Оскільки на території Житомирської області не зареєстровано приватних виконавців, тому він повторно пред'явив виконавчий лист на виконання в Овруцький районний відділ ДВС, де 16.05. 2017 було відкрито виконавче провадження. Після чого йому стало відомо, що під час попереднього виконавчого провадження боржник [PERSON] 30.05.2016 подарувала своїй дочці [PERSON] належний їй на праві власності житловий будинок №9 по вул. Центральна в с.Слобода Шоломківська Овруцького району, який за даними звіту про оцінку майна коштував 34314грн., та земельну ділянку для обслуговування вказаного житлового будинку площею 0,25га, вартістю на день продажу 267685 грн.. Зазначені договори дарування були укладені між [PERSON] та її дочкою з метою приховання\~ майна від звернення на нього стягнення, так як офіційних доходів для виконання рішення суду про стягнення боргу у неї не має. Борг до даного часу йому не повернутий. В даному будинку і зараз проживає [PERSON] , а дочка її продовжує проживати в м. Житомирі, де має сімю та постійне місце роботи. Тобто, обидві сторони, вчиняючи зазначений правочин, заздалегідь знали, що він не буде виконаний, тобто не мали на меті подарувати будинок та земельну ділянку, а мали інші цілі, ніж передбачені правочином. Тому такий правочин є фіктивним.\~ Ухвалою Овруцького районного\~ суду від 17.01.2019 було залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON]. Відзиви на позов відповідачами не подавалися. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, з підстав наведених у позові. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, що підтверджується поштовими повідомленнями. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши в судовому засіданні письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. За змістом ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно з ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (ч.1 ст. 718 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (ч. 1 ст. 722 ЦК України). Позивач посилається на фіктивність укладеного між відповідачами договору дарування. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення правочину лише для виду повинна бути властива діям обох сторін. Якщо одна сторона діяла лише для виду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Викладене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 21.01.2015 у справі № 6-197цс14. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п'ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові\~ від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1873цс16). Як роз'яснено у пунктах 7, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~\~ від 06.112009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Відповідно до ч. 3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). ЦК України не містить визначення поняття «заінтересована особа» в контексті вимог про визнання правочину недійсними, а тому питання належного позивача у кожному конкретному випадку є оціночним, у зв'язку з чим слід враховувати те,\~\~ що заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, зокрема, що у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені та така\~\~ особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції чи віндикації. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України\~\~ цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи\~ мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав\~ та обовязків, визначених законом.\~ Кожна сторона повинна довести ті обставини,\~ які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтовуючи свою заінтересованість у результатах оспорювання вказаних вище договорів дарування, позивач посилався на те, що що відповідач [PERSON]\~ знала про рішення суду про стягнення з неї боргу на його користь і подарувала при цьому нерухомість своїй дочці, щоб уникнути негативних наслідків для себе у випадку звернення стягнення на цю нерухомість для виконання рішення суду про стягнення боргу. Під час судового розгляду справи встановлено, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 11.03.2016 на користь позивача з [PERSON] було стягнуто заборгованість за договором позики в сумі 2800 доларів США, 200 євро та судові витрати у розмірі 791 грн. 16 коп.. 04.05.2016 ним було отримано виконавчий лист у даній справі та предявлено його до виконання в\~ Овруцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, де 06.05.2016 було відкрито виконавче провадження №51017742.\~ Вказані обставини підтверджуються копіями виконавчого листа у справі №286/424/16-ц від 11.03.2016 та\~ постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.05.2016 (а.с. 3-4).\~\~ З листа управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №1284/3.3/2.1-31 від 26.12.2016 (а.с.6) вбачається, що на скаргу позивача щодо бездіяльності державного виконавця останнє повідомило, що дії державного виконавця є правомірними. [PERSON] на час відкриття виконавчого провадження на праві власності належав\~ житловий будинок №9 по вул. Центральній в с. Слобода Шоломківська Овруцького району та земельна ділянка площею 0, 25 га для його обслуговування, кадастровий номер 1824288800:03:001:0091. 30.05.2016 між відповідачами\~ [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчені договори дарування, за умовами яких дарувальниця [PERSON] подарувала своїй дочці [PERSON] вищевказані будинок та земельну ділянку (а.с. 8-11). Копії рахунків АТ «Житомиробленерго»\~ та ТОВ «Житомиргаз збут» за\~ жовтень 2018 року, довідка виконавчого комітету Овруцької міської ради Овруцького району №79/1 від 26.11.2018 підтверджують,\~ що [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає\~ в с. Слобода Шоломківська станом на 30.05.2016 по даний час в будинку №9 по вул. Цетральній, на неї відкриті всі особові рахунки по комунальних платежах. Пояснення відповідача [PERSON] щодо проживання її в м. Житомирі після дарування будинку та земельної ділянки, суд не може покласти в основу рішення по справі, так як її доводи, що вона проживає в м. Житомирі то в будинку брата, то дочки, надаючи їм допомогу, а в с. Слобода Шоломківська іноді приїзжає також для надання допомоги дочці, а зараз сину, будь-якими іншими доказами обєктивно не підтверджені.\~\~ Як не може бути покладена в основу рішення по справі з вказаних підстав і довідка виконавчого комітету Овруцької міської ради №584 від 18.02.2019, згідно якої [PERSON] дійсно проживає без реєстрації в спірному будинку. Причому не зазначено з якого часу проживає, підстава видачі довідки. Тобто, не надано доказів, які б відповідали положенням ст.ст. 77, 79 ЦПК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач, відчужуючи належне їй на праві власності нерухоме майно своїй дочці, була обізнана про судове рішення Овруцького районного суду від 11.03.2016\~ про стягнення на користь позивача з неї заборгованості за договором позики в сумі 2800 доларів США, 200 євро та судові витрати у розмірі 791 грн. 16 коп., яке було вже звернуто до виконання, а отже, могла передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на це нерухоме майно.\~ Відповідно спірні договори дарування нерухомого майна уклали сторони, які є близькими родичами і їх\~ дії були направлені на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів на користь позивача. Суд враховує, що фактично не приступивши до володіння та користування подарованим майном, [PERSON] під час судового розгляду даної справи, а саме: 20.08.2018 подарувала це майно брату [PERSON] (а.с. 85-90).\~ При цьому, суд звертає увагу, що зазначені довори [PERSON] уклала після подання 17.08.2018 заяви до суду про відкладення розгляду справи з причин забезпечення отримання нею належної правової допомоги та подання відзиву на позов, який так і не подала (а.с. 30). Таким чином,\~ аналізуючи та оцінюючи всі обставини справи та надані на їх підтвердження докази, правові норми, що регулюють правовідносини, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку про наявність\~ правових підстав для задоволення позову в частині вимог до [PERSON], [PERSON] про визнання правочинів недійсними, і така позиція суду узгоджується і з правовим висновком Верховного Суду України\~ у справі №6-1873цс16 від 19.10.2016. В задоволенні позову до [PERSON] слід відмовити за безпідставністю, так як він не є стороною\~ оспорюваних правочинів. Позивачем\~ сплачено судовий збір відповідно до ухвали Овруцького районного суду від 25.07.2018 в сумі 930\~ грн. 00 коп. в доход держави, який відповідно до ст. 142 ЦПК України слід стягнути з відповідачів в дольовому порядку, тобто по 465 грн., на його користь, а також по 239 грн. 80 коп.\~ в доход держави, зважаючи на загальну суму судового збору, яка підлягала оплаті за позовом\~ - 1409 грн. 60 коп (за дві вимоги).

Outcome: partial