Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка до смерті постійно проживала в с.Волиця, Андрушівського району, Житомирської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на день смерті майно, зокрема на житловий будинок по [ADDRESS] , який згідно запису в погосподарській книзі рахується за померлою, а також на земельні ділянки: площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в [ADDRESS] , та площею 0,35 га для ведення осбистого селянського господарства в [ADDRESS] , які були передані у власність [PERSON] рішенням виконкому Волицької сільської ради від 11.07.1993. Проведеними замірами вищевказаних земельних ділянок встановлено, що їх загальна фактична площа становить 0,5552 га, з яких: 0,25 га площа земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,3052 га площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Позивач та відповідач у відповідності до положень ст.534 ЦК Української РСР 1963 року який діяв на час відкриття спадщини є спадкоємцями після смерті [PERSON] за заповітами. При цьому, позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON] , що підтверджується довідкою виданою Волицькою сільською радою. Однак позивач невзмозі в позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права після смерті [PERSON] , а саме на житловий будинок та спадкові земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого селянського господарства, оскільки спадкодавицею за життя на вказане спадкове майно не були виготовлені відповідні правовстановлюючі документи, у зв`язку з чим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину. Вказані документи не можуть бути виготовлені в силу ст.ст.26, 346 ч.1 п.11 ЦК України у зв`язку зі смертю власника. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд, визнати за ним, [PERSON] , як на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] право власності на: житловий будинок [ADDRESS] , на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та на земельну ділянку площею 0,3052 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач та його представник адвокат Гарастівський С.А. в підготовче судове засідання не з`явилися, надіслали на адресу суду заяви в яких розгляд справи просять провести у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, позов просять задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву в якій розгляд справи просить провести у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.5). На день смерті [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою Волицькою сільською радою Андрушівського району Житомирської області від 13.06.2019 №211 (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на день смерті майно, зокрема на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій згідно запису в погосподарській книзі №1 особовий рахунок [NUMBER], що підтверджується довідкою виданою Волицькою сільською радою Андрушівського району Житомирської області №212 (а.с.11). Крім того, до складу спадкового майна на яке відкрилась спадщина після смерті [PERSON] також належать: земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0,35 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , які були передані померлій [PERSON] у приватну власність на підставі витягу з рішення виконавчого комітету Волицької сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 11.07.1993 (а.с.12). Проведеними замірами вищевказаних спадкових земельних ділянок встановлено, що їх загальна фактична площа становить 0,5552 га, з яких: 0,25 га - площа земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,3052 га - площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується план - схемою земельної ділянки (а.с.14). За життя, а саме 05 серпня 1993 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений секретарем Волицької сільської ради народних депутатів Деренівською Н.С., зареєстрований в реєстрі за №8, відповідно до положень якого спадкодавиця заповіла все належне їй на день смерті майно своєму братові [PERSON] . Вказаний заповіт станом на 27.11.2002 не скасовано (а.с.13). Крім того, [PERSON] , за життя, а саме 29 вересня 2001 року був складений ще один заповіт, посвідчений секретарем Волицької сільської ради Клименко І.М., зареєстрований в реєстрі за №41 відповідно до положень якого спадкодавиця заповіла право на земельну частку (пай) згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Андрушівською районною державною адміністрацією 04 лютого 1997 року, своєму племіннику [PERSON] (а.с.43). Відповідно до довідки виданої Волицькою сільською радою Андрушівського району Житомирської області від 13.06.2019 №210 вбачається, що [PERSON] в шестимісячний термін з дня смерті [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном померлої, а саме доглянув за будинком, та обробляє земельні ділянки (а.с.10). Згідно повідомлення, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру та копії спадкової справи №423 наданих Андрушівською державною нотаріальною конторою Житомирської області вбачається, що спадщину яка відкрилась після смерті [PERSON] прийняв за заповітом [PERSON] та на ім`я останнього Андрушівською держнотконторою 13 листопада 2002 року за реєстровим №2261 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у власності Волицького колективного сільськогосподарського підприємства Андрушівського району Житомирської області розміром 3,30 в умовних кадастрових гектарах (а.с.30-31, 40-47). В позасудовому порядку позивач невзмозі реалізувати свої спадкові права після смерті [PERSON] , зокрема на вищевказані житловий будинок та спадкові земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого селянського господарства, оскільки спадкодавицею [PERSON] за життя на вказане спадкове майно не були виготовлені відповідні правовстановлюючі документи, у зв`язку з чим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, що підтверджується листом нотаріуса (а.с.20). Зазначені обставини визнані відповідачем [PERSON] , підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України. Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.1 зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст.534 ЦК Української РСР від 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР від 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивач має право на спадкування майна спадкодавиці [PERSON] , однак в позасудовому порядку позбавлений можливості його оформити у зв`язку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів, тому позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved