Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача суми в розмірі 10 000 дол. США, яка є боргом за договором позики, 3 % річних в розмірі 899, 17 дол. США та судові витрати, посилаючись на те, що між сторонами укладено договір позики строком до 01.09.2013 р., що підтверджується розпискою від 17.08.2013 р., на підставі чого відповідач отримав у позику від позивача грошові кошти в сумі 10 000 дол. США. Всупереч узятим на себе зобов'язанням відповідач не повернув вказану суму. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечувала представник позивача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17.08.2013 р. між сторонами було укладено договір позики, згідно з яким позивач передав відповідачу кошти в сумі 10 000 дол. США строком до 01.09.2013 р., що підтверджується розпискою. Всупереч узятим на себе зобов'язанням у встановлений строк, відповідач не повернув суму позики. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 1046,1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, або позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього ж кодексу. Передбачені ч. 1 ст. 1050 ЦК України проценти річних від простроченої суми не варто змішувати з неустойкою. Вони є не мірою відповідальності, а платою за користування чужими коштами, а відтак стягуються незалежно від вини боржника. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно з ч. 2 цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК з дня, якого позика повинна бути повернута, до дня її повернення незалежно від сплати процентів, передбачених ч. 1 ст. 1048 ЦК (плата за позику). Підставою відповідальності за ст. 625 ЦК є сам факт порушення грошового зобов'язання. Оскільки відповідач до сьогодні ігнорує передбачені договором зобов'язання, позивач скористався своїм правом та перерахував суму заборгованості станом на день подання позову (31.08.2016 р. (а.с. 9)) з урахуванням 3 % річних. Виходячи з вище наведеного, розрахунок суми заборгованості: сума позики - 10 000 дол. США; 3 % річних - 10 000х3%\\365х1094днів (з 02.09.2013 по 31.08.2016 р.)=899, 17 дол. США; Загальна сума заборгованості складає: 10 000 дол. США + 899, 17 дол. США = 10 899, 17 дол. США. З огляду на викладене, вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім вказаного, на підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 12 000 грн., що підтверджуються договором про надання юридичних послуг від 11.08.2016 р., тарифами та рахунками, які не перевищують граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, а саме 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, що відноситься також до судових витрат та на підставі ст. ст. 79,85 ЦПК України підлягають задоволенню.

Outcome: partial