Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з\~[PERSON] аліменти на його користь, як на дитину, яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісяця, до закінчення навчання. Вимоги обгрунтував тим, що на даний час є студентом Київського Державного коледжу туризму та готельного господарства, навчається на денній формі навчання. Оскільки у зв'язку з продовженням навчання у вказаному навчальному закладі потребує матеріальної допомоги, вважає, що відповідач повинен утримувати його до закінчення ним навчання, тому вимушений звернутись до\~\~суду з\~\~вищевказаним позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, зареєстровану за вх.№13851/18 від 12.10.2018р., в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд справу розглянути у його та відсутність позивача, не заперечував відносно винесення заочного рішення. Відповідач повторно не\~з'явилася\~у судове\~засідання,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлена\~належним чином\~в порядку\~п.4\~ч.8\~ст.128\~ЦПК України.Поважність причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзив не подано. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. [PERSON] визнано батьком [PERSON], [INFO], що встановлено рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.03.2013р. (а.с.4). Повнолітній [PERSON] навчається в Київського Державного коледжу туризму та готельного господарства. Форма навчання денна. Дата закінчення навчання 30 червня 2019 року (а.с.5-8). Згідно ст.199\~Сімейного Кодексу\~України,\~якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв'язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов'язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право\~на утримання\~припиняється у\~разі припинення\~навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обовязок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання повязане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. З аналізу положень вказаних норм слідує, що мінімальний розмір аліментів на рівні 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку може встановлюватись судом лише у разі стягнення аліментів на утримання дитини, яка не досягла повноліття, а не повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи те, що [PERSON] продовжує навчання у навчальному закладі на денній формі навчання у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, тому пред'явлений позов підлягає частковому задоволенню. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 352 грн. 40 коп., іншу частину слід компенсувати за рахунок держави. Крім цього, суд залишає без задоволення вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу, так як жодних доказів вказаних витрат суду не подано. На підставі викладеного,

Outcome: partial