Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що відповідно до розписки від 1 січня 2012 року [PERSON] взяв у нього в борг 20000 грн. з терміном повернення 1 травня 2012 року. Станом на 23 квітня 2013 року борг не повернуто, що вважає порушенням його прав. Після спливу строку повернення боргу він неодноразово звертався до відповідача за телефоном з вимогою повернути гроші, на що відповідач спочатку обіцяв повернути, а потім взагалі перестав відповідати. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на ст. 1049 ЦК України,відповідно до якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. Неодноразові звернення до відповідача не дали жодного результату. Просив стягнути з відповідача борг в сумі 20000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що він гроші в сумі 20000 грн. від позивача не отримував. Коли вони з позивачем працювали в таксі на одному автомобілі, він потрапив ДТП, в ході якого автомобіль, належний позивачу було пошкоджено. Тоді позивач за власний рахунок відремонтував автомобіль, а він на той момент грошей не мав і пообіцяв повернути гроші за ремонт потім. Крім того, позивач згодом повідомив, що був змушений віддати належний йому автомобіль через те ДТП, тому його борг перед позивачем зріс, і позивач сказав, що тепер він має віддати йому 20000 грн. Потім йому стало відомо, що автомобіль позивач продав , а не віддав. Тому вважає, що за ремонт автомобілю він має сплатити 11000 грн., 6000 грн. він наразі вже повернув. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивач та відповідач спільно працювали в таксі на автомобілі , належному позивачу [PERSON] Відповідач [PERSON] потрапив на вказаному автомобілі в ДТП. Витрати по ремонту автомобілю здійснив позивач, а відповідач взяв на себе обов'язок по відшкодуванню цих витрат в повному обсязі, коли у нього з'являться гроші. Потім позивач [PERSON] зажадав від відповідача розписку, що він взяв в борг гроші в сумі 20000 грн., і відповідач таку розписку написав. При цьому гроші в сумі 20000 грн. позивачем відповідачу не передавались. Вказані обставини беззастережно підтвердили в судовому засіданні як відповідач, так і позивач. Згідно до копії розписки від 1 січня 2012 року, що є у матеріалах справи (ар.с. 3), [PERSON] зайняв у [PERSON] гроші у розмірі 20000 грн. та зобов'язався повернути їх до 1 травня 2012 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] не існувало та не існує правовідносин щодо позики грошових сум, так як гроші від [PERSON] [PERSON] не отримував, і тому суд немає підстав вважати, що між ними було укладено договір позики. Між ними існують правовідносини з приводу відшкодування шкоди, але позовні вимоги, заявлені позивачем, не містять прохання про стягнення з відповідача грошових сум в рахунок відшкодування завданої шкоди, або витрат, пов'язаних з ремонтом автомобілю, пошкодженого з вини відповідача. Приймаючи до уваги, що між сторонами по справі правовідносин щодо позики грошової суми не існує, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки суд не має законних підстав для їх задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed