Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за поставлену теплову енергію та гаряче водопостачання, посилаючись на наступні обставини. Відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS], та є споживачами послуг позивача, але повний розрахунок не проводять. У зв'язку з цим утворилась заборгованість станом на 01.01.2014 р. в розмірі 2602,64 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів солідарно. Крім того просив стягнути індекс інфляції за час прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 24,50 грн., 3% річних в сумі 48,39 грн. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач позов не визнав, що зазначена вище квартира відключена від ЦО і ГПВ, тобто фактично відповідачі не отримують послуги позивача, крім того між ними та позивачем не укладено договір на отримання житлово-комунальних послуг. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, його інтереси на підставі довіреності представляє [PERSON] Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS], як вбачається з розрахунку заборгованості, мають заборгованість перед позивачем за поставлену теплову енергію у сумі 2675,53 грн., яка складається з заборгованості за комунальні послуги у розмірі 2602,64 грн., індексу інфляції 24,50 грн. та 3% річних в сумі 48,39 грн. (а.с.4). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Правовідносини що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами «Надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р., «Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22 листопада 2005 р. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати також із актів цивільного законодавства. Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. Статтею 13 цього Закону до комунальних послуг віднесено в тому числі й послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) за затвердженими в установленому порядку тарифами щомісячно. Згідно із ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до абз. 27 ч. 1 ст. 1 цього Закону споживачем теплової енергії вважається фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору, своєчасне укладення якого з теплопостачальною організацією відповідно до вимог абз. 1 ч. 2 ст. 24 цього Закону є обов'язком споживача. Здійснення споживачем права, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, може мати місце тільки якщо це можливо за існуючими технічними умовами. За відсутності таких умов згідно із приписом ч. 6 ст. 19 цього Закону споживач не може бути звільнений від обов'язку щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію через його небажання її отримувати, якщо належний йому об'єкт теплопостачання приєднаний до мережі централізованого опалення та йому фактично постачається теплова енергія без укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, в тому числі і виконання зобов'язання з оплати фактично спожитої теплової енергії. Згідно ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. У відповідності до ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісячно в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо неотримання послуг позивача у зв'язку з відключенням його квартири від теплопостачання та відсутності обов'язку щодо сплати цих послуг виходячи з наступного. Згідно із вимогою п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відключення споживачів від мереж централізованого опалення здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. При цьому самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Такий порядок було затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок). Ним було врегульовано послідовність та порядок вчинення дій щодо відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання. Пунктами 2.1. - 2.2. вказаного Порядку встановлено обов'язок споживача теплової енергії, який має намір відключити належний йому об'єкт теплопостачання від мережі центрального опалення, звернутися за вирішенням цього питання до міжвідомчої комісії з письмовою заявою, за наслідком розгляду якої приймається відповідне рішення, що оформляється протоколом. При позитивному рішенні вказаної комісії згідно із п.п. 2.3. - 2.4. Порядку споживач повинен отримати від уповноваженої організації технічні умови та звернутися за розробленням проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі центрального опалення, який виконується проектною або проектно-монтажною організацією на підставі укладеного зі споживачем договору, та підлягає узгодженню з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Окрім цього, п.п. 2.2.3. цього Порядку передбачено, що якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку. Відповідно до п.п. 2.5. - 2.6. Порядку відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі центрального опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається відповідний акт, який подається до міжвідомчої комісії на затвердження. Згідно із приписом п. 2.7. Порядку після затвердження такого акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Таким чином відповідно до наведених вище положень чинного законодавства перегляд умов договору про надання послуг з централізованого теплопостачання, в тому числі його розірвання за вимогою споживача, житло якого підключене до мережі централізованого опалення, може мати місце лише після затвердження міжвідомчою комісією, що прийняла відповідне рішення, акту про відключення приміщення від мережі центрального опалення, проведеного відповідно до узгодженого у вище вказаному порядку технічного проекту. Відповідачем не надано суду доказів відключення своєї квартири від мережі централізованого опалення у зазначеному порядку. Крім того, рішення Ясинуватської міської ради «Про надання згоди на відключення від системи централізованого опалення» квартири відповідача скасовано постановою суду від 07.07.2012 р.. яка набрала законної сили 17.09.2012 р. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що зобов'язання за надані послуги порушені, а тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 2602,64 грн. солідарно. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що зобов'язання щодо плати за надані послуги порушені відповідачами, а тому з них на користь позивача слід стягнути індекс інфляції -24,50 грн. та 3% річних - 48,39 грн., а всього 72,89 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного

Outcome: approved