Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що сторонами зареєстровано шлюб 21.02.1981 року Відділом запису актів громадянського стану по міському округу міста Кострома управління ЗАГС Костромської області, Російської Федерації, актовий запис № 339. Від даного шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалось. Причиною розпаду сім'ї є те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сімейне життя. З 2009 року вони з відповідачем остаточно припинили шлюбні відносини, однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть. Вказує, що спір про розподіл спільного майна буде вирішений в окремому судовому порядку. Подальше спільне проживання та збереження родини вважає неможливим, тому просить розірвати шлюб. Від позивача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилались йому за його зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] однак до суду повернувся конверт із відміткою : «адресат не проживає», що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про розгляд справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21.02.1981 року Відділом запису актів громадянського стану по міському округу міста Кострома управління ЗАГС Костромської області, Російської Федерації, актовий запис № 339, про що свідчить копія свідоцтва /повторне/ про укладення шлюбу /а.с. 5/. Від спільного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Як встановлено судом, причиною розпаду сім'ї стала відсутність між подружжям взаємоповаги та взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги один до одного та, як виявилось, різні погляди на сімейне життя, побут, що призвело до втрати взаєморозуміння, взаємоповаги та почуття любові. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 2009 року, сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, намірів до відновлення шлюбних відносин сторони не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved