Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в порядку ст. 31 ЦПК України до Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця», в якому просить перенести щорічну оплачувану відпустку та попередні відпустки, надані Регіональною філією «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця», 01034, м.Київ, вул. Лисенка, 6, згідно наказу № 1572 від 17.09.2015 р., з 27.10.2015 р. по 26.11.2015 р. на інший період на 31 календарний день та стягнути моральну шкоду в розмір 10 000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10 липня 2010 року вона була прийнята на роботу в Вагонне депо «Дарниця» Державного територіального об'єднання «Південно-Західна залізниця» на посаду прибиральниці службових приміщень. 03.02.2014 року її було переведено за фахом на посаду економіста 1 категорії виробничого підрозділу - Експлуатаційного вагонного депо «Дарниця» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Станом на вересень 2015 року вона мала невикористану безперервну частину щорічної оплачуваної відпустки в даному підрозділі за 2013-2014 роки і повністю невикористану відпустку за 2014-2015 роки. Згідно графіку відпусток на 2015 рік, підписаному між нею та адміністрацією відповідача, вона мала право на надання їй щорічної оплачуваної відпустки у жовтні 2015 року. 16 вересня 2015 року вона звернулася до адміністрації відповідача з письмовою заявою про надання щорічної відпустки за вищевказані відпрацьовані періоди роботи з 05 жовтня 2015 року на 14 календарних днів. Згідно даної заяви їй від було надіслано повідомлення від 18.09.2015 року про те, що за раніше відпрацьовані періоди та за 2015 рік їй буде надано щорічну відпустку терміном у 45 днів з 12 жовтня 2015 року по 26 листопада 2015 року включно. З 05 по 09 жовтня 2015 року вона перебувала на лікарняному, а з 12 жовтня пішла у щорічну відпустку. Заробітну плату за надану відпустку вона отримала 13 жовтня 2015 року на картковий рахунок. Враховуючи порушення термінів виплати відпускних, вона звернулася з заявою до адміністрації відповідача про перенесення щорічної відпустки на інший період в зв'язку з порушенням ч.4 ст. 115 КЗпП України, ст. 21 Закону України «Про відпустки» № 504 від 15.11.1996 р., але отримала безпідставну відмову. З 27.10.2015 року вона вирішила перервати відпустку та стати до роботи, про що повідомила Відповідача листом від 09.11.2015 р., на що Відповідач 27.10.2015 р. видав незаконне Розпорядження до відома керівників всіх підрозділів про те, що вона згідно заяви від 16.09.2015 року знаходиться у відпустці з 12.10.2015 р. по 26.11.2015 р. і всі її підписи з 12.10.2015р. по 26.11.2015 р. являються недійсними. Проте, вона перервала відпустку і вийшла на роботу в оспорюваний період. Відмова у перенесенні невикористаної частини відпустки на інший період порушує її права та завдала їй моральної шкоди, яку вона оцінює в 10 000 грн. За захистом своїх прав вона звернулась до суду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила ї задовольнити. Представник відповідача проти задоволенні позову заперечував просив, відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що відмова в перенесені днів відпустки на іншу дату законна та обґрунтована. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 241/ос від 09 липня 2010 року начальна вагонного депо Дарниця Державної адміністрації залізничного транспорту України ДПГО «Південно-Західна залізниця» [PERSON] була прийнята на роботу з 10.07.2010 року на посаду прибиральника службових приміщень. Наказом № 324/ос начальна вагонного депо Дарниця Державної адміністрації залізничного транспорту України ДПГО «Південно-Західна залізниця» від 01.07.2011 року [PERSON], було переведено на посаду економіста. 16 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до Начальника експлуатаційного вагонного депо Дарниця Кучерук І.В. з заявою про надання щорічної відпустки за 2013-2014 р.р. з 5 жовтня 2015 року на 14 календарних днів. Відповідно до резолюції начальника, яка міститься на зазначеній вище заяві [PERSON] було надано відпустку не раніше 12.10.2015 року, у зв'язку зі звітним періодом. Згідно наказів № 1571 та 1572 від 17 вересня 2015 року [PERSON] була надана щорічна відпустка за період роботи з 10.07.2013 року по 09.07.2014 року включно на 14 календарних днів з 12.10.2015 року по 26.10.2015 року, та щорічна відпустка за період роботи з 10.07.2014 р. по 09.07.2015 року включно, 31 календарний день, з 27.10.2015 року по 26.11.2015 року включно. Відповідно до повідомлення від 18.09.2015 року [PERSON] повідомлялось, що відповідно до графіка відпусток на 2015 рік їй буде надано щорічну відпустку за період роботи з 10.07.2015 р по 09.07.2014 р. та за період з 10.07.2014 р. по 09.07.2015 р. на 45 календарних днів з 12 жовтня 2015 року по 26 листопада 2015 рік. Відповідно до акту від 18 вересня 2015 року,складеного та підписаного помічником начальника з кадрових питань, заступником начальника депо, головним бухгалтером депо, головою профкому, [PERSON] відмовилась від ознайомлення з наказом про надання відпустки та отримання повідомлення від 18.09.2015 року про надання щорічної відпустки з 12.10.2015 року по 26.11.2015 року. 12.10.2015 року [PERSON] звернулась з заявою про перенесення щорічної відпустки за 2014-2015 рр. на 31 календарний день з 27.10.2015 р. по 26.11.2015 р. на інший період, у зв'язку з порушенням відповідачем ч. 4 ст. 115 КЗпП України. 09.11.2015 року [PERSON] повторно звернулась до начальника експлуатаційного вагонного депо Дарниця з заявою про перенесення щорічної відпустки за 2014-2015 рр. з 27.10.2015 р. по 26.11.2015 р. на інший період, у зв'язку її перебуванням на робочому місці та виконання своїх посадових обов'язків. Відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 80 КЗпП України щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період у разі, зокрема, несвоєчасної виплати власником або уповноваженим ним органом заробітної плати працівнику за час щорічної відпустки (частина третя статті 115 цього Кодексу). Дана норма кореспондується з нормою ч. 2 ст. 11 Закону України «Про відпустки». Згідно ч. 4 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Як вбачається, з розрахунку заробітної плати за жовтень 2015 року, а також не заперечувалось позивачкою в судовому засіданні, заробітна плата за час щорічної відпустки за період з 27.10.2015 року по 26.11.2015 року була виплачена [PERSON] 13 жовтня 2015 року, тобто в передбачений ч. 4 ст.115 КЗпП України строк. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для перенесення щорічної відпустки [PERSON] за період 2014 -2015 рр. на інший період. Посилання позивачки на те, що відповідач повинен перенести щорічну відпустку за 2014-2015 рр. на інший термін, оскільки вона з 27.10.2015 року вирішила перервати її та приступила до роботи, про що повідомила відповідача, суд не приймає до уваги, оскільки ч. ч. 1, 2 ст. 11 КЗпП України, передбачено, що щорічна відпустка на вимогу працівника повинна бути перенесена на інший період у разі: 1) порушення власником або уповноваженим ним органом терміну письмового повідомлення працівника про час надання відпустки (частина десята статті 10 цього Закону); 2) несвоєчасної виплати власником або уповноваженим ним органом заробітної плати працівнику за час щорічної відпустки (частина перша статті 21 цього Закону). Щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена в разі: 1) тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку; 2) виконання працівником державних або громадських обов'язків, якщо згідно з законодавством він підлягає звільненню на цей час від основної роботи із збереженням заробітної плати; 3) настання строку відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами; 4) збігу щорічної відпустки з відпусткою у зв'язку з навчанням. Таким чином, законом передбачений вичерпний перелік підстав, коли щорічна відпустка може бути перенесена або подовжена. А відтак вихід працівника на роботу в період відпустки та виконання ним своїх посадових обов'язків, не є підставою для перенесення щорічної відпустки на інший період. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. У зв'язку з тим, що не підлягають задоволенню основні вимоги про перенесення щорічної відпустки, не підлягають задоволенню і похідні від них вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed