Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить вселити його до квартири за адресою: [ADDRESS], зобов'язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування вказаною квартирою та зобов'язати відповідача надати відповідачу дублікат ключів від вхідних дверей вказаної квартири. Позов мотивований тим, що у 2002 році, відповідач [PERSON] (матір позивача) придбала квартиру за адресою: [ADDRESS], на грошові кошти, що були отримані від продажу квартири [ADDRESS], в якій право власності на 1/2 частину належало позивачу. За усною згодою відповідач погодився купити позивачу окреме житло, але так цього і не зробив. З 2010 по 2016 рік позивач перебував у цивільному шлюбі з [PERSON]. Проживав з дружиною та дітьми проживали однією сім'єю за адресою: [ADDRESS], власник будинку - мати жінки. Жити на території дружини не має змоги, а тому з 16 лютого 2016 року вимушений був звільнити житлове приміщення в результаті непорозуміння з родичами. На даний час, тимчасово проживає у бабусі [PERSON], котрій 90 років, та її родичами, за адресою: [ADDRESS], його особисті речі знаходяться на балконі.Власником спірної квартири, де позивач зареєстрований є його мати - відповідач по справі. Стверджує, що за комунальні послуги сплачувати не відмовляється. На даний час, відповідач у вказаній квартирі не проживає, здає в оренду сторонній особі, та змінила ключі. Відповідачем [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву, в якій остання просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 25.06.2002 року вона володіє на праві приватної власності квартирою [ADDRESS]. В квартирі, крім позивача за зустрічним позовом та [PERSON], зареєстровані в установленому законом порядку, її чоловік [PERSON] та молодший син [PERSON]. Однак фактично в квартирі проживають тільки вона та чоловік. Стверджує, що з часу реєстрації відповідача в квартирі, він особисто не приймав участі у витратах, пов'язаних з утриманням, обслуговування квартири та прибудинкової території. Ці витрати вона сплачує виключно за свої особисті кошти та кошти чоловіка. Самостійно, за власний рахунок, роблять необхідні ремонтні роботи в квартирі, підтримують квартиру в належному санітарному стані, сплачує комунальні послуги, послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Однак, у зв'язку з реєстрацією [PERSON] в даній квартирі, позивач за зустрічним позовом змушена з моменту реєстрації відповідача, сплачувати за нього комунальні послуги, в той час коли він не користується та не проживає в квартирі. У відповідача був зареєстрований шлюб з [PERSON], певний час [PERSON] проживав у батьків дружини, потім - у будинку, що належить матері його цивільної дружини. Останній час, з лютого місяця 2016 року, відповідач проживає [PERSON], яка є власником 3-кімнатної квартири, та яка надала йому кімнату. Стверджує, що [PERSON] з її боку та з боку чоловіка жодних перешкод користування квартирою не було, саме його особисте бажання мешкати зі твоїми дружинами та дітьми окремо, послужило факту непроживання у спірній квартирі. Всі свої особисті речі відповідач жодного дня не зберігав у спірній квартирі. А тому, особистих речей, одягу, взуття в спірній квартири відповідача не має. В судовому засіданні, позивач за первісним позовом вимоги позову підтримав, з підстав наведених в ньому, зустрічний позов не визнав, посилаючись на те, що не проживав в квартирі з поважних причинив. Суду додав, що ремонт у спірній квартирі не робив, комунальні послуги не сплачував, оскільки йому не давали змоги. Зареєструвався в квартирі з дозволу відповідачки. До 2009 року мав доступ до квартири, оскільки в нього були ключі, які йому надав батько. З літа 2009 року до літа 2010 р. проживав з батьками на дачі . Після цього з цивільною дружиною проживав з 2010 року по січень 2016 року. З січня 2016 року не має постійного місця проживання. В спірній квартирі не міг проживати, оскільки квартиру відповідач здає в оренду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримала, первісний позов не визнала та надала пояснення, аналогічні викладений в зустрічному позов, додавши, що продали квартиру на Оболоні, оскільки хотіли купити на Подолі квартиру та кімнату старшому сину [PERSON], але купили тільки вказану квартиру. Ремонт у спірній квартирі відбувався з 2002 по 2008 роки. Позивач за первісним позовом з червня 2002 року по червень 2003 року проживав в дачному будинку, потім з 2005 року орендував з дівчиною [PERSON]. Ключі вона позивачу не надавала і речей його у квартирі немає. Додала, що вони пропонували купити позивачу окремо житло. В судовому засіданні третя особа [PERSON] зустрічний позов підтримав з підстав, наведених в ньому, проти первісного позову заперечував, пояснивши, що спірну квартиру купили в 2002 році в незадовільному стані, більше року проводили ремонтні роботи, позивач тоді проживав у першої дружини. Він не пам'ятає, чи давав йому ключі, але це було в період проведення ремонту. Дана квартира після ремонту здавалась періодично в оренду, оскільки у нього з дружиною маленький розмір пенсії, в оренді квартира буде ще буде рік, тому позивач не матиме змоги в ній проживати. В судовому засіданні третя особа [PERSON] зустрічний позов підтримав з підстав, наведених в ньому, проти первісного позову заперечував, пояснивши, він безпосередньо проживав у цій квартирі з квітня по червень 2009 року, грудень-січень 2012 року, серпень - вересень 2013 року і позивач у квартирі не проживав. Додав, що позивач за первісним позовом не приймав участі у витратах на спірну квартиру. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Встановлено, що спірна квартира розташована в Подільському районі м.Києва за адресою: [ADDRESS], складається, з двох окремих кімнат, загальною площею 42,15 кв. м., житловою площею 28,9 кв.м, та на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2002 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Глушко Л.В. за реєстром № 2178 та зареєстрованого 25.06.2002 р. в Київському БТІ, належить відповідачу у справі - [PERSON]. Довідкою форми № 3, виданою житловим органом 16.03.2016 р. за вих.№ 711, та паспортами сторін підтверджено, що на час розгляду справи у вищевказані квартирі постійно зареєстровані: з 05.08.2002 р. - відповідач [PERSON], [INFO], з 05.11.2002 р. - треті особи [PERSON], [INFO], який є чоловіком відповідача, та [PERSON], [INFO], який є їх сином, з 05.08.2003 р. - позивач [PERSON], [INFO], який також є сином відповідача та третьої особи у справі [PERSON] Відносини, що виникли між сторонами у справі, регулюються ст.405 ЦК України та главою 6 ЖК України, яка передбачає користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду, оскільки позивач є власником спірного житлового приміщення. Згідно зі ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за позовами фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст.156 ч.1 Житлового Кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приписами ст.405 ч.1 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Як вбачається з матеріалів справи, 26 лютого 2016 року позивач по справі звернувся до Подільського УП ГУ НП в м. Києві із заявою про чинення йому перешкод у користуванні вищевказаною квартирою [ADDRESS] з боку батьків. Відповідно до висновку Подільського УП ГУ НП в місті Києві від 05.03.2016 р., складеного з результатом перевірки звернення позивача, посадовою особою ОВС встановлено, що двері ніхто не відчиняє, опитати [PERSON] та інших мешканців даної квартири не виявилось можливим, оскільки в цій квартирі проживають квартиранти. В судовому засіданні достеменно встановлено, що вищевказана спірна квартира передавалась відповідачем, як власником, в оренду. Крім того, поясненнями сторін у справі встановлена домовленість між відповідачем та позивачем про непроживання там останнього після ремонту. Суд не приймає до уваги показання допитаних в судовому засіданні свідків з боку відповідача - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які суду показали, що не бачили позивача у спірній квартири, оскільки їх відвідування даної квартири носили епізодичний характер. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що непроживання позивача у спірній квартири мало місце з поважних причин та через домовленість з відповідачем. А відтак правові підстави для визнання позивача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке є власністю відповідача, відсутні. В зв'язку з чим, зустрічний позов не підлягає задоволенню. В судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач створює перешкоди позивачеві в користуванні вищевказаною квартирою. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову, в зв'язку з чим позивач має право на користування спірним житловим приміщенням, перешкоди в чому йому чинить відповідач. А відтак порушено право позивача підлягає судовому захисту, а тому позивач підлягає в вселенню до спірної квартири, і відповідач підлягає до зобов'язанню до усунення перешкод з наданням позивачеві комплекту ключів від вказаної вище квартири. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість вимог первісного позову, в зв'язку з чим первісний позов підлягає задоволенню Відповідно до ст.88 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 551,20 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України сплачений відповідачем за первісним позовом [PERSON] судовий збір не підлягає стягненню. На підставі викладеного, ст.ст.15, 16, 405 ЦК України, ст.156 ЖК України,

Outcome: approved