Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, просив суд визначити, що частки в належати йому з відповідачами на праві спільної власності [ADDRESS] є рівними і складають по 76/300 частин у кожного, в зв'язку з чим вказати, що йому належить на праві власності 76/300 частин крім тих, що належали йому за правом спадкування 24/100 частин. Позивач надав заяву про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно, про що свідчать повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи. В звязку з чим суд визнає неявку відповідачів неповажною та вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Позивачу [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності, разом з [PERSON] та [PERSON], належить 76/100 частини квартири №143 в б.90, що розташована в м. Харкові, по пр. Тракторобудівників. Вказане підтверджується довідкою КП «ХМБТІ» ХМР № 2502558 від 20.10.2016 (а.с. 7). Також позивачу [PERSON] на праві приватної власності, належить 24/100 частини квартири №143 в б.90, що розташована в м. Харкові, по пр. Тракторобудівників на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 05.05.2009 3-ою ХДНК р.№1-423 (а.с. 6). Відповідно до положень ст.ст.\~368,\~370 ЦК України\~передбачається, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ в натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом, або рішенням суду ( 2.\~ст.372 ЦК України). Зі змісту\~ст. 357 ЦК України\~вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення /встановлення/ розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.(ч.3\~ст. 372 ЦК України). Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що оскільки квартира №143 в б.90, що розташована в м. Харкові, по пр. Тракторобудівників перебувала у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], та [PERSON], частка кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівною тобто по 76/300 частці кожному крім 24/100 частини\~ що належать [PERSON] на праві приватної власності, а тому позов підлягає частковому задоволенню, а саме у частині визнання за [PERSON] 76/300 частки у праві спільної часткової власності, а повторне визнання права власності на 24/100 частини квартири додатково не потребується та ніким не оспорюється. Щодо решти позовних вимог, то такі задоволенню не підлягають, оскільки ні [PERSON] ні [PERSON], не звертались до суду із зустрічними позовами про визначення за ними часток у праві спільної сумісної власності, а відтак, беручи до уваги принцип диспозитивності у цивільному процесі, який передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, то суд приходить до висновку, що правових підстав для задоволення позову в цій частині немає. На підставі викладеного,

Outcome: partial