Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 70\~ 036,54 доларів США. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до укладеного кредитного договору від 13.04.2007 року №874/1, [PERSON] отримав кредит у розмірі 49 500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % річних на 36 місяців з кінцевим терміном повернення до 12.04.2010 року. Заборгованість за відсотками позичальником була погашена в повному обсязі, проте заборгованість за кредитом не погашена до теперішнього часу та складає 49\~ 233,54 долари США, пеня 14\~ 198,95 доларів США, 3% річних 6604,05 доларів США. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська в цивільній справі №418/1527/12 від 15.11.2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS], в рахунок повернення заборгованості в сумі 530\~ 539,76 грн. станом на 10.10.2012 року, що належить майновому поручителю [PERSON] Постановою держвиконавця Кіровського ВДВС ДМУЮ від 01.10.2014 року виконавчий лист повернуто без виконання у звязку з дією Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. 08.08.2014 року позичальнику надіслано вимогу про усунення порушення за кредитним договором, яку він отримав 01.09.2014 року, проте кредит і досі не повернутий, що стало підставою звернення до суду з цим позовом. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просив їх задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. У звязку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 13 квітня 2007 року між ВАТ Державний ощадний банк України та [PERSON] було укладено кредитний договір № 874/1 (а.с.16-19). Відповідно до п.1.1., 1.5 кредитного договору банк зобовязується надати позичальнику грошові кошти в сумі 49 500 доларів США, а [PERSON] зобовязується прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит. Сплатити процент за користування кредитом в розмірі 13 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором, повернути кредит в строк до 12.04.2010 року. Згідно заяви на видачу готівки №1 від 13.04.2007 року [PERSON] отримано 49\~ 500 доларів США. Таким чином, позивачем як кредитором виконано свої зобовязання, що витікають з кредитного договору №874/1 від 13.04.2007 року. 08.08.2014 року позивачем надіслано відповідачу письмову вимогу про усунення порушення зобовязання, яку отримано відповідачем відповідно до поштового повідомлення 01.09.2014 року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, виконаним позивачем станом на 04.08.2014 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №874/1 від 13.04.2007 року складає: прострочена заборгованість за тілом кредиту 49\~ 233,54 дол.США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 5\~ 391,07 дол.США; 3% річних за несвоєчасне погашення боргу 6369,35 дол.США; а всього 60\~ 993,96 дол.США. З цим розрахунком позивача суд погодитись у повній мірі не може, оскільки позивачем не наведено періоду нарахування пені та відсоткової чи твердої ставки нарахування пені, що стосується і нарахування 3% річних, оскільки позивачем у розрахунку заборгованості вказано лише остаточні суми, що підлягають до стягнення. Крім того, в позовній заяві також не наведено розрахунку сум заборгованості, лише остаточні суми до стягнення, які не збігаються з розрахунком станом на 04.08.2014 року. Відповідно до постанови державного виконавця Кіровського ВДВС ДМУЮ [PERSON] від 01.10.2014 року, виконавчий лист №0418/1527/2012 від 29.11.2012 року, виданий Кіровським районним судом м.Дніпропетровська, про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON], в рахунок погашення заборгованості в сумі 530\~ 539,76 грн. за кредитним договором від 13.04.2007 року №874/1, повернуто стягувачу, у звязку з дією Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 ЦК України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. ст. 549, 551 ЦК України). Статтями 525 та 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязань. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та інші. А згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Отже, оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, по закінченню строку надання кредиту грошові кошти не повернув, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 49233,54 дол.США, що у гривневому еквіваленті складає 635\~ 515,20 грн., відповідно до ст.11 ЦПК України, а в решті позовних вимог про стягнення пені та 3% річних вважає за доцільне відмовити, оскільки вказані суми позивачем в належний спосіб не доведені. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України сторона, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial