Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, вказуючи, що 12 січня 2012 року Виконавчим комітетом Гаспринської селищної ради м. Ялти Автономної Республіки Крим, актовий запис № 01, між сторонами укладено шлюб. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з матірю. Спільне життя між подружжям не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини та подружнє життя загалом. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з кінця 2014 року, з того часу спільне господарство не ведуть. Протягом останніх трьох років він мешкає однією родиною з іншою жінкою та бажає зареєструвати з нею шлюбні відносини, тому жодних намірів до відновлення шлюбних стосунків позивач не мають та збереження сімї вважає неможливим, тому просить розірвати шлюб. Сторони у судове засідання не зявилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Від відповідачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у\~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачкою не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 12 січня 2012 року Виконавчим комітетом Гаспринської селищної ради м. Ялти Автономної Республіки Крим, актовий запис № 01, про що свідчать відмітки у копіях паспортів громадян України позивача та відповідачки. /а.с. 9,25/. Як убачається з позову та заяви відповідачки від зазначеного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з матірю. /а.с. 5/. Як встановлено судом, основною причиною розпаду сімї стала втрата подружжям поваги та взаєморозуміння, різниця в поглядах на подружнє життя. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з кінця 2014 року, з того часу спільне господарство не ведуть. Намірів до відновлення шлюбних відносин не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Outcome: approved