Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом виданого на ім»я [PERSON] на земельну ділянку площею 7,98 га., посвідченого державним нотаріусом Каланчацької державної нотаріальної контори 04.12.2014 року. Згідно поданої до суду заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить також встановити факт прийняття спадщини [PERSON]В в частині земельного паю, після смерті матері [PERSON], яка померла 09.03.2008 року та який належав останній на праві прватної власності у відповідності до Державного акту серії ІІІ-ХС № 034488 від 05.12.2002 року. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом виданого на ім»я [PERSON] на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Привілля Каланчацького району Херсонської області по вул. Шкільній, 3, загальною площею 67,2 кв.м. та який належав вже покійній матері [PERSON] Позовні вимоги обрунтовані тим, що 09.03.2008 року померла мати позивача [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майно а саме: земельна ділянка, що розташована на території Привільської сільської ради (Державний акт серії ІІІ-ХС № 034488 від 05.12.2002 року) та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Привілля Каланчацького району Херсонської області по вул. Шкільній, 3. Коли мати позивача і відповдача [PERSON] померла, між ними була домовленість, що вказаний вище будинок переходить до відповідача [PERSON], а земельна ділянка до позивача [PERSON] Батько сторін, який на той час був живим, від прийняття спадщии відмовився. Рішенням Каланчацького районного суду від 15.04.2010 року [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, позовні вимоги були до [PERSON] та покійного нині батька [PERSON] На підставі вказаного рішення відповідач прийняла спадщину після смерті [PERSON], тобто і земельну ділянку і будинок. Однак, позивач [PERSON] не заперечував щодо прийняття спадщини [PERSON] лише на будинок, а не земельної ділянки. Позивач вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку видане незаконно, так як він після смерті матері [PERSON] повністю вступив у володіння спадковим майном в частині земельної ділянки, яка належала [PERSON] на праві приватної власності. Це підтверджується тим, що починаючи з 2005 року і по сьогоднішній день він використовує земельну ділянку обробляє та засіює вказану землю. Також представник позивача в обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що нотаріус повинен був вирішити питання про видачу чоловіку померлої [PERSON] свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя а саме на ? частку житлового будинку, чого зроблено не було. \~ \~ \~Представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, та пояснив, що дійсно рішенням Каланчацького районного суду від 15.04.2010 року [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідачем по справі був [PERSON], тобто Сайчиина не приховувала наміру прийняти спадщину після смерті матері [PERSON] Позивач [PERSON] мав можливість також звернутися до суду з питанням про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщину та в послідуючому прийняти спадщину, однак таким правом не скористався. Для визнання свідоцтв про прийняття спадщини, що видані [PERSON] на спірне майно недійсними, законних підстав немає. Відповідачем державним нотаріусом Каланчацької державної нотаріальної контори [PERSON] до суду надіслано відзив на позовну заяву, згідно якого остання позов не визнала та пояснила, що позивач [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] не прийняв, так як на день смерті останньої проживав окремо від спадкодавця, заяву про прийняття спадщини у встановлений 6-місячний строк до нотаріальної контори не подав. 17.06.2010 року [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини згідно рішення Каланчацького районного суду від 15.04.2010 року про визначення їй додаткового строку для подання зави про прийняття спадщини. Згідно вказаного рішення, відповідачі [PERSON] (позивач) та [PERSON] (чоловік померлої) проти успадкування позивачкою спадкового майна покійної не заперечували. Позивач [PERSON] також мав можливість звернутися до суду з питанням про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Посилання позивача на те, що нотаріус повинен був вирішити питання про видачу чоловіку померлої [PERSON] свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме на ? частку житлового будинку, є також безпідставними, оскільки вказаний будинок належав нині померлій [PERSON] на підставі договору дарування, а тому був її особистою приватною власністю. Спірна земельна ділянка належала покійній на підставі державного акту на право приватної власності на землю та теж була приватною власністю покійної, так як одержана внаслідок приватизації. Судом встановлені слідуючі обставини справи та відповідні їм правовідносини. 09.03.2008 року померла мати позивача та відповідача [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії І-КГ № 216044 виданого 17.05.2016 року. Після її смерті залишилося спадкове майно а саме: земельна ділянка, що розташована на території Привільської сільської ради, площею 7,98 га., яка належала покійній на підставі Державного акту серії ІІІ-ХС № 034488 від 05.12.2002 року та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Привілля Каланчацького району Херсонської області по вул. Шкільній, 3, який належав останній згідно договору дарування від 12.09.1994 року, посвідчений Каланчацькою державною нтаріальною конторою за № 1368. \~ \~ \~ Відповідно до\~ст. 1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1261 Цивільного кодексу України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1, 2 ст.1269\~ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги були діти нині покійної [PERSON], [PERSON] та чоловік померлої [PERSON] Своєчасно останні до нотаріально контори із заявою про прийняття спадщини та про відмову від неї не звернулися. Згідно рішення Каланчацького районного суду від 15.04.2010 року [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом від спадкодавця [PERSON], яка померла 09.03.2008 року. Згідно вказаного рішення [PERSON] (син померлої) та [PERSON] (чоловік померлої) заперечень щодо успадкування [PERSON] майна покійної не мали. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.08.2014 року спадкоємцем земельної ділянки, що знаходяться на території с. Привілля Каланчацького району по вул. Шкільна, 3 після смерті [PERSON] є [PERSON] Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.2014 року спадкоємцем земельної ділянки розташованої на ериторії Приівльської сільської ради розміром 7,9841га після смерті [PERSON] є [PERSON] Посилання позивача на те, що він повністю вступив у володіння спадковим майном в частині земельної ділянки, яка належала [PERSON] на праві приватної власності, оскільки починаючи з 2005 року і по сьогоднішній день він використовує земельну ділянку, обробляє та засіває вказану землю, суд до уваги не приймає, так як цивільні відносини пов»язнані із спадкуванням регулюються ЦК України 2003 року, який набрав чинності 01.01.2004 року і прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном чинним законодавством не передбачено. \~ \~ \~А тому,\~ враховуючи\~що позивач\~[PERSON] не\~подав заяву\~про прийняття\~спадщини,\~то згідно\~ ст. 1270 цього Кодексу, він вважається таким, що не прийняв її.\~ Крім того, не скористався своїм правом на звернення до суду з питанням про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Також судом встановлено, що житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Привілля Каланчацького району Херсонської області по вул. Шкільній, 3 належав нині покійній [PERSON] на підставі договору дарування від 12.09.1994 року, посвідчений Каланчацькою державною нотаріальною конторою за № 1368. Земельна ділянка, що розташована на території Привільської сільської ради, площею 7,98 га., яка належала покійній на підставі Державного акту серії ІІІ-ХС № 034488 від 05.12.2002 року, виданого Привільською сільською радою та відповідно до норм Сімейного кодексу України теж була особистою приватною власністю [PERSON], так як одержана внаслідок приватизації земельних ділянок. Згідно ст. 57 ч. 1 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Вказане свідчить, що спірне майно, а саме земельна длянка та будинок були особистою приватною власністю нині покійної [PERSON], а отже не були спільним майном подружжя, тому видача нотаріусом свідоцтв про право на спадщину а саме на житловий будинок та земельну ділянку [PERSON] є правомірною та такою, що відповідає нормам чинного законодавства. Враховуючи викладене суд вважає позов [PERSON] є не обгрунтованим не вмотивоваим та таким, що не підлягає задоволенню

Outcome: dismissed