Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, зазначаючи, що згідно з договором «Автопакет» №06/АП/2007-840 від 08.10.2007р. та договором про внесення змін та доповнень від 20.03.2012 року відповідачу 1 [PERSON] було надано кредит в сумі 20330,00 доларів США строком до 08 січня 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 12.9% річних. Даний кредит було надано з цільовим призначенням - для придбання автотранспортного засобу. В якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором відповідач 1 передав в заставу рухоме майно, а саме автомобіль марки LANDMARK SUV 4WD, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Крім того, в якості забезпечення виконання відповідачем 1 своїх зобов'язань щодо погашення кредиту та інших платежів, передбачених кредитним договором, [PERSON] виступила поручителем. Відповідач 1 взяв на себе зобов'язання вносити мінімальний необхідний платіж щомісячно. У порушення умов договору відповідач 1 свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по даному кредиту належним чином не виконує, в результаті чого станом на 05.11.2014 року має заборгованість в розмірі 8 708,99 доларів США, яку просить стягнути з [PERSON], [PERSON], як солідарних відповідачів, а також стягнути суму сплаченого судового збору. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідачів і ухвалює заочне рішення. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Під час судового розгляду встановлено, що 08 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір «Автопакет» №06/АП/2007-840, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності в сумі 20330,00 доларів США терміном користування кредитними коштами по 08.10.2012 р. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 12,9% річних з цільовим призначенням - для придбання автотранспортного засобу (а.с. 6-8). 20.03.2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору «Автопакет» № 06/АП/2007-840 від 08.10.2007 року, згідно якого кінцевий термін повернення кредиту - 08.01.2015 року (а.с. 9-14) З метою забезпечення вищезазначеного кредитного договору між позивачем та відповідачем-2 [PERSON] було укладено договір поруки б/н від 17.02.2010р., за яким [PERSON] взяла на себе зобов'язання відповідати перед позивачем в повному обсязі за своєчасне і повне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за договором «Автопакет» №06/АП/2007-840 (а.с.15-16). Відповідно до розрахунку наданого позивачем відповідач лише частково погасив кредит, внаслідок чого виникла значна заборгованість за кредитом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно п.1.2 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі, та несе солідарну відповідальність з Боржником перед банком за виконання Боржником зобов'язання. Таким чином, відповідачі по цій справі несуть солідарну відповідальність по зобов'язаннях за кредитним договором. Враховуючи наданий позивачем розрахунок суми позову за кредитним договором станом на 05.11.2014 року сума заборгованості по кредиту складає 8708,99 доларів США, в тому числі: 5508,60 доларів США - заборгованість по кредиту; 546,93 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків; 8374,33 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 27439,43 грн. - штраф. Згідно зі ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч.1 ст.192 ЦК). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим ч.2 ст.533 ЦК допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом НБУ. Згідно з ч.3 ст.533 ЦК використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (ч.2 ст.192 ЦК). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Отже, у національній валюті України підлягають стягненню й інші складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у ст.1048 ЦК, та при застосуванні ст.625 ЦК. Курс НБУ становив 13.497012 грн. за 1 долар США, тому сума боргу в гривневому еквіваленті становить 117545,32грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оцінивши в сукупності встановлені обставини, відповідні їм норми закону, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Outcome: approved