Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина, які визначено рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 26 грудня 2018 року, посилаючись на те, що на даний час дитина проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні, а тому вважає підстав для сплати аліментів на користь відповідачки не має.\~ Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано. Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 26 грудня 2018 року /а.с.7/. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, актовий запис № 50 /а.с.5/. Лисичанський міський суд Луганської області рішенням від 19 березня 2008 р., у справі № 2-372/2008, стягнув з позивача аліменти на користь відповідачки на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.01.2008 р. і до досягнення дитиною повноліття /а.с.10/. З довідки про склад сім`ї вбачається, що станом на 24.06.2019 позивач зареєстрований разом із сином [PERSON] , [INFO] /а.с.8/. З довідки голови будинкового комітету від 24.06.2019 № 424 вбачається, що [PERSON] та його неповнолітній син [PERSON] з 2008 року і по теперішній час проживають за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини [PERSON] за даною адресою не проживає, сумісне господарство не веде, участі у вихованні дитини не приймає, дитина перебуває на утриманні батька /а.с.9/. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку з тим, що його неповнолітній син мешкає з ним та повністю знаходиться на його утриманні, підстави для стягнення з нього аліментів на користь відповідачки відсутні. Відповідно до ч. 1ст. 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2\~ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 17\~Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно\~ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а\~ст. 273 СК України\~додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями\~ст. 273 СК України\~має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних норм вбачається, що припинення стягнення аліментів можливе у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перестав постійно проживати з матір`ю, на користь якої стягуються аліменти з позивача, дитина знаходиться повністю на утриманні позивача, крім того, відповідачкою отримано ухвалу суду про відкриття провадження у справі, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, проте будь-яких заперечень проти позову не надано, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплати аліментів. Крім того, суд зауважує, що спірні правовідносини, що регулюються нормами чинного сімейного законодавства з приводу припинення стягнення аліментів, що може бути вирішено лише на підставі рішення суду, почали діяти саме з моменту звернення до суду. Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Отже, саме з моменту звернення з відповідним позовом до суду суб`єктивні права позивача підлягають захисту в судовому порядку. За таких обставин, припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] повинно відбуватись з часу звернення ним до суду з даним позовом, тобто з 05 липня 2019 р.. Сплачений позивачем судовий збір в сумі 768,4 грн., на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved