Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач згідно особового рахунку № [NUMBER] являється споживачем послуг позивача в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] 22.12.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Оскільки, відповідач свої зобов`язання по оплаті за надані житло-комунальні послуги своєчасно не виконує, тому позивачем подано до суду позов про стягнення заборгованості за спожиті послуги станом на 01.12.2020 року в розмірі 24016,56 грн. Представник позивача надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, якою повідомив про згоду на заочний розгляд справи в разі відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явися, а також, не подала відзиву на позовну заяву і не повідомила про поважні причини неявки в судове засідання, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №14082 від 22.12.2014 року (а.с.10-11). Відповідно до наданого позивачем взаєморозрахунку по абоненту [ADDRESS] , заборгованість відповідача станом на 01.12.2020 року становить 24016,56 грн. (а.с.4-9). Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Зокрема, відповідно до п.5 ч.1 ст.1 вищезгаданого закону, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, в тому числі оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, і яке, згідно ст. 11 ЦК України, виникає в тому числі і з договорів. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що відповідач користуючись житлово-комунальними послугами КП «Прилукитепловодопостачання» за адресою: [ADDRESS] , не виконує свої зобов`язання щодо своєчасного внесення коштів за послуги, в результаті чого, станом на 01.12.2020 року утворилася заборгованість в розмірі 24016,56 грн., тому позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у сумі 2270,00 грн. На підставі вищевикладеного, керуючого 263-265,273,279,280-281,354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved