Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі наказу Лисичанського міського суду від 21.05.2018 р. на користь відповідачки на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 частини доходів до 1/6 частини доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, у задоволення позову просила відмовити у повному обсязі, оскільки про першу дитину їй було невідомо, її донька перебуває на диспансерному обліку у лікаря-окуліста і потребує постійних витрат на лікування. 3-тя особа у судове засідання не зявилась, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслала, про причину неявки суд не повідомила. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 21\~травня 2018\~р.\~судовим наказом\~Лисичанського міського\~суду Луганської\~області з\~[PERSON]стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 11.05.2018 і до повноліття дитини /а.с.4/. Також позивач має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.6/, аліменти, на користь якого він сплачує у добровільному порядку, що підтверджується наданими квитанціями про перерахунок грошових коштів на імя чоловіка матері дитини. Статтею 180 СК України передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватись про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно того, що він добровільно сплачує аліменти на утримання сина, т.я. визначений наказом Лисичанського міського суду від 21 трвня 2018 р. розмір аліментів відповідає вимогам СК України,\~та його\~зменшення у\~зв'язку\~зі сплатою\~аліментів,\~розмір яких\~визначається позивачем\~самостійно,\~без підтвердження\~погіршення матеріального\~стану позивача\~не сприятиме\~належному забезпеченню\~його доньки [PERSON]та суперечитиме її інтересам. Зважає суд і на ту обставину, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря-окуліста (а.с.18) та потребує регулярного лікування. Відповідачка ж наразі перебуває у відпустці по догляду за іншою дитиною (а.с.22-23). Тому потребує матеріальної допомоги на утримання та лікування спільної дитини сторін. Аналогічні позиції викладені у постанові ВССУ від 19.07.2017 р. (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/67855560) та постанові ВС від 09.08.2018 р. (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/75793954). Тому обставини, на які посилається позивач, не є беззаперечною підставою для зменшення розміру аліментів, і є такими, що негативно впливають на малолітню дитину, якій позивач сплачує аліменти за судовим наказом. Отже підстави для зменшення розміру аліментів відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed