Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що 06 листопада 2013 року він передав відповідачу за підключення до приватної трансформатної підстанції № 1070 грошові кошти в сумі 2 500 доларів США. Однак, в подальшому позивач здійснив підключення до електромережі через ПАТ «Київобленерго». У зв'язку з цим, посилаючись на статтю 1212 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в зазначеній сумі як такі, що були набуті відповідачем без достатньої правової підстави. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у заяві підстав. Представник відповідача в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги та пояснив, що не підключення позивача до приватної трансформатної підстанції відбулося з вини самого позивача та, з урахуванням сусідських і людських відносин, відповідач не заперечує щодо повернення відповідачу ? частини переданої йому суми грошових коштів. Вислухавши пояснення позивача і представника відповідача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 06 листопада 2013 року за підключення до приватної трансформатної підстанції відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 2 500 доларів США. Факт отримання відповідачем від позивача вказаної суми грошових коштів підтверджується розпискою відповідача від 06 листопада 2013 року (а.с. 9). Того ж дня, [PERSON] дала позивачу дозвіл на підключення від своєї власної трансформатної підстанції № 1070 в селі Данилівка Васильківського району Київської області (а.с. 10). З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог Договору № К-00-14-0096 про приєднання до електричних мереж від 14 лютого 2014 року, вбачається, що позивач, як замовник приєднав житловий будинок [ADDRESS] до електричних мереж ПАТ «Київобленерго» (а.с. 11 - 13). Тобто, із змісту позовної заяви, письмових доказів та наданих в судовому засіданні пояснень позивача і представника відповідача судом встановлено, що позивач не здійснив підключення до приватної трансформатної підстанції № 1070. Відповідно до норм статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно; особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала; положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Оскільки, в подальшому позивач не підключився до приватної трансформатної підстанції № 1070 та здійснив приєднання до електричних мереж ПАТ «Київобленерго», суд приходить до висновку, що підстава, на якій відповідачу було передано позивачем грошові кошти в сумі 2 500 доларів США, згодом відпала, а тому відповідач зберігає у себе вказані грошові кошти за рахунок позивача без достатньої правової підстави. Отже, відповідно до вимог статті 1212 ЦК України, у відповідача виникло зобов'язання повернути позивачу отримане майно у вигляді зазначеної суми грошових коштів. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Проте, відповідач відмовляється від свого зобов'язання повернути позивачу вказану суму грошових коштів, а тому, її слід стягнути з відповідача на користь позивача. Обраховуючи розмір суми грошового стягнення, суд використовує офіційний курс гривні по відношенню до долара США, що був встановлений Національним банком України станом на дату подачі позову, а саме: 19 січня 2016 року, яку позивач використав як день повернення грошових коштів. Сума грошових коштів по курсу Національного банку України станом на визначений самим позивачем день 19 січня 2016 року становить 2 500 доларів США / 100 доларів США х 2463,7118 гривень та становить 61 592 гривні 80 копійок. Зазначені обставини не суперечать і повністю узгоджуються із положеннями статті 533 ЦК України, згідно із яких, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях та якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково в розмірі суми, що еквівалентна отриманій відповідачем від позивача суми грошових коштів. Згідно із вимогами частини першої статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial