Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Фастівської міської ради Київській області про визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що 23.07.2006 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на будинку № 83 по вул. Тітова в м. ФастовіКиївської області. За життя [PERSON] заповіту не складав, тому право на спадкування за законом одержав його син, [PERSON], як спадкоємець першої черги. Реалізовуючи своє право на спадщину, позивач звернувсь до нотаріальної контори, однак 06.06.2016 року приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та розяснено про те, що для отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно надати оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно, а у разі його відсутності, вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. На підставі зазначеного, просять суд визнати за [PERSON]право власності в порядку спадкування за законом на будинок № 83 по вулиці Тітова в м. Фастові Київської області. В судове засідання представник позивача надала пояснення, аналогічні вищевикладеним в позові, просила вимоги задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Частина 4 статті 174 ЦПК України встановлює, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 23.07.2006 року помер [PERSON], про що 06.11.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського МУЮ у Київській області видано повторно свідоцтво про смерть серії І-ОК № 353616 (а.с.11). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок № 83 по вул. Тітова, в м. Фастові Київської області. Спадкоємницею за законом першої черги після його смерті є позивач [PERSON]. Родинні стосунки між спадкодавцем та спадкоємницею підтверджені, свідоцтвом про народження (а.с.15). Заповіту померлий за життя не склав. Реалізовуючи своє право на спадщину, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак нотаріус листом від 06.06.2016 року за №89/01-16 відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця (а.с. 17) Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку\~ст. 60 ЦПК України\~докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Обєктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки (ст.179 ЦК України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав. Згідно довідки № 778 КП Фастівської міської ради Фастівського бюро технічної інвентаризації від 13.06.2016 року будинок № 83 по вулиці Тітова в м. Фастові Київської області зареєстрований по праву приватної власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Фастівською міською держнотконторою від 23.10.1992 року, р.№ 2106. У Фастівському БТІ зареєстровано 23.10.1992 року в реєстрову книгу № 43, реєстраційний номер 3585. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадщину після смерті батька прийняв позивач, оскільки постійно проживала разом з померлим в спадковому будинку на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що\~ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тому набув право спадкування на житловий будинок, але не має правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності правовстановлюючого документа не існує.\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved