Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні належним йому на праві приватної власності будинком у [ADDRESS], шляхом зобов'язання звільнити житлове приміщення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.11.2013 року між сторонами укладено попередній договір купівлі-продажу вказаного будинку та земельної ділянки на якій він розташований. З вересня 2014 року відповідач разом зі своєю родиною заселився та почав проживати у житловому будинку. Розраховуватись за придбання будинку на сьогоднішній день, а також звільняти його відмовляється. 25.06.2015 року від імені та за довіреністю позивача до Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області звернувся її син про усунення перешкод у користуванні майном, на що було отримано висновок працівників міліції в якому вказано, що відповідач разом з дружиною дійсно проживають у будинку з вересня 2014 року, але документів, що надають їм право проживати у будинку у них не маэ. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, оскільки відповідач безпідставно проживає у належному позивачу будинку, звільнити його відмовляється. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серії [NUMBER] від 09.11.2013 року [PERSON] належить жилий будинок в [ADDRESS], загальною площею 100,4 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м. Згідно технічного паспорту на садибний житловий будинок та експлікації приміщень до плану, вказаний будинок складається з коридору площею 5.9 кв.м. жилих кімнат 1-7, площею 14.7 кв.м, 1-8- площею 13.9 кв. м., житлової кімнати площею 11,2 кв. м., кухні-вітальні площею 29,2 кв.м., санвузол 1-6 площею 3.6 кв. м., хол 1-5 площею 15 кв.м. 19.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0352 га., яка розташована на території [ADDRESS], надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в нотаріальній формі на умовах визнаних цим договором. За умовами вказаного договору сторони зобов'язались у строк з 19.11.2013 року по 19.11.2014 року укласти основні договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. Судом відповідно до комісійного акту від 20 вересня 2015 року, складеного депутатом Обухівської міської ради, довідки Обухівської міської ради Київської області №1423 від 30.09.2015 року, встановлено, що відповідач не зареєстрований та проживає у спірному будинку. Основні договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки між сторонами на час розгляду справи не укладено. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння,користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] без достатніх на то правових підстав займає житлове приміщення, належне позивачу, внаслідок чого [PERSON] позбавлена можливості користуватись та розпоряджатись власністю, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у спосіб, визначений позивачем. Відповідачем встановлені судом обставини не спростовані, а наявні в матеріалах перевірки Обухівського РВГУ та акту від 20 вересня 2015 року посилання на наявність усної домовленості між сторонами про проживання відповідача у належному позивачу будинку спростовується як зібраними у справі доказами про відсутність у відповідача правових підстав на проживання у будинку так і зверненням позивача до суду з даним позовом. Вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених позивачем судових витрат підлягають задоволенню відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved