Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що між АКБ «Форум», правонаступник якого з 19.04.2010 року є ПАТ «Банк Форум» та [PERSON], 08.07.2008 року було укладено кредитний договір №0328/08/21-КЕ, відповідно до умов якого було відкрито кредитну лінію з лімітом кредитування 50000,00 доларів США, строком по 05.07.2013 року зі сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами. В подальшому між позивачем та відповідачем було укладено низку додаткових договорів, а саме: додатковий договорі № 1 від 08.07.2008 року до кредитного договору № 0328/08/21-КЕ, згідно якого було погоджено графік повернення коштів; додатковий договорі № 2 від 05.01.2009 року до кредитного договору № 0328/08/21-КЕ, згідно якого було змінено графік повернення коштів; додатковий договорі № 3 від 06.07.2008 року до кредитного договору № 0328/08/21-КЕ, згідно якого було змінено графік повернення коштів; додатковий договорі № 4 від 16.12.2010 року до кредитного договору № 0328/08/21-КЕ, згідно якого було змінено реквізити рахунків для повернення коштів; додатковий договорі № 5 від 16.12.2011 року до кредитного договору № 0328/08/21-КЕ, згідно якого була проведена реструктуризація кредитної заборгованості та змінено валюту зобов'язання з долара США на гривню за курсом міжбанківського валютного ринку України, шляхом проведення конвертації залишку основної заборгованості з приєднанням до неї суми яка становить 50 відсотків несплачених процентів, нарахованих на дату що передує дню конвертації, що разом становить заборгованість по кредиту в сумі 53170,84 доларів США, що за курсом 8,045 за 1 долар США становитиме 427759,41 грн. А також було змінено п.1.1 кредитного договору, згідно якого банк надає позичальнику кредитні кошти в сумі 427759,41 грн. строком до 04.07.2033 року, та п.1.3 кредитного договору, яким змінено проценти за користування кредитними коштами, встановлено в розмірі 15% річних. З метою забезпечення виконань зобов'язань відповідача-1, 08.07.2008 року між позивачем та відповідачем-2 [PERSON] було укладено договір поруки. Згідно з п.3.1 договору поруки, у випадку не виконання зобов'язань по кредитному договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 16.12.2011 року між позивачем та відповідачем-2 було укладено додатковий договір до договору поруки від 08.07.2008 року. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю, у відповідності до умов кредитного договору та надав відповідачу-1 кредитні кошти на підставі заяви на видачу готівки № 14566 від 08.07.2008 року, у розмірі 50000,00 доларів США. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору позичальник зобов'язується за несвоєчасне повне або часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну або часткову сплату процентів сплачувати пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення. Станом на 17.08.2015 року відповідачу за порушення кредитних зобов'язань нарахована пеня за прострочення кредитом та процентами у розмірі 45813,63 грн. Станом на 17.08.2015 року за відповідачем числиться заборгованість перед банком у сумі 560015,18 грн., яка складається: 4827,81 грн. - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 414857,92 грн. - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів, 88824,19 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 5691,63 грн. - поточна заборгованість за нарахованими процентами, 45813,63 грн. - сума пені з розрахунку 0,2 % в день за простроченими процентами. У судове засідання 04.12.2015 року представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав до суду заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, на підставі наявних документів у справі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 67). Відповідачі до суду двічі не з'явились, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені (а.с. 60-61; 69-70), про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до частини 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У відповідності до частини 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Абзацом 2 п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Судом встановлено, що між АКБ «Форум», правонаступник якого з 19.04.2010 року є ПАТ «Банк Форум» та [PERSON], 08.07.2008 року було укладено кредитний договір № 0328/08/21-КЕ, відповідно до умов якого було відкрито кредитну лінію з лімітом кредитування 50000,00 доларів США, строком по 05.07.2013 року зі сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами (а.с.11-13). В подальшому між позивачем та відповідачем було укладено низку додаткових договорів, а саме: додатковий договорі № 1 від 08.07.2008 року до кредитного договору № 0328/08/21-КЕ, згідно якого було погоджено графік повернення коштів (а.с. 14-15); додатковий договорі № 2 від 05.01.2009 року до кредитного договору № 0328/08/21-КЕ, згідно якого було змінено графік повернення коштів (а.с.16-17); додатковий договорі № 3 від 06.07.2008 року до кредитного договору № 0328/08/21-КЕ, згідно якого було змінено графік повернення коштів (а.с.18-19); додатковий договорі № 4 від 16.12.2010 року до кредитного договору № 0328/08/21-КЕ, згідно якого було змінено реквізити рахунків для повернення коштів (а.с.20-21); додатковий договорі № 5 від 16.12.2011 року до кредитного договору № 0328/08/21-КЕ, згідно якого була проведена реструктуризація кредитної заборгованості та змінено валюту зобов'язання з долара США на гривню за курсом міжбанківського валютного ринку України, шляхом проведення конвертації залишку основної заборгованості з приєднанням до неї суми яка становить 50 відсотків несплачених процентів, нарахованих на дату що передує дню конвертації, що разом становить заборгованість по кредиту в сумі 53170,84 доларів США, що за курсом 8,045 за 1 долар США становитиме 427759,41 грн. А також було змінено п.1.1 кредитного договору, згідно якого банк надає позичальнику кредитні кошти в сумі 427759,41 грн. строком до 04.07.2033 року, та п.1.3 кредитного договору, яким змінено проценти за користування кредитними коштами, встановлено в розмірі 15% річних (а.с. 22-29). Відповідно до п. 4.1. кредитного договору позичальник зобов'язується за несвоєчасне повне або часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну або часткову сплату процентів сплачувати пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення (а.с.12). Судом встановлено, що Банк виконав повністю свої зобов'язання у відповідності до умов кредитного договору та надав відповідачу-1 кредитні кошти на підставі заяви на видачу готівки № 14566 від 08.07.2008 року, у розмірі 50000,00 доларів США (а.с. 32). З метою забезпечення виконань зобов'язань відповідача-1, 08.07.2008 року між позивачем та відповідачем 2 [PERSON] було укладено договір поруки (а.с.30). Згідно з п.3.1 договору поруки, у випадку не виконання зобов'язань по кредитному договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 16.12.2011 року між позивачем та відповідачем-2 було укладено додатковий договір до договору поруки від 08.07.2008 року (а.с. 31). Уклавши з позивачем зазначений кредитний договір та договір поруки, отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач-2 та позичальник порушили свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 17.08.2015 року становить 560015,18 грн., яка складається: 4827,81 грн. - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 414857,92 грн. - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів, 88824,19 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 5691,63 грн. - поточна заборгованість за нарахованими процентами, 45813,63 грн. - сума пені з розрахунку 0,2 % в день за простроченими процентами (а.с.7-10 розрахунок заборгованості). Таким чином, станом на 17.08.2015 року за відповідачами по укладеному з позивачем кредитному договору та договору поруки рахується заборгованість на загальну суму 560015,18 грн. Отже, уклавши з банком зазначений кредитний договір та договір поруки та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідачі порушили взяті на себе договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яку суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача. Враховуючи зазначене та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, які слід задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.22 ч. 1. ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Як вбачається з поданих до суду документів до суду звернувся представник уповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Таким чином встановлено, що позивача звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з пп.1 п.1 ч.2 ст.4 цього ж Закону, ставка судового збору за подачу до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (в редакції на дату звернення до суду, а саме: квітень2015 року, а.с. 2). Відповідно до ст. 8 Закону України. «Про Державний бюджет України на 2015 рік», встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату в розмірі 1218,00 грн. Як вбачається з даного позову він є позовом майнового характеру, ціна позову становить 560015,18 грн., позов задоволений в повному обсязі, тобто судовий збір за подання позову до суду становить 1 відсоток ціни позову, але не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 3654,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved