Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], до його повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що за час сумісного проживання у цивільному шлюбі з відповідачем, мають сина [PERSON], [INFO], який перебуває на його утриманні. Внаслідок виникнення між ним та відповідачем непорозумінь вони проживають окремо. Відповідач, матеріальної допомоги не надає, не приймає участі у вихованні сина та не цікавиться його уподобаннями. Добровільно сплачувати аліменти на утримання сина не бажає. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Пояснив, що у липні 2017 року забрав сина проживати до себе в Хмельницьку область, оскільки відповідач належним чином не здійснювала за ним догляд, син був дуже худий, в порваній одежі тощо. З цього часу, відповідач не цікавиться життям сина, в тому числі не надає матеріальної допомоги на його утримання. Представник позивача підтримав вимоги позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та зазначила, що відповідач забрав сина та не надає їй спілкуватися з ним. Аліменти сплачувати не згодна, так як позивач силоміць відібрав у неї сина, вона намагалася його повернути, але через те, що їй невідомо було адресу фактичного місця проживання позивача, вона такої змоги не мала. Заслухавши позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено,що сторони перебували у цивільному шлюбі, на даний час проживають окремо. З свідоцтва про народження встановлено, що сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який, згідно довідки Бірківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, знаходиться на утриманні позивача [PERSON] та проживає з ним без реєстрації в будинку [ADDRESS], навчається в 1 класі Новосільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів (а.с. 4, 8-10). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз?яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За змістом статті 180 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки на його утриманні знаходиться неповнолітній син від їх цивільного шлюбу з відповідачем, а остання відмовляється від виконання своїх обов'язків щодо надання матеріальної допомоги на утримання сина. Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що позивач силоміць забрав у неї сина, оскільки такі доводи не підтверджені належними доказами. Зі слів відповідача, позивач забрав у неї сина ще у серпні 2017 року, однак до моменту розгляду справи в суді, відповідач не надала переконливих доказів, що вона будь-яким чином намагалася повернути сина (пройшло більше півроку, а син продовжує проживати з батьком і відповідач не здійснює жодних дій щоб його повернути). Разом з тим, враховуючи сімейний та матеріальний стан відповідача, суд вважає, що стягнення аліментів з неї у розмірі ? частини від заробітку (доходу) є не справедливим. Зокрема, відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, один з яких навчається у вищому навчальному закладі, а друга у школі, проживає без реєстрації, земельних ділянок та земельних паїв не має, крім заробітної плати інших доходів не має, чоловік працює не офіційно, відповідач працює листоношею (поштарем) та отримала з жовтня 2017 року по лютий 2018 року всього 5203, 97 грн. (а.с. 34-37). Тобто, відповідач отримує не значний дохід, утримує сина, який навчається у іншому місті та повинна забезпечувати (утримувати) свою малолітню доньку, яка також навчається у школі, чоловік офіційно не працевлаштований, отже має мінливий дохід. Разом з тим, позивач офіційно працевлаштований, має місце реєстрації та фактичне місце проживання, крім сина інших дітей на утриманні не має, а тому суд вважає, що стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/12 частини від її заробітку (доходу) є справедливим, достатнім для утримання позивачем свого сина та необхідним у даному випадку. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову. Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial