Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, не виплаченої йому при звільненні, в розмірі 195568,32 грн. Обґрунтовуючи вимоги, зазначив, що з 21.04.2015 року працював на посаді начальника виробничо-диспетчерського відділу Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння». 19.02.2020 року його було звільнено з займаної посади згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників. На момент звернення до суду з даним позовом відповідач заборгував заробітну плату в розмірі 195568,32 грн., яка до цього часу не сплачена. Виходячи з цього, просив задовольнити позов, стягнути з відповідача суму боргу по заробітній платі в розмірі 195568,32 грн. Ухвалою від 26.03.2020 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву. Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження 27.04. 2020 року. Станом на день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву суду не надав, лише 05.05.2020 року направив довідку №119 від 30.04.2020 року, отриману судом 18.05.2020 року, про заборгованість по заробітній платі позивача із зазначенням розміру боргу. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата працівникам виплачується у строки,передбачені колективним договором,але не рідше двох разів на місяць. Відповідно до ч. 1 ст.116 КЗпП України виплата всіх сум належних працівнику від підприємства сум провадиться в день звільнення, а в разі відсутності працівника в день звільнення - не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Отже, законодавство України прямо покладає на власника обов`язок повного розрахунку з працівником з виплатою йому всіх сум, що йому належать, в день звільнення. Судом встановлено, що позивач відповідно до наказу про прийняття від 21.04.2015 року №108-к працював з 21.04.2015 року на посаді начальника виробничо-диспетчерського відділу Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» з посадовим окладом 22600 грн. Наказом № 41-к від 19.02.2020 року позивач був звільнений із займаної посади за ст.40п.1 КЗпП України. Днем звільнення вважається останній день роботи. У цей день працівникові має бути повністю виданий розрахунок із заробітної плати. В день звільнення позивач працював, знаходився на робочому місці, але на момент звільнення відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в розмірі 197568,32 грн. В подальшому борг підприємством був частково сплачений, проте повний розрахунок позивач не отримав по теперішній час, що підтверджується довідкою відповідача про заборгованість по заробітній платі із зазначенням розміру боргу в сумі 196568,32 грн. Так, з довідки-розрахунку №119 від 30.04.2020 року, наданої відповідачем, вбачається, що загальна заборгованість підприємства по заробітній платі перед позивачем станом на 30.04.2020 року складає 196568,32 грн. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність правових підстав для їх задоволення. З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1965,68 грн.

Outcome: approved