Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, суми індексації та компенсації моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він працював на державному підприємстві Світловодський завод «Калькулятор» з 10.08.1972р. по 23.10.1997р. і був звільнений на підставі ст.40 п.1. КЗпП України за скороченням штатів. При звільненні з ним не було проведено повного розрахунку по заборгованій заробітній платі в сумі 138 грн. 67 коп., яку просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати в сумі 710 грн. 31 коп., індексацію заробітної плати в сумі 232 грн. 02 коп. та компенсацію моральної шкоди, завданою несвоєчасністю виплати заробітної плати в сумі 5000 грн., які просить стягнути з відповідача. На судове засідання не зявився представник позивача,надавши заяву про розгляд справи без її участі, проти заочного порядку розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд задовольнити позов з підстав, передбачених Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про індексацію грошових доходів населення»,Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати». Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Світловодський завод «Калькулятор» з 10.08.1972р. по 23.10.1997р. та був звільнений на підставі ст.40 п.1. КЗпП України за скороченням штатів, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці (а.с. 18,19). Відповідно до архівної довідки № Ас-387/15 від 06.08.2015р. заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає 138 грн. 67 коп. (а.с. 20). Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працiвника виплата всiх сум, що належать йому від підприємства, установи, органiзацiї, проводиться в день звiльнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенi суми мають бути виплаченi не пiзнiше наступного дня пiсля пред'явлення звільненим працiвником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разi спору про розмiр сум, належних працiвниковi при звiльненнi, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цiйстаттi строк виплатити не оспорювану ним суму. Доказів того, що вказана сума була сплачена позивачу відповідач не надав, тому суд вважає доведеним факт існування заборгованості по заробітній платі, яка належить до виплати [PERSON], а позовні вимоги в цій частині, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Структуру заробітної плати визначено ст. 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата, зокрема, це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Суми виплат, повязані з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з п.п.2.2.7«Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004р. №5. Таким чином, суми індексації заробітної плати та компенсація втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати є складовими частинами заробітної плати (додатковою заробітною платою). Частиною 2 ст.233 КЗпП України передбачено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013р. №9рп/2013 визначено, що положення ч.2 ст.233 КЗпП України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсація втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, саме як складових належної працівнику заробітної плати, без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Відповідно до норм Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, зокрема ст.2, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Відповідно до ст. 4Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» спори, що виникають з питань індексації грошових доходів населення, вирішуються у судовому порядку. Позивачем було надано суду розрахунок суми індексації заробітної плати в сумі 232 грн. 02 коп. (а.с. 28-30). Перевіривши правильність розрахунку суд погоджується з вказаною сумою, а тому індексація заробітної плати підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку. Відповідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» передбачається компенсація втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, нарахування проводиться відповідно індексу зростання цін на споживчі товари і послуги згідно закону. Відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Відповідно до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого,але не виплаченого доходу на індекс інфляції за період невиплати. Позивачем було надано суду розрахунок втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати в сумі 710 грн. 31 коп. Перевіривши правильність розрахунку суд погоджується з вказаною сумою, а тому компенсація втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку. Представник відповідача та арбітражний керуючий проти позову не заперечували, доказів на спростування позовних вимог не надали. Таким чином, у судовому засіданні знайшло підтвердження ствердження позивача щодо не проведення з ним повного розрахунку відповідачем, під час його звільнення, не нарахування сум індексації та суми компенсації втрати частини заробітної платиу звязку з порушенням строків її виплати, а том у позовні вимоги щодо стягнення компенсації втрати частини заробітної платиу звязку з порушенням строків її виплати та суми індексації підлягають задоволенню. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторони виникає спір. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачено, що вiдшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працiвнику провадиться у разi, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язкiв i вимагають вiд нього додаткових зусиль для органiзацiї свого життя. В судовому зсіданні було встановлено, що позивача було звільнено 23.10.1997р. за скороченням штатів та з ним не було проведено повного розрахунку під час його звільнення та не нарахування сум індексації та суми компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати. Зазначені обставини обумовлюють настання моральних страждань на час звільнення працівника та після його звільнення, в звязку з невиплатою боргу із заробітної плати, що вимагає від звільненого працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Проте позивачем не був доведений заявлений ним розрахунок матеріального еквіваленту відшкодування моральної шкоди, в сумі 5000,0 грн., а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині відшкодування заподіяної порушенням трудових прав позивача моральної шкоди, частково, в сумі 1000,0 грн. Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України та у звязку з задоволенням позовних вимог судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене

Outcome: partial