Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 720,00 дол.США за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.03.2017 відповідачем видано розписку про те, що він позичає у позивача зазначені суми грошових коштів та зобов'язується повернути кошти у визначені сторонами строки. Відповідач під будь-яким приводом ухиляється від виконання своїх зобов'язання, тим самим завдаючи позивачу моральні страждання, а тому просить позов задовольнити повністю. У судовому засіданні представник позивач підтримав позов та просить такий задовольнити з метою захисту порушеного права позивача. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, а тому зі згоди позивача, суд постановив ухвалу, яка внесена до журналу судового засідання, про повторний порядок заочного розгляду справи з дотриманням вимог, встановлених ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. У відповідності до ст.11 ЦПК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Судом встановлено, що 21 березня 2017 року [PERSON] «отримав від [PERSON] у борг гроші у сумі 600 доларів США та зобов'язався їх повернути до 01.06.2017. У разі несвоєчасного повернення боргу пеня складає 120 доларів США», тобто між ними укладено договір позики, де позивач виступає кредитором, а відповідач позичальником. Оригінал розписки оглянуто у судовому засіданні та долучено до матеріалів цивільної справи №464/3993/17. Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк, а за умовами ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. За умовами ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з умов договору позики від 21.03.2017 позивач вправі нарахувати відповідачу за неналежне виконання своїх грошових зобов'язань пеню в розмірі 120 доларів США. Відтак, враховуючи відсутність доказів повернення позики відповідно до вимог ст.545 ЦК України, те, що відповідач всупереч ст.128 ЦПК України письмове заперечення проти позову із зазначенням доказів, що підтверджують його заперечення, не надав, а тому з нього на користь позивача слід стягнути за розпискою від 21 березня 2017 року позичені кошти у сумі 600 доларів США та пеню за несвоєчасне повернення боргу у розмірі 120 доларів США, а всього у сумі 720 доларів США, що становить за курсом НБУ на день ухвалення рішення суду у розмірі 19899,97 грн. - боргу за договорами позики, а позово задовольнити повністю. Вирішуючи поділ судових витрат суд враховує наступне. Згідно з ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.11, 16, 526, 530, 545, 625, 1046-1049 ЦК України та

Outcome: approved