Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадщину, яка складається з житлового будинку №31 по вул. Донецька (Шаумяна) у м. Лисичанську Луганської обл., який належить померлій на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON] та декларації про готовність до експлуатації обєкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, серія та номер ЛГ 142162340301, виданого 22.08.2016 р. Департаментом Державної Архітектурно-будівельної інспекції у Луганській області, загальна площа 138 кв.м., житлова площа 68,9 кв.м., земельної ділянки за адресою Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Донецька, буд. 31, площею 1000 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 4411800000:23:001:0037, яка належить померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Лисичанською міською радою 18 січня 2007 р. та земельної ділянки за адресою Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Донецька, буд. 31, площею 0,0869 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 4411800000:23:001:0038, яка належить померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Лисичанською міською радою 18 січня 2007 р., в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON], яка померла 10 квітня 2018 р. Позивач у наданій суду письмовій заяві позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача у письмовій заяві позов визнав, попереджений про наслідки визнання позову, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 10 квітня 2018 р. померла дружина позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку №31 по вул. Донецька (Шаумяна) у м. Лисичанську Луганської обл., який належить померлій на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON] та декларації про готовність до експлуатації обєкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, серія та номер ЛГ 142162340301, виданого 22.08.2016 р. Департаментом Державної Архітектурно-будівельної інспекції у Луганській області, загальна площа 138 кв.м., житлова площа 68,9 кв.м., земельної ділянки за адресою Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Донецька, буд. 31, площею 1000 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 4411800000:23:001:0037, яка належить померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Лисичанською міською радою 18.01.2007 р. та земельної ділянки за адресою Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Донецька, буд. 31, площею 0,0869 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 4411800000:23:001:0038, яка належить померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Лисичанською міською радою 18.01.2007 р. Позивач прийняв спадщину, подавши до Лисичанської державної нотаріальної контри, спадкова справа у нотаріуса №225/2018, номер у Спадковому реєстрі 63184579. Державний нотаріус Лисичанської державної нотаріальної контори [PERSON] постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.11.2018 р. відмовив позивачу в видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на підставі того, що немає можливості отримати інформацію, необхідну для вчинення нотаріальної дії. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 53763760, був посвідчений заповіт від імені [PERSON] від 24.05.1986 р., реєстр №2-1271, посвідчений Пятою Макіївською державною нотаріальною конторою, місце зберігання якого Донецький обласний державний нотаріальний архів, який знаходиться на непідконтрольній українській владі території, а саме у м. Донецьку. Однак дружина позивача ніколи не бувала у м. Макіївка, не складала заповіту, оскільки вони постійно мешкали разом та будь-хто з заявою про прийняття спадщини за заповітом до Лисичанської державної нотаріальної контори, де зберігається спадкова справа, не звертався, про що свідчить довідка Лисичанської державної нотаріальної контори. Згідно ст. 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив. Згідно ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Суд вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову представником відповідача слід прийняти. На підставі викладеного,

Outcome: approved