Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про звільнення майна з під арешту та виключення його з акту опису та арешту майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2001 року. Постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу виконавчої служби Одеського обласного Управління юстиції від 06.10.2004 року, накладено арешт на вказану квартиру, як на майно ДП ДАК Хліб України «Одеський комбінат хлібопродуктів». Оскільки позивачка не є стороною у виконавчому провадженні, та спірна квартира належить їй на праві власності вона просить суд звільнити вказану квартиру з під арешту, та виключити її з акту опису та арешту майна. Представники позивачки надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, та від них не надійшло заяв про розгляд справи за їх відсутності, тому суд відповідно до ст..ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом належними доказами встановлено, що позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2001 року. Постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу виконавчої служби Одеського обласного Управління юстиції від 06.10.2004 року, накладено арешт на вказану квартиру, як на майно ДП ДАК Хліб України «Одеський комбінат хлібопродуктів». У відповідності до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, аналізуючи факти та відповідні правовідносини, суд вважає що позивачка правомірно звернулася до суду з позовом про звільнення майна з під арешту та виключення його з акту опису та арешту майна, та цей позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved