Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, де просить розірвати шлюб з відповідачкою. Позов мотивує тим, що 09.06.2015 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають доньку Софію, [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою.\~ Зазначає, що їх спільне життя не склалося, так як між ними виникали постійні конфлікти та суперечки в звязку з різними поглядами на життя. Фактично шлюбні відносини між ними припинені після народження доньки. Примирення, збереження шлюбу та спільне проживання неможливі. Спільного господарства не ведуть. Спору щодо місця проживання дитини немає.\~Спір про поділ майна відсутній. Позивач та відповідачка про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі; відповідачка також подала заяву, де вказала, що позов визнає, примирення вважає неможливим, так як вони з позивачем не проживають протягом останнього року. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Судом з позовної заяви та матеріалів справи встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від\~ спільного життя мають малолітню доньку Софію, [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6), яка після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою. Згідно позовної заяви, підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало те, що між ними виникли постійні конфлікти через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що призвело до того, що після народження доньки вони припинили спільне проживання та проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Відповідачка подала заяву, де вказала, що позов изнає, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач просить заходів щодо збереження шлюбу не вживати, зазначаючи, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні відносини з вересня 2015 року, тривалий час проживають окремо. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved