Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON], [INFO], ІПН - [NUMBER], право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 20 травня 2007 року на земельну ділянку, кадастровий номер 1223286000:01:004:0132, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,000 га, яка розташована на території Попасненської сільської ради, яка належала спадкодавцю на підставі розпорядження голови Новомосковської державної адміністрації № 190 від 04 березня 2003 року, та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 26836, державний акт на право приватної власності на землю ІV-ДП № 011501. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 травня 2003 року мати позивача - [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 011501, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 26836, відповідно до якого, на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 190 від 04 березня 2003 року їй передано у приватну власність земельну ділянку площею 5,000 га, яка розташована на території Попасненської сільської ради. Землю передано для ведення товарною сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1223286000:01:004:0132. 20 травня 2007 року [PERSON] померла. Позивач, як спадкоємець за законом, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але через відсутність оригіналу державного акту на землю, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину: земельну ділянку, яка розташована на території Попасненської сільської ради, площею 5,000 га. Позивач до суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач, третя особа у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, згідно з якими просили розглянути справу за відсутності представників. Не заперечили проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. [PERSON] на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 190 від 04 березня 2003 року отримала у приватну власність земельну ділянку площею 5,000 га, яка розташована на території Попасненської сільської ради. Землю передано для ведення товарною сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1223286000:01:004:0132, про що 15 травня 2003 року видано державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 011501, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 26836. Означене підтверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 21 листопада 2012 року № 01-09-2589. 20 травня 2007 року [PERSON] (мати позивача) померла. Позивач, як спадкоємець за законом, звернувся 20 листопада 2007 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою нотаріуса від 24 травня 2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В зв'язку з наведеним, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту належності [PERSON] спірної земельної ділянки, прийняття позивачем спадщини, відсутністю інших спадкоємців, відсутність доказів на підтвердження відчуження первісним власником, спадкоємцем власника нерухомого майна на користь третіх осіб, неможливість внаслідок смерті вчинення дій щодо відновлення правовстановлюючих документів на право власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved