Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заробітної плати, індексацію за невиплачену заробітну плату і відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 18.08.2015 року позивач прийнятий на роботу до філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» на посаду начальника автоколони №2 відділу експлуатації транспорту автотранспортного парку. Відповідачем встановлено розмір оплати праці за посадою позивача, яка складається з посадового окладу у розмірі 4 000,00 грн. та премії у розмірі 6 000,00 грн. Однак, з невідомих причин відповідач не виплатив [PERSON] заробітну плату за два місця, а саме за серпень 2015 року та вересень 2015 року. Заборгованість відповідача по заробітній платі складає 17 028,88 грн. Такі дії ТОВ «Комплекс Агромарс» заподіяли [PERSON] моральних страждань. Таким чином позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав, з підстав викладених у позовній заяві та просив задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили відмовити в їх задоволенні, надавши письмові заперечення. Заслухавши позивача, представників відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Як вбачається з копії наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» Філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» від 17.08.2015 року №726 КА/к-п «Про прийняття», [PERSON] прийнято на посаду начальника автоколони №2 відділу експлуатації транспортного автотранспортного парку 18.08.2015 року, зі строком випробування 3 місяці, з оплатою праці відповідно до штатного розпису. Крім того, з наданих відповідачем відомостей на виплату грошей за серпень 2015 року №823, №822, №821 та вересень 2015 року №902, №903, №901 вбачається, що ТОВ «Комплекс Агромарс» Філія «Гаврилівський птахівничий комплекс» проводило виплату грошей [PERSON] Вказані суми виплачених коштів відповідають й наданим відповідачем розрахунку нарахованої та виплаченої заробітної плати за серпень 2015 року [PERSON] нараховано 4 477,50 грн., з яких утримано (НДФЛ, ЄСВ) в сумі 875,80 грн., виплачено 3 601,70 грн. Крім того, згідно наданого відповідачем розрахунку нарахованої та виплаченої заробітної плати за вересень 2015 року [PERSON] нараховано 9 950,00 грн., з яких утримано (НДФЛ, ЄСВ) в сумі 1 946,22 грн., виплачено 8 003,78 грн. Вказані суми нарахованої виплаченої заробітної плати повністю співпадають з «Відомостями на виплату грошей» за червень за серпень 2015 року №823, №822, №821 та вересень 2015 року №902, №903, №901, які оплачувалися шляхом перерахування грошових коштів відповідно до платіжних доручень. Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. В свою чергу Кодексом законів про працю України дано визначення заробітної платні, де в ст.94 зазначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Зазначене визначення повністю кореспондується до ст.1 ЗУ «Про Оплату праці». Відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» структуру заробітної плати становлять основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Строки оплати праці, передбачені ст.115 Кодексу законів про працю України та ст.24 Закону України «Про оплату праці». Згідно до ч.1 ст.115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходить з того, що відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльність відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, проте до цих вимог також застосовуються положення ст.11 ЦПК України, щодо надання належних та допустимих доказів її спричинення. Згідно положень ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»( з урахуванням змін та доповнень, внесених Постановою пленуму Верховного Суду України від 25.05.2005 р. №5) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, позивачем не доведено заявлені позовні вимоги, що є його обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.10 ЦПК України, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі статей 10, 11, 60, 88, 213-218 ЦПК України,

Outcome: dismissed