Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, що підписана представником позивача адвокатом [PERSON], повноваження якої підтверджені ордером серії ОД №150926 від 16.07.2018р. про стягнення з відповідача суму боргу в розмірі 28000 гривень, інфляційні втрати в розмірі 791,27 гривень, три проценти річних 350 гривень, витрати по сплаті правничої допомоги у розмірі 3000 гривень, витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.01.2018р. надала відповідачу позику в розмірі 28000 гривень строком до 31.01.2018р., на підтвердження якої відповідачем складена та підписана власноручно розписка, копія якої додана до позовної заяви. Однак відповідач вимоги умов договору позики не виконала не повернула суму боргу у визначений строк, у звязку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням інфляційних втрат, 3% річних, витрати на правову допомогу та сплату судового збору. Разом з позовом представник позивача надав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу, а саме на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою суду від 03.09.2018р. позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 03.09.2018р. заяву про забезпечення позову повернуто заявнику. 20.09.2018р. до суду надійшла заява від представника позивача про усунення недоліків (надано оригінал ордеру) на виконання наведеної ухвали суду. Ухвалою суду від 25.09.2018р. продовжено позивачу процесуальний строк для усунення недоліків у справі №520/10599/18. 10.10.2018р. до суду надійшла заява від представника позивача про усунення недоліків - надано квитанцію про сплату судового №11263 від 08.10.2018р. Ухвалою суду від 16.10.2018р. відкрито спрощене позовне провадження з розглядом справи без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов не надав. Копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами та ухвалу про відкриття провадження отримав 30.10.2018р. 08.11.2018р. від представника позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить\~відповідачу,\~а саме\~на квартиру\~[ADDRESS].\~Заява вмотивована тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань повернення позики, та вважає що існує досить висока ймовірність факту, що відповідач може здійснити відчуження квартири в будь-який момент на користь третіх осіб, що, на думку позивача, може значно утруднити або взагалі зробити неможливим його виконання. Ухвалою суду від 12.11.2018р. в задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову по справі відмовлено. Інших заяв та клопотань від сторін по справі не надійшло. Судом встановлено, щовідповідно до розписки від 22.01.2018р. (а.с. 6) [PERSON] отримано у борг від [PERSON] грошову суму у розмірі 28000 гривень строком до 31.01.2018р. 16.07.2018р. між позивачем (Клієнт) та адвокатом [PERSON] (Адвокат), яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2047 від 31.05.2011р., укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 9-10). Пунктом 1.1. наведеного договору визначено, що адвокат приймає на себе зобовязання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта в обсязі та на умовах, встановлених договором та за домовленістю сторін. Розмір гонорару за надання правової допомоги відповідно до п. 4.1. договору встановлений у розмірі 3000 гривень за підготовку, подачу позовної заяви, заяви про забезпечення позову та прийняття участі у судових засіданнях. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 17.07.2018р. адвокатом [PERSON] прийнято від позивача 3000 гривень за послуги адвоката (а.с. 13). Іншихналежних та допустимих доказів учасниками справи до суду ненадано. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що випливають з договору позики. Встановивши фактичні обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047\~ЦК України\~\~договір позики\~укладається у\~письмовій формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу.\~ Стаття 625\~ЦК України\~визначає,\~що боржник\~не звільняється\~від відповідальності\~за неможливість\~виконання ним\~грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 204 ЦК України передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено та не спростовано відповідачем, що між ними укладений договір позики, який не виконаний відповідачем у визначений строк, чим порушено право позивача на своєчасне отримання грошових коштів переданих за договором позики, що є підставою для задоволення позову про стягнення боргу з урахуванням інфляційних втрат татрьох процентів річних відповідно до розрахунку наведеного позивачем у позові. Статтею 59 Конституцією України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витратина професійну правничу допомогу. Стаття 137 ЦПК України визначає, що \~витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаютьсяу разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України, оцінивши, суд приходить до висновку, що з відповідача\~підлягає стягненню сума понесених та документально підтверджених позивачем судового збору в сумі 704,80 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 3000 гривень. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.55,59 Конституції України, ст.ст.\~204, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved