Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 22 грудня 1990 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . У шлюбі у них народилися двоє малолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату взаємних почуттів, постійні сварки, непорозуміння. Це призвело до припинення шлюбних відносин, спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно у сторін немає. Сторони проживають окремо з червня 2009 року. Зазначає, що за таких обставин примирення з відповідачем неможливе, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд шлюб розірвати, судові витрати стягти з відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити в підготовчому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, позовні вимоги визнає у повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення в підготовчому судовому засіданні, про що надала суду відповідну заяву. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 1990 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.8). У шлюбі у них народилися двоє малолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] (а.с.6-7). Сторони однією сім`єю не проживають десять років, миритися не бажають, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли. Відповідно до ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя сторін не склалося через втрату взаємних почуттів, постійні сварки, непорозуміння. Подружжя припинили шлюбні відносини та тривалий час проживають окремо. За наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства, тому надалі є недоцільним. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Відповідач не заявляла про відновлення їй дошлюбного прізвища - « Дюра », тому після розірвання шлюбу надалі іменується прізвищем, отриманим після реєстрації шлюбу з позивачем.

Outcome: approved