Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Територіальної громади Селидівської міської ради Донецької області про визнання права власності на спадкове майно за законом - ? частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 34,1 кв.м., що належав [PERSON], який помер [INFO]. Рішенням суду встановлений факт проживання з [PERSON] однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Вона вчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, але постановою нотаріусу від 31.07.2015 року йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на домоволодіння, ним не надано підтверджуючих документів про право власності. Просила суд, визнати за ним право власності на домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 34,1 кв.м. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутності, за участі представника, просить задовольнити позовні вимоги. Представник позивача, що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача Селидівська територіальна громада у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.11.2003 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності із часткою ? на підставі договору купівлі-продажу ? частини житлового будинку від 27.10.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу [PERSON] Рішенням Селидівського міського суду від 22 червня 2015 року встановлений факт спільного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу [PERSON], [INFO], та спадкодавця [PERSON], який помер [INFO], у період з 2000 року по [INFO] - тобто по день смерті [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 28 серпня 2006 року виконкомом Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області, [PERSON] помер [INFO]. Згідно постанови державного нотаріуса Другої селидівської державної нотаріальної контори від 31.07.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру з надвірними будівлями, що є ? часткою житлового будинку (що є спадковим майном) за адресою: [ADDRESS], оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачем було вичерпано всі можливі заходи для встановлення свого права на прийняття спадщини після смерті матері. З урахуванням вищезазначеного,

Outcome: approved