Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що Луганське обласне комунальне спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство «Луганськтеплокомуненерго» (далі - ЛОКСТП «Луганськтеплокомуненерго») є об'єктом спільної власності територіальних громад області, управління яким здійснює Луганська обласна рада згідно рішення Луганської обласної ради від 21.08.2003 № 9/31. ЛОКСТП «Луганськтеплокомуненерго» здійснювало свою господарську діяльність з метою теплопостачання житлового фонду, державних бюджетних організацій комунально-побутових та інших споживачів у м. Ровеньки Луганської області. ЛОКСТП «Луганськтеплокомуненерго» до квітня 2007 року надавало [PERSON], [PERSON] як абонентам, згідно облікового рахунку [NUMBER] який присвоєний відповідно до «Правил користування тепловою енергією», котрі затверджені наказом Міністерства енергетики і електрифікації СРСР від 06 грудня 1981 року №310, послуги теплопостачання в займаному житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі повинні були здійснювати сплату спожитих послуг. Позивач належним чином виконував свої обов'язки у повному обсязі, а відповідачі ухилялися від виконання своїх обов'язків перед позивачем, в результаті чого утворилась заборгованість. Ст. 218 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, для якого передбачена обов'язкова письмова форма, але вона не дотримана, вважається лише в тому випадку недійсний якщо це прямо передбачено в законі. У відношенні договорів про надання житлово-комунальних послуг застереження про недійсність договору в разі не додержання письмової форми немає. Звідси випливає, що договір може бути укладений в усній формі, зокрема шляхом прийняття послуги. Договір вважається дійсним, доки не буде встановлено інше в судовому порядку. Звертає увагу суду, що доказом відносно надання послуг відповідачу є також надання інформації по обліковому рахунку, котра ведеться відповідно до «Правил користування тепловою енергією», які затверджені наказом Міністерства енергетики і електрифікації СРСР від 06 грудня 1981 року №310, а саме - зворотна відомість, котра додана до позову. Станом на 01.10.2013 заборгованість відповідача за надані послуги теплопостачання складає 708,24 грн. Так, не сплата вартості наданих послуг є порушенням норм чинного законодавства оскільки згідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проведення розрахунку інфляційних нарахувань відбувається відповідно до листа ВСУ України від 03.04.1997 р. №62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових рішень». Враховуючи вищевикладене, позивач змушений нарахувати боржникам суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення (який встановлюється Державним комітетом статистики України та щомісячно публікується у офіційних засобах масової інформації, наприклад у газеті центральних органів виконавчої влади «Урядовий кур'єр»), а також три проценти річних від простроченої суми згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Загальна сума заборгованості складає 1580,77 грн., яка обчислювалась, враховуючи: Суму основного боргу - 708,24 грн. Інфляційні нарахування у період з вересня 2005 по вересень 2013 - 685,49 грн. 3% річних у період з вересня 2005 по вересень 2013 - 187,04 грн. Позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання. Однак, ухвалою Ровеньківського міського суду Луганської області від 23.02.2012 року, №2-с-6/12 судовий наказ було скасовано на підставі заяви відповідачів. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненні особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Відповідач періодично сплачував заборгованість, остання сплата у червні 2009 року на суму 140,00 грн., що свідчить про визнання ним свого боргу та переривання строку позовної давності. Звертає увагу суду, що позивач звернувся до суду із заявою від 30.12.2011 про видачу судового наказу в межах строку позовної давності. Просив суд прийняти позовну заяву до розгляду. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь ЛОКСТП «Луганськтеплокомуненерго» загальну суму заборгованості у розмірі: 1580,77 грн. (одна тисяча п'ятсот вісімдесят грн.) 77 коп. Стягнути з відповідачів на користь ЛОКСТП «Луганськтеплокомуненерго» судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. Представник позивача за довіреністю Силенко О.Ю. у судове засідання не з'явилась. Надала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Просила справу розглянути за її відсутності (а.с. 30). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги ЛОКСТП «Луганськтеплокомуненерго» не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Суду надала письмові заперечення, посилаючись на які пояснила, що з позовом не згодна, оскільки не має жодної копійки заборгованості перед позивачем. З матеріалів, доданих до позовної заяви вбачається, що заборгованість обліковується з вересня 2005 року. А вони є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] з 2006 року згідно з рішенням Ровеньківського міського суду від 05.05.2006 року №1467-06. Цю квартири вони купили. А чинне законодавство не передбачає правонаступництва за договором купівлі-продажу. Тобто, навіть при наявності заборгованості у попередніх власників, вони не мають обов'язку щодо його погашення перед кредиторами. Більш того, навіть у попередніх власників зазначеної квартири заборгованість була відсутня. Централізоване опалення в квартирі було підключене 06.07.2006 року вже після набуття ними права власності, про це свідчить акт КП ЖЕК від 11.12.2006 року. До цього моменту ані вони, ані попередні власники послугами не користувались, оскільки система опалення була демонтована, що підтверджується актом КП ЖЕК від 01.11.2005 року і Актом ЕР м. Ровеньки ОКСТП ЛТКО від 01.11.2004 року. На підставі викладеного, просила у позові відмовити за необґрунтованістю. Представник відповідача [PERSON] за угодою - адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, просила відмовити у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю. Вислухавши пояснення відповідача та її представника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Ровеньківського міського суду Луганської області від 05 травня 2006 року (а.с. 36), [PERSON] та [PERSON] в рівних частках є власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. 27.07.2006 року право власності відповідачів [PERSON] та [PERSON] на вищезазначену квартиру було зареєстровано в Комунальному підприємстві «Ровеньківське бюро технічної інвентаризації» Ровеньківської міської ради Луганської області, про що свідчить витяг №11354346 від 27.07.2006 року (а.с. 41). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона була попередньою власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. На момент продажу заборгованості на послуги теплопостачання у неї не було, опалення взагалі було відключене, стояки були закриті спеціальними засобами. Водопостачання, газопостачання, енергопостачання також були відключені і жодної заборгованості не було. Радіатори були демонтовані, з 1999 року теплопостачання надавалось з перебоями. Перед відключенням централізованого опалювання заборгованості у неї не було, теплопостачання було відключене, оскільки вони там не проживали, а проживали за іншою адресою. У неї була довідка про відсутність заборгованості. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що у [PERSON] - колишньої власниці квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], була мокра підлога, була пліснява на стелі, через це хворіла донька. Їй зняли радіатори, всі послуги постачання були відключені до продажу квартири. Перед продажем квартири, заборгованість за теплопостачання була відсутня. У її квартирі опалення не було. Перед продажем квартири був невеликий борг, але він був погашений, вона його сплатила, оскільки його зняли з книжки. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов'язані: при зміні тарифів на теплову енергію повідомляти споживача письмово або в засобах масової інформації в порядку, встановленому законодавством; забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів; здійснювати перерахунок за спожиту теплову енергію із споживачами з урахуванням авансового платежу та показань приладів комерційного обліку теплової енергії протягом місяця після закінчення опалювального періоду. Теплопостачальні організації, які здійснюють діяльність із постачання теплової енергії з використанням власних теплових мереж, зобов'язані забезпечити рівноправний доступ до цих мереж усіх суб'єктів господарської діяльності відповідно до укладених договорів. У разі наявності технічної можливості теплопостачальні організації, що здійснюють постачання теплової енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, який розташований на цій території, в укладенні договору. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до п. 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03 жовтня 2007 року (далі - Правила), користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Відповідно до п. 36 Правил, теплопостачальна організація зобов'язується: забезпечувати протягом обумовленого в договорі часу безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв), підтримувати параметри теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії, на вході в теплову мережу споживача теплової енергії відповідно до температурного графіка теплової мережі, не допускаючи відхилення параметрів, визначених договором. У судовому засіданні встановлено, що станом на 01 січня 2005 року заборгованість за послуги опалення за адресою: [ADDRESS], відсутня, про що свідчить довідка, видана [PERSON] ОКСТП «Луганськтеплокомуненерго» (а.с. 37). Згідно акту КП ЖЕК від 01.11.2005 року (а.с. 38), при обстеженні квартири за адресою: [ADDRESS], встановлено, що опалювальна система була демонтована з 01.11.2004 року, про що свідчить акт ЕР м. Ровеньки ОКСТП «ЛТКЕ» від 01.11.2004 року (а.с. 39) та послугами теплопостачання мешканці квартири не користуються. Згідно акту КП ЖЕК від 11.12.2006 року (а.с. 35), при обстеженні квартири за адресою: [ADDRESS], встановлено, що радіатори до системи центрального опалення не підключені з 06.07.2006 року. Позивач просив суд стягнути заборгованість, яка виникла у відповідачів у період з вересня 2005 року по вересень 2013 року, проте, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] власниками квартири є з 27.07.2006 року, на момент купівлі квартири, заборгованість за послуги теплопостачання була відсутня, та система централізованого теплопостачання у квартирі була відключена з 01.11.2004 року. Окрім того, 29.01.2014 року судом першої інстанції була винесена ухвала про витребування доказів з ЛОКСТП «Луганськтеплокомуненерго», які б підтверджували користування відповідачами послуг теплопостачання та наявність заборгованості за надані послуги, проте ухвала суду позивачем не виконана і жодних повідомлень про причини невиконання до суду не надходило. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Outcome: dismissed