Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено договір № СС292881729220120515 від 15.05.2012 року про обслуговування та кредитування карткового рахунку. Відповідно до умов договору позивач надав позичальникові кредитні кошти в сумі 6 200,0 грн. зі сплатою 41,88% річних. Відповідач не виконав своїх зобов'язань, що спричинило порушення умов договору. У липні 2013 року банк звернувся до суду з позовом до позичальника про стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області у справі № 2/316/854/13 від 18.10.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04.06.2014 року та ухвалою ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.09.2014 року позов було частково задоволено. З позичальника на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором № СС292881729220120515 від 15.05.2012 року. Позивач вважає, що станом на дату подання даного позову заборгованість позичальника перед банком непогашена. Посилаючись на норми ст.ст. 625,599,1050, 1054 ЦК України просить суд стягнути з відповідача по справі заборгованість за користування кредитом у період з 04.04.2013 року до 05.12.2014 року у розмірі 12 393, 38 грн., з яких: - Сума % на строкову кредитну заборгованість складає 3 894,27 грн.; - Сума % на прострочену кредитну заборгованість складає 1 349,11 грн.; - Сума штрафу за кожен випадок прострочення становить 7 000,0 грн.; - Сума простроченої комісії за користування карткою становить 150,0 грн., та стягнути витрати за сплачений судовий збір. В судове засідання представник позивача, що діє на підставі довіреності не з'явився, надав заяву про слухання справи у відсутність представника позивача ( а.с. 22), позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти прийняття судом рішення в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи в його відсутність та допустити до розгляду справи представника за договором про надання правової допомоги - адвоката [PERSON] ( а.с. 24). Представник відповідача, що діє на підставі договору про надання правової допомоги - [PERSON] ( а.с. 25) в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Надала письмові заперечення ( а.с. 26) та усні пояснення відповідно до них. Просить суд відмовити в задоволенні позову. Вислухавши доводи сторони відповідача, дослідив матеріали справи суд прийшов до переконання, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач по даній справі у липні 2013 року вже звертався до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором №СС292881729220120515 від 15.05.2012 року. За результатами розгляду існує судове рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.10.2013року по справі №316/1820/13-ц, пр. №2/316/854/13 ( а.с. 29). Даним судовим рішенням з відповідача на користь позивача стягнуто 3587,76 грн. та судовий збір в розмірі 229,40 грн. Позивач, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04.06.2014 року по справі №22ц/778/1469/14 рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.10.2013року по справі №316/1820/13-ц, пр. №2/316/854/13 залишено без змін ( а.с. 30,31). Позивач, не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу. Згідно ухвали ВССУ від 18.09.2014 року по справі №6-26928св14, судові рішення залишено без змін ( а.с. 32,33). Отримавши ухвалу ВССУ від 18.09.2014 року по справі №6-26928св14, відповідач по справі звернувся до Енергодарського відділення ПАТ «Промінвестбанк» із заявою прийняти платіж та повернути картку ( а.с. 27). Згідно квитанції № QS000053044001 від 21.11.2014 року відповідач сплатив суму заборгованості в розмірі - 3587,76 грн. згідно рішення суду від 18.10.2013 року по справі №316/1820/13-ц, пр. №2/316/854/13 (а.с. 28). Згідно квитанції № QS000053047901 від 21.11.2014року відповідач сплатив суму відшкодування судового збору в розмірі - 229,40 грн. згідно рішення суду від 18.10.2013року по справі №316/1820/13-ц, пр. №2/316/854/13 ( а.с. 28). Позивач в позові зазначає, що станом на дату подання даного позову, тобто на 19 січня 2015 року - заборгованість позичальника перед банком залишається непогашеною, що не відповідає дійсності. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Суд бере до уваги, що тривалий розгляд справи в усіх судових інстанціях відбувався за скаргами позивача по даній справі, а не через бездіяльність відповідача. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до заяви від 26.05.2012 року ( а.с. 5) строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки - та становить 1 рік. Позивачем не враховані вимоги п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України та не звернуто увагу на те, що відповідно до ст. 206, ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили, і так само у разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду сторін та третіх осіб із самостійними вимогами, а також їх правонаступників з тими самими позовними вимогами і з тих самих підстав, а також оспорювання в іншому процесі встановлених судом фактів і правовідносин, не допускається. Також відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно Умов та правил надання банківських послуг, наданих позивачем, мінімальний обов'язковий платіж це розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті позичальником на протязі строку дії картки. Відповідно до п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою (далі - Правила) строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Зі змісту п. 5.4 Правил вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць». Відповідно до п. 9.4 Правил використання платіжної картки у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається. Відповідно до змісту позову відповідач отримав кредит у розмірі 6200,0 грн. з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ч.1 та ч.4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У матеріалах справи відсутні докази про продовження строку дії кредитного договору, а також того, що після закінчення строку дії платіжної картки відповідач по справі, продовжував нею користуватися, або отримував у ПІБ нову кредитну картку, а також наявності грошових коштів на картковому рахунку. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеного у постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Крім того, в долученому до позову розрахунку заборгованості згідно кредитного договору №СС292881729220120515 від 15.05.2012 року не наведено жодних розрахунків про погашення кредиту, та в позовній заяві не вказано цьому нормативного обґрунтування. З огляду на вищевикладене підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed