Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь борг в сумі 21201,02 грн. в тому числі 1218,52 грн. (3% річних). В судовому засіданні позивач збільшив свої позовні вимоги та просить стягнути з [PERSON] на свою користь борг в сумі 22594,25 грн. та 1515,9 грн. (3% річних), всього 24110,15 грн. Мотивуючи свої вимоги позивач вказує, що він 03.04.2006 року надав відповідачу позику у розмірі 2500 доларів США при умові її повернення на першу вимогу. На підтвердження вищевказаного відповідач власноруч склав односторонній договір-розписку позичальника про одержання в борг вказаних коштів. 25.11.2011 року він направив відповідачу вимогу про виконання грошового зобов'язання, в якій вимагав від [PERSON] протягом семи днів повернути йому суму заборгованості в сумі 19961,25 грн. Вказану вимогу відповідач отримав, що підтверджується поштовим повідомленням, однак свої зобов'язання не виконав, грошові кошти не повернув. Збільшив позовні вимоги на підставі того, що з моменту подання позовної заяви змінився офіційний курс гривні до долару США, встановлений Національним банком України з 799.300 грн/100USD до 903.770грн./100 USD, що збільшило борг відповідача. Позивач в судовому засіданні також пояснив, що неодноразово нагадував відповідачу про необхідність повернення боргу, однак з вимогою про повернення коштів звернувся лише в 2011 році. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що кошти по розписці віддавав синові позивача [PERSON]. Віддавав грошима по 100 доларів США та картками поповнення рахунку мобільних телефонів. Вважає, що на сьогоднішній день борг погашено. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила застосувати строк позовної давності до вимог позивача так як позивач звертався до [PERSON] з вимогою про повернення боргу в 2009 році, тобто строк позовної давності сплив на початку 2012 року. Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Судом встановлені слідуючі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно договору позики від 03.04.2006 року, [PERSON] надав [PERSON] 2500 доларів США, що еквівалентно 12500 грн. Згідно вказаної розписки [PERSON] зобов'язався повернути борг на першу вимогу. Договір оформлений в простій письмовій формі та містить відповідні реквізити. Зазначена розписка була виконана власноручно відповідачем із зазначеними умовами цієї позики. Свідок [PERSON], який був допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він був свідком передачі коштів [PERSON] [PERSON], які останній взяв в борг. Ставив свій підпис, як свідок, в розписці. Вказані в розписці кошти, а саме 2500 доларів США, [PERSON] взяв у позивача в 2006 році. Свідок [PERSON], який був допитаний в судовому засіданні пояснив, що він займався бізнесом з [PERSON], останній у нього купував товар. Про те, що позивач [PERSON] надавав кошти [PERSON] в борг він знає. [PERSON] дійсно надавав йому, [PERSON], кошти та картки, однак не в рахунок погашення боргу перед позивачем, а за товар який брав особисто в нього. Згідно вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник, відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. В зв'язку з відсутністю належних та допустимих доказів виконання боржником зобов'язань за договором позики, суд приходить до висновку про те, що між сторонами укладено договір позики, зобов'язання за яким боржником не виконано, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, як обґрунтовані. З відповідача підлягає стягненню сума основного боргу, еквівалентного 2500 доларів США. Так, згідно офіційних відомостей курс НБУ від 25.02.2014 року на дату ухвалення рішення суду курс долара США становить 903,7700 за 100 доларів США. В зв'язку з тим, що, позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний повернути 2500 доларів США в гривні, виходячи з курсу встановленого НБУ України на день вирішення спору, згідно до якого гривневий еквівалент становить 22594,25 грн. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України також підлягають задоволенню позовні вимог про стягнення на користь позикодавця трьох відсотків річних з простроченої суми зобов'язання, яке настало 03.12.2011 року по день ухвалення рішення, що становить 1515,9 грн. З розрахунком трьох відсотків річних з простроченої суми зобов'язання, який наявний матеріалах справи, суд погоджується. Враховуючи викладене, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з боржника на користь [PERSON] з урахуванням суми боргу за договором позики, зі сплатою процентів та трьох відсотків річних з простроченої суми заборгованості становить 24110,15 грн. Представник відповідача [PERSON] заперечуючи проти позову посилалася на те, що позивач звертався з вимогою в 2009 році, однак ні відповідачем ні його представником не надано жодних доказів на підтвердження цього факту. Згідно пояснень позивача він дійсно нагадував відповідачу про необхідність повернення боргу, однак з вимогою звернувся в 2011 році. Будь-яких інших даних матеріали справи не містять. Отже посилання представника відповідача про наявність передбачених ст. 267 ЦК України підстав для відмови в позові є безпідставними та необґрунтованими. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. При подачі позовної заяви позивачем було сплачено 229,40 грн. судового збору, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved