Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ ,,Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з квітня 2012 року він працював на ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на посаді заступника начальника відділу, а з вересня 2012 року на посаді начальника юридичного управління підприємства. Листом від 11.12.2014 року його було повідомлено про звільнення, та надіслано наказ від 23.10.2014 року № 273/ ос про припинення з ним трудового договору на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин з датою звільнення 22.05.2014 року та наказ від 11.12.2014 року № 291/ос «на зміну дати звільнення [PERSON]» відповідно до якого дата звільнення була визначена 16.06.2014 року. Позивач посилається на те, що звільнення було незаконним, та таким, що проведено з порушення норм трудового законодавства України, а саме: згідно листка непрацездатності [NUMBER] виданого 22.05.2014 року, він знаходився на лікарняному, а тому звільнення відповідно до наказу з датою звільнення саме 22.05.2014 року є порушенням норм ч.3 ст. 40 КЗпП України. Позивачем на адресу відповідача було надіслано заяву про розірвання трудового договору, бажання отримати у звязку зі звільненням усі невикористані відпустки та визначення дати розірвання трудового договору датою закінчення заборгованих відпусток. Однак листом відповідача було повідомлено про відмову у задоволені вказаної заяви. Від представника відповідача до суду надійшло заперечення відповідно до яких наказом від 23.10.2014 року начальника юридичного управління [PERSON] було звільнено з посади за прогул без поважних причин. Наказом від 11.12.2014 року дату звільнення [PERSON] було змінено на 16.06.2014 року, у звязку з тим, що останній поштою надав листи непрацездатності. Позивача неодноразово повідомлялося про необхідність прибути до Товариства для ознайомлення з наказом та отримання всіх належних йому виплат. Крім того рішенням первинної профспілкової організації ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» надано дозвіл на звільнення позивача за п.4 ст. 40 КЗпП України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з урахуванням внесених уточнень. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив в повному обсязі. Судом встановлено, що з квітня 2012 року позивач [PERSON] працював на ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на посаді заступника начальника відділу, а з вересня 2012 року на посаді начальника юридичного управління підприємства. Листом від 11.12.2014 року позивача було повідомлено про звільнення, та надіслано наказ від 23.10.2014 року № 273/ ос про припинення трудового договору з [PERSON] як з начальником юридичного управління на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин з датою звільнення 22.05.2014 року та наказ від 11.12.2014 року № 291/ос «на зміну дати звільнення [PERSON]» відповідно до якого дата звільнення була визначена 16.06.2014 року. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 18 постанови від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із послідуючими змінами) при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно зясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевіряти їх відповідність законові. Згідно статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Згідно ч.3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» підлягають задоволенню з урахуванням внесених уточнень, оскільки звільнення з роботи проведено з порушення норм трудового законодавства України, а саме: позивач [PERSON] був звільнений у звязку з відсутністю на роботі без поважних причин, що не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду справи. Так, згідно листка непрацездатності [NUMBER] позивач [PERSON] з 26.06.2014 був непрацездатний. У в зв'язку з чим вказаний наказ № 273/ос від 23.10.2014 року про припинення трудового договору та наказ від 11.12.2014 року на зміну дати звільнення слід визнати незаконними, а [PERSON] підлягає поновленню на посаді начальника юридичного управління ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» з дня його незаконного звільнення. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника, або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до наданої позивачем довідки про доходи середня заробітна плата [PERSON] становить 613,12 грн. в день. Оскільки судом достовірно встановлено, що [PERSON] був звільнений з роботи без законної підстави, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу по 27 травня 2015 року включно, а саме 153 280 грн. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази взявши до уваги думку сторін та пояснення свідка [PERSON] суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» підлягають задоволенню у повному обсязі. Суму судового збору у розмірі 243,60 грн. відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Згідно зі ст. 367 ЦПК України рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved