Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вимоги якого неодноразово уточнював (а.с. 91-92, 145-146), та в обгрунтування якого вказав, що між ЗАТ «ПриватБанк» (назву якого змінено на ПАТ «ПриватБанк») та [PERSON] 17.12.2007 було укладено кредитний договір № МІ-150-07, відповідно до якого останній отримав 185000,00 доларів США зі сплатою 21% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.12.2010. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір застави № М1-150-07, згідно з яким [PERSON] надав позивачу в заставу належне йому майно, а саме транспортні засоби: - RENAULT; модель: PREMIUM 420 DСІ; рік випуску: 2000; тип кузову: сідловий тягач-Е; номер кузова (шасі): VF622GVА000108664; - МІRОFRЕТ; модель: ТRS 3; рік випуску: 1998; тип кузову: н/причіп-рефрижератор-Е; номер кузова (шасі): VS9SА3NS3RА013066; - RENAULT; модель: R 385; рік випуску: 1993; тип кузову: сідловий тягач-Е; номер кузова (шасі): VF6RG04А1RЕР50520; - RENAULT; модель: PREMIUM; рік випуску 1998; тип кузову: фургон-рефрижератор-С; номер кузова (шасі): VF622АСА0А0004411; - RENAULT; модель: PREMIUM; рік випуску: 1999; тип кузову: фургон-рефрижератор-С; номер кузова (шасі): VF622АСА0А0002209; - SСНМІТZ; модель: SКО 27; рік випуску: 2000; тип кузову: н/причіп-рефрижератор-Е; номер кузова (шасі): 357828\\6000002; - DАF, модель: 65.400, рік випуску: 1996; тип кузову: фургон-рефрижератор-С; номер кузова (шасі): ХLRАЕ65NС0Е418634. Всі відомості про обтяження вказаних транспортних засобів 20.12.2007 були зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Позивач, в свою чергу, зобов»язання за кредитним договором виконав повністю, надавши позичальникові кредит в сумі 185 000,00 доларів США. Однак відповідач свої зобов»язання виконав частково, крім того, без письмової згоди заставодержателя, реалізував заставні транспортні засоби іншим особам: [PERSON], [PERSON], ПП «Авто-Альфа», ТОВ «Карго-лайн» та [PERSON] Вказані особи були залучені відповідачами в справі. Позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МІ-150-07 від 17.12.2007 в сумі 360 037,74 доларів США звернути стягнення на заставне майно, а також стягнути з відповідачів судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та заперечив проти його задоволення. Представник третіх осіб також заперечив проти задоволення позову. Інші відповідачі в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких заяв, клопотань до суду не направили. Відповідачі повідомлені про час і місце розгляду справи належним чином, через оголошення у пресі (газета «Урядовий кур»єр» від 11 червня 2015 року, №103). Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив матеріали справи та встановив наступне. 17.12.2007 між ЗАТ «ПриватБанк» (назву якого змінено на ПАТ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № МІ-150-07, відповідно до якого останній отримав кошти в розмірі 185000,00 доларів США зі сплатою 21% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 17.12.2010 (а.с. 22-30). В той же день, в забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір застави автотранспорту № М1-150-07, згідно з яким [PERSON] надав позивачу в заставу належне йому майно, а саме вказані вище транспортні засоби (а.с. 35-40). Всі відомості про обтяження цих транспортних засобів 20.12.2007 були зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Однак, як вказує представник позивача, в ході здійснення моніторингу даного кредиту було встановлено, що [PERSON] реалізував заставні автомобілі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а згодом [PERSON] реалізував придбані автомобілі ПП«Авто-Альфа», ТОВ«Карго-Лайн», [PERSON] Вказана інформація знайшла своє підтвердження в ході розгляду справи (а.с. 84, 137). Оскільки позичальник [PERSON] виконав взяті на себе грошові зобов»язання за кредитним договором №МІ-150-07 від 17.12.2007 лише частково, за ним станом на 05.06.2014 рахується заборгованість в сумі 360 037,74 доларів США, яка складається з: - Заборгованість за кредитом 121 782, 68 доларів США; - Заборгованість за відсотками 137 742, 25 доларів США; - Заборгованість з пені 100 509,81 доларів США. Згідно із ч. 1ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. ч. 1-2 ст. 590 ЦК України). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань» оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч. З ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі -продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. За змістом ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом, Відповідно до ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна спірні транспортні засоби на підставі договору застави автотранспорту № М1-150-07 від 17.12.2007 внесений у Державний реєстр обтяжень рухомого майна 20.12.2007, обтяжувач - ЗАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 11-15). Відтак, на час реалізації заставленого майна обтяження припинено не було. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст.ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (правова позиція Верховного Суду України згідно з постановою № 6-168цс14 від 19 листопада 2014 року) . Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обгрунтованість позову і задовольняє його. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача документально підтверджені судові витрати, пов»язані з викликом відповідачів до суду та сплатою судового збору. Положеннями ч. 1 ст. 211 ЦПК України передбачено, що суд, виявивши під час розгляду порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо щодо усунення цих причин та умов. Відповідно до цієї статті представник позивача звернувся до суду із заявою про постановлення окремої ухвали. якою повідомити прокуратуру Житомирської області про те, що під час розгляду справи було встановлено факт порушення закону, а саме зняття заставних транспортних засобів з обліку та їх реєстрацію за новими власниками. Враховуючи те, що виявлення порушення закону, встановлення причин та умов, що їм сприяли, не були предметом розгляду даного позову, сторони на підтвердження цих обставин не подавали доказів, а тому вони не досліджувалися в судовому засіданні, суд приходить до висновку про відсутність підстав для постановлення окремої ухвали. При цьому суд вважає, що позивач не позбавлений права на звернення у відповідні правоохоронні органи для перевірки, на його думку, фактів порушення закону.

Outcome: approved