Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить поділити спільне майно подружжя - квартиру [ADDRESS], яка була придбана сторонами під час шлюбу на спільні гроші та визнати за ним право власності на 1/2 частину спірної квартири. В судовому засіданні позивач, представники позивача підтримали позов, просили його задовольнити. В судовому засіданні відповідач, представник відповідача позов не визнали, відповідач звернулася з зустрічним позовом до [PERSON] про збільшення частки одного з подружжя у майні, придбаного за час шлюбу, в якому просила збільшити її частку в спільному майні подружжя, припинити право спільної сумісної власності сторін на спірну квартиру та визнати за нею право приватної власності на квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що [PERSON] не дбав про матеріальне забезпечення сім*ї, витрачав майно на шкоду інтересам сім*ї під час здійснення виплат за кредитним договором, у зв*язку з чим, просила відступити від засади рівності часток подружжя. Позивач, представники позивача зустрічний позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] - частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 01.08.1998 року по 27.03.2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 19.03.2003 року та копією рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 27.03.2014 року. Квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу Р№1561 від 26.11.2003 року, зареєстрованого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] ( витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківське міськБТІ» № 2149299 від 02.12.2003 року ). 26.11.2003 року між відповідачем та АКБ «Правекс-Банк» укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 8000 доларів США для споживчих цілей, зі сплатою 14% річних, строком до 26.11.2013 року. Таким чином, спірна квартира набута подружжям під час перебування у шлюбі. Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо ) самостійного заробітку ( доходу ). Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, оскільки спірна квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності, суд вважає, що її частки є рівними, тобто визнає за сторонами право власності по 1/2 частці спірної квартири в порядку розподілу спільного майна подружжя за кожним. При цьому, суд не знаходить підстав для застосування ч.2 ст. 70 СК України та відступлення від засади рівності часток подружжя. Так, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] поясняли про обставини витрачання сумісного майна подружжя позивачем на шкоду сім*ї зі слів відповідача. Перебування позивача під вартою за вироком Московського районного суду м. Харкова від 13.04.2009 року також не свідчить про те, що він не дбав про матеріальне забезпечення сім*ї за час виплати кредиту, оскільки в період з 13.04.2009 року по 16.02.2012 року перебував в місцях позбавлення волі, таким чином, з об*єктивних підстав не мав можливості забезпечувати сім*ю. З наданих суду довідок вбачається, що позивач працював на посаді ювеліра-монтувальника в ТОВ «Барлі Юс» з 07.08.2008 року по 10.04.2009 року та в ТОВ «Аквамарин G» з 01.06.2004 року по 11.10.2005 року. Зазначений факт також підтвердили суду вищезазначені свідки. Надання відповідачем копії трудової книжки на підтвердження виплати нею кредиту за рахунок власних коштів не підтверджує зазначену обставину, оскільки суду не надано доказів розміру заробітної плати відповідача. Квитанції про сплату кредиту за договором підтверджують лише факт здійснення відповідачем розрахункових операцій. З пояснень свідків [PERSON], [PERSON] вбачається, що кредит сплачувався за рахунок сумісних коштів відповідача та батьків позивача. Інші докази, надані відповідачем - копії свідоцтва про народження [PERSON], технічного паспорту на спірну квартиру, довідки з місця проживання від 08.04.2014 року №1000, договору банківського рахунку № 00421 від 09.09.2009 року, довідки ПАТ КБ «Правекс-Банк» від 21.03.2014 року № 1827/04-01-БГ, вироку Московського районного суду м. Харкова від 15.10.2002 року відносно позивача за ст. 309 ч.1 КК України, характеристика позивача, листи начальника Московського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області,висновків суду не спростовують. Таким чином, доказів того, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім*ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім*ї, відповідачем суду не надано.

Outcome: partial