Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON]про стягнення нарахованих відсотків за договором кредиту, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов кредитного договору № 352 від 14.05.2008 року КС « Полтава і Полтавці» надала [PERSON] кредит в розмірі 17000,00 грн. строком до 14.05.2010 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,21 % щоденно на суму залишку заборгованості за кредитом. З метою забезпечення виконання взятих на себе боржником зобов'язань 14.05.2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки №203. Оскільки [PERSON] належним чином не виконала зобов'язання по зазначеному договору виникла заборгованість у розмірі 38395,47 грн., яку й просили стягнути. У судове засідання представник позивача не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, та зазначила, що свої вимоги підтримує повністю. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про день та час слухання справи, у судове засідання не з'явилися, не повідомивши про причини неявки та їх поважність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності за наявних у справі матеріалів відповідно до положень статей 224-233 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядує цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Встановлено, що 14 травня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 352. У відповідності до розділу 1 пункту 1.1 вказаного Кредитного договору позивач прийняв на себе зобов'язання надати боржнику кредит в сумі 17000,00грн. строком на 24 місяці з 14 травня 2008р. по 14 травня 2010р., а боржник взяв на себе зобов'язання погасити кредит згідно Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору з процентною ставкою за користування кредитом 0,21 % щоденно на залишок основної суми кредиту. З метою забезпечення виконання взятих на себе боржником зобов'язань, 14 травня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 203. У відповідності до розділу 1 вказаного договору поруки, з посиланням на ст.ст.553,554 ЦК України, поручитель у повному обсязі поручився перед позивачем за виконання боржником всіх своїх зобов'язань по вказаному вище кредитному договору. При цьому, у відповідності до п.2.3 Договору поруки, поручитель зобов'язався погасити заборгованість боржника на користь позивача протягом семи днів з дня направлення на його адресу повідомлення про порушення боржником зобов'язань по кредитному договору. Пунктом 9.1. кредитного договору встановлено, що при порушенні боржником будь-яких платежів більш ніж на три дні, позивач має право подвоїти процентну ставку, вказану у пункту 1.1. договору до моменту повного погашення простроченої заборгованості. Якщо після закінчення місячного строку з дня подвоєння процентної ставки Позичальник порушує строк сплати кредиту та/або процентів, то Кредитор самостійно в односторонньому порядку потроює процентну ставку, в п.1.1 до моменту повного погашення простроченої заборгованості. У випадку стягнення заборгованості через суд - додатково стягнути проценти за користування кредитом з розрахунку 1 відсоток від суми кредиту за кожен день прострочення сплати кредиту та/або процентів. Порушення боржником своїх зобов'язань по кредитному договору змусило позивача звернутися до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом про стягнення коштів, рішення суду від 10 лютого 2012 року про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості, в розмірі 34423,69 грн. з яких: 8556,18 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту, 15867,51 грн. - нараховані відсотки та 10000,00 грн. - штрафні санкції. Рішення суду боржником виконано частково. Відповідно до п.17 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається не виконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК України. Крім того згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 10.02.2012 року заборгованість складає 34423,69 грн., з яких 8556,18 грн. борг за кредитом; 15867,51 грн. відсотки та 10000,00 грн. штрафні санкції. Відповідачі здійснили часткову оплату заборгованості по відсотках в сумі 32532,44 грн. Погашення боргу по основній сумі кредиту не проводились. Відповідно до умов договору проценти за користування кредитом (ставка 0,21%) за період з 11.02.2012р. по 26.05.2014р. - 836 дні становить 15022,92 грн. 8556,18*0,21%=7,57 грн. за кожен день прострочення 836*17,97=15022,92 грн. Проте позивач просить стягнути з відповідача проценти за період з 11.02.2012р. по 26.05.2014р. - 836 дні, виходячи з потроєної процентної ставки (0,63%) з відрахуванням сплачених позивачем коштів сплачених за рішенням Київського районного суду м. Полтави, а саме 38395,47 грн. 8556,18*0,63%=53,90 грн. за кожен день прострочення 836*53,90=45060,40 грн. 45060,40 грн. - 32532,44 грн. 25867,51 (згідно рішення від 10.02.2012року)+ 45060,40 грн. (відсотки за період з 11.02.2012 року по 26.05.2014р.) - 32532,44 грн. (сплачені кошти)=38395,47 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи характер умов договору, суд вважає, що подвоєння та потроєння процентної ставки по договору має правову природу неустойки. У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-100цс14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за договором позики, звернення відповідача із заявою про зменшення неустойки не є обов'язковим для суду при вирішенні цього питання. Так Верховного Суду України зазначив, що частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення неустойки (пені та штрафу) задовольнити частково, зменшивши розмір неустойки, котра підлягає до стягнення з відповідача до 10 000 грн. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути 25022,92 грн (15022,92 грн +10000,00грн =25022,92 ) Судові витрати по справі відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial