overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вимагає визнати за ним право власності на об»єкт нерухомого майна - житловий будинок [ADDRESS] за набувальною давністю. В обґрунтування посилається на те, що у 2003 році між нею та [PERSON], його донькою [PERSON] була укладена угода згідно якої вона мала право проживати та користуватися вищевказаним житловим будинком. За згодою власників позивачка оселилася в будинку в листопаді 2003 року і проживає до теперішнього часу. Особистих речей власників в будинку немає. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на даний житловий будинок. Спадщину прийняла [PERSON], відповідачка по справі, яка дозволила позивачці продовжувати користуватися її спадковим майном. Позивачка проживає в будинку, робить ремонт, поліпшує стан будинку. Позивач проживає у будинку з листопада 2003 року понад 12 років. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов. Відповідач в судове засідання не з»явився. Надав суду заяву з визнання позову. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном на протязі десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність). В пункті 11 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 зазначено, що враховуючи положення ст.ст. 335 і 334 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду ( ст. 214 ЦПК). Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи у листопаді 2003 році між позивачем, [PERSON],власником житлового будинку [ADDRESS] та його донькою [PERSON] була укладена угода згідно якої позивач [PERSON] мала право проживати та користуватися вищевказаним житловим будинком. За згодою власників позивачка оселилася в будинку в листопаді 2003 року і проживає до теперішнього часу. Особистих речей власників в будинку немає. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на даний житловий будинок. Спадщина прийняла [PERSON], відповідачка по справі, яка дозволила позивачці продовжувати користуватися її спадковим майном. Позивачка проживає в будинку, робить ремонт, поліпшує стан будинку. Позивач проживає у будинку з 2003 року понад 12 років. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вимагає визнати за ним право власності на об»єкт нерухомого майна - житловий будинок № 1 по вул. Українській в м. Вільнянську, Вільнянського району, Запорізької області за набувальною давністю. В обґрунтування посилається на те, що у 2000 році між відповідачем [PERSON] та продавцями- власниками спірного житлового будинку [PERSON], [PERSON] був нотаріально укладений договір купівлі- продажу цього будинку. [PERSON] пропонував позивачці проживати у цьому будинку, а сам виїхав до Германії, де отримав громадянство Германії. З того часу позивач проживає в будинку, робить ремонт, поліпшує стан будинку. Позивач проживає у будинку з 2000 року понад 16 років. В судовому засіданні представник позивача підтримав свій позов. Відповідач в судове засідання не з»явився. Надав суду заяву з визнання позову. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном на протязі десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність). В пункті 11 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 зазначено, що враховуючи положення ст.ст. 335 і 334 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду ( ст. 214 ЦПК). Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи у 2000 році між відповідачем [PERSON] та продавцями- власниками спірного житлового будинку № 1 по вул. Українській в м. Вільнянську, Вільнянського району, Запорізької області [PERSON], [PERSON] був нотаріально укладений договір купівлі- продажу цього будинку. [PERSON] пропонував позивачці півень Л.Л. проживати у цьому будинку, а сам незабаром виїхав до Германії, де на даний час і проживає. З 2000 року позивач проживає в будинку, робить ремонт, поліпшує стан будинку. Позивач проживає у будинку з 2000 року понад 16 років. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вимагає визнати за ним право власності на об»єкт нерухомого майна - житловий будинок № 2 по вул. Комсомольскій ( нині Молодіжна) в с. Новогупалівка, Вільнянського району, Запорізької області за набувальною давністю. В обґрунтування посилається на те, що його батьку [PERSON] на праві власності належав спірний житловий будинок на підставі свідоцтва № 67 про право власності, видане Новогупалівською сільською радою від 26.08.1994 року. 28 лютого 1991 року [PERSON] помер. Позивач зареєстрований та проживає в будинку з 22 січня 1982 року по теперішній час, що підтверджується довідкою Новогупалівської сільської ради від 13.02.2017 року за № 139. В встановлений законом термін позивач в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини не звертався. Позивач проживає в будинку понад 10 років, робить ремонт, поліпшує стан будинку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов. Відповідач в судове засідання не з»явився. Надав суду заяву з визнання позову. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном на протязі десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність). В пункті 11 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 зазначено, що враховуючи положення ст.ст. 335 і 334 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду ( ст. 214 ЦПК). Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи [PERSON], батькові позивача на праві власності належав спірний житловий будинок № 2 по вул. Комсомольскій ( нині Молодіжна) в с. Новогупалівка, Вільнянського району, Запорізької області на підставі свідоцтва № 67 про право власності, видане Новогупалівською сільською радою від 26.08.1994 року. 28 лютого 1991 року [PERSON] помер. Позивач зареєстрований та проживає в будинку з 22 січня 1982 року по теперішній час, що підтверджується довідкою Новогупалівської сільської ради від 13.02.2017 року за № 139. В встановлений законом термін позивач в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини не звертався. Позивач проживає в будинку понад 10 років, робить ремонт, поліпшує стан будинку. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вимагає визнати за ним право власності на об»єкт нерухомого майна - житловий будинок з надвірними та побутовими будівлями і спорудами за адресою вул. Партизанська, 13, в с. Миролюбівка, Вільнянського району, Запорізької області за набувальною давністю. В обґрунтування посилається на те, що будинок був побудований його матір»ю у 1987 році, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, а також на нежитлові господарські будівлі та споруди. 17.10.2017 року за № 1209 виконавчим комітетом Михайло- Лукащевської сільської ради позивачу було надано довідку, яка підтверджує факт його проживання за вказаною адресою. Прохає суд: Визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на житловий будинок № 13 по вул. Партизанська, в с. Миролюбівка, Вільнянського району, Запорізької області. В судовому засіданні представник позивача підтримав свій позов. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном на протязі десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність). В пункті 11 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 зазначено, що враховуючи положення ст.ст. 335 і 334 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду ( ст. 214 ЦПК). Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи будинок за адресою вул. Партизанська, 13, в с. Миролюбівка, Вільнянського району, Запорізької області був побудований матір»ю позивача у 1987 році, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, а також на нежитлові господарські будівлі та споруди. 17.10.2017 року за № 1209 виконавчим комітетом Михайло- Лукащевської сільської ради позивачу було надано довідку, яка підтверджує факт його проживання за вказаною адресою. Позивач проживає в будинку понад 30 років, робить ремонт, поліпшує стан будинку. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вимагає визнати за ним право власності на об»єкт нерухомого майна - житловий будинок ( літ. А), сарай ( літ. А1 ), сарай ( літ. В), літня кухня ( літ. Д), вбиральня ( літ. Е), паркан № 1, водопровід № 2, колодязь № 3 за адресою вул. Набережна, № 1 в с. Троянди, Вільнянського району, Запорізької області за набувальною давністю. В обґрунтування посилається на те, що у 1994 року між ним та відповідачами була укладена угода купівлі- продажу житлового будинку № 1 по вул. Набережна, в с. Троянди, Вільнянського району, Запорізької області. З того часу позивач проживає в будинку, робить ремонт, поліпшує стан будинку. Позивачем були сплачені відповідачам гроші, що підтверджується розпискою від 11.04.1996 року. Позивач проживає у будинку понад 12 років, даний факт підтверджується довідкою сільської ради. Точне перебування відповідачів позивачу невідоме. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про час та місце слухання справи попереджені належним чином. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу за наявністю у справі доказів, ухвалює заочне рішення, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном на протязі десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність). В пункті 11 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 зазначено, що враховуючи положення ст.ст. 335 і 334 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду 9 ст. 214 ЦПК). Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи у 1994 року між позивачем та відповідачами була укладена угода купівлі- продажу житлового будинку № 1 по вул. Набережна, в с. Троянди, Вільнянського району, Запорізької області. З того часу позивач проживає в будинку, робить ремонт, поліпшує стан будинку. Позивачем були сплачені відповідачам гроші, що підтверджується розпискою від 11.04.1996 року. Позивач проживає у будинку понад 12 років, даний факт підтверджується довідкою сільської ради. Тобто понад 12 років позивач відкрито, безперервно володіє вказаним приміщенням. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вимагає визнати за ним право власності на об»єкт нерухомого майна квартиру № 4 в житловому будинку № 10 по вулиці Центральній в селі Матвіївка, Вільнянського району, Запорізької області. В обґрунтування посилається на те, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 вересня 2016 року за позивачем визнано право користування жилим приміщенням - квартирою № 4 в житловому будинку № 10 по вулиці Центральній в селі Матвіївка, Вільнянського району, Запорізької області та визнано [PERSON] наймачем цієї квартири. Позивач проживає в цій квартирі 13 років, робить ремонт, поліпшує стан будинку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов. Відповідачі в судове засідання не з»явилися. Про день слухання справи попереджені належними чином. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном на протязі десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність). В пункті 11 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 зазначено, що враховуючи положення ст.ст. 335 і 334 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду ( ст. 214 ЦПК). Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 вересня 2016 року за позивачем [PERSON] визнано право користування жилим приміщенням - квартирою № 4 в житловому будинку № 10 по вулиці Центральній в селі Матвіївка, Вільнянського району, Запорізької області та визнано [PERSON] наймачем цієї квартири. Позивач проживає в цій квартирі 13 років, робить ремонт, поліпшує стан будинку. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом,в якому він просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач зазначає, що він зареєстрував шлюб з відповідачем 13 липня 1996 р., від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що між ним та відповідачем відсутнє взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, зберегти сім'ю не має можливості. Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явилась, в судовому засіданні заявила про визнання позову в повному обсязі, на примирення не згодна. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до змісту частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (така ж позиція викладена в Постанові Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»). Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи є докази, у відповідності до вимог ст.ст.110,111,112 СК України, а також визнання відповідачем вимог позову в повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, таке визнання може бути прийнято судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом,в якому він\~ просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач зазначає, що він зареєстрував шлюб з відповідачем 18 червня 2005 р., від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON],[INFO]. Позивач посилається на те, що між ним та відповідачем відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один доданого, разом не живуть з 2010 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд\~ справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує\~ повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання\~ не з'явилась, надала заяву про розгляд\~ справи за її\~ відсутності, позов визнає в повному обсязі, наслідки визнання позову їй відомі,\~ просить розірвати шлюб. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до змісту частини четвертої\~статті 174 ЦПК\~у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (така ж позиція викладена в\~Постанові Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»). Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи є докази, у відповідності до вимог ст.ст. 110,111,112 СК України, а також визнання відповідачем вимог позову в повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, таке визнання може бути прийнято судом. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом,в якому він просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач зазначає, що він зареєструвала шлюб з відповідачем 08 липня 2005 р., від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач посилається на те, що між ним та відповідачем відсутнє взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, зберегти сімю не має можливості, на примирення не згоден. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд\~ справи за її відсутності, позов визнає в повному обсязі, на примирення не згодна. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до змісту частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (така ж позиція викладена в Постанові Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»). Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи є докази, у відповідності до вимог ст.ст. 110,111,112 СК України, а також визнання відповідачем вимог позову в повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, таке визнання може бути прийнято судом. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом,в якому він просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач зазначає, що він зареєструвала шлюб з відповідачем 17 липня 2004 р., від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] Позивач посилається на те, що вони з відповідачем не проживають разом вже 2 роки, спільного господарства не ведуть,відповідач перебуває у фактичних стосунках з іншою особою. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає в повному обсязі, наслідки визнання позову їй відомі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до змісту частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (така ж позиція викладена в Постанові Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»). Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи є докази, у відповідності до вимог ст.ст. 110, 111, 112 СК України, а також визнання відповідачем вимог позову в повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, таке визнання може бути прийнято судом. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved