Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] у м.Мелітополі Запорізької області, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить вказаний будинок в якому зареєстрований відповідач по справі, який є його сином. Однак, з 2004 року відповідач в будинку не проживає, його речей в ньому немає. На теперішній час позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним будинком, а тому вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання позивач не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, судова повістка повернулась з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання» та «відсутністю адресата вдома». Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідача немає. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки та відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк суду не надано. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником будинку [ADDRESS] в м. Мелітополі Запорізької області, про що свідчить копія договору дарування будинку від 10.10.2007 та копією Витягу про державну реєстрацію прав № 33823149 /а.с.8-9, 14/. У вищезазначеному будинку зареєстрований відповідач, що підтверджується відомостями відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 25.09.2018 /а.с.15/. Відповідач, який доводиться позивачу сином, не проживає у вищевказаному будинку понад 14 років, що підтверджується довідкою голови квартального комітету № 44 від 11.09.2018 /а.с.7/. В силу того, що відповідач зареєстрований у будинку позивача, але в ньому не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Крім того, комунальні послуги за проживання в будинку нараховуються на усіх осіб, які зареєстровані в ньому, а тому, позивач вимушений сплачувати їх за свій рахунок. Відповідач є членом сім'ї позивача, а саме: сином, тому, згідно з чинним законодавством у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, тобто, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності [PERSON] у будинку судом не встановлено. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження того факту, що відповідач з 2004 року не проживає за місцем реєстрації без поважної на те причини. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не проживає в будинку [ADDRESS] понад чотирнадцять роки, а тому, він може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням в ньому. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved