Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просить визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк в два місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла сестра позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Спадкоємцями померлої є син [PERSON] - за законом, брат [PERSON] - за заповітом від 31.08.2015 року та законом. Після смерті сестри своєчасно подати заяву про прийняття спадщини подати не зміг, в зв`язку з хронічними довготривалими хворобами. Постановою приватного нотаріуса Нікітенко О.В. від 18.05.2020 року відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мохонько В.В. для розгляду справи. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31.07.2020 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання /а.с. 33-34/. Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.02.2021 року за клопотанням представника позивача витребувано у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Нікітенко О.В. належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Підготовче засідання відкладено на 11.03.2021 року 10 год. 45 хв. 15 березня 2021 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Нікітенко О.В. на виконання вимог ухвали суду від 23.02.3021 року направлено витребувану інформацію. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.03.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. В судове засіданні представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належно, через канцелярію суду, подав заяву щодо розгляду справи у їх відсутності, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судове засіданні не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, через канцелярію суду також подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги визнав, просив задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] є братом [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження, свідоцтвами про одруження, архівним витягом. Житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11 вересня 1979 року державним нотаріусом кіровоградської державної нотаріальної контори Телевною Л.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2216. [PERSON] 31 жовтня 2003 року одружилась, після чого її змінила прізвище на [PERSON] . 31 серпня 2015 року [PERSON] складено заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №1 Вишнею І.В., зареєстрованого в реєстрі за №3-356. Згідно заповіту [PERSON] , [INFO] , яка народилась в селі Панчеве, Новомиргородського району Кіровоградської області, діючи добровільно, без будь-якого тиску зі сторони як фізичного, так і морального, перебуваючи у здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлена нотаріусом з приписами цивільного законодавства, володіючи українською мовою, що дало їй змогу прочитати та правильно зрозуміти суть та зміст цього документа, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належний їй на праві приватної власності житловий будинок під номером [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , [INFO] , а якщо він помре до відкриття спадщини, не прийме її або відмовиться від її прийняття чи буде усунений від права на спадкування- [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в рівних частках кожному. [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18.06.2019 року, Подільським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис 378. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Нікітенко О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом яке залишилось після смерті [PERSON] . Проте, постановою приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Нікітенко О.В. від 18.05.2020 року за №1/02-31 відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] , померлої [INFO] . Спір виник з приводу надання додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини ( ч.1 ст. 1270 ЦК України) встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини, згідно ч.2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, тому часом відкриття спадщини [PERSON] є день її смерті [INFO] . Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач не проживав постійно із спадкодавцем, тому повинен був прийняти спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про її прийняття або відмовитися від спадщини шляхом подачі заяви про відмову від її прийняття у шестимісячний строк, тобто до 18.12.2019 року. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). В обґрунтування поважності пропущення строку для подання заяви позивач посилається на тривалу хворобу. До позову додано копії виписок із медичної карти стаціонарного хворого №4436/1204, результати обстеження від 08.11.2019 року, із медичної карти стаціонарного хворого №8311 від 30.01.2020 року, довідку від 30.01.2020 року, із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 05.02.2020 року. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, враховуючи визнання позову відповідачем [PERSON] , суд приходить до висновку, що позивачем доведено об`єктивні, істотні труднощі на вчинення дій щодо прийняття спадщини, які носять поважний характер, через що останній вчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри, яка померла [INFO] , а відтак вимоги слід задовольнити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Судові витрати по справі вважати по фактично понесеним стороною позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved