Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: служба у справах дітей ОМР та просить виселити відповідачів з квартири № 59, що знаходиться за адресою: місто Одеса, проспект Академіка Глушка, будинок № 1-Б, зі зняттям їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою у Головному управлінні Державної міграційної служби України в м. Одесі, а також просить суд судові витрати покласти на відповідачів. Свої позовні вимоги Позивач мотивує тим, що 12.03.2008 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 800003340. Крім того, 12.03.2008, в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON], [PERSON] укладено Іпотечний Договір № 800003340-И, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 521, відповідно до якого [PERSON], [PERSON] передали в іпотеку ПАТ «Альфа Банк» нерухоме майно, а саме: квартиру за номером 59, що знаходиться у будинку № 1-Б, розташованому по проспекту Академіка Глушка у м. Одеса. Заставна вартість предмету іпотеки 574 559,00 гривень. Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» 19.08.2009 року приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». У порушення умов Договору, [PERSON], свої зобовязання належним чином не виконувала, в результаті чого Банк прийняв рішення звернути стягнення на заставне майно. 05.09.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис на договорі іпотеки, на підставі якого 28.11.2012 другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження стало відомо, що в квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстровані мешканці, включаючи неповнолітню дитину. Згідно довідки Ф-3 від 04.04.2011 в квартирі № 59, що знаходиться за адресою: місто Одеса, пр. Академіка Глушка, буд 1-Б, зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] Таким чином, подальша реєстрація [PERSON], [INFO], в квартирі, що є предметом іпотеки, унеможливлює її реалізацію, в наслідок чого порушуються законні права та інтереси Іпотекодержателя. Відповідно до довідки Ф-3, неповнолітня [PERSON], зареєстрована в зазначеному житловому приміщені 03.03.2009, Договір іпотеки спірної квартири між Відповідачем 1 та ПАТ «Альфа-Банк» укладено у 2008 році, тобто купівля зазначеної квартири та передача її в іпотеку ПАТ «Альфа-Банк» відбулась раніше за реєстрацію в ній неповнолітньої особи. Позивач зазначає, що враховуючи те що: заборгованість за кредитним договором досі залишається не виплаченою; письмова вимога іпотекодержателя про добровільне виселення з займаної житлової площі залишилась поза увагою мешканців; право користування спірною квартирою в неповнолітнього виникло після її купівлі та укладення Договору іпотеки, у позивача є законне право вимагати через суд примусового виселення Відповідачів з квартири, що є предметом іпотеки. 18.06.2013 року на адресу суду надійшло заперечення на позовну заяву від представника [PERSON] - [PERSON], яки він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування, представник відповідача зазначає, що05.09.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру 59, що знаходиться у будинку № 1-Б, розташованому по проспекту Академіка Глушака у м. Одеса. Однак, адреса, яка зазначена нотаріусом у виконавчому написі відрізняється від адреси, з якої позивач просить примусово виселити відповідачів. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Крім того, представник позивача повідомив суд, що позивач не має наміру надати відповідачам інше постійне жиле приміщення. Представник [PERSON] - [PERSON] - у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, просив у задоволенні відмовити. Свої заперечення мотивував наявністю мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, відсутністю іншого житла у відповідачів та відсутністю відомостей щодо наявності відкритого виконавчого провадження зі звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, за наступними обставинами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 12.03.2008 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» та фізична особа - громадянка України [PERSON] уклали кредитний договір № 800003340. Відповідно до умов вищевказаного Договору, Банк зобовязувався надати Позичальникові кредит у сумі 79 640,00 доларів США. 12.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», [PERSON], [PERSON], укладено Іпотечний договір № 800003340-И, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 521, відповідно до якого [PERSON], [PERSON] передали в іпотеку ПАТ «Альфа Банк» нерухоме майно, а саме: квартиру за номером 59, що знаходиться у будинку № 1-Б, розташованому по проспекту Академіка Глушка у м. Одеса. Заставна вартість предмету іпотеки 574 559,00 гривень. Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» 19.08.2009 року перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». 05.09.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог ПАТ «Альфа Банк» в сумі 1 339 470,96 гривень 28.11.2012 другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису №2266 від 05.09.2012 року (ВП35442063). Згідно довідки №40 від 04.04.2011 року ЖБК «Малиновський-2» в квартирі № 59, що знаходиться за адресою: місто Одеса, пр. Академіка Глушка, буд 1-Б, зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] Пункт 3.4. Іпотечного договору вказує, що на момент укладання цього Договору Предмет іпотеки належить Іпотекодавцям на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 22 серпня 2007 року, за реєстром № 1121, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів 22 серпня 2007 року за № 2300114, право власності зареєстроване КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 28 лютого 2008 року у книзі під № 34допк-138, номер запису 174, реєстраційний номер 20016782. Отже придбання квартири відбулося до укладання договору іпотеки й отримання кредиту. Відповідно до частини третьої статті 47 Конституції України позбавити громадянина житла можна лише на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 109 Житлового кодексу виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5 забороняється передавати на прилюдні торги, обєкти нерухомості з зареєстрованими неповнолітніми особами. Відповідно до частини 1, 2 статті 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно частини 2 статті 109 ЖК Української РСР (із змінами, внесеними згідно із Законом N 3795-VI від 22.09.2011), громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Відповідно статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Відповідно до правових позицій Верховного суду України від 18 березня 2015 року по справі №6-39цс15 та від 22 червня 2016 року по справі №6-197цс16, за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР). Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру за адресою:м. Одеса, пр-т. Академіка Глушка[ADDRESS] до укладання кредитного договору № 800003340 між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 12.03.2008 року [PERSON] та [PERSON] надали свою квартиру в іпотеку в забезпечення кредиту. Відтак, квартира за адресою: м. Одеса, пр-т. Академіка Глушка[ADDRESS] не була придбана за кредитні кошти. Оскільки спірне житло було придбано не за кредитні кошти, а позивач не надав варіант іншого постійного житла для відповідачів після виселення, а цей обовязок покладається саме на позивача, у задоволенні вимог щодо виселення необхідно відмовити.

Outcome: dismissed