Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку в подальшому уточнив до ПАТ «Харківський завод металевих конструкцій» про виплату заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 07.10.2011 року по 21.11.2014 року позивач, [PERSON] працював охоронцем в ПАТ «Харківський завод металевих конструкцій». Звільнений наказом № 46-к від 21.11.2014 року за п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Також позивачем було зазначено, що з осені 2013 року по момент звільнення, заробітну плату він не отримував. З листопада 2013 року відрахування до пенсійного фонду з боку підприємства не здійснювалися, що у свою чергу зменшило пенсійні виплати позивача. Позивач по даному факту неодноразово звертався до директора підприємства як особисто, так і письмово, але відповіді не отримав. Позивач також зазначає, що своїми діями ПАТ «Харківський завод металевих конструкцій», спричинив моральні страждання позивачу. За той час, поки позивачу не виплачувалась заробітна плата, у нього виникли проблеми зі здоровям, а саме лікування та протезування зубів, а також позивачу проводили операцію, що потребувало певних витрат. Не виплата заборгованості ПАТ «Харківський завод металевих конструкцій» та витрати з приводу лікування позивача, знаходяться у причинно-наслідковому звязку з настанням моральних страждань, адже позивачу приходилось знаходити кошти на лікування, які він, у свою чергу, повинен був отримати від ПАТ «Харківський завод металевих конструкцій» за виконану ним роботу. 21.11.2014 року [PERSON] звільнений відповідно до наказу № 46-к від 21.11.2014 року за п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Остаточний розрахунок заборгованості по заробітній платі був здійснений 27.05.2015 року, що підтверджується Платіжним дорученням № 100 від 27.05.2015 року 28.12.2015 року позивач заявив клопотання про витребування довідки від ПАТ «Харківський завод металевих конструкцій» про середню заробітну плату та про заборгованість по заробітній платі, так як адміністрація ПАТ «Харківський завод металевих конструкцій», на письмові звернення позивача, не надало жодних відповідей. 25.03.2016 року до суду надійшло пояснення від директора ПАТ «Харківський завод металевих конструкцій» [PERSON], щодо середньої заробітної плати позивача. В судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги та дав пояснення відповідно обставин, викладених в позовній заяві. Представник Відповідача, який діє на підставі довіреності, в судовому засідання проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки заборгованість з виплати заробітної плати перед позивачем на час розгляду справи судом відсутня. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач, [PERSON], працював охоронцем в ПАТ «Харківський завод металевих конструкцій» з 07.10.2011 року по 21.11.2014 року, даний факт підтверджується копією трудової книжки, яка наявна в матеріалах справи. Позивач неодноразово звертався до директора підприємства як особисто, так і письмово із заявою про виплату заборгованості по заробітній платі, але відповіді не отримав. Даний факт знаходить своє підтвердження копіями заяв, які наявні в матеріалах справи. 21.11.2014 року [PERSON] звільнений відповідно до наказу № 46-к від 21.11.2014 року за п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Остаточний розрахунок заборгованості по заробітній платі здійснений 27.05.2015 року, що підтверджується Платіжним дорученням № 100 від 27.05.2015 року, яке наявне в матеріалах справи. Під час утворення заборгованості із заробітної плати у позивача виникли проблеми зі здоровям, а саме потребувалось лікування та протезування зубів, а також позивачу проводили операцію, що потребувало певних витрат. Факт лікування підтверджується випискою із медичної карти № 35063 стаціонарного хворого, копія якої наявна в матеріалах справи. Відповідно до ст. 115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам необхідно враховувати, що відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП\~(набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Враховуючи те, що внаслідок несвоєчасної виплати позивачу заробітної плати, останній зазнав моральних страждань, був змушений відшукувати кошти на задоволення своїх повсякденних потреб, оплату лікування, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди та, з урахуванням принципів розумності та справедливості, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень\~ст. 88 ЦПК України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 413 грн. 40 коп.

Outcome: partial