Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу нежитлової будівлі, укладену між ним та відповідачем, дійсною, такою, що відбулася, визнати за ним право власності на нежитлову будівлю загальною площею 797,1 м2, яка складається з складу (на плані позначено літ. А), прибудови (літ. а), погребу (літ. А1), входу в погреб (літ. а1), розташовану на земельній ділянці площею 854 м. кв. по вул. Ломоносова,162 в м. Балті Одеської області, яка раніше на праві приватної власності належала відповідачу, стверджуючи, що 03 червня 2013 року він уклав з відповідачем угоду купівлі-продажу вище вказаної нежитлової будівлі, згідно якої сплатила відповідачу гроші у сумі 125000 грн., про що складена відповідна розписка, а відповідач передала йому правовстановлюючі документи, технічний паспорт на нежитлову будівлю, саму нежитлову будівлю, пообіцяла зявитися до нотаріальної контори для оформлення угоди купівлі-продажу, але до теперішнього часу відповідач ухиляється від належного оформлення угоди, до нотаріальної контори не зявляється. Вказані вище обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися придбаним нерухомим майном, з приводу чого він змушений звернутися до суду з позовом, надав суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Відповідач до судового засідання не зявилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій позов визнала в повному обсязі, підтвердила викладені в позові обставини, в тому числі і небажання оформити угоду купівлі-продажу у нотаріуса, просить справу розглянути за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 30.10.2007 року приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], реєстр №2437, належала нежитлова будівля, розташована по вул. Ломоносова,162 в м. Балті Одеської області, що сторони уклали між собою договір купівлі-продажу вище вказаної нежитлової будівлі від 03.06.2013 року, згідно якого відповідач продала, а позивач придбав вище вказану нежитлову будівлю за 125000 грн. і по акту прийому-передачі від 03.06.2013 року відповідач передала, а позивач прийняв нежитлову будівлю, що відповідно до розписки, складеної відповідачем, вона отримала від позивача вище вказану суму грошей і взяла на себе зобовязання оформити угоду належним чином у нотаріальній конторі. Згідно рекомендацій, викладених у п.13 Постанови пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Судом зясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1878-VI(1878-17) від 11.02.2010, № 2756- VI(2756-17) від 02.12.2010) договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухилилася від нотаріального посвідчення договору, про що повідомила у клопотанні про розгляд справи без її присутності, де вказала, що наміру зявитися до нотаріуса для посвідчення договору у неї немає, тому втрачена можливість посвідчення вище вказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку немає. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між сторонами вимог ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання умов договору, але відповідач ухилилася від його нотаріального посвідчення, у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається, тому суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 03.06.2013 року між [PERSON] та [PERSON] Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved