Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, уточнивши яку просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за кредитом в розмірі 128488,77 дол. США, з переведенням іноземної валюти в гривню за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення, а також судові витрати. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідно до укладеного договору від 11.09.2006 року № 11038320000 з Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (надалі - ПАТ «УкрСиббанк») відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 85300 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у строки та в порядку, встановлених договором. Виконання зобов'язання за цим договором було забезпечено порукою [PERSON] Між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено договір про відступлення права вимоги за зазначеним кредитним договором. Позичальник зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 128488,77 дол. США. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та згоду на заочний розгляд справи. Відповідачі у судові засідання не з'являлися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подали. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, 11.09.2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11038320000, за умовами якого банк надав [PERSON] строковий кредит у сумі 85300 дол. США, що дорівнювало еквіваленту 430765 грн. на день укладення договору з кінцевим терміном повернення - 11.09.2027 року за умови оплати за користування кредитом процентів та інших платежів в порядку та на умовах, встановлених договором. Судом встановлено, що [PERSON] свої зобов'язання по договору не виконував, тіло кредиту не повертав, проценти за користування кредитом повністю не сплачував у визначений договором термін. Таким чином, відповідач порушив істотні умови укладеного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитом, яка складає загальну суму у розмірі 128488,77 дол. США, що за курсом НБУ станом на 06.08.2015 року (за 100 дол. США - 2156,5865 грн.) становить 2 770 971,47 грн. (у тому числі заборгованість по тілу кредиту - 75805,79 дол. США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 52682,98 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості в матеріалах справи. На підставі Договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року, укладеному між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», право вимоги за кредитним договором № 11038320000 від 11.09.2006 року було відступлено на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». 09.07.2014 року позивач направив на адресу відповідача [PERSON] лист з вимогою про погашення заборгованості. Проте відповідач до теперішнього часу зобов'язання за кредитним договором не виконує. Виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором було забезпечено порукою [PERSON] згідно з укладеним договором від 11.09.2006 року № 41105, за умовами якого поручитель бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 11038320000 від 11.09.2006 року. Таким чином, спірні відносини між сторонами виникли із приводу надання кредиту, забезпечення його порукою та відступлення права вимоги за договором факторингу і регулюються главою 71 ЦК України, загальними положеннями ЦК України про зобов'язання та договір, а також главою 73 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України , поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грршової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved