Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного\~товариства «Суха\~Балка» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві у розмірі 170 000,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 1975 по 09.06.1976 року перебував у трудових відносинах із відповідачем та працював на шахті «Южна» рудоуправління ХХ Партз`їзду, підземним помічником машиніста станку глибокого буріння, підземним бурильником. Зазначає, що 19 лютого 1976 року під час виконання трудових обов`язків із ним стався нещасний випадок в результаті якого він отримав виробничу травму. За висновком МСЕК від 03.10.1995 року йому вперше було встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв`язку з нещасним випадком. В подальшому висновками МСЕК при наступних переоглядах відсоток втрати працездатності змінювався та за висновком МСЕК від 18.12.2008 року встановлено 30% втрати працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом та третя група інвалідності безстроково. У зв`язку із ушкодженням здоров`я через нещасний випадок йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнає впродовж багатьох років, в зв`язку з нещасним випадком змінилися його образ та якість життя. Ухвалою суду від 14 серпня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11 вересня 2019 року представником відповідача подано відзив на позов в якому представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив в позові відмовити, посилаючись на те що. позивачем не доведено наявність моральної шкоди, протиправність діяння відповідача. Вказав, що нещасний випадок із позивачем стався у 1976 році тому зв`язку між нещасним випадком та скаргами на фізичні страждання на момент звернення позивача до суду не вбачається. Також просив суд звернути увагу на вік позивача на момент звернення останнього до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу просив розглянути за його відсутності. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій заперечував проти позову, просив відмовити з підстав викладених у відзиві, справу просив розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з 06.02.1975 року до 09.06.1976 року, часу звільнення на пенсію по інвалідності, перебував у трудових відносинах із відповідачем та працював на шахті імені «Южна», підземним помічником машиніста станка глибокого буріння та підземним бурильником скважин, що підтверджується копією трудової книжки останнього. (а.с.7-14). Згідно акту про нещасний випадок №11 від 24.02.1976 року, з позивачем 19.02.1976 року о 10 годині 30 хвилин на шахті «Южна», при виконанні трудових обов`язків стався нещасний випадок, внаслідок якого [PERSON] отримав травму. (а.с. 15-16) Відповідно до витягу з акту огляду у ЛТЕК від 03.10.1995 року [PERSON] при первинному огляді встановлена ступень втрати професійної працездатності 25%, у зв`язку з нещасним випадком на виробництві 19.02.1976 року, з датою переогляду 03.10.1997 року. (а.с.17) Відповідно до актів огляду у ЛТЕК від 10.10.1997, 19.12.2000, 18.12.2001 року [PERSON] при повторних оглядах встановлена ступень втрати професійної працездатності 40 %, у зв`язку з трудовим каліцтвом від 19.02.1976 року. (а.с. 17,18) Згідно виписок з актів огляду у МСЕК від 10.12.2002, 19.12.2003, 17.12.2004, 17.12.2005, 25.12.2006 року [PERSON] при повторних оглядах встановлена ступень втрати професійної працездатності 30 % та третя група інвалідності, у зв`язку з трудовим каліцтвом від 19.02.1976 року. (а.с. 17,18) З виписки акту огляду МСЕК №034984 від 18.12.2008 року вбачається, що [PERSON] при повторному огляді встановлена ступень втрати професійної працездатності 30%, третя група інвалідності у зв`язку з виробничою травмою 19.02.1976 року, безстроково. Визначено потреби у додаткових видах допомоги. (а.с.21) Відповідно до виписних епікризів позивач [PERSON] неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в медичних закладах у зв`язку з отриманою під час виконання трудових обов`язків травмою. (а.с. 22-24) Відповідно до п.38 Правил відшкодування власником підприємств, установ і організацій або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових відносин, затверджених постановою КМУ від 23.06.1993 №492 (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) (далі Правил) право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Судом встановлено, що з 06.02.1975 по 09.06.1976 року [PERSON] перебував у трудових відносинах із відповідачем. Висновком ЛТЕК від 03.10.1995 року йому вперше було встановлено втрату 25% професійної працездатності, у зв`язку з нещасним випадком на виробництві 19.02.1976 року. Згідно положень ст. 12 Закону України «Про охорону праці» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 11 Правил, моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі домовленості сторін (власника, профспілкового органу й потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії в трудових спорах; рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 200 мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат. Згідно з ст.440-1 ЦК УРСР (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менш ніж 5 мінімальних розмірів заробітної плати. За п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.\~Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують можливість останнього вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у позивача у зв`язку із нещасним випадком, що призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує наступне. Відповідно до ст.3 Закону України «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності й господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Вищезазначені вимоги закону в поєднанні з ст.ст. 3 і 8 Конституції України дають підстави для висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються в кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 р. №6-207цс14,\~яка в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України повинна враховуватися судами при\~виборі і\~застосуванні\~норми права до спірних правовідносин. Так, згідно положень ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становить 4173,00 грн. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у позивача втрати працездатності у зв`язку трудовим каліцтвом, розмір мінімальної заробітної плати встановленої на 2019 рік у 4173,00 грн., глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з Приватного акціонерного\~товариства «Суха\~Балка», у вигляді одноразового відшкодування в сумі \~40 000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. На підставі ст.141 ЦПК України з Приватного акціонерного\~товариства «Суха\~Балка» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн. На підставі\~ст. 440-1 ЦК УРСР,

Outcome: partial