Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по вихідній допомозі у розмірі 18920,62 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 81462,5 грн. За період часу з 31 серпня 2017 р. по 30 серпня 2018 р., обгрунтовуючи тим, що при звільненні розрахунок проведений не був. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позивач знаходився в трудових відносинах з ПАТ «Лисичанськвугілля» з 06.07.2017 по 31.08.2017. Позивач був звільнений 31.08.2017 за ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідачем було проведено розрахунок з заробітної плати, але станом на день звернення позивача до суду залишилась не сплачена сума 125,30 грн. Таким чином, заборгованість по заробітній платі позивачу станом на день звернення відсутня. Сума у розмірі 81462,50 грн. є вихідною допомогою, а не заробітною платою, як вказує в позовній заяві позивач. Вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено,\~що позивач працював у відповідача на різних посадах, відповідно до наказу № 59к від 06.07.2017. Наказом №78к від 31.08.2017 р. позивач був звільнений за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. Відповідачем при звільненні позивача не було проведено розрахунок в день звільнення, що підтверджено довідками № 180 від 26.06.2018 р. (а.с.8) та №338 від 12.10.2018 р.. Заборгованість із заробітної плати складала 14526, 11 грн., та з вихідної допомоги при звільненні згідно ст.38 ч.3 КЗпП України в розмірі 18920,62 грн. 1.Рішення суду стосовно позовних вимог про стягнення вихідної допомоги На підставі ст.233 ч.1, ч.2 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно зі\~ст. 44 КЗпП України\~при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті\~36\~та пунктах 1, 2 і 6 статті\~40\~цього\~Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога… внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку… Як вбачається з постанови ВСУ від 06 грудня 2017 р. (http://reyestr.court.gov.ua/Review/70898405) та п.11 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р. вихідна допомога при звільненні охоплюється поняттям оплата праці, тому звернення до суду з позовними вимогами про її стягнення не обмежено будь-яким строком, і суд не приймає заперечень проти позову в цій частині та задовольняє ці позовні вимоги. 2.Рішення суду стосовно позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку Статтею 116 КЗпП України\~передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.\~\~В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до\~абз.2\~п.8\~Порядку обчислення\~середньої заробітної\~плати,\~затвердженого \~постановою \~Кабінету \~Міністрів \~України \~від \~08.02.1995\~р.\~№ 100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку). Відповідно довідки\~№ 305\~від 24.09.2018\~р.\~середньоденна заробітна\~плата позивача\~за календарний\~день дорівнює\~325,85 грн. з урахуванням суми податків, зборів та інших обовязкових платежів, середньомісячне число робочих днів склало 36/2=18 (а.с.9). Час затримки розрахунку з 01 вересня 2017 р. (наступний день зо дня звільнення) по 30 серпня 2018 р. включно складає 12 місяців, тобто середній заробіток за час затримки розрахунку складає 12 місяців Х 18 Х 325,85 грн.= 70383,6 грн. з урахуванням суми податків, зборів та інших обовязкових платежів. Суд не приймає посилання на погашення заборгованості із заробітної плати 16 лютого 2018 р., оскільки ст.116 КЗпП України передбачає виплату у день звільнення всіх належних працівнику сум, тому ця обставина не має значення для застосування положень ст.117 КЗпП України. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для часткового задоволення позову щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, надані докази є достатніми та переконливими. Судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 893, 04 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial