Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до СТОВ «Колос 2000» про визнання договору оренди земельної ділянки площею 6,8300 га, кадастровий № 6325455300:05:000:0079, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області, укладеного між ним\~ та відповідачем 10.01.2005 року, недійсним, та зобовязання відповідача повернути йому зазначену земельну ділянку. В обгрунтуваня свого позову позивач зазначав, що є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,8300 га, кадастровий № 6325455300:05:000:0079, розташованої на території Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області. 10.01.2005 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди землі, строком на пять років, термін дії якого, якщо рахувати з дати його державної реєстрації у 2008 році, сплив у 2013 році. З 2013 року відповідач користується земельною ділянкою без достатніх правових підстав на це, оскільки після 2005 року жодних договорів, додаткових угод до них чи інших правочинів позивач з відповідачем не укладав і відповідних документів не підписував. Пізніше позивачу стало відомо, що відповідачем підроблена та незаконно внесена до державного реєстру речових прав на нерухоме майно угода про зміну та доповнення до договору оренди земельної ділянки від 11.06.2013 р. У звязку з підробкою підпису позивача в угоді про зміну та доповнення до договору оренди земельної ділянки Чугуївським ВП ГУНП в Харківській області за заявою позивача про шахрайські дії відкрито кримінальне провадження. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи, що була проведена експертами ХНДІСЕ ім. засл. проф. [PERSON] встановлено, що підпис у двох угодах про зміну та доповнення до договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення виконано не позивачем, тобто підроблено. Позивач має бажання самостійно обробляти свою земельну ділянку, однак в результаті протиправних дій відповідача позбавлений такої можливості, в звязку з чим просить визнати недійсним договір оренди землі від 10.01.2005 року, зобовязати СТОВ «Колос 2000» повернути йому земельну ділянку та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, надавши пояснення аналогічні викладеним в позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, обґрунтовуючи свою позицію тим, що позивач не заперечував факт укладення усної угоди та отримував відповідну орендну плату, тобто у момент укладення ізявив своє волевиявлення. Крім цього, представник відповідача посилався на недоцільність визнання недійсним основного договору оренди землі від 10.01.2005 року, укладеного між [PERSON] та СТОВ «Колос 2000», оскільки позивач заперечує лише факт підписання ним угоди про зміну та доповнення до договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 11.06.2013 р. Також зазначив, що в справі відсутній оригінал висновку судово-почеркознавчої експертизи, тому наявна копія є недопустимим доказом. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,8300 га, кадастровий № 6325455300:05:000:0079, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії Р3 №780068 (а.с. 8). 10.01.2005 року між [PERSON] та СТОВ «Колос 2000» було укладено договір оренди землі строком на пять років з моменту його реєстрації, яка здійснена 30.05.2008 р. у Чугуївському відділі Харківської регіональної філії державного підприємства центр державного земельного кадастру за № 040868200041 (а.с. 12). До вказаного договору додано акт приймання - передачі земельної ділянки від 10.01.2005 року (а.с.16). З наданої до суду копії висновку судово-почеркознавчої експертизи №6775/12179 від 07.07.2017 року, проведеної експертами ХНДІСЕ ім. засл. проф. [PERSON] під час досудового розслідування кримінального провадженя №42016221440000075, вбачається, що підписи від імені [PERSON] в двох угодах про зміну та доповнення до договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 11.06.2013 р., розташовані в графі «Орендодавець», виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON] Вищевказану копію висновку судово-почеркознавчої експертизи суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки вона завірена печаткою та підписом уповноваженої особи Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України право володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд, право вчиняти будь-які дії щодо свого майна має лише його власник. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 228 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на незаконне заволодіння майном фізичної особи і такий правочин є нікчемним. За правовою позицією, висловленою судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при розгляді справи № 6-99цс13, договір оренди землі є укладеним з моменту його державної реєстрації, а отже - оспорюваним й витребування спірної земельної ділянки із чужого незаконного володіння можливо за умови визнання цього договору оренди землі недійсним відповідно до\~\~вимог, встановлених ст. 210, ст. 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності в Україні є непорушним, а за ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, і такого обов'язку власника у даній справі не встановлено. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Зважаючи на те, що договір оренди землі від 10.01.2005 р. пройшов державну реєстрацію, а отже, за правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі\~\~№ 6-99цс13, є укладеним, він є оспорюваним і витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння можливо за умови визнання цього договору недійсним. Судом на підставі висновку судово-почеркознавчої експертизи №6775/12179 від 07.07.2017 року встановлено, що позивач не підписував угоду про зміну та доповнення до договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 11.06.2013 р., а отже відсутнє волевиявлення власника, що є підставою для визнання договору недійсним за ст.ст. 203, 215 ЦК України. Оскільки такий правочин не утворює жодних позитивних юридичних наслідків, тому є підстави для повернення позивачу безпідставно отриманої відповідачем у користування його земельної ділянки. З огляду на вищевикладене, суд не погоджується з твердженнями представника відповідача щодо наявності правовідносин оренди землі між ним та позивачем з огляду на те, що останній отримував орендну плату за землю, а отже був обізнаний з умовами договору. Що стосується позиції представника відповідача про недоцільність визнання недійсним основного договору оренди землі від 10.01.2005 року, оскільки позивачем оспорюється лише факт підписання угоди про зміну та доповнення до договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 11.06.2013 р., суд зазначає, що вказана угода про зміну та доповнення до договору оренди земельної ділянки є невідємною частиною основного договору оренди землі, отже в суду є підстави для визнання вказаного договору оренди землі від 10.01.2005 року недійсним. Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи з положень ст.81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень,\~\~суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved