Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , зобов`язати Залізничний районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , 1990 року народження. Свої позовні вимоги мотиву тим, що з 2015 по 2016 рік він та відповідачка мали постійні особисті та інтимні відносини. В листопаді 2015 року, зі слів [PERSON] , йому стало відомо про її вагітність від позивача. В період вагітності вони тривалий час проживали разом однією сім`єю. При цьому рішення про реєстрацію шлюбу не приймали. [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Протягом часу вагітності позивач надавав матеріальну підтримку та допомогу відповідачці, також допомагав їй знайти лікарню та акушера, допомагав матеріально, оплачував всі необхідні витрати та був присутній на пологах, про що в позивача збереглись фотографії дитини в день її народження. [PERSON] зареєструвала дитину в Залізничному районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану та повідомила позивачу, що вписала його батьком, однак свідоцтва про народження дитини не показувала. Підстав не вірити їй у позивача на той час не було. Після пологів позивач з відповідачкою проживали окремо, однак [PERSON] постійно відвідував дитину, часто залишався ночувати, допомагав у догляді за дитиною, купував продукти, дитячі речі, надавав кошти, а коли дитина вже не потребувала постійної присутності матері, неодноразово забирав її до себе на вихідні. З 2018 року відповідач перестала давати позивачу бачитись з дитиною, при цьому продовжувала приймати матеріальну допомогу. На будь-які спроби дійти згоди про порядок побачень з дитиною та участь батька у вихованні дитини [PERSON] відповідала небажанням дійти згоди та уникала спілкування. З відповіді на адвокатський запит від 12.11.2018 р. щодо надання завіреної копії свідоцтва про народження [PERSON] або витягу (копії) актового запису про народження дитини позивачу стало відомо, що відповідно до відомостей актового запису про народження [PERSON] , [INFO] - державна реєстрація була проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Таким чином, [PERSON] свідомо ввела в оману позивача про те, що вона внесла відомості про нього як про батька дитини, хоча насправді зареєструвала дитину як таку, що не має батька. Звертає увагу суду, що дитина зареєстрована «по-батькові» позивача, як « [PERSON] », що додатково підтверджує факт наявності кровної спорідненості. Позивач готовий добровільно надати в передбаченому законом порядку біологічний матеріал для можливого проведення генетичної експертизи. Позивач розуміє та усвідомлює важливість рішення щодо визнання його батьком дитини та готовий приймати участь у вихованні і догляді за дитиною, сплачувати аліменти у добровільному порядку, або у розмірі визначеному законом, або, якщо таке рішення в подальшому буде винесене судом, сплачувати аліменти у відповідності до такого рішення суду. На даний час [PERSON] вже більше шести місяців перешкоджає позивачу у побаченнях з дитиною, не визнає його батьківських прав та порушує права дитини на батьківську опіку, що є головною причиною подачі даного позову. Просить позов задоволити. Ухвалою суду від 01.03.2019 року відкрито загальне позовне провадження. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 20.11.2019 року відповідачкою [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що заявлені позовні вимоги вона не визнає, вважає позов безпідставним та необгрунтованим. Зазначає, що вона постійно спільно з позивачем ніколи не проживала, спільного господарства вони не вели. За період часу з 2015 по 2016 роки, який позивач вказує, що постійно перебував у відносинах та проживав однією сім`єю з нею, вона зустрічалася з іншим чоловіком. Жодних коштів на утримання дитини [PERSON] вона не отримувала. Крім цього, просить суд застосувати до заявлених позовних вимог позовну давність та відмовити в задоволенні позову. 09.12.2019 року позивачем подано заперечення на відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що покликання відповідачки на той факт, що вона з 2015 по 2016 роки зустрічалася з іншим чоловіком не підтверджено жодними доказами, а також не спростовує спільного проживання з позивачем. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, дали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Просять позов задоволити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідачка проти задоволення позову заперечила, дала пояснення аналогічно наведеним у відзиві на позов та додатково зазничила, що вона з позивачем дійсно з вересня 2015 року мали близькі стосунки. Проте, в цей період вона також зустрічалась і з іншим чоловіком. Ствердила, що позивач не є батьком дитини [PERSON] . Пояснила, що під час вагітності вона повідомила [PERSON] , що вагітна від нього лише тому, що мала до нього сильні почуття і бажала створити з ним сім`ю. Коли [PERSON] повідомив їй, що не хоче бути з нею та запропонував зробити аборт, вона повідомила йому, що він не є батьком дитини. Відповідачка підтвердила, що позивач дійсно був присутній при її пологах, однак після народження дитини протягом чотирьох місяців він жодного разу не приходив до дитини. Через деякий час він почав приходити до відповідачки та проводити час з дитиною, брав дитину на прогулянки. Однак з липня 2018 року відповідачка перестала давати позивачу дитину, так як між ними почались конфлікти та сварки. Ствердила, що відповідач хоче визнати своє батьківство лише для того, щоб зашкодити відповідачці. В судовому засіданні представник відповідачки проти задоволення позову заперечила, дала пояснення аналогічні наведеним у відзиві на позовну заяву. Просить в позові відмовити в повному обсязі та застосувати строки позовної давності. Представник відповідача Залізничного районного у місті Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте подав до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, вирішення справи покладає на розсуд суду. В судовому засіданні представник третьої особи комісії з питань захисту прав дитини при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради позов підтримала. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю позивача. Вказала, що в 2015 році у її сина почались стосунки з відповідачкою, близько пів року вони проживали разом у квартирі відповідачки. Згодом дану вкартиру відповідачка продала і деякий час [PERSON] з її сином проживали у неї, в цей час відповідачка була уже вагітна. Ствердила, що саме вона домовлялась з лікарем щодо майбутніх пологів [PERSON] . Її син, як батько дитини, був присутній на пологах, кожен день приїжджав у лікарню і купляв все необхідно як для [PERSON] , так і для дитини. З лікарні [PERSON] також забирав [PERSON] разом із старшою донькою відповідачки. Пояснила, що стосунки між позивачем та відповідачкою, коли вони проживали у цивільному шлюбі, не дуже складались, однак [PERSON] ніколи не відмовлявся від дитини і від спілкування з нею. Після того, як народилась [PERSON] , він кожного дня провідував дитину, інколи залишався ночувати у відповідачки, проте разом вони на той час вже не проживали. Свідок також неодноразово приїжджала до відповідачки і помагала з дитиною. [PERSON] часто забирав дитину на вихідні, 3-4 рази дитина залишалася у них ночувати. Після того як [PERSON] виповнилось два роки, відповідачка перестала давати можливість [PERSON] бачитись з донькою. Стверджує, що до подачі позову до суду, жодного разу зі сторони відповідачки не було таких розмов, що [PERSON] не є батьком [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона є знайомою відповідачки, а також хресною матір`ю її старшої доньки [PERSON] . Їй відомо, що у 2015 році [PERSON] почала зустрічатись із [PERSON] . Коли відповідачка дізналась, що вона вагітна та повідомила про це позивача, він переконував її перервати вагітність. Також відповідачка повідомляла їй, що теоретично батьком дитини може бути колишній чоловік відповідачки [PERSON] . Зі слів [PERSON] свідку відомо, що відповідачка дуже часто просила позивача одружитися з нею, проживати однією сім`єю, проте [PERSON] був проти, а також відмовився оформляти заяву в РАЦСі про батьківство. Знає, що позивач разом з [PERSON] проводили час з дитиною, що [PERSON] забирав дитину до себе. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є другом відповідачки, з якою вони знайомі більше 10 років. Йому відомо, що у неї з позивачем були стосунки, вона справді була у нього закохана. Про те, що сторони проживали разом, йому нічого не відомо. Коли [PERSON] завагітніла, вона йому повідомляла, що не впевнена, хто є батьком дитини, вважала, що скоріш за все, батьком дитини є її колишній чоловік [PERSON] . Йому відомо, що позивач був присутній при пологах відповідачки. Після народження дитини [PERSON] неодноразово говорила [PERSON] , що йому потрібно звернутися в ЗАГС з приводу виготовлення свідоцтва про народження дитини, однак позивач ігнорував прохання [PERSON] та байдуже ставився до дитини. На запитання суду, чи давала відповідачка дитину батькові, свідок повідомив, що так, декілька разів давала, так як бажала налагодити з [PERSON] стосунки. На запитання суду, чому відповідачка давала дитину саме позивачу, якщо він не є батьком, свідок [PERSON] не зміг нічого пояснити. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ст.7 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року - дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків і мати право на їх піклування за нею. Статтею 8 Конвенції передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 50 Сімейного кодексу України встановлено, що чоловік має право на батьківство. Визнання батьківства - це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно із частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Стаття 128 СК України передбачає, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено до ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 цього Кодексу. Так, відповідно до ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли не має спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п.20 п.1 Розділу III «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі по тексту - Правила), що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про: визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] /том 1 а.с. 7/. Судом встановлено, що відповідно до відомостей актового запису про народження [PERSON] , [INFO] - державна реєстрація була проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері), тобто дані про батька зазначені зі слів матері /том 1 а.с. 17/. В судовому засіданні позивач та його представник заявили клопотання про призначення по справі судової генетичної експертизи для з`ясування питання щодо встановлення батьківства позивача. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2019 року по даній справі призначено судову генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України /том 1 а.с. 111/. Як вбачається з висновку експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №10/661 від 30.09.2019 року 30.09.2019 року до Львівського НДЕКЦ МВС прибув [PERSON] . [PERSON] разом з дитиною [PERSON] у вказаний час не з`явилася, що унеможливило відібрання зразкків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи /том 1 а.с. 126-127/. В подальшому, за повторним клопотанням позивача та його представника, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.02.2020 року по даній справі вдруге було призначено судову генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України /том 1 а.с. 220-222/. З повідомлення Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про неможливість проведення експертизи від 18.03.2021 року вбачається, що 18.03.2021 року до Львівського НДЕКЦ МВС прибув [PERSON] . [PERSON] разом з дитиною [PERSON] у вказаний час не з`явилася, що унеможливило відібрання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи. Також з повідомлення Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про неможливість проведення експертизи від 11.10.2021 року вбачається, що 06.10.2021 року до Львівського НДЕКЦ МВС прибув [PERSON] . [PERSON] разом з дитиною [PERSON] у вказаний час не з`явилася, що унеможливило відібрання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи. Таким чином, відповідачка тричі не з`являлась до Львівського НДЕКЦ МВС України, що унеможливило проведення експертизи. Згідно частини четвертої, пунктів 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Суд, враховуючи вище вказані обставини та виходячи з інтересів дитини, приходить до висновку, що системне та неодноразове ухилення відповідачки від проведення судової генетичної експертизи свідчить про її небажання отримати висновки щодо походження дитини та небажання спростувати доводи позивача про його батьківство, що дає суду можливість визнати факт походження дитини від позивача. Така правова позиція міститься і в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справах № 2/711/355/15 від 05 вересня 2018 року, № 750/8489/15-ц від 12 грудня 2018 року, №751/5788/16-ц від 30 травня 2018 року. У відповідності до вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved