Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.07.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», складає між нею та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2017 року має заборгованість в сумі 61079 гривень 66 копійок, яка складається з наступного: 2928 гривень 81 копійок заборгованість за кредитом, 51817 гривень 88 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом, 3186 гривень 32 копійки заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 250 гривень штраф (фіксована частина), 2896 гривень 65 копійок -\~ штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в 61079 гривень 66 копійок та судовий збір у сумі 1600 гривень 00 копійок. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, і просить їх задовольнити та просить стягнути з відповідача на користь банку судовий збір, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не зявився, будучі належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи (поштове повідомлення на а.с.25), суд вважає за можливе згідно ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню частково за наступними підставами: В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 15.07.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», складає між нею та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. У звязку з порушеннями забовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2017 року має заборгованість в сумі 61079 гривень 66 копійок, яка складається з наступного: 2928 гривень 81 копійок заборгованість за кредитом, 51817 гривень 88 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом, 3186 гривень 32 копійки заборгованість за пенею. Встановлені обставини підтверджуються: копією розрахунку заборгованості за договором № б/н від 15.07.2008 року укладеного між позивачем та відповідачем ( а.с.4,5); копією анкети-заяви позичальника (а.с.6); витягами Умов та правил надання банківських послуг (а.с.7-13); копією паспорту позичальника (а.с.14,15); копією довіреності № 8332-К-Н-О (а.с.16);\~ копією відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.17); копією банківської ліцензії (а.с.18);\~копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (а.с.19); копією статуту\~ (а.с.20). Згідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач належним чином свої зобовязання не виконував. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобовязаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Разом з тим, суд задовольняючи частково позовні вимоги вважає, що вимоги банку про стягнення штрафу\~ в сумі 3146 гривень 65 копійок є незаконні, необґрунтовані та\~ безпідставні: Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами надання споживчого кредиту передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктом 8.6 Умов передбачена сплата штрафів (500 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів (а.с. 12). Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому в частині вимог банку про стягнення штрафів на загальну суму\~ в\~ сумі 3146 гривень 65 копійок\~ необхідно відмовити із зазначених підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Враховуючи зміст вказаних пунктів кредитного договору, суд\~ вважає, що в даному випадку неустойка у вигляді штрафів і пені, нарахована в один і той же період, є одним і тим же видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв'язку з чим не підлягає стягненню штраф, оскільки за цей же період суд вважає необхідним і обґрунтованим стягнути пеню. Враховуючи викладене,

Outcome: partial