Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про припинення стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що в період з 24 вересня 2005 року по 27 квітня 2015 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року шлюб між ними було розірвано. Після припинення шлюбних відносин дитина залишилась проживати з матір`ю. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року з позивача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, з 07 березня 2020 року та по день подання позову до суду (22 червня 2020 року), син проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Він самостійно несе витрати на всі потреби сина та паралельно сплачує аліменти на користь [PERSON] . Тому, на підставі викладеного, просить суд, починаючи з 07 березня 2020 року звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, які стягуються відповідно до рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року по справі № 182/3257/15-ц та на підставі виконавчого листа, виданого 12 червня 2015 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області. Згідно із вимогами ч.6\~ст.187 ЦПК України, суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. До суду 06 серпня 2020 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, відповідно до якої [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.24-25). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.28), своїм правом на подання відзиву не скористалася. Крім того, відповідача було повідомлено про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.26). Представник третьої особи, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв на адресу суду не надав. Згідно ч.8\~ст.178 ЦПК України,\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Як встановлено судом, 24 вересня 2005 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить актовий запис № 283, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.8). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.9). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.11). Факт того, що з [PERSON] стягуються аліменти на підставі вищевказаного рішення суду підтверджується постановою про звернення стягнення на заробітну плату (а.с.12). Крім цього, факт сплати аліментів підтверджується також довідкою, виданою 04 червня 2020 року Управлінням державної казначейської служби України в м.Нікополі Дніпропетровської області на ім`я [PERSON] , з якої вбачається, що позивач працює у вищевказаному управлінні на посаді головного спеціаліста та, починаючи з січня 2020 року по травень 2020 року, сплачує аліменти, загальна сума утримань яких становить 10\~384 грн. 39 коп. (а.с.14). Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Як вбачається з акту, складеного ОСББ «АСТЕР-Н» від 22 червня 2020 року, [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] , починаючи з 07 березня 2020 року та по теперішній час мешкають за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується підписами сусідів (а.с.13). Згідно до вимог ч.2 ст.166\~та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч.2\~ст.197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до положень\~ст.273 СК України,\~якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно частин 1-3\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5\~статті 81 ЦПК України). Відповідно до\~статті 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи надані суду письмові докази та відсутність заперечень з боку відповідачки, належним чином повідомленої про дату слухання справи, суд вважає, що в судовому засіданні доведено належними та допустимими доказами обставини, що можуть бути підставою для звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дитини, оскільки малолітній син [PERSON] в період з [INFO] проживає разом з батьком - позивачем по справі та перебуває на його утриманні. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що у відповідача з 07 березня 2020 року припинив існувати обов`язок зі сплати аліментів на користь відповідачки, тому суд вважає, стягнення аліментів за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року підлягає припиненню.

Outcome: approved