Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» відшкодування спричиненої майнової шкоди у розмірі 29016,16 гривень; витрати на проведення експертного дослідження - 3000 гривень; витрати на сплату судового збору - 1100 гривень та моральну шкоду у сумі 80000 гривень. Позов обґрунтовує тим, що 20.02.2021 року [PERSON] , який за відповідною довіреністю користується транспортним засобом «ВАЗ» реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачеві [PERSON] , звернувся до Львівського районного управління поліції ГУНП у Львівській області з приводу пошкодження данного транспортного засобу. Так, зазначений автомобіль був припаркований біля будинку по [ADDRESS] , з даху цього будинку впав шматок льоду, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Факт пошкодження автомобіля зафіксовано працівниками поліції, що підтверджується довідкою від 02.03.2021 року в результаті розгляду матеріалів за № 6055 від 20.02.2021 року. Даний факт також підтверджується письмовими поясненнями [PERSON] . Пошкодження транспортного засобу також зафіксовано фотоматеріалами та висновком експерта № 37 від 23.02.2021 року. Автомобіль було припарковано за адресою: [ADDRESS] , даний будинок перебуває на балансі та утриманні Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг», який добровільно спричинені збиткі не відшкодував. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача суму заподіяних збитків, моральну шкоду та судові витрати у справі. Представник позивача адвокат Романишин Я.О. та третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали та просили зодовольнити. Ухвалою судді від 12 травня 2021 року відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч.2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторони зобов`язані демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо їх, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, також того, що представник відповідача неодноразово не з`являвся в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представника відповідача, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, з метою забезпечення розумних строків розгляду у справі, суд вважає, що розгляд справи у відсутності представника відповідача є можливим, а підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши доводи учасників процесу, приходить до наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст.4 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Третя особа - [PERSON] користується згаданим транспортним засобом на підставі відповідної довіреності. 20.02.2021 року на належний позивачу на праві власності автомобіль марки «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , впав шматок льоду з даху будинку за адресою: [ADDRESS] . Наведене вбачається з довідки Львівського районного управління ГУ НП у Львівській області № 6055 від 02.03.2021 року, згідно якої до Львівського районного управління ГУ НП у Львівській області звернувся [PERSON] із заявою про пошкодження автомобіля, а саме з будинку по [ADDRESS] на автомобіль, яким він користується за довіреністю, впав шматок льоду (даний транспортний засіб належить [PERSON] , згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу). Свідками вказаної події стали [PERSON] та [PERSON] . Також наведене вбачається з долучених до матеріалів справи фотографій та висновку експертного дослідження № 37 від 01.03.2021 року. Зі схеми руху вул. Стефаника, а також листа-відповіді Галицької районної адміністрації від 30.03.2021 року, наданого на звернення [PERSON] від 15.03.2021 року, вбачається, що автомобіль було припарковано у незабороненому для паркування місці, забороняючі дорожні знаки за вказаною адресою відсутні. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. З огляду на це та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Згідно ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відтак, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Балансоутримувачем будинку [ADDRESS] є Львівське міське комунальне підприємство «Айсберг». Даний факт підтверджується результатами перевірки Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, за результатом якої було скеровано відповідний запит до директора ЛКП «Айсберг», копія якого долучена позивачем до матеріалів позовної заяви. Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач зобов`язаний забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичними особами на управління майном, забезпечувати для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. Згідно п. 1.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17 травня 2005 року, та п. 1 1.8.6. Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України № 150 від 10 серпня 2004 року, балансоутримувач зобов`язаний регулярно виконувати роботи по скиданню з дахів і покрівель снігу та льоду. Згідно із вимогами п.п.4.5.17, 4.5.19 п.4.5 «Водовідвід і очищення дахів від снігу» Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня у №76 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207, дах з зовнішнім водовідводом необхідно періодично очищати від снігу, не допускаючи нагромадження його до товщини 30 см. При заледенінні звисаючих і водовідних пристроїв у відлигу сніг скидають і при меншій товщині. При очищенні снігу з даху необхідно особливу увагу приділяти прибиранню снігу в період відлиги. Віповідно до вимог п.п. 1.1.8.6 п. 1.1.8 «Дахи і покрівлі» розділу 1 «Утримання і споруд та прибудинкових територій» Примірного переліку послуг з утримання і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10 серпня 2004 року №150 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2004 року за №1046/9645, утримувачі будинків та споруд зобов`язані проводити скидання з дахів та покрівель снігу та льоду. Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідача, щодо неналежного утримання будинку, яка полягала у недотриманні вищенаведених положень, відбулося падіння льодяної брили з даху та завдано матеріальну шкоду позивачу. 20.04.2021 року позивач скерував до відповідача заяву (вимогу) про відшкодування шкоди. Однак, відповіді на своє звернення [PERSON] не отримав. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оцінюючи надані позивачем докази по справі, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі докази знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою та іншими матеріалами справи є достатніми та достовірними, не спростовані представником відповідача. За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що внаслідок падіння льоду з даху будинку [ADDRESS] , було спричинено пошкодження транспортного засобу належного позивачу, що завдало останньому матеріальної шкоди. Згідно висновку експертного дослідження № 37 від 01.03.2021 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , після його пошкодження 20.02.2021 року, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 29016,64 гривень. Вартість проведеного експертного дослідження, згідно договору № 22 про виконання судової експертизи укладеного між [PERSON] та ТОВ «Експертиза» від 23.02.2021 року, становить 3000,00гривень. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Беручи до уваги те, що зі змісту висновку експерта наданого позивачем вбачається, що розмір матеріальної шкоди, який становить 29016,64 гривень, наведений з урахуванням особливостей стану автомобіля, пошкоджень та нормального фізичного зносу, суд вважає, що така сума відображає реальні втрати, яких зазнав позивач, у зв`язку з пошкодженням його майна. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки останнім доведено факт спричинення йому матеріальної шкоди з вини відповідача, а також наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні,тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та слід стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Айсберг» на користь [PERSON] 29016 гривень 64 копійки матеріальної шкоди. Що стосується питання моральної шкоди, то згідно зі статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч.3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Верховний Суд зазначив у своїй Постанові від 25 листопада 2019 року у справі № 214/9480/14 зазначив, що відповідно до частини першої, третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Позивач вказує, що внаслідок пошкодження транспортного засобу, йому було завдано моральної шкоди, оскільки пошкодження автомобіля принесло йому душевні страждання, порушило його звичайний спосіб життя, дана машина є єдиною в сім`ї, тому він та його родина змушені були користуватися громадським транспортом, багато справ, які були пов`язані з пересуванням на автомобілі йому прийшлося відкласти, він був змушений збирати необхідну суму коштів на ремонт автомобіля, утворено інші незручності у повсякденному житті. Однак, в матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази, з приводу спричинення моральної шкоди, а у судовому засіданні представником позивача належним чином не обґрунтовано її розміру з посиланням на відповідні джерела доказування. Так, в ході розгляду справи встановлено, що даним транспортним засобом на відповідній правовій підставі користується третя особа. Таким чином, обставини наведені на обґрунтування заявлених вимог в цій частині позивача не стосуються та не можуть бути законною підставою для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди. Суд, виходячи з вище вказаного, вважає, що вимога позивача про стягнення моральної школи не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, слід стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Айсберг» на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви, який, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, становить 908,00 гривень. Крім цього, відповідно п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Тому з відповідача також підлягають стягнення витрати за проведення позивачем експертного дослідження у розмірі 3000 гривень. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial