Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на ј частину житлового будинку [ADDRESS] колишнього Комінтернівського ) р -ну Одеської області у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді ј частини будинку [ADDRESS] . Крім неї спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] та донька - [PERSON] , які є відповідачами по справі. З приводу прийняття спадщини вона в установлений законом строк звернулись до нотаріуса, а відповідачі з приводу відмови від спадщини на її користь, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки не визначена частка права власності спадкодавця. Зазначає, що домовленостей про поділ часток за життя покійного [PERSON] не було, тому вважає, що частка права власності складає ј частину у праві спільно сумісної власності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутність, додатково зазначила, що відмовляється від своєї долі в розмірі 1/12 частині у спадковому майні після смерті [PERSON] на користь [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутність, додатково зазначила, що відмовляється від своєї долі в розмірі 1/12 частині у спадковому майні після смерті [PERSON] на користь [PERSON] Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки відповідачі визнали, предявлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч.3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи та копії спадкової справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] у віці 52 років, помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с.5/. Факт родинних відносин між сторонами та померлим підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER], [NUMBER] та свідоцтвами про шлюб серії: [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] /а.с.8-9,11,13-14/. Відповідно до свідоцтва [NUMBER] про право приватної власності на жилий будинок, виданого Новомиколаївської сільською радою 01.12.2000 року та витягом про державну реєстрацію прав, житловий будинок [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної власності /а.с.16-17/. Тобто частка власності кожного власника житлового будинку не визначена. Державним нотаріусом Лисак А.В. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через неможливість визначення частки спадкового майна, яке належало [PERSON] , померлому [INFO] /а.с.15/. Зі спадкової справи №284/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом, а відповідачі подали заяву про відмову від прийняття спадщини. Інші спадкоємці у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із частинами 1,2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Статтею ч. 1 ст.369, ч. 1,2 ст.372 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Отримання у спадок спадкоємцями земельних ділянок здійснюється без зміни їх цільового призначення. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1297 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Згідно роз`ясненню, викладеному у п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду в порядку позовного провадження. Таким чином з урахуванням того, що відповідачі позов визнали та доказів про існування домовленостей про поділ житлового будинку надано не було, суд приходить до висновку, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, тобто померлому [PERSON] на момент смерті належала ј частина вказаного будинку, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.355, 369, 372, 1216, 1218, 1261, 1288, 1297 ЦК України і

Outcome: approved