Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою та уточненим позовом, яким просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є власником 53/100 частин житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] Співвласником зазначеного майна є [PERSON] Відповідач [PERSON] всупереч волі позивача проживає у зазначеному будинку, оскільки зареєстрована там, проте порушує права позивача як власника та позбавляє його можливості в повній мірі використовувати об*єкт права власності. Дії відповідача створюють перешкоди у здійсненні права власності позивачем, оскільки [PERSON] в добровільному порядку відмовляється звільнити будинок та знятися з місця реєстрації у зв*язку з чим позивач звернувся до суду. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.02.2018 року відкрито провадження по справі. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення. Третя особа в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з'явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв'язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 29.10.2018 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами в обґрунтування вимог та заперечень, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які виникли між сторонами. Позивач є власником 53/100 частин житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.09.2017 р. про реєстрацію права власності. Згідно довідки адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 20.11.2017року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON], яка є співвласником зазначеного будинку. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.. 116 ЖК України Якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно зі ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сім*ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Враховуючи наведене, на думку суду, є доведеним факт того, що відповідач не є власником жила, де проживає позивач і будучи зареєстрованою за вказаною адресою порушує права позивача як власника та створює йому перешкоди у здійсненні права власності.

Outcome: approved