Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом , в якому просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 26475 грн. \~ \~ \~ \~ \~ В\~обґрунтування \~позовних вимог\~ позивач\~ зазначила,\~що \~ позивач\~ \~відповідно до\~розписки \~ від\~09.08.2017\~ року\~ на\~строк \~ \~до 09.09.2017\~року \~ \~передав відповідачу\~ \~ грошові\~кошти \~ у\~сумі 1000\~ \~дол.\~США ,\~що \~на теперішній\~час \~за офіційним\~курсом \~долара \~США складає\~ 26475\~ грн.\~На даний\~час \~ \~відповідач \~борг позивачу\~ не\~повернув ,\~не виконав\~ \~своїх зобов,язань\~,\~чим порушив\~ \~умови визначені\~ \~в \~борговій \~розписці. 03 червня 2019 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху. 13 червня 2019 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду , відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження . У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності , позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з,явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Зі згоди позивача ,суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09 серпня 2017 року відповідач [PERSON] позичив у позивача грошові кошти на загальну суму у розмірі 1000 дол США , строком до 09 вересня 2017 року , про що надав відповідну розписку . У зазначений строк [PERSON] зобов`язань не виконав, грошові кошти у повному обсязі не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. З правових позицій Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в Постанові Пленуму Суду № 5 від 30.03.2012, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України № 6-1672цс16 від 21.12.2016. Отже, в розписці наданій суду позивачем, зазначена сума позики 1000 доларів США, розписка є дійсною і не оспорювалася в судовому порядку. Оцінивши всі докази в їх сукупності , врахувавши позовні вимоги позивача , в яких останній просить стягнути суму боргу в гривнях , суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення боргу в сумі 26475 грн. за зазначеною розпискою, підлягають задоволенню, оскільки розмір боргу підтверджується виданою позивачем розпискою, визначений розпискою строк для повернення позики закінчився, а наявність в позивача боргової розписки свідчить про невиконання відповідачем своїх зобов`язань. Крім того , відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved