Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що 17.06.2011 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 910.78269, згідно з яким відповідач отримав? кредит в розмірі 214332,67 грн., у тому числі на купівлю (фінансування купівлі) транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO SPORT. 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) MMCGNKH40BFZ07776, д.н.з. № [NUMBER]. Станом на дату подання позову відповідач [PERSON] не виконує зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 432438,08 грн. Крім цього, у забезпечення виконання кредитних зобовязань між відповідачем [PERSON] та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) MMCGNKH40BFZ07776, д.н.з. № [NUMBER], який належав останньому на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. За умовами вказаного договору застави, відчуження предмету застави здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя. Проте, всупереч зазначеному, та без письмової згоди позивача заставодавцем було відчужено предмет застави, актуальним власником якого є відповідач [PERSON] У зв'язку з порушенням [PERSON] прав та інтересів позивача протягом тривалого часу, на підставі невиконання ним грошових зобовязань за кредитним договором, та порушенням умов договору застави, у позивача є стійкі побоювання щодо неповернення грошових коштів за кредитним договором. Тому, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, та звернення стягнення на предмет застави, який належить відповідачу [PERSON], в рахунок погашення заборгованості за цим кредитним договором. Ухвалою Соснівського районного суду від 03.12.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, з заявами до суду не зверталися. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України\~у разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.06.2011 між ПАТ «Ідея Банк» (правонаступник ПАТ «Плюс Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 910.78269, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 214332,67 грн., у тому числі, на купівлю (фінансування купівлі) транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) MMCGNKH40BFZ07776, д.н.з. № [NUMBER], строком користування кредитними коштами за кредитним договором до 17.06.2018. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю (фінансування купівлі) вище зазначеного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат пов'язаних із купівлею авто, що підтверджується видатковими касовими/меморіальними ордерами. Додатком № 1 до кредитного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до якого [PERSON] мав сплачувати встановлену договором нараховану суму коштів. Кредитні кошти в сумі, зазначеній в п.1 кредитного договору, було надано [PERSON] в користування зі сплатою відсоткової (процентної) ставки у розмірі 16,1 % та сплатою всіх інших обов'язкових платежів по договору. З довідки-повідомлення встановлено, що відповідач [PERSON] до підписання кредитного договору був в письмовій формі проінформований банком про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, та надав свою письмову згоду. Меморіальним ордером № 910.78269 від 21.06.2011 підтверджено, що ПАТ «Ідея Банк» видало [PERSON] кредит в сумі 208089 грн. Згідно з випискою банку з 17.06.2011 по 18.12.2012 по рахунку 29096491078269.980 останній платіж боржником [PERSON] здійснено 08.12.2012 на суму 300 грн. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 910.78269 від 17.06.2011 станом на 17.09.2018 становить 432438,08 грн. з них: основний борг 0 грн., прострочений борг 193971,70 грн., прострочені проценти 235108,92 грн., строкові проценти 3357,46 грн. Позивач ПАТ «Ідея Банк» 19.03.2018 звертався до відповідача [PERSON] з вимогою про усунення порушення кредитних зобовязань. Проте, відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав, в той час як позивач виконав умови кредитного договору в повному обсязі, що підтверджується видатковими касовими/меморіальними ордерами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ч.2 ст. 1054 ЦК України випливає, що до кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1 глави 71 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК України встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно. За таких обставини, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що між сторонами укладено договір про надання банківських послуг, умови якого щодо погашення заборгованості за кредитом, процентами, платою за обслуговування кредитом та пенею [PERSON] належним чином не виконані, а тому, вимога позивача про стягнення заборгованості по кредитному договору № 910.78269\~від 17.06.2011в розмірі 432438,08 грн. підлягає до задоволення. Також, до стягнення з відповідача [PERSON] підлягає, сплачений при подачі позову ПАТ «Ідея Банк», судовий збір в сумі 6486,57 грн. Щодо позовної вимоги про звернення стягнення на предмет застави, суд вважає наступне. Як встановлено в ході розгляду судом справи, для забезпечення виконання кредитних зобовязань між відповідачем [PERSON] та позивачем укладено договір застави транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) MMCGNKH40BFZ07776, д.н.з. № [NUMBER], який належав останньому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 665854, виданого Черкаським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області 17.06.2011. За згодою сторін оціночна вартість предмету застави встановлена в розмірі 277452 грн. Застава є способом забезпечення зобов'язань, у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України «Про заставу», стаття 572 ЦК України). Відповідно до положень статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно із положеннями частини першої статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За правилами частини першої, другої статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до положень статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Таким чином, застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, і на неї може бути звернено стягнення в рахунок задоволення вимог заставодержателя. Такого правового висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 08.05.2018 по справі № 202/32128/13-ц (№ в ЄДРСР 74021998). Разом з тим, позивачем ПАТ «Ідея Банк» заявлено дві взаємовиключні вимоги: і стягнення заборгованості, і звернення стягнення на заставне майно. Суд вважає, що звернення стягнення на заставне майно є передчасним з огляду на заявлені позовні вимоги, оскільки примусове стягнення заборгованості ще не відбувалося. Згідно з довідкою Управління Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України № 31/7571 від 20.03.2018 автомобіль MITSUBISHI\~PAJERO\~SPORT,\~2011\~року випуску,\~колір чорний,\~номер шасі\~(кузова,\~рами)\~MMCGNKH40BFZ07776,\~д.н.з.\~№ [NUMBER] був зареєстрований за [PERSON], проте 19.11.2011 даний автомобіль знятий з обліку для реалізації та, в подальшому, 24.11.2011 зареєстровано за [PERSON], 11.08.2012 зареєстровано за відповідачем [PERSON] зі зміною державного номерного знаку на АА6032МН. Як встановлено судом, при відчуженні автомобіля відповідачу [PERSON] в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу за позичальником [PERSON] відмітка про кредит або заставу була відсутня. В матеріалах справи відсутні, також, будь-які повідомлення банку в органи МРЕВ про наявність обтяження. На момент реєстрації у 2012 році транспортний засіб не перевірявся по Єдиному державному реєстру обтяжень рухомого майна, так як дана перевірка не входила в функціональні обовязки співробітників Центрів ДАІ на 2012 рік, доступу до реєстру не мали (Постанова КМУ 07.09.1998 р. № 1388, Постанова КМУ № 687 від 05 жовтня 2016 року). Таким чином, суд вважає, що в позовних вимогах ПАТ «Ідея Банк» про звернення стягнення на предмет застави, вилучення у [PERSON] добросовісного набувача у розумінні ст. 330 ЦК України, який є предметом застави, слід відмовити.

Outcome: partial