Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] та зняти з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що відповідач був власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], яка була виділена із спільної сумісної власності на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова 12.12.2011 року у цивільній справі 6-154/11. Співвласниками 2/3 частини вказаної квартири є [PERSON], [PERSON] в рівних частинах по 1/3 частці. Вона набула права власності на 1/3 частину в квартирі [ADDRESS], яка належала [PERSON], шляхом придбання її на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна 17.01.2014 року організованих філією ПП «Нива-В.Ш.». Відповідач з квартири виселився та у ній тривалий час не проживає, але надалі залишається зареєстрованим в ній. Відповідач не є її родичем чи членом її сім*ї, домовленостей щодо його подальшої реєстрації у квартирі між ними немає. Вона позбавлена можливості реалізувати свої права на власність, змушена оплачувати комунальні послуги за нього, тому змушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою та зняти його з реєстрації в ній. Позивач, в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить таку задоволити. Відповідач в судове засідання не з*явився, з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлявся за місцем реєстрації, та у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України, що дає підставу для проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд незалежно від волі інших осіб. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч.4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч.1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Стаття 383 ЦК України, встановлює, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.\~ Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. У відповідності до положень п.34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Судом встановлено, що позивач є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі №618 від 07.03.2014 року. Набувачем даного майна позивачка стала на підставі проведення філією 14 ПП «Нива В.Ш.» прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, про що свідчить протокол проведення прилюдних торгів №1413717-3 від 17.01.2014 року та акту державного виконавця від 03.02.2014 року. Іншими співвласниками даної квартири по 1/3 частинах, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.02.2014 року є [PERSON], [PERSON]. Виходячи з наведеного, відповідач не являється співвласником квартири [ADDRESS]. Довідкою з місця проживання про склад сім*ї і прописку від 01.07.2015 року виданої ЛКП «Житловик-С» стверджується, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON]І співвласник 1/3 частини квартири та відповідач. Спірна квартира складається з двох кімнат, кухні, загальною площею 44,8 кв.м., згідно копії технічного паспорта. Судом встановлено, що відповідач у спірній квартирі не проживає, своїх особистих речей у квартирі не зберігає, за житлово-комунальні послуги не сплачує, між сторонами відсутні домовленості з приводу реєстрації відповідача у вказаній квартирі. Факт непроживання відповідача у спірній квартирі, стверджується актами обстеження квартири від 23.11.2014р., 05.12.2014р., 01.07.2015р. складеними комісією ЛКП «Житловик-С» за участю свідків. Таким чином, суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що відповідач права власності у спірній квартирі не має, не є членом сім*ї позивача, у спірній квартирі не проживає без поважних причин понад рік, чим втратив право на користування нею. За наведених обставин, враховуючи що відповідач втратив своє право власності у спірній квартирі, протягом року у квартирі не проживає, такого слід визнати втратившим право на житлове приміщення квартири [ADDRESS] та зняти останнього з реєстрації у вказаній квартирі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені при подачі позову до суду судові витрати, а саме судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст. ст.316, 317, 319 319,346,383,391 ЦК України, та

Outcome: approved