Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником Ѕ частини вказаного вище житлового будинку. Відповідач у будинку з 2001 року не проживає у вказаному будинку, її особисті речі відсутні. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Позивач у судове засідання не з`явився. 30 серпня 2019 року подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, від допиту свідків відмовляється. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву заяв і клопотань від неї не надходило. За відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач [PERSON] є власником Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 16.09.1982 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори Бендеровою Л.А., зареєстровано в реєстрі за № 2428. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 2988 від 2 липня 2019 року, яка видана головою квартального комітету № 22 [PERSON] , у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , власник, [PERSON] , [INFO] , дружина, [PERSON] , [INFO] , дочка. Відповідно до акту про непроживання, який був складений та підписаний головою квартального комітету № 22 [PERSON] та сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за вказаною вище адресою не проживає з 2001 року, її особисті речі в помешканні відсутні. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Відповідно до ст.ст.150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи надані позивачем докази, виходячи зі змісту наведених норм права і з урахуванням вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України, а також те, що відповідач не надала суду доказів, які б вказували на те, що вона проживає у зазначеному вище будинку або відсутня у ньому з поважних причин, або за нею відповідно до закону зберігається право користування жилим приміщенням, суд вважає доведеним те, що відповідач втратила право користування будинком. Тому позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved