Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 березня 2014 року по день ухвалення рішення суду у цій справі, виходячи з розміру середньоденного заробітку позивача у сумі 70,84 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що з 29.08.2013 перебував у трудових відносинах із відповідачем, однак 14.03.2014 звільнився за власним бажанням (ст.38 КЗпП України). У день звільнення з ним не було проведено усі розрахунки, а тому утворилась заборгованість по заробітній платі у розмірі 8108,37, згідно з довідки відповідача, відносно якої Сихівським районним судом м.Львова 03.06.2014 видано судовий наказ № 464/5412/14-ц. Відтак, оскільки відповідач не провів усіх розрахунків у день звільнення, просить стягнути середній заробіток за період з 15.03.2014 по день ухвалення рішення, згідно з поданого розрахунку позивача від 28.07.2014, що становить у розмірі 5866,77 грн., а позов задовольнити повністю. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю та просять такий задовольнити та у разі повторної неявки відповідача без поважних причин провести заочний розгляд справи. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений, суду не відомі причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а тому зі згоди сторони позивача, суд постановив ухвалу, яка внесена до журналу судового засідання, про порядок заочного розгляду справи з дотриманням вимог, встановлених ст.224 ЦПК України з ухваленням заочного рішення суду. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що з 29 серпня 2013 року позивач перебував у трудових відносинах з ТзДВ «Модем», обіймаючи посаду охоронника. Наказом товариства від № 15-К від 06.03.2014 [PERSON] з 14 березня 2014 року звільнений з роботи за власним бажанням у відповідності до ст.38 КЗпП України, що підтверджується записами трудової книжки. Остаточний розрахунок з позивачем проведено не було, що підтверджується довідкою відповідача від 27.05.2014 № 4 про заборгованість ТзДВ «Модем» із виплати заробітної плати [PERSON], яка складає у сумі 8108,37 грн. Розмір такої заборгованості не оспорювався відповідачем, відтак, Сихівським районним судом м.Львова 03.06.2014 винесено судовий наказ № 464/5412/14-ц. щодо такої заборгованості. Відповідно до ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Разом із тим, відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995 р. №100 (із змінами і доповненнями) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Так, позивачем подано розрахунок середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати за період з 15.03.2014 по 28.07.2014, що становить у розмірі 5866,77 грн. Доказів неправильного нарахування такого середнього заробітку відповідачем не подано, а відтак, такий розрахунок приймається судом до уваги. Враховуючи вищевикладене, суд приходить переконання, що оскільки позивачу у день звільнення не було виплачено усіх сум, що йому належали до виплати, розмір невиплаченої заробітної плати на користь позивача визначений товариством та останнім не оспорювався, фактичний розрахунок із позивачем не проведено на цей час, а відтак суд приходить висновку, що позов підставний та обґрунтований, а тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 15.03.2014 по 28.07.2014 у розмірі 5866,77 грн. (з урахуванням усіх обов'язкових платежів і зборів, які підлягають відрахуванню з заробітної плати), а позов задовольнити повністю. Згідно з п.2 ст.367 ЦПК України допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць. Крім того, відповідно до ст.233 КЗпП позов подано до районного суду з дотриманням встановлених строків. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд дійшов до наступного. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. в дохід держави. На підставі викладеного, ст. ст.116, 117, 233 КЗпП України, п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995р. №100, постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року та

Outcome: approved