Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати батьківство [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]; зобов'язати Міський відділ реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції видати свідоцтво про народження дитини -[PERSON], де у графі «батько» вказани [PERSON], а у графі «матір» [PERSON]. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що вона з 2014 року проживає у цивільному шлюбу із відповідачем [PERSON] [INFO]. у м. Алушта вона народила сина -[PERSON]. Відразу після цього відповідач [PERSON] звернувся до Міського відділу реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції для отримання свідоцтва про народження сина, оскільки вона не могла покинути окуповану територію АР Крим. Однак, йому буо відмовлено у прийнятті заяви. З огляду на наведене просить позов задоволити та визнати батьківство [PERSON] та зобов'язати видати свідоцтво про народження дитини. В судовому засідання представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити. Представник відповідача Міського відділу реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиців судове засідання не з'явилась. У поданих суду письмових запереченнях зазначила, що підстававми для державної реєстрації дитини є медичне свідоцтво про народження, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. № 545; медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (ці документи подаються для державної реєстрації народженя дитини, яка досягла більше року); акт, складений відповідними посадовими особами за участю двох свідків або фельдшера, у випадку народження дитини у морському річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть, форма якого затверджена наказом Мнінстерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. № 545. Оскільки, позивачем не подано жодного із цих документів просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позов визнав та просить такий задоволити. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч.2 ст.128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно п.2 р.1 ч. ІІІ Правил державної ресєтрації актів цивільного стану, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 р. № 52/5 підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. N 545. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше. Медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу заповнюється лікарем, під наглядом якого перебуває новонароджений, і засвідчується підписом керівника закладу охорони здоров'я та круглою печаткою закладу; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться напідставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма N 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р. N545 у разі мертвонародження. Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Проте, позивачем, всупереч вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України документів визначених вищезазначеним положенням не надано, я і не надано суду жодних належних та допустимих доказів в підтвердження факту народження дитини. Позивачем надана лише жодним чином не засвідчена копія медичного свідоцтва про народження серії 35 № 004387, що видане за процедурою та законодавством Російської Федерації, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я та соціального розвитку Російської Федерації, складене на російській мові. Однак, згідно ст. 9 Закону України «Про забезпеченгня прав і сводоб громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку, про відстуність правових підстав для державної реєстрації народження дитини, а відтак, в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. ст.126, 128 Сімейного кодексу України, п.2 р.1 ч. ІІІ Правил державної ресєтрації актів цивільного стану, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 р. № 52/5 та

Outcome: dismissed