Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 12 травня 2010 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, на підставі якого відповідач отримала кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання й договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 25 жовтня 2016 року мається заборгованість в загальному розмірі 14517,28 грн., яка складається з наступного: 5822,71 грн. - заборгованість за кредитом; 6746,48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 780,60 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 667,49 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму заборгованості та судові витрати в розмірі 1378,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що вона дійсно отримала картку і користувалася грошовими коштами, знімала їх з картки, потім поповнювала рахунок на картці. Всі підрахунки вона робила сама. Бриблизно чотири роки тому вона мала намір повністю погасити кредит і ввважала, що залишилася невелика сума, однак з`ясувалося, що картка пуста, хтось через інтернет магазин зняв гроші. Ніхто крім неї користуватися карткою не міг. У 2016 році з цього приводу вона зверталася до правоохоронних органів, на даний час триває кримінальне провадження. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив у їх задоволенні відмовити, посилаючись на наявність кримінального провадження з приводу незаконного заволодіння грошовими коштами з приватної картки відповідача. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази у справі. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у договірних правовідносинах підтверджується копією заяви про видачу кредиту, Умовами та правилами надання банківських послуг. З розрахунку заборгованості вбачається, що в порушення умов кредитного договору відповідач кредит не сплачує, у зв`язку з чим станом на 25 жовтня 2016 року мається заборгованість в загальному розмірі 14517,28 грн., яка складається з наступного: 5822,71 грн. - заборгованість за кредитом; 6746,48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 780,60 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 667,49 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора забов`язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ст.536 ЦК України зазначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що умови кредитного договору відповідачем були порушені і станом на 25 жовтня 2016 року існує заборгованість, яка з урахуванням відсотків, комісії і штрафних санкцій становить 14517,28 грн. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню і суд вважає наявність фактів, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Посилання відповідача на викрадення грошових коштів з картки черех магазин інтернет не доведені, досудове розслідування кримінального провадження не закінчене. Крім того, згідног копії паспорту прізвище відповідача « [PERSON] », тоді як до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесена інформація за фактом крадіжки грошових коштів з кредитної картки Приватбанк, яка належить «Маловік», тобто стосовно не відповідача, а іншої особи. Також суд вважає за необхідне зазначити, що при наявності вироку суду, ухваленому за результатами вищезазначеного кримінального провадження, відповідач буде мати право на перегляд зазначеного судового рішення за нововиявленими обставинами. Оскільки позовні вимоги задоволені, понесені позивачем судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved