Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 30.05.2002 року між відповідачем-1 та позивачем було укладено кредитну угоду № 518, відповідно до якого відповідач отримала грошові кошти на загальну суму 150000 доларів США, зі сплатою 40% річних, строком на 180 місяців. Свої зобов'язання перед позивачем відповідач не виконує, в зв'язку з чим виникла заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів та сплаті пені в розмірі 1838792 грн. 60 коп. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 за кредитним договором, позивачем з відповідачем-2 та відповідачем-3 були укладені договори поруки від 30.05.2002 року, 25.02.2008 року, 19.12.2008 року. Тому позивач просить солідарно стягнути з відповідачів на його користь суму заборгованості в розмірі 1838792 грн. 60 коп. та судовий збір в сумі 3441 грн. 00 коп. Представник позивача подала заяву про збільшення позовних вимог в зв'язку з тривалим розглядом справи і зростанням курсу валют. Дане клопотання було задоволено судом в судовому засіданні 20 травня 2014 року. Позовні вимоги складають 2060007 грн. 24 коп. Ухвалою суду від 24 лютого 2015 року, за клопотанням представника позивача, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з [PERSON] залишені без розгляду. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до суду не з'явились, причини неявки суду не повідомили, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідачів в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, між Закритим акціонерним товариством «Мікрофінансовий Банк» (правонаступник - Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк») та [PERSON] 30 травня 2002 року була укладена кредитна угода №518 (а.с.13). За даним договором відповідачу [PERSON] відкрилась кредитна лінія, що не має перевищувати 10000 доларів США терміном на 24 місяці (п.1.1, п. 2.2 кредитної угоди). Надалі були укладені: · Додаткова угода № 2 до кредитної угоди № 518 від 30 травня 2002 року від 24 лютого 2003 року, за якої ліміт надання грошових коштів не повинен перевищувати 30000 доларів США (а.с.14). · Додаткова угода № 3до кредитної угоди № 518 від 30 травня 2002 року від 17 вересня 2003року, за якої ліміт надання грошових коштів не повинен перевищувати 50000 доларів США (а.с.15). · Додаткова угода № 4до кредитної угоди № 518 від 30 травня 2002 року від 22 березня 2005року, за якої термін кредитування збільшився до 72 місяців (а.с.16). · Додаткова угода № 5до кредитної угоди № 518 від 30 травня 2002 року від 04 жовтня 2006року, за якої термін кредитування збільшився до 120 місяців (а.с.17). · Додаткова угода № 5до кредитної угоди № 518 від 30 травня 2002 року від 04 жовтня 2006року, за якої термін кредитування збільшився до 180 місяців та ліміт надання грошових коштів не повинен перевищувати 150000 доларів США (а.с.18). 25 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем-1 був укладений Договір № 7 «про внесення змін та доповнень до РАМКОВОЇ УГОДИ», за якої сторони вирішили змінити Кредитну угоду від 30 травня 2002 року (надалі - рамкова угода) (а.с.19-24). Відповідно до нових умов договору, відповідачу [PERSON] встановлено ліміт суми кредитування еквівалентний 150000 доларів США, строком 180 місяців зі сплатою 40% річних (п. 2.2 кредитного договору). Відповідно до Договору про надання траншу №1.30156/518 від 22 березня 2007 року відповідачу були надані грошві кошти в розмірі 50000 доларів США, строком користування 48 місяців зі сплатою 15 % річних (а.с. 25). Надалі були укладені договори про внесення змін до Договору про надання траншу від 02 березня 2009 року (а.с. 30), 28 грудня 2009 року (а.с. 32), 25 березня 2010 року (а.с. 35), 01 жовтня 2010 року (а.с. 37), 02 серпня 2011 року (а.с. 39, 40). Відповідно до Договору про надання траншу №1.37311/518 від 25 лютого 2008 року відповідачу були надані грошві кошти в розмірі 65000 доларів США, строком користування 60 місяців зі сплатою 14,5 % річних (а.с. 41). Надалі були укладені договори про внесення змін до Договору про надання траншу від 28 грудня 2009 року (а.с. 47), 25 березня 2010 року (а.с. 49). 30 травня 2002 року з метою забезпечення виконання зобов'язань відповідачем [PERSON], між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 518, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язується перед позивачем відповідати за невиконання [PERSON] усіх її зобов'язань перед позивачем (а.с.56). Враховуючи зміни рамкової угоди від 30 травня 2002 року, була укладена угода про внесення змін до договору поруки № 518 від 30 травня 2002 року від 22 березня 2007 року (а.с. 57) та підписаний новий договір поруки № 518-ДП1 між позивачем та [PERSON] від 25 лютого 2008 року (а.с. 58-60). 19 грудня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань відповідачем [PERSON], між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 518-ДП2, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язується перед позивачем відповідати за невиконання [PERSON] усіх її зобов'язань перед позивачем (а.с.61-63). Судом встановлено, що факт отримання відповідачем-1 грошових коштів підтверджується меморіальним ордером № 2081_216 від 22 березня 2007 року (а.с.6) та меморіальним ордером № 3076_138 від 25 лютого 2008 року (а.с.5). Позивач свої зобов'язання перед відповідачем за укладеним кредитним договором виконав та надав кредит, згідно укладеного кредитного договору, що підтверджується копією меморіального ордеру. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У судовому засіданні від 20 травня 2014 року позивач збільшив свої позовні вимоги (а.с.108). Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача [PERSON] станом на 15 травня 2014 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 060 007 грн. 24 коп. з них: капітал - 131 013 грн. 00 коп., проценти по графіку - 7 855 грн. 27 коп., проценти за фактичне користування простроченим капіталом - 175 265 грн. 41 коп., пеня - 1 156 314 грн. 09 коп., комісія за фрізінг - 42 340 грн. 81 коп. (а.с.110-115). Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За заявою представника позивача, ухвалою суду від 24 лютого 2015 року позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з [PERSON] залишені без розгляду (а.с.169). Оскільки, відповідач [PERSON] несе солідарний обов'язок перед позивачем за невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, тому, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості по кредитному договору в розмірі 2 060 007 грн. 24 коп. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 88 ЦПК передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Крім цього, підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача сплачений в доход держави судовий збір в сумі 3441 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved