Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду суму у розмірі 60295 грн. 24 коп. грн., 5000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначає, що 27.08.2013 року приблизно о 12.15 год. в м. Харкові на пр. Московський на Велозаводському мосту сталося зіткнення автомобіля марки «Ніссан» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по пр. Московський по Велозаводському мосту в сторону центра по зустрічній смузі, та автомобіля марки Лексус р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], що рухався по трамвайній колії зустрічного руху праворуч у попутному напрямку в колоні автомобілів, та зманеврував ліворуч, пересікаючи смугу руху «Ніссан» д.з. [NUMBER], в подальшому сталося зіткнення автомобіля «Ніссан» р.н. [NUMBER] з автомобілем Тайота Прадо р.н.[NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному йому напрямку в крайній правій полосі. 31.08.2013 року відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії АВ2№509982, згідно з яким він 27.08.2013 року в м.Харкові о 12 годині, керуючи а/м Ніссан д.н. [NUMBER], рухався по пр.Московський (вело заводський шляхопровід),невірно обрав швидкість руху, не виконав вимоги пункту правил 11.9, внаслідок чого трапилось зіткнення з ам Лексус д.н.[NUMBER] з послідуючим зіткненням а/м Ніссан з а/м Тойота д.н. [NUMBER]. Транспортним засобам заподіяна матеріальна шкода, чим порушив вимоги п.п. 11.9, 12.1 ПДР України. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 20.02.2014 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрито на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Копії матеріалів справи відносно [PERSON] направити до ВДАІ ХМУ ГУМВС України в Харківській області для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП Постановою апеляційного суду Харківської області від 11.03.2014 року, Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 20.02.2014 року щодо [PERSON] змінено. Виключено з постанови вказівки про те, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] вимоги п. 10.1 ПДР України та про те, що в діях [PERSON] міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та що вина [PERSON] у вчинені цього правопорушення доведена та повністю підтверджується матеріалами справи, а окрім того про направлення до ВДАІ ХМУ ГУМВС України в Харківській області копій матеріалів справи відносно [PERSON] для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Позивач зазначає, що по справі було проведено авто-технічну експертизу, згідно висновків якої: є два варіанти за умов, зазначених в дослідницькій частині висновку, а саме, судова автотехнічна експертиза проведена за двома варіантами: як за поясненнями [PERSON]- водія а/м Ніссан, так і за поясненнями водія автомобіля Лексус [PERSON], так як між їхніми поясненнями існують суттєві протиріччя щодо механізму розвитку самої події, обставин ДТП. За висновками судової експертизи: згідно 1-го варіанту за поясненнями водія автомобіля [PERSON]: - в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Ніссан [PERSON] повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.3 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Ніссан [PERSON] не мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР України, в його діях не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України які, з технічної точки зору, знаходились би в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Лексус [PERSON] повинен був діяти у відповідності з вимогами п.10.1 ПДР України. Технічна можливість запобігти зіткнення визначалась виконанням ним вимог п.10.1 ПДР, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. Дії водія автомобіля Лексус [PERSON] не відповідали вимогам п.10.1 ПДР і знаходились з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди. Згідно з 2-м варіантом висновку судової експертизи за поясненнями [PERSON] -в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Ніссан [PERSON] повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п.10.1,13.1 ПДР України, технічна можливість запобігти зіткнення для нього визначалась виконанням ним вимог п.п.10.1,13.1 ПДР, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, його дії не відповідали вимогам п.п.10.1,13.1 ПДР і знаходилися з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Лексус [PERSON] повинен був діяти у відповідності з вимогами п.10.1 ПДР. Технічна можливість уникнення даної ДТП не визначалася односторонніми діями водія автомобіля Лексус [PERSON], а цілком залежала ввід односторонніх дій водія автомобіля Ніссан [PERSON], в діях водія [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогами ПДР, які знаходилися б -з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням ДТП. Незалежно від варіантів розвитку механізму ДТП в даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водіїв автомобіля ДЕУ [PERSON], а/м Тойоти [PERSON] невідповідностей вимогам ПДР України, які знаходились би в причинному зв'язку з ДТП не вбачається. Позивач вважає, що спричинений йому матеріальний збиток завданий водіями [PERSON] та [PERSON] 03.04.2014 року позивач звернувся з заявою до страхової компанії про відшкодування шкоди, однак у виплаті страхового відшкодування йому було відмовлено. Позивач зазначає, що внаслідок ДТП йому також було спричинено моральну шкоду, яка виразилася в тому, що в нього стався нервовий зрив, з моменту ДТП автомобіль знаходився в ремонті та він був позбавлений можливості користуватися з ним. Автомобіль пов'язаний з його роботою. Всі ці обставини вплинули на його звичний образ життя та на обставини в сім'ї, та оцінює моральну шкоду у розмірі 5000 грн. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача [PERSON] надав суду заяву, в якій прохав справу розглядати за його відсутності, позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі по справі в судове засіданні повторно не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, у суду відсутні відомості про причини неявки відповідачів у судові засідання. В зв'язку з чим суд визнає неявку відповідачів неповажною та розглядає справу на підставі наявних в ній доказів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає позов підлягає задоволенню частково, при цьому виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 27.08.2013 року приблизно о 12.15 год. в м. Харкові на пр. Московський на Велозаводському мосту сталося зіткнення автомобіля марки «Ніссан» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по пр. Московський по Велозаводському мосту в сторону центра по зустрічній смузі, та автомобіля марки Лексус р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], що рухався по трамвайній колії зустрічного руху праворуч у попутному напрямку в колоні автомобілів, та зманеврував ліворуч, пересікаючи смугу руху «Ніссан» д.з. [NUMBER], в подальшому сталося зіткнення автомобіля «Ніссан» р.н. [NUMBER] з автомобілем Тайота Прадо р.н.[NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному йому напрямку в крайній правій полосі. 31.08.2013 року відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії АВ2№509982, згідно з яким він 27.08.2013 року в м.Харкові о 12 годині, керуючи а/м Ніссан д.н. [NUMBER], рухався по пр.Московський (вело заводський шляхопровід),невірно обрав швидкість руху, не виконав вимоги пункту правил 11.9, внаслідок чого трапилось зіткнення з ам Лексус д.н.[NUMBER] з послідуючим зіткненням а/м Ніссан з а/м Тойота д.н. [NUMBER]. Транспортним засобам заподіяна матеріальна шкода, чим порушив вимоги п.п. 11.9, 12.1 ПДР України. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 20.02.2014 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрито на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Копії матеріалів справи відносно [PERSON] направити до ВДАІ ХМУ ГУМВС України в Харківській області для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП (а.с. 6-9) Постановою апеляційного суду Харківської області від 11.03.2014 року, Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 20.02.2014 року щодо [PERSON] змінено. Виключено з постанови вказівки про те, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] вимоги п. 10.1 ПДР України та про те, що в діях [PERSON] міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та що вина [PERSON] у вчинені цього правопорушення доведена та повністю підтверджується матеріалами справи, а окрім того про направлення до ВДАІ ХМУ ГУМВС України в Харківській області копій матеріалів справи відносно [PERSON] для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.(а.с. 10-11) При розгляді адміністративного матеріалу було проведено авто-технічну експертизу, згідно висновків якої: є два варіанти за умов, зазначених в дослідницькій частині висновку, а саме, судова автотехнічна експертиза проведена за двома варіантами: як за поясненнями [PERSON]- водія а/м Ніссан, так і за поясненнями водія автомобіля Лексус [PERSON], так як між їхніми поясненнями існують суттєві протиріччя щодо механізму розвитку самої події, обставин ДТП. За висновками судової експертизи: згідно 1-го варіанту за поясненнями водія автомобіля [PERSON]: - в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Ніссан [PERSON] повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.3 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Ніссан [PERSON] не мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР України, в його діях не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України які, з технічної точки зору, знаходились би в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Лексус [PERSON] повинен був діяти у відповідності з вимогами п.10.1 ПДР України. Технічна можливість запобігти зіткнення визначалась виконанням ним вимог п.10.1 ПДР, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. Дії водія автомобіля Лексус [PERSON] не відповідали вимогам п.10.1 ПДР і знаходились з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди. Згідно з 2-м варіантом висновку судової експертизи за поясненнями [PERSON] -в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Ніссан [PERSON] повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п.10.1,13.1 ПДР України, технічна можливість запобігти зіткнення для нього визначалась виконанням ним вимог п.п.10.1,13.1 ПДР, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, його дії не відповідали вимогам п.п.10.1,13.1 ПДР і знаходилися з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Лексус [PERSON] повинен був діяти у відповідності з вимогами п.10.1 ПДР. Технічна можливість уникнення даної ДТП не визначалася односторонніми діями водія автомобіля Лексус [PERSON], а цілком залежала ввід односторонніх дій водія автомобіля Ніссан [PERSON], в діях водія [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогами ПДР, які знаходилися б -з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням ДТП. Незалежно від варіантів розвитку механізму ДТП в даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водіїв автомобіля ДЕУ [PERSON], а/м Тойоти [PERSON] невідповідностей вимогам ПДР України, які знаходились би в причинному зв'язку з ДТП не вбачається (а.с. 6-9). 03.04.2014 року позивач звернувся з заявою до СТзДВ «Гарантія» на виплату страхового відшкодування, однак у виплаті йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що вина [PERSON] не підтверджена (а.с. 5). Як вбачається зі звіту № 341/09/2013 дослідження спеціаліста-автотоварознавця, складеного 03.10.2013 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Тойота Прадо», д.н. [NUMBER]» в результаті його пошкодження при ДТП без врахування втрати товарної вартості (ВТВ) складає 55451,56 грн., втрата товарної вартості складає: 4843,68 грн., а всього матеріальний збиток склав 60295,24 грн. (а.с. 20-30). Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Таким чином, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальних збитків, завданих ДТП, у розмірі 60295,24 грн. підлягають задоволенню. Суд, на підставі ст. 11 ЦПК України, розглядає справу в межах позовних вимог і на підставі доказів сторін. Відповідно до ч..1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини Частиною другою п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова) визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням наведеного, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача. в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди, оскільки суду не надані докази на підтвердження спричинення позивачу моральної шкоди. Суд розподіляє судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial