Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в порядку регресу витрати в сумі 4 580 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову посилається на те, що 24 березня 2015 року в м. Дніпропетровськ по вул. Дзержинського, 15, [PERSON], керуючи, автомобілем марки ГАЗ 31, реєстраційний номер [NUMBER], перед початком руху не перевірив стан транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Після ДТП залишив місце пригоди. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду Дніпропетровської області, вказана ДТП сталася з вини водія транспортного засобу ГАЗ 31, реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] Цивільна відповідальність відповідача застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АІ/2481837. Страхова компанія, за заявою потерпілої особи, зібраних документів та відповідно до Страхового акту № [NUMBER], виплатила їй страхове відшкодування згідно з платіжним дорученням № 0033447 від 13 серпня 2015 року у розмірі 4580,00 грн. Посилаючись на положення пп. «г» пп.1 п.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплату позивачем страхового відшкодування та те, що відповідач після ДТП залишив місце пригоди вказує, що відповідачу було відправлено регресну вимогу з пропозицією відшкодувати матеріальні збитки на користь позивача, але на даний час страхове відшкодування на користь позивача відповідачем не сплачено, внаслідок чого позивач змушений звернутися з позовом до суду. Від представника позивача у судове засідання надійшла заява про розгляд справи без участі представника. На позовних вимогах наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вказуючи на те, що залишив місце пригоди не умисно, а з підстав того, що ним не було помічено самої пригоди Зазначив, що лише від працівників правоохоронних органів дізнався про саму пригоду, після чого повернувся до місця пригоди. Заперечив проти суми вартості матеріального збитку, визначеного позивачем, оскільки під час пригоди він бачив лише подряпини на автомобілі Фольксваген, реєстраційний номер [NUMBER], і розмір шкоди не відповідає розміру відновлення пошкодженого транспортного засобу. Третя особа [PERSON], до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не пояснив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки представника позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 24 березня 2015 року о 14:00 год. [PERSON], керуючи, автомобілем марки «ГАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], перед початком руху не перевірив та не забезпечив належний технічний стан транспортного засобу, внаслідок чого, під час руху в районі будинку № 15 по вул. Дзержинського в м. Дніпропетровську відбулося самовільне відчинення дверей автомобіля, що спричинило пошкодження транспортного засобу «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Після ДТП водій [PERSON] залишив місце пригоди, міліцію не повідоми. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року у справі № 201/5167/15-п [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП /а.с.18/. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну третім особам під час ДТП застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АІ/2481837 /а.с.31/. 26 березня 2015 року [PERSON] повідомив страховика про настання події /а.с.13-14/. 15 травня 2015 року власник транспортного засобу «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] звернувся із заявою до позивача про виплату страхового відшкодування /а.с.11-12./ Позивач, за заявою потерпілої особи, акту первинного огляду транспортного засобу /а.с.33/, розрахунку суми матеріального збитку від 22 липня 2015 року № 2300074847 /а.с.17/ та відповідно до Страхового акту № [NUMBER], виплатила [PERSON] шляхом перерахування коштів на рахунок ТОВ «Автокредит Плюс» страхове відшкодування згідно з платіжним дорученням № 0033447 від 13 серпня 2015 року у розмірі 4580,00 грн. /а.с.32/. 22 серпня 2016 року позивач звертався до відповідача із вимогою добровільно відшкодувати завдані збитки /а.с.38-39/. Доказів сплати виплаченої суми страхового відшкодування відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За пп. «в» пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Внаслідок викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та наявні всі підстави для задоволення позову із стягненням на користь позивача з відповідача суми в розмірі 4580,00 грн. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Розглядаючи доводи відповідача про відсутність доказів на підтвердження факту самовільного залишення місця пригоди, невідповідність розміру завданої шкоди сумі виплаченого страхового відшкодування, суд виходить з наступного. За ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини щодо залишення місця пригоди відповідачем встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, обставини щодо розміру страхового відшкодування підтверджені ремонтною калькуляцією, наданою позивачем /а.с.36,37/, розрахунком суми матеріального збитку /а.с.17/ у співвідношенні з актом первинного огляду транспортного засобу /а.с.33-34/, довідкою про ДТП /а.с.20-21/, повідомленням № [NUMBER], в той час як відповідачем не надано жодних доказів на спростування викладених в означених доказах обставин, в зв`язку з чим посилання відповідача на недоведеність позовних вимог суд не приймає до уваги, визнаючи їх необґрунтованими. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1378,00 грн., понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved