Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.05.2016 по 31.07.2019 у розмірі 9 282,36 грн., індекс інфляції в сумі 1 290,81 грн., 3% річних в розмірі 388,80 грн., а всього - 10 961,97 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ТОВ «Житлокомцентр» надає послуги з утримання будинків, споруд або груп будинків та прибудинкових територій, у тому числі будинку за адресою: [ADDRESS] . Також, зазначає, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , а зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Власник зобов`язаний утримувати житло, що йому належить та сплачувати житлово-комунальні послуги, що надаються ТОВ «Житлокомцентр». Вказує, що за надані послуги позивач здійснював нарахування оплати згідно тарифів, встановлених рішенням Криворізької міської ради № 415 від 14 грудня 2011 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для населення Жовтневого району м. Кривого Рогу», Рішення Криворізької міської ради №181 від 12.04.2017 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються населенню м. Кривого Рогу Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр»». В період часу з 01.05.2016 року по 31.07.2019 позивачем надавались житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] нараховувалась сума вартості наданих послуг, однак останній не здійснював оплату за надані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 01.08.2019 року в розмірі 9 282,36 грн. Разом з тим, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, позивач вважає за потрібне стягнути з відповідача індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 1 290,81 грн. та три проценти річних від простроченої суми заборгованості в сумі 388,80 грн. З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позов. 30.08.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 вересня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Сторонам було направлено копію ухвали від 06.09.2019, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. У встановлений ухвалою суду строк від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Жовтневому районі від 21.12.2012 року, укладеного між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради, та позивачем ТОВ «Житлокомцентр», останнє здійснює функції управління та надання послуг утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях, у тому числі будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.а.с. 18-20). Також, встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу ВСР №210844 від 06.03.2006, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 24). Позивачем надавались послуги з утримання будинку за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із чим були понесені витрати, що підтверджується наданими позивачем наряд-завданнями та актами виконаних робіт (а.с.а.с. 25-74). За надані послуги позивач здійснював нарахування оплати згідно тарифів, встановлених рішенням Криворізької міської ради № 415 від 14 грудня 2011 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для населення Жовтневого району м. Кривого Рогу», Рішення Криворізької міської ради №181 від 12.04.2017 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються населенню м. Кривого Рогу Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр»» (а.с.а.с. 12-15). Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Як встановлено матеріалами справи, сторони у письмовій формі не укладали договір про надання послуг, однак між сторонами виникли цивільно-правові відносини із яких убачається, що такі договірні відносини між ними існували, оскільки ТОВ «Житолокомцентр» у встановленому законом порядку надавались послуги з обслуговування будинку за адресою: [ADDRESS] та його прибудинкової території, що не суперечить положенням Закону України Про житлово-комунальні послуги та узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України. Отже, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг між ТОВ «Житлокомцентр» та [PERSON] у письмовій формі, сама по собі, не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказане відповідає, правовій позиції Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території, викладеної у постанові № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року та у справі № 6- 2951цс15 від 20.04.2016 року та Верховного Суду у справі № 212/4917/15-ц Постанова від 05.04.2017 року. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Судом встановлено, що за період з 01.05.2016 р. по 31.07.2019 р. відповідач заборгував підприємству позивача по сплаті за послуги з утримання та управління будинку та прибудинковою територією на загальну суму 9 282,36 грн., заборгованість нарахована щодо квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 8). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті послуг з утримання та управління будинку та прибудинковою територією за період з 01.05.2016 р. по 31.07.2019 р., суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на його користь інфляційної складової боргу у розмірі - 1 290,81 грн., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 388,80 грн. (а.с.а.с. 9-10). Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачем відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо розрахунку заборгованості та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість по сплаті за послуги з утримання та управління будинку та прибудинковою територією за період з 01.05.2016 по 31.07.2019 у розмірі 9 282,36 грн., індекс інфляції в сумі 1 290,81 грн., 3% річних в розмірі 388,80 грн., а всього - 10 961,97 грн., як таке, що узгоджується з дослідженими матеріалами справи та вимогами закону. Враховуючи вищевикладене, позов ТОВ «Житлокомцентр» підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ст.4 Закону України « Про судовий зір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, розмір судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в перерахунку до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 01 січня 2019 року 1921 грн.00 коп., 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 921,00 грн. і не більше 672 350,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом в серпні 2019 року, позов мав одну вимогу майнового характеру. За вимогу майнового характеру позивачем мало бути сплачено 1 921,00 гр. судового збору. Разом з тим, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1 728,90 гр. за одну вимогу майнового характеру. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1 728,90 грн. Виходячи з того, що при зверненні до суду судовий збір позивачем був сплачений не в повному обсязі, з урахуванням рішення суду про задоволення позову, недоплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 192,10 грн. (1921,00 грн. - 1728,90 грн. = 192,10 грн.).

Outcome: approved