Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 1 грудня 2010 року укладено кредитний договір №222/2010, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у сумі 140\~400 грн. для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу №10.11.076 від 25 листопада 2010 року зі сплатою 13% річних за користування кредитом, з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 1 грудня 2016 року. З метою забезпечення виконання вказаного основного зобовязання, між позивачем та відповідачем [PERSON] 1 грудня 2010 року укладено договір поруки без номера, відповідно до умов якого поручитель бере на себе зобовязання відповідати в повному обсязі перед банком за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором. Стверджує, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, строк дії якого не минув, у звязку з чим станом на 16 червня 2015 року загальна сума заборгованості перед позивачем становить 113\~810,72 грн., яку просить суд стягнути з відповідачів на його користь. Представник позивача, яка брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції позов підтримала, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково на суму в розмірі 74\~929,83 грн., яка складається із 60\~932,30 грн. заборгованості за кредитом, 5\~687,58 грн. заборгованості за відсотками та 8\~309,95 грн. комісії станом на 16 червня 2015 року. Стверджує, що у звязку зі скрутним матеріальним становищем та суспільно-політичною ситуацією на території Донецької області не змогла виплачувати кредитні зобовязання вчасно. Відмовилась від обґрунтувань заперечень проти позову через неотримання письмової вимоги від банку, викладених у письмовому запереченні. Просить відмовити в задоволенні позову в частині нарахування пені в розмірі 38\~880,89 грн. з посиланням на Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача [PERSON] на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 1 грудня 2010 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]», як кредитодавцем, та відповідачем [PERSON], як позичальником, укладено кредитний договір №222/2010 (а.с.5-17), згідно з яким кредитодавець надав позичальникові кредит для проведення розрахунків за договором купівлі-продажу №10.11.076 від 25 листопада 2010 року в сумі 140\~400 грн. строком до 1 грудня 2016\~року зі сплатою 13% річних. Пунктами 3.3.2 та 2.6 Загальної частини кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язаний щомісячно виконувати свої боргові зобовязання шляхом здійснення щомісячних платежів згідно з графіком погашення заборгованості, який є додатком №1 до договору. Щомісячний платіж, передбачений графіком, складається із строкової частини кредиту та строкових процентів. Платежі є лінійними: регулярні рівні щомісячні платежі, що складаються з рівних частин основного боргу за кредитом та нарахованих на залишок основного боргу процентів, при цьому в кінці строку кредитування за умови належного виконання боргових зобовязань позичальником, заборгованість повністю погашається. Дати здійснення щомісячних платежів є датами належного виконання позичальником своїх зобовязань з повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та комісій. Позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок-кореспондент у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлених в графіку, а також належних до сплати комісій (п.п.2.6.1, 2.6.2 кредитного договору). За умовами кредитного договору, комісія з обслуговування кредиту складає 0,60% від суми кредиту (сплачується щомісячно). Крім того, за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, нараховується пеня, яка складає 0,50% та розраховується за методом «факт/360» . З метою забезпечення виконання основного зобовязання за кредитним договором №222/2010 від 1 грудня 2010 року, 1 грудня 2010 року між позивачем, як кредитором, та відповідачем [PERSON], як поручителем, укладено договір поруки (а.с.18-20), за умовами якого поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання боржником [PERSON] зобовязань у повному обсязі за кредитним договором №222/2010. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Встановлено, що позивач зобовязання за кредитним договором №222/2010 виконав повністю, що визнає відповідач. У свою чергу, відповідач [PERSON] своїх зобовязань за цим договором належним чином не виконує. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за договором (а.с.21-22), за яким станом на 16 червня 2015 року за кредитним договором №222/2010 перед позивачем існує заборгованість, яка що складається, зокрема, із: 60\~932,30 грн. заборгованості за тілом кредиту, 5\~687,58 грн. заборгованості за відсотками, 8\~309,95 грн. комісії. Частинами 1, 2 ст.554 ЦК України передбачено, щоу разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Окрім того, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до п.2.8.1 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, або у визначеній ним частині, у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобовязань за цим договором. Таким чином, кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання основного зобовязання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені щомісячні платежі. Саме до цього зводиться висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13. Щодо вимоги про стягнення нарахованої пені, суд враховує те, що згідно зі ст.2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України»\~м.Артемівськ, а також с.Покровське Артемівського району віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з довідками Артемівського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області (а.с.96, 98) [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]; [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Встановлено, що пеня в розмірі 38\~880, 89 грн. нарахована позивачем після 14 квітня 2014 року, тобто під час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який поширюється на правовідносини, які виникли між сторонами. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконала зобовязання за кредитним договором №222/2010 від 1 грудня 2010 року, що, в свою чергу, зумовлює солідарну відповідальність боржника та поручителя, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, яка включає в себе: 60\~932,30 грн. заборгованості за тілом кредиту, 5\~687,58 грн. заборгованості за відсотками, 8\~309,95 грн. комісії, що в сумі складає 74\~929, 83 грн., станом на 16 червня 2015 року, що стверджується представленими суду письмовими доказами. В задоволенні позовної вимоги про стягнення пені слід відмовити. Крім того, з відповідачів підлягають стягненню на користь держави судові витрати - сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial