Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за договором кредиту. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 грудня 2005 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 7-ТТ№486. [PERSON] було надано кредит в сумі 15 190,00 дол. США строком користування до 10 грудня 2010 р. зі сплатою 12 % річних. З метою забезпечення повернення кредитних коштів, 12 грудня 2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 7-ТТ№486/П. Згідно з умовами договору поруки, відповідач [PERSON] взяла на себе зобов'язання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. Відповідач [PERSON] умови договору не виконав, суму заборгованості та проценти за користування кредитом на користь банку не повернув, внаслідок чого згідно довідки про заборгованість, станом на 30 липня 2013 року у боржника загальна заборгованість складає 14 334,17 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 114 573,02 грн. 08 грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у ПАТ «Укрсиббанк», останнім передано ПАТ «Дельта Банк». Позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь вказану суму боргу. Також, просить стягнути сплачений судовий збір - 1 145,73 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягаючи на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився за невідомою причиною, про явку до суду був повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі доказів, що маються в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилась, її представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. З позовом не згодний, просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог відносно [PERSON], оскільки позивач пропустив строк пред'явлення вимоги до останньої, як поручителя за договором кредиту, за наступних обставин. Кредитний договір був укладений строком до 10 грудня 2010 року. Відповідно до ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя. Строк пред'явлення вимог до поручителя минув 10 травня 2011 р., а позов пред'явлено після мінування цього строку, а саме: 14 жовтня 2013 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. У відповідності зі ст. 527 ЦК України, в разі невиконання чи неналежного виконання зобов'язань боржником він зобов'язаний відшкодувати кредитору шкоду. Згідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. В судовому засіданні встановлено, що в договорі поруки, укладеному між позивачем та відповідачем [PERSON] не встановлений строк, після якого порука припиняється. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 10 грудня 2010 року (пункт 1.2.1.). За таких обставин, у позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителя [PERSON] про виконання порушеного зобов'язання боржника [PERSON] щодо повернення заборгованості по кредитному договору, починаючи з 10 грудня 2010 року, протягом наступних 6 місяців. Шестимісячний строк сплив 10 травня 2011 року. Таку вимогу до поручителя банк пред'явив лише у вересні 2013 року, тобто вже після спливу встановленого частиною 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, що є підставою для відмови у задоволенні позову до [PERSON]. Разом з тим, в судовому засіданні також встановлено, що згідно кредитного договору № 7-ТТ№486 [PERSON] було надано кредит в сумі 15 190,00 дол. США строком користування до 10 грудня 2010 р. зі сплатою 12 % річних. [PERSON] умови договору не виконує, суму заборгованості та проценти за користування кредитом на користь банку не повернув. З розрахунку заборгованості видно, що заборгованість по тілу кредиту станом на 30 липня 2013 року складає - 6 850,27 доларів США (що згідно курсу НБУ складає 54 754,21 грн.) ; заборгованість по відсотках - 7 483,90 доларів США (що згідно курсу НБУ складає 59 818,81 грн.). Оскільки вимоги позивача відносно [PERSON] ґрунтуються на договорі, укладеному у відповідності до норм ЦК України, суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: кредитного договору № 7-ТТ№486 (а.с. 5-10); додаткової угоди до кредитного договору (а.с.11); договору поруки (а.с. 14-15); розрахунку суми заборгованості (а.с. 38-45). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути солідарно судовий збір в розмірі 1 145, 73 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial