Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що гуртожиток за адресою: [ADDRESS] був переданий на баланс ДП «Наш дім» заводом «Радар» згідно акту прийому-передачі від 01.01.2000 р. і є державною власністю. 12.09.1991 р. в кімнату [ADDRESS] зазначеного гуртожитку були поселені та зареєстровані згідно ордеру відповідачі у справі. В 2016 році було виявлено, що відповідачі не проживають за вказаною адресою, не сплачують комунальні послуги, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 44062,07 гривень. Факт не проживання та відсутності речей відповідачів в [ADDRESS] підтверджується актами, складеними комісією підприємства. На підстав положень ст.ст. 71, 72 ЖК України позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Представник позивача подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі повторно в судове засідання не з»явились, повідомлялись судом за місцем постійної реєстрації, а також шляхом здійснення публікації в газеті «Урядовий кур»єр». На підставі положень ст. 224-226 ЦПК України, суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що гуртожиток за адресою: [ADDRESS] був переданий на баланс ДП «Наш дім» заводом «Радар» згідно акту прийому-передачі від 01.01.2000 р. і є державною власністю. 12.09.1991 р. в кімнату [ADDRESS] були поселені та зареєстровані згідно ордеру [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Судом встановлено, що відповідачі не проживають в [ADDRESS], а в ній мешкають інші особи, що підтверджується актами, складеними комісією ДП «Наш дім» 14.04.2016 р., 16.05.2016 р.31.06.2016 р., 25.08.2016 р., 19.09.2016 р., 20.10.2016 р Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби -протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти , стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; 4) виїзду у зв'язку з виконанням обов'язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов'язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік законодавством Союзу РСР і Української РСР може бути встановлено й інші умови і випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами на більш тривалий строк. Згідно з ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В роз»ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Як зазначалось судом вище, відповідачі не проживають тривалий час в [ADDRESS] та не несуть витрат на її утримання. Матеріали справи не містять доказів щодо існування перешкод у відповідачів щодо користування спірним жилим приміщенням. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved