Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, де просить розірвати шлюб з відповідачкою та судові витрати покласти на відповідачку. Позов мотивує тим, що 24.04.2004 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою.\~ Зазначає, що їх спільне життя не склалося у звязку з тим, що з червня 2014 року відповідачка почала безпідставно затримуватись з роботи, витрачати свою заробітну плату виключно на свої потреби, приховувати від нього свої контакти та зустрічі, що викликало у нього підозри. Сімейні відносини не вдавалось налагодити в звязку з чим, в березні 2016 року відповідачка забрала сина і почала проживати окремо. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Спільного господарства вони не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, так як він зустрів іншу жінку з якою має плани на майбутнє. Спору щодо місця проживання дитини немає.\~ Позивач та відповідачка про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі; відповідачка також подала заяву, де вказала, що не згодна з підставами вказаними позивачем в позовній заяві про розірвання шлюбу, так як в звязку з втратою позивачем роботи і не бажанням шукати нової, вона була вимушена працювати понаднормово для того, щоб матеріально забезпечити свою сімю. На початку березня 2016 року позивач вигнав її з сином з будинку і вона була вимушена проживати у знайомих. З цього часу вони не підтримують відносин і позивач ухиляється від виконання батьківських обовязків в звязку з чим вона подала до суду позов про стягнення аліментів на утримання дитини. Позов про розірвання шлюбу визнає та просить розірвати шлюб. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Судом з позовної заяви та матеріалів справи встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від\~ спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, який після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою (а.с. 7). Згідно позовної заяви, підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало те, що між ними виникли непорозуміння через різні погляди на сімейне життя, на матеріальне забезпечення сімї, що призвело до того, що з березня 2016 року вони припинили спільне проживання та проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Відповідачка подала заяву, де вказала, що позов про розірвання шлюбу визнає, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач просить заходів щодо збереження шлюбу не вживати, зазначаючи, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, так як він зустрів іншу жінку з якою має плани на майбутнє. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні відносини, тривалий час проживають окремо. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~\~\~\~\~Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн., про що надано відповідну квитанцію №0.0.575125652.1 від 29.06.2016 року. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому саме таку суму суд стягує з відповідача на користь позивача, у відшкодування сплаченого судового збору\~

Outcome: approved