Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що вони з відповідачем з листопада 2003 року по 24 грудня 2005 року перебували у шлюбі, який розірвано відповідно до рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.12.2015 р. В шлюбі у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Матір'ю дитини у свідоцтві про народження записано відповідача, інших дітей у відповідача немає. З грудня 2014 року відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги самостійно не надає. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.09.2016 року відповідача позбавлено батьківських прав у відношенні їхньої дитини, але це не звільняє її від утримання дитини та сплати аліментів. Просив стягнути з [PERSON] на його користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до її повноліття. У судовому засіданні позивач не був присутнім, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до якої, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду пред'явленого до неї позову була повідомлена через оголошення в пресі, причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надходило. З урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи, відповідно до вимог ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993 р., утримання аліментів здійснюється з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю, допомоги по тимчасовій непрацездатності, одержуваної пенсії, тощо. Згідно з ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при відрахуванні із заробітної плати за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку, крім випадків, коли з його заробітної плати одночасно проводиться відрахування при відбуванні виправних робіт та стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданого 18.04.2013 року виконавчим комітетом Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.12.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 07 листопада 2003 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за актовим записом №1586, розірвано. Відповідно до рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.09.2016 року [PERSON], [INFO], уродженку селища Монгохто Ванінського району Хабаровського краю, Росія, позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Вказаним рішенням встановлено, що разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], проживає його донька [PERSON], 2004 року народження, та знаходиться на його утриманні. Мати [PERSON] з сім'єю не проживає з грудня 2014 року, участі у вихованні дитини не приймає. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на викладене, у зв'язку з тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а позбавлення її батьківських прав не звільняє від обов'язку утримувати дитину, суд вважає, що відповідач зобов'язана сплачувати на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову, тобто з 06.10.2016 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у сумі 551 грн. 20 коп., відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved