Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог і замінених відповідачів просив: 1) визнати за ним у порядку спадкування право власності на 1/3 земельної ділянки площею 10,84 га, яка знаходиться на території Попаснянського району Луганської області та належала [PERSON], котрий помер [INFO], на підставі державного акту на право власності на землю серія ЛГ №097799 від 28.09.2004 р., реєстр. №109; 2) визнати за ним у порядку спадкування право на 1/3 від частки в статутному капіталі Фермерського господарства «Колос», код 25354294, що належала [PERSON], котрий помер [INFO]. В обґрунтування позову він зазначив, що є сином померлого та в установлений законом строк звернувся до Лисичанської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У зустрічному позові [PERSON] просила визнати за нею право власності 1/2 частину земельної ділянки площею 10,84 га, яка розташована на території Білогорівської селищної ради Попаснянського району Луганської області та належала [PERSON], посилаючись на те, що на момент набуття права власності на цю землю вони перебували у шлюбі та потім разом нею володіли, «вкладали в неї сумісні грошові кошти», а тому вона є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У судовому засіданні позивач за первісним позовом наполягав на задоволенні заявлених вимог, надавши відповідні пояснення, та заперечив проти задоволення зустрічного позову, оскільки земельна ділянка була приватизована спадкодавцем, а тому була його належала йому на праві особистої приватної власності. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] заперечили проти задоволення позову, посилаючись на те, що вони також є спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця постійно з ним проживали. Позивач по зустрічному позову [PERSON] просила позов задовольнити, надавши відповідні пояснення. Представник відповідача [PERSON] залишив вирішення позову на розсуд суду, оскільки в уточненому позові позивач не висував вимог до цього відповідача. Вислухавши думки сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з розпорядження голови Попаснянської районної державної адміністрації №440 від 02.09.2004 року (а.с.163) та списку громадян-членів селянського (фермерського) господарства «Колос», яким передаються у приватну власність земельні ділянки та території Білогорівської селищної ради (а.с.164), [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку розміром 10,84 га в порядку, передбаченому ст.ст.31,32 ЗК України, тобто в порядку приватизації. Суд виходить із того, що приватизація є способом набуття кожним громадянином України певного майна у власність, а тому приватизацію житла та земельної ділянки слід розглядати як персоніфіковані правові відносини між державою і громадянином України, що виникають не з приводу спільно набутого чи нажитого подружжям майна, а внаслідок безоплатної передачі державного майна чітко визначеному власнику, у зв'язку з чим майно, набуте громадянином України під час приватизації, має ознаки особистої приватної власності кожного з подружжя. Зокрема, статтю 61 Сімейного кодексу України, яка має назву «Об'єкти права спільної сумісної власності», було доповнено частиною п'ятою, згідно з якою «об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є… земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації», лише Законом N 2913-VI від 11.01.2011 р., але цю частину було виключено з тексту СК України Законом 4766-VI від 17.05.2012 р. Таким чином, на момент набуття [PERSON] права приватної власності на земельну ділянку ст.61 СК України не містила указану вище частину 5, як не містить і на момент розгляду справи в суді, а тому суд вважає, що цю земельну ділянку не можна розглядати як об'єкт права спільної сумісної власності подружжя. Крім того, [PERSON] та її представник, посилаючись на те, що під час подружнього життя вартість земельної ділянки значно зросла, не надали суду доказів, які б підтвердили цю обставину (зокрема, не доведено збільшення вартості земельної ділянки у своїй вартості саме внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя), хоча суд у судовому засіданні роз'яснював такий обов'язок, а тому правила ст.62 СК України в даному випадку не можуть бути застосовані. З огляду на це в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] згідно положень ст.1261 ЦК України є [PERSON], [PERSON] і [PERSON], що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами (а.с.12-15,42-48-52,118,119). Тому згідно положень ст.ст.1258, 1261, 1267 ЦК України частки цих спадкоємців у спадщині є рівними. З огляду на це позивач має право лише на 1/3 земельної ділянки площею 10,84 га, яка знаходиться на території Попаснянського району Луганської області та належала [PERSON], котрий помер [INFO], на підставі державного акту на право власності на землю серія ЛГ №097799 від 28.09.2004 р., реєстр. №109. Крім того, як вбачається з досліджених у судовому засіданні доказів, [PERSON] був засновником ФГ «Колос», яке з 07.10.2004 року перебуває в стані припинення за рішенням засновників і яке було знято з податкового обліку за заявою платника, проте до цього часу запис про державну реєстрацію припинення цією юридичної особи не здійснено (а.с.8-10, 110). Відповідно до ч.2 ст.104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. За цих обставин суд приходить до висновку, що ця юридична особа не є такою, що припинилася. Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Таким чином, позивач має право на 1/3 від частки в статутному капіталі Фермерського господарства «Колос», код 25354294, що належала [PERSON], котрий помер [INFO]. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: partial