Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 травня 2017 року і до повноліття дитини. В обґрунтування позову покликається на те, що сторони є батьками дитини, яка проживає разом із позивачем. При цьому, хоч спільне життя між сторонами не склалось, однак відповідач участі у вихованні та утриманні сина не бере, та це не звільняє останнього від обовязку щодо утримання дитини. Разом із тим, обґрунтовує, що відповідач є приватним підприємцем, має регулярний дохід, на утриманні інших осіб немає, а відтак, просить стягнути аліменти у частці від доходу останнього. У судове засідання позивач не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про місце і час розгляду справи; подала суду заяву про слухання справи у її відсутності; у разі повторної неявки відповідача просить слухати справу у його відсутності у заочному порядку. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений, суду не відомі причини неявки, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не заперечує, а тому зі згоди позивача, яка викладена у поданій суду заяві, суд постановив ухвалу, яка внесена до журналу судового засідання, про порядок заочного розгляду справи з дотриманням вимог, встановлених ст.224 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19 жовтня 2015 року народився [PERSON], батьками якого є сторони, що підтверджується свідоцтвом про народження від 28.10.2015, виданого Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Дитина проживає разом із позивачем. Дану обставину не заперечив відповідач у поданій письмовій заяві від 20.06.2017, а тому така обставина приймається судом до уваги. Відповідно до ст.ст.180, 166 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя і матеріальне становище дитини; стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до зазначених вище положень ст.ст.180-182 СК України та розяснень, що містяться у п.п.15-17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття й способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. У разі недосягнення такої домовленості, той із батьків, з яким проживає дитина, має право звернутися з відповідним позовом про стягнення аліментів в користь дитини, які присуджуються в частці від заробітку (доходу) її батька чи матері або у твердій грошовій сумі й виплачуються щомісячно. У звязку із вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовна заява підставна та обґрунтована, оскільки батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Попри те, враховуючи особу відповідача, його вік, матеріальне становище останнього, зокрема, офіційно працює та отримує регулярний заробіток, а відтак має матеріальну можливість утримання сина, до досягнення ним повноліття, на утриманні інших осіб, окрім [PERSON] немає, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 від їх заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.05.2017 до досягнення дитиною повноліття, а позов задовольнити у повному обсязі. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд виходить із такого. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнений законом (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»). Таким чином, з відповідача потрібно стягнути 640 грн. 00 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.141, 166, 180-183, 191 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved