Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] пеню за прострочку сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на виконанні Центрального ВДВС м. Маріуполя перебуває виконавчий лист, виданий Жовтневим районним судом міста Маріуполя на підставі рішення суду від 03 січня 2012 року, яким з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 05 грудня 2011 року та до її повноліття. Починаючи з червня 2014 року боржник без поважних причин не виконував рішення суду, у зв`язку із чим, станом на лютий 2018 року, розмір заборгованості по аліментах становив 58473 грн. При цьому сума пені нарахована за період з 01 липня 2014 року по 01 травня 2018 року, на суму заборгованості боржника, яка виникла за період з 01.07.2014 року по 19.02.2018 року, в сумі 335666,87грн. У зв`язку із чим, просить позов задовольнити. Позивачка та її представник [PERSON] до судового засідання не з`явилась, подала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі Відповідачка та її представник [PERSON] до судового засідання не з`явилася. До суду подали відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечувала. В обґрунтування своїх заперечень посилалась на необхідність уточнень своїх позовних вимог позивачу, оскільки у позові не наведено документального обґрунтування та розрахунку пені за період з 14.02.2018 року по 01.05.2018 року. В подальшому свою позицію не висловили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи та надані суду докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ч.3 ст.195 Сімейного кодексу України\~розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 03 січня 2012 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, починаючи з 05 грудня 2011 року та до її повноліття, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28 лютого 2018 року встановлено факт наявності заборгованості [PERSON] за виконавчим листом про стягнення аліментів у сумі 58473 гривен. Виконавчий лист направлено на виконання за місцем роботи відповідача. Відповідно до довідки Центрального ВДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області від 13.02.2019 року, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за виконавчим листом №519\\532\\2012 від 19 січня 2012 року, виданого Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області, за період з 10 червня 2014 року по 19.02.2018 року, складає 58473 грн. Згідно розрахунку розміру пені, наданого позивачем, остання просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за період з 01.07.2014 року по 19.02.2018 року, в сумі 335 666,87 грн. Суд зазначає, що відповідно до Закону України\~«Про охорону\~дитинства» охорону дитинства в Україні визначено,як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 141\~СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України\~від 17\~травня 2017\~року №\~2037-VIII\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо посилення\~захисту права\~дитини на\~належне утримання\~шляхом вдосконалення\~порядку стягнення\~аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини. У статті 179\~СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Статтею 180\~СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України\~у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Згідно з частиною першою статті 196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Суд зазначає, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Разом з цим, позивач, здійснюючи розрахунок розміру пені, не врахував приписів ч.1 ст.196 СК України, згідно якої, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Тобто, на даний час, Законом обмежено максимальний розмір пені, на яку стягувач аліментів має право, а саме розмір неустойки не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. Судом встановлено, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментах на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за період з 01.07.2014 року по 19.02.2018 року складає 58473 грн. Тому, максимальний розмір пені, яку позивач має право стягнути з відповідача складає 58473 грн. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача\~58473 грн. неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів.

Outcome: partial