Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 31 793 гривні 84 копійки. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21.01.2020 року між ним і відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 19_0705, відповідно до якого АТ «Державний ощадний банк України» надав [PERSON] кредит в сумі 30 000 гривень 00 копійок зі сплатою 56 % річних на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 20.01.2025 року. Оскільки відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту, станом на 22.06.2020 року у неї виникла заборгованість за кредитом у вказаному розмірі, що порушує права позивача. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідачка, яка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подала відзив на позов і не заперечила проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 21 січня 2020 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 19_0705, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в загальному розмірі 30 000 гривень на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 20.01.2025 року; відповідач, в свою чергу, зобов`язався належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе за цим договором зобов`язання (а.с. 17 - 22). Відповідно до п.п. 2.4.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 процентів річних. Згідно з п.п. 3.3.3 кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 500 гривень 00 копійок та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з лютого 2020 року. За умовами п. 4.3. кредитного договору позичальник крім іншого зобов`язаний належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе цим договором зобов`язання. Відповідно до п. 8.3. кредитного договору за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплаті процентів за користування кредитом, комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15 % суми простроченого платежу. Пунктом 4.2.2 кредитного договору визначено, що банк має право при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами, більше, ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем за укладеним між ними кредитним договором. З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 22.06.2020 року відповідач має заборгованість по договору на загальну суму 31 793 гривні 84 копійки, з яких: заборгованість за кредитом - 27 500 гривень 00 копійок, заборгованість за відсотками - 4 226 гривень 45 копійок, загальна сума 3 % річних від прострочених сум заборгованості кредиту та процентам - 41 гривень 11 копійок і загальна сума витрат від інфляції - 26 гривень 28 копійок (а.с. 6 - 7). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). В пункті 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам роз`яснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Таким чином, відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, а тому, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved