Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про зобов`язання зняти арешт посилаючись на те, що під час підготовки до продажу автомобіля «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , він дізнався, що на нього накладено арешт Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення зборони на його відчуження від 02.09.2009 року, винесеної в процесі виконанні виконавчого листа № 2-1173, виданого 17.05.2006 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з нього на користь ТОВ «Научна виробнича фірма «Версія» боргу в сумі 11 087,37 грн. З метою звільнення автомобіля з-під арешту він звернувся до виконавчої служби, та отримав відповідь про те, що виконавчий лист був повернутий стягувачу та виконавче провадження знищено за строками зберігання, у зв`язку з чим у скасуванні арешті йому було відмовлено. Дану відмову вважає незаконною, оскільки порушує його права. ТОВ «Научна виробнича фірма «Версія», як юридична особа припинена на підставі судового рішення про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом від 09.10.2008 року, що свідчить про відсутність у нього зобов`язання боргу на користь стягувача. До суду позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, та задоволення позовних вимог у повному обсязі. До суду представник відповідача не з`явився, надіслав лист про слухання справи без його присутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 09.06.2021 року. 10.06.2021 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями, визначено головуючого суддю. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2021 року відкрито провадження у справі. Ухвалою від 08.11.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. В суді встановлено, що 17.05.2006 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-1173 на стягнення з [PERSON] на ТОВ «НВФ «Версія» боргу в сумі 11 087,37 грн., який був пред`явлений до виконання до ВДВС Дніпровського району м. Києва, виконавче провадження № 24014545. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.09.2009 року серії АА № 800208, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , [INFO] , який мешкає в [ADDRESS] . 25.06.2013 року Дніпровським районним відділом виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Згідно листа Дніпровського районного відділу виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві № 23891 від 16.03.2021 року, у відділу відсутні підставі для зняття арешту з майна [PERSON] , виконавчий документ повернуто стягувачу згідно постанови від 25.06.2013 року, матеріали виконавчого провадження знищено. З Інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, сформованого 02.09.2009 року слідує, що 02.09,2009 року за № 9015828 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження на підставі постанови ДВС АА № 5800208 від 02.09.2009 року. З реєстру юридичних осіб убачається, що ТОВ «Науково-виробнича фірма «Версія» припинила свою діяльність на підставі рішення суду від 09.10.2008 № 24/135-б господарського суду про визнання юридичної особи банкрутом та її припинення. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ч. 1 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (що діяв на момент подій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Оскільки, виконавче провадження закінчено, документи знищено, позивач позбавлений можливості захистити свої законні права поза судовим вирішення спірного питання. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved