Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 1939 грн. 28 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі зареєстровані за адресою [ADDRESS], відповідно користуються послугами водопостачання та водовідведення, а тому згідно ст.67, 68 Житлового кодексу України та ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» зобов'язані своєчасно вносити плату за надані комунальні послуги, однак відповідачі неналежним чином проводить оплату наданих житлово-комунальних послуг з оплати за водопостачання та водовідведення, внаслідок чого станом на 01.11.2014 року у них утворилась заборгованість в сумі 1939 грн. 28 коп. На неодноразові попередження в добровільному порядку сплатити борг відповідачі не реагують, в зв'язку з чим просять стягнути суму заборгованості. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позову, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що квартиру [ADDRESS] квартиру він придбав у [PERSON] на підставі договору купівлі-пролажу від 24.11.2009 року. Після набуття ним права власності на квартиру він постійно та в повному обсязі оплачує житлово-комунальні послуги згідно наданих розрахунків. Заборгованість заявлена у позові виникла до набуття ним квартири у власність, тому просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.67 Житлового кодексу плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст.68 цього ж Кодексу наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. До комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). На підставі п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції постанови КМ України від 24.01.2006р. №45, діє з 02.02.2006р.), ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники та наймачі (орендарі) квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності відповідачу [PERSON] з 24.09.2009 р., що стверджується договором купівлі-продажу від 24.11.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом ЛМУЮ [PERSON] У вказаній квартирі зареєстровані відповідач [PERSON] з 21.12.2009 р., відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вказаній квартирі з 28.01.2010 року, що стверджується довідкою №1548 від 22.09.2014р., виданої ЛКП «Стрий Сихів», відтак, обов»язок оплати житлово-комунальних послуг виник у відповідача [PERSON] з часу набуття квартири у власність, а у інших відповідачів з часу їх реєстрації у вказаній квартирі, оскільки останні саме з цього моменту користуються наданими житлово-комунальними послугами. Із відомостей про нарахування та оплату послуг вбачається, що заборгованість за водопостачання та водовідведення становить 1939 грн. 28 коп. Вказана сума заборгованості утворилась за період з 01.01.2002 року по лютий 2009 року, тобто, до того часу як у відповідачів виник обов»язок оплати наданих житлово-комунальних послуг. З огляду на зазначене, оскільки заборгованість за водопостачання та водовідведення в сумі 1939 грн. 28 коп. утворилась в період використання цих послуг іншими особами, відповідачі у зазначений період у квартирі [ADDRESS] не проживали та послугами позивача не користувались, суд вважаю, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є неналежними, а тому зазначена заборгованість не підлягає стягненню з відповідачів. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Згідно зазначеного принципу диспозитивності та вимог ст.33 ЦПК України право визначати відповідача (тобто особи, яка відповідатиме за позовом) належить виключно позивачеві. Враховуючи те, що судом не встановлено факту порушення, невизнання чи оспорювання відповідачами прав позивача, клопотання про залучення належного відповідача чи співвідповідача, позивач (якому в силу ст.33 ЦПК України виключно належить право заявляти таке клопотання) не ініціював, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.11, 16 ЦК України, ст.ст.67, 68 ЖК УРСР, ст.ст.13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.7, 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків та

Outcome: dismissed