Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням за адресою вул. Червоноармійська, 7 в м. Бобровиця, Чернігівської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, він є власником вищезазначеного будинку, згідно свідоцтва про право власності, який отримав як дарунок, згідно договору дарування. З 11. 09. 2012 року в даному будинку зареєстрована його колишня дружина [PERSON]. 01. 08. 2013 року відповідач змінила місце проживання , виїхавши із будинку № 7 по вул. Червоноармійській в м. Бобровиця до будинку № 73 по вул. Дзержинського в м. Бобровиця, де проживає без реєстрації нового місця проживання до цього часу з іншим чоловіком. Більше року відповідач не проживає за місцем реєстрації, будь-яких стосунків з позивачем не підтримує, бажання проживати за місцем реєстрації не виявила, з його боку ніяких перепон цьому не було. Факт відсутності відповідача за вказаною адресою підтверджується актом обстеження будинку. Відповідач добровільно знятись з реєстрації в будинку позивача не бажає, порушуючи вимоги законодавства щодо реєстрації місця проживання, понад 1 рік живе за іншою адресою. Реєстрація у будинку позивача особи, яка не є його дружиною, проживає з іншим чоловіком створює для нього моральний дискомфорт, порушує його права, як власника будинку, які передбачені ст. 383 ЦК України. Враховуючи вищезазначене позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належним йому будинку. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали повністю, просять їх задовольнити. Відповідач вимоги не визнала , так як вважає, що фактично будинок був придбаний за спільні кошти в період спільного проживання , з будинку вона вибралася не з власної волі , а так як позивач створив такі умови , що не можливо спільно проживати, іншого житла в неї немає. В судове засідання викликалися також свідки [PERSON] та [PERSON] , які показали в судовому засіданні , що дійсно 01.08.2013 року відповідачка залишила житловий будинок по вул. Червоноармійська , 7 в м. Бобровиця і не проживає в ньому з того часу та забрала всі свої речі. Позивач не створював їй перешкоди для проживання. \~ \~ \~ Заслухавши сторони, свідків, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При цьому ч. 2 ст. 405 ЦК України, передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися у житло у якості членів сімї, суд повинен врахувати, що право користування житлом має речово-правовий характер, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що позивач, відповідно до договору дарування є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в м. Бобровиця Чернігівської області по вул. Червоноармійській, 7 ( а. с. 11-12 ). В будинку, що належить позивачу з 11. 09. 2012 року зареєстрована відповідач [PERSON], проте не проживає в даному будинку більше ніж один рік, що підтверджується актом обстеження житлового будинку від 12. 08. 14 р. ( а. с.24), даними , що містить висновок дільничого інспектора Бобровицького РВ УМВС України в Чернігівській області від 06.08.2013 року , де вказано, що опитана [PERSON] пояснила , що дійсно вона 01.08.2013 року забрала свої речі і виїхала з будинку , де зареєстрована , до будинку по вул. Дзержинського ,73 в м. Бобровиця , даний факт не заперечувала в судовому засіданні і відповідачка, а також підтвердили , свідки в судовому засіданні. Отже відповідач відсутня за місцем реєстрації більше одного року, проживає в іншому місці. Суду не надано угоди сторін про тривалу відсутність, не надано договору оренди, не надано жодного доказу про звернення до правоохоронних органів з заявою щодо створення з боку позивача перешкод для проживання відповідача в будинку по вул. Червоноармійська , 7 в м. Бобровиця , не надано рішення суду про усунення перешкод в користуванні будинком та примусове вселення відповідачки в будинок позивача , не зверталася вона з зустрічним позовом і в даному процесі, тобто вважати причини відсутності поважними не має. Враховуючі всі надані та отримані в ході розгляду докази, суд вважає, що відповідач відсутній за місцем реєстрації понад рік без поважних причин, а тому втратила право користуватися житловим будинком позивача. Крім того суд вважає необхідним відмітити , що в матеріалах справи відсутнє рішення про визнання договору дарування житлового будинку по вул. Червоноармійська , 7 в м. Бобровиця недійсним, визнання його спільним майном подружжя або спільним майном чоловіка та дружини без шлюбу , при наявності рішення про факт спільного проживання як чоловіка та дружини та визнання за відповідачем права власності на ? частину будинку. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому ( гуртожиток, готель тощо ), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні - реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначення адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України , а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюються протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою ), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщення відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації. Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, організацій, посадових осіб чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved