Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в загальному розмірі 71,79 євро, з яких 52,56 євро сума процентів по вкладу за час прострочення з 09.11.2014 року по 01.03.2015 року, 19,14 євро три відсотки річних за час прострочення. Вказані вище грошові кошти в розмірі 19,14 євро просив стягнути в національній валюті України за офіційним курсом на день здійснення платежу. В обґрунтування позову зазначив, що 04.11.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу готівкою 2080 євро строком на 370 днів, з умовою виплати банком процентів по вкладу та повернення вкладу у строк 09.11.2014 року. Сума процентів за період з 04.11.2013 року по 09.11.2014 року склала 173,28 євро. 04.11.2014 року позивач письмово попередив відповідача про намір отримати кошти з відсотками за депозитним договором. 10.11.2014 року відповідачем позивачу надано відповідь, згідно якої видача готівкових коштів у межах України за електронними платіжними засобами (з використанням платіжних карт) на території України проводиться виключно в національній валюті, та позивачу було рекомендовано звернутись до відділення банку. На своє звернення позивач отримав усну відповідь від керівника відділення № 5, що валюти євро у відділенні вже більше місяця немає і коли вона буде, невідомо. 18.11.2014 року позивач вдруге письмово звернувся до відповідача з вимогою повернути кошти за депозитом, проте відповіді не отримав. У звязку з невиконанням відповідачем умов договору, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму вкладу в розмірі 2080 євро, суму нарахованих відсотків за період з 04.11.2013 року по 09.11.2014 року в розмірі 173,28 євро, суму відсотків по вкладу за час прострочення з 09.11.2014 року по 26.11.2014 року в розмірі 7,99 євро та три відсотки річних за час прострочення за період з 09.11.2014 року по 26.11.2014 року в розмірі 3,14 євро. В подальшому, 24.06.2015 року, позивачем було подано заяву про зміну позовних вимог, в якій він зазначив, що 22.06.2015 року ним було отримано компенсаційну виплату коштів від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та йому було повернуто суму основного банківського вкладу (2080 євро) і відсотків за період з 04.11.2013 року по 09.11.2014 року (173,28 євро). У звязку з викладеним, позивач остаточно просив стягнути з відповідача на свою користь суму процентів по вкладу за час прострочення за 112 днів, з 09.11.2014 року по 01.03.2015 року, у розмірі 52,65 євро. Крім того, просив стягнути з відповідача на свою користь суму трьох відсотків річних за час прострочення за 112 днів у розмірі 19,14 євро за офіційним курсом на день здійснення платежу. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання 17.07.2015 року не зявився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином. Надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу готівкою або шляхом перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку. По закінченні строку дії договору банківського вкладу банком у відповідності до умов договору грошові кошти у розмірі 2080,00 євро були повернуті позивачу шляхом їх перерахування на поточний рахунок, відкритий на імя позивача. Таким чином, зобовязання відповідача з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) є виконаним. Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність отримувача, який має виключне право на розпорядження ними, а банк в свою чергу у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунку клієнта і не є набувачем цим коштів. Крім того, банк 10.11.2014 року у вказаний вище спосіб також здійснив виплату позивачу всіх процентів за договором банківського вкладу в розмірі 173,28 євро. Враховуючи наведене, банк належним чином виконав зобовязання щодо повернення вкладу та виплати процентів, в зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення з банку на користь позивача процентів за період прострочки виконання зобов'язання, а також 3 % річних. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 04.11.2013 року між позивачем [PERSON] (вкладником) та відповідачем ПАТ «Дельта банк» (банком) укладено Договір № 10006004269832 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line», відповідно до умов якого сума вкладу складає 2080,00 євро, вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок та по 09.11.2014 року включно. Процентна ставка на суму вкладу становить 8,25 процентів річних. Як вбачається з квитанції № 5035 від 04.11.2013 року та не заперечувалось відповідачем, позивач на виконання умов вказаного договору передав відповідачу готівкою 2080,00 євро. 04.11.2014 року позивачем на адресу відповідача подано заяву про повернення йому суми вкладу та процентів за договором. Відповідачем на вказану заяву надано відповідь № 05-2528839 від 05.11.2014 року, в якій зазначено, що банки мають право достроково повертати вклади, залучені в іноземній валюті за всіма типами договорів, у національній валюті за курсом купівлі іноземної валюти уповноваженого банку на день проведення операції. Видача готівкових коштів у межах України за електронними платіжними засобами (з використанням платіжних карт) проводиться виключно в національній валюті. 18.11.2014 року позивач вдруге письмово звернувся до відповідача з заявою про повернення йому суми вкладу в розмірі 2080,00 євро та процентів за договором. Пунктами 1.9. та 1.10 вказаного вище договору банківського вкладу передбачено, що нараховані проценти за вкладом виплачуються одночасно з поверненням суми вкладу по закінченні строку розміщення вкладу або в інший термін дострокового припинення дії цього договору, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки № 26203700221760. Як вбачається з виписки по рахунку приватного клієнта № 221760-2014/1119, сформованої ПАТ «Дельта Банк» на імя отримувача [PERSON], а також письмових пояснень відповідача, 10.11.2014 року позивачу було повернуто кошти по закінченню депозитного договору № 10006004269832 в розмірі 2080,00 євро та здійснено виплату відсотків в розмірі 173,28 євро. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Частиною 1 ст. 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк) , що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла , зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Як вбачається з обов'язкових для всіх судів правових позицій, викладених в рішенні Верховного Суду України від 25.12.2013 року по справі № 6-140 цс13, за змістом ст. 526 та 1058 ЦК України зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд. У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобовязання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, умовою стягнення з банку на користь позивача процентів та 3 % річних за прострочення повернення вкладу (депозиту) є встановлення юридичного факту ненадання позивачу можливості використання грошових коштів, що були перераховані банком на поточний рахунок позивача в рахунок повернення вкладу та нарахованих процентів. В судовому засіданні судом було роз'яснено позивачу його процесуальні права та обов'язки, в тому числі роз'яснено положення ст. 10, 11, 60 ЦПК України, згідно яких суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач під час судового розгляду справи пояснив, що ним було отримано від представників банку інформацію відносно того, що вклад та нараховані проценти йому повернуто шляхом перерахування на поточних рахунок. Також позивач зазначив, що після отримання вказаної інформації він не намагався зняти з поточного рахунку вказані грошові кошти або в будь-який інший спосіб використати їх та, відповідно, не звертався до банку із вимогами щодо зняття або використання коштів, що знаходились на поточному рахунку. Таким чином, з пояснень позивача судом встановлено, що позивачем не здійснювалось будь-яких спроб використання коштів, які були перераховані відповідачем на поточний рахунок позивача в якості повернення вкладу та нарахованих відсотків. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України не доведений факт ненадання йому банком можливості використання суми вкладу та процентів, які у відповідності до умов договору банківського вкладу були йому повернуті відповідачем шляхом перерахування на поточний рахунок. Відповідно, позивачем не доведений факт невиконання банком своїх зобов'язань щодо повернення вкладу і процентів та, як наслідок не доведено наявність підстав для стягнення з банку процентів та 3 % річних за час прострочення виконання зобов'язання з повернення вкладу і процентів. Враховуючи наведене, підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed