Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № HAE2AU08950003 від 09 червня 2006 року у розмірі 17\~413, 07 Доларів США, що за курсом 21, 96 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 10 вересня 2015 року складає 382\~391 грн. 02 коп. та судові витрати в розмірі 5\~735 грн. 87 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 09 червня 2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № HAE2AU08950003, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 10\~865, 15 Доларів США строком до 08 червня 2011 року, які останній зобовязався повернути та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати [PERSON] повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом , яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також іншими витратами згідно кредитного договору. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, видав відповідачу кредит. В порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, у звязку з чим станом на 10 вересня 2015 року має заборгованість 17\~413, 07 Доларів США (382\~391 грн. 02 коп.), яка до даного часу не погашена. Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності. На задоволенні позову наполягав. Представник відповідачів [PERSON] заперечував проти задоволення позову, з тих підстав, що кредитні кошти видавались [PERSON] для купівлі автомобіля ВАЗ-21121, тобто мали цільовий характер. [PERSON] придбав вказаний автомобіль для власних потреб, не повязаних з підприємницькою діяльність. Укладений Договір є договором про надання споживчого кредиту, який укладається між кредитодавцем та споживачем, строк дії якого встановлений з 09 червня 2006 року по 08 червня 2011 року включно. Позивач звернувся до суду 28 вересня 2015 року, тобто після спливу строку позовної давності, перебіг якого починається з 09 червня 2011 року. Крім того, договір поруки є додатковим забезпечувальним до основного кредитного договору, і якщо термін дії кредитного договору встановлений, тоді і договір поруки діє в межах терміну дії кредитного договору. Таким чином, якщо строк позовної давності щодо основної вимоги сплив, то і сплила позовна давність і до додаткової вимоги. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного: Судом встановлено, що 09 червня 2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір HAE2AU08950003, відповідно до якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 10\~865, 15 Доларів США на термін до 08 червня 2011 року, а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати [PERSON] повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також іншими витратами згідно договору. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Відповідно до висновку Верховного Суду України по справі № 6-169цс14 від 29 жовтня 2014 року, встановлено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобовязань. Згідно п.1.1Договору періодом сплати вважається період з 10 по 15 число кожного місяця, а останній платіж, згідно розрахунку заборгованості [PERSON] здійснив 20 серпня 2009 року, таким чином ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» отримав право на звернення до суду 16 вересня 2009 року, після несплати [PERSON] чергового платежу до 15 вересня 2009 року. Крім того, позивач одержав 16 вересня 2009 року право вимоги від [PERSON] дострокового повернення всієї суми кредиту та процентів. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» скористався цим правом 28 вересня 2015 року, звернувшись з позовом до суду, проте з пропуском строку позовної давності. Таким чином, позивач звернувся до суду після закінчення строку позовної давності, а отже, якщо сплив строк позовної давності щодо основної вимоги сплив, то і сплила позовна давність і до додаткової вимоги. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду з позовом після закінчення строку позовної давності, а отже в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed