Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позовної заяви підтримала та просила їх задовольнити, пояснила суду, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753/15026/16-ц від 10.10.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.08.2016 і до повноліття [PERSON] .. Оскільки відповідач ухиляється від сплати аліментів та у зв`язку із чим утворилась заборгованість за період з червня 2017 року по квітень 2018 року, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 86027 грн. 54 коп. пені за прострочення сплати аліментів. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача Лежух-Вовк Т.І. проти задоволення позовних вимог заперечували та пояснили суду, що з матеріалами виконавчого провадження про стягнення аліментів відповідач ознайомився лише 31.07.2017 та доказів на підтвердження факту того, що відповідачу було вчасно надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження або будь-яким іншим чином повідомлено про початок виконавчого провадження позивачем суду не надано. 07.08.2017 [PERSON] було сплачено на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1000,00 грн., а в подальшому вся сума аліментів та залишок заборгованості відраховувались з заробітної плати автоматично і без затримок. Відповідно до довідки Дарницького районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві станом на 31.07.2018 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів відсутня. У зв`язку з відсутністю вини [PERSON] у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, відповідач та його представник просили суд у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, рішенням Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753/15026/16-ц від 10.10.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.08.2016 і до повноліття [PERSON] (а.с. 5-6). На виконання вказаного рішення суду 22.02.2017 було видано виконавчий лист (а.с. 32-33). 17.03.2017 [PERSON] звернулась до Дарницького районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа (а.с. 38). 20.03.2017 постановою державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Сулима Ю.В. було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.08.2016 і до повноліття [PERSON] (а.с. 48). 31.07.2017 [PERSON] ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 53602044 (а.с. 39). Відповідно до довідки Дарницького районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 31.07.2018 з липня 2017 року з [PERSON] стягувались щомісячно аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), а також сума грошових коштів, яка становить 16 відсотків від загальномісячного заробітку в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів. Заборгованість [PERSON] станом на 31.07.2018 по сплаті аліментів відсутня (а.с. 28). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно із ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач просить стягнути заборгованість за той період, коли заборгованість ще не виникла, а також те, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про початок виконавчого провадження і останній лише 31.07.2017 ознайомився з ним (а.с. 39), а в подальшому вся заборгованість по сплаті аліментів була фактично погашена боржником до липня 2018 року і станом на березень 2020 року вона відсутня, суд приходить до висновку, що відповідач не мав умислу на несплату аліментів та відсутність вини відподача, а тому позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини задоволенню не підлягають. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати адвоката Лежух-Вовк Т.І. на професійну правничу допомогу підтверджуються договором від 06.08.2018 року №06-08/2018, укладеного між відповідачем [PERSON] та адвокатом Лежух Т.В., квитанцією № 06-08/2018 від 06.08.2018 про сплату 14000,00 грн. правової допомоги, актом прийому-передачі результатів надання правової допомоги до вказаного договору про надання правової допомоги від 14.01.2019 на суму 14000,00 грн. (а.с. 64-67, 77, 79). На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що суд відмовив у задоволенні позову, витрати понесені відповідачем на правову допомогу у розмірі 14000,00 грн. підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. Також у зв`язку з тим, що у позовних вимогах суд відмовив, заява представника позивача [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача вартості надання правничої допомоги за договором про надання правової допомоги № 30/10/18 від 30.10.2018 задоволенню не підлягає.

Outcome: approved