Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за договором про надання кредиту №334/3-К від 28 січня 2008 року у розмірі 115117,39 доларів США. При цьому, позивач зазначає, що 28 січня 2008 року з відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання кредиту, згідно якого він одержав від позивача кредит в сумі 53125 доларів США зі сплатою 12 % річних, з кінцевим терміном повернення до 27 січня 2028 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] 28.12.2007 було укладено договір поруки між позивачем та [PERSON], відповідно до якого остання поручилася перед позивачем за виконання [PERSON] зобов'язань за даною кредитною угодою. Однак, у звязку з неналежним виконанням боржником своїх зобовязань по кредитному договору станом на 27 липня 2016 року виникла заборгованості, яка становить 115\~117,39 долари США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 27 липня 2016 року становить 2\~853\~214,33 грн. та складається з: 52377,58 доларів США (по курсу НБУ на 27.07.2016 року 1\~298\~191,89 грн.) заборгованість за кредитом; 43\~405,72 доларів США (по курсу НБУ на 27.07.2016 року 1\~075\~822,01 грн.) заборгованість за відсотками; 1651,94 доларів (по курсу НБУ на 27.07.2016 року 40943,76 грн.) пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 17682,15 доларів США (по курсу НБУ на 27.07.2016 року 438256,67 грн.) пеня за несвоєчасне повернення відсотків. В зустрічному позові відповідачка [PERSON] просить визнати договір поруки\~№334/3-П від 28.12.2007, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] і [PERSON], припиненим. При цьому, відповідачка посилається на те, що двічі банком були внесені зміни до кредитного договору щодо розміру процентної ставки без письмового повідомлення та її згоди, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності, що суперечить п.п.6.2, 6.3 договору поруки. Більш того, вона не отримувала від банку жодного повідомлення про неналежне виконання боржником кредитного зобовязання, а дізналася про існуючу заборгованість лише в якості відповідача у суді. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зустрічний позов [PERSON] не визнає повністю, оскільки факт видачі банком кредитних коштів [PERSON] ніким не оспорювався, а отже, кошти були видані і відповідачка як поручитель зобовязалась відповідати перед банком за виконання позичальником зобовязань щодо повернення кредиту, сплати відсотків, комісії та пені до повного виконання у повному обсязі зобовязань за договором кредиту. Щодо повідомлення поручителя про невиконання позичальником своїх зобовязань, то банк повідомив поручителя шляхом предявлення позову до суду. Також, представник позивача вважає безпідставним застосування строку позовної давності, оскільки за договором термін дії поруки встановлений до повного виконання боржниками своїх зобовязань. Більш того, банк 10.02.2015 звертався із позовом до відповідачів до Постійно діючого третейського суду при АУБ, за рішенням якого позов банку задоволено частково, а відповідачі не оскаржували прийняте рішення. А тому, зустрічний позов не підлягає задоволенню. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак, її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги банку не визнав та просив застосувати строк позовної давності, посилаючись на п.4.5 Кредитного договору. А оскільки остання проплата боржником була здійснена 03.11.2010, то строк позовної давності сплинув 05.01.2014, а до поручителя сплинув 05.01.2012. При цьому банк звернувся з позовом лише 12.12.2016. Крім того, представник відповідачки просить визнати догорів поруки, укладений із банком та [PERSON] і [PERSON], припиненим, оскільки двічі банком були внесені зміни до кредитного договору щодо розміру процентної ставки без письмового повідомлення і згоди [PERSON], внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності, що суперечить п.п.6.2, 6.3 договору поруки. Більш того, [PERSON] не отримувала від банку жодного повідомлення про неналежне виконання боржником кредитного зобовязання, а дізналася про існуючу заборгованість лише в якості відповідача у суді. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судова повістка повернулась з відміткою пошти: «за закінченням строку зберігання та відсутністю адресата вдома». Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] за місцем його реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання боржника немає. Відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки від нього не надходило. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачки [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов слід задовольнити повністю. 28 січня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту №334/3-К, згідно з яким відповідач одержав кредит в розмірі 53125 доларів США на придбання нерухомого майна житлового будинку по вул.Маяковського, 81 в м.Мелітополі. Правонаступником Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» є Публічне\~\~акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Пунктом 1.1 Кредитного договору встановлена відсоткова ставка за користування кредитом 12 % річних та порядок погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця рівними частинами, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 27.01.2028. В подальшому, 29.10.2008 між банком та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору кредиту №334/3-К за умовами якого, було змінено процентну ставку на 13,5 % річних та порядок сплати кредиту, яким визначено щомісячно 28 числа кожного місяця рівними частинами сплачувати кредит у розмірі 650,49 доларів США. Зміна відсоткової ставки здійснена з 20.10.2008. Крім того, між сторонами було укладено ще одну додаткову угоду від 31.03.2009, за умовами якої викладено п.1.1 кредитного договору в новій редакції, а саме: банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 52415,85 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних. Оплата здійснюється щомісячно 28 числа кожного місяця рівними частинами у розмірі 647,60 доларів США. Як вбачається з Кредитного договору, п.3.3.10, відповідач зобовязався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, передбаченому п. 1.1 кредитного договору. Пунктом 4.2 кредитного договору передбачено, що за прострочення позичальником строку сплати процентів за користування кредитом, повернення кредиту в розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 1 % за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. Проте, відповідачем [PERSON] зобовязання по сплаті кредиту не виконувались належним чином, внаслідок чого станом на 27.07.2016 сума заборгованості за договором кредиту складає 115\~117,39 доларів США з яких: 52\~377,58 доларів США заборгованість по кредиту, 43\~405,72 доларів США - заборгованість за відсотками, 1651,94 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 17\~682,15 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків /а.с. 5-12/. Наявність вищезазначеної заборгованості свідчить про невиконання належним чином взятих на себе відповідачем зобовязань щодо погашення кредиту та сплати відсотків згідно умов договору. На підставі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Для забезпечення виконання зобовязання по поверненню кредиту 28.12.2007 між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель взяв на себе зобовязання відповідати перед банком в тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник /а.с. 22-23/. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості солідарно з відповідачкою [PERSON] суд вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню. Положеннями ч. ч. 1, 2\~ст. 553 ЦК України\~передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. \~\~ Пунктом 6.2 умов Договору поруки №334/3-ІІ від 28.12.2007 передбачено, що усі додатки, зміни та/або доповнення до цього Договору мають бути вчинені в письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками сторін, з обовязковим посиланням на цей Договір і є невідємною складовою частиною даного Договору. \~\~ Згідно ч.1\~ст. 559 ЦК України\~порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. \~\~\~\~Пункотом 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні судами спорів, що виникають з кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року зазначено, що припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому, обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої\~статті 559 ЦК\~порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. \~\~ Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 18 червня 2012 року у справі №6-73цч12, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, установлення ( збільшення розміру ) неустойки, встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язанні, в якому беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Як вбачається з матеріалів справи сторонами укладалися додаткові угоди, за якими було змінено розмір процентної ставки, внаслідок чого її було збільшено з 12% до 13,5% річних, тобто було збільшено обсяг відповідальності поручителя. \~\~ При цьому, доказів, які б свідчили, що [PERSON], як поручитель, надавала згоду на таке підвищення процентів за користування кредитом, матеріали справи не містять, що є підставою для припинення поруки відповідно до вимог ч.1\~ст. 559 ЦК України. Щодо твердження представника банку про дію договору поруки до повного припинення всіх зобов'язань боржника, то воно не ґрунтується на законі, оскільки не спростовують наявність правових підстав для визнання поруки припиненою відповідно до положень ч.1\~ст. 559 ЦК України. Також суд відхиляє доводи заяви представника відповідачки ( а.с.82) про пропуск позивачем строків давності звернення з позовом до суду, оскільки банком на підставі п.6.2 кредитного договору було предявлено позов до третейського суду, який 18.08.2015 виніс рішення про часткове задоволення вимог банк, а отже, строк позовної давності переривався. Зважаючи, що позичальником свої зобовязання за кредитним договором не виконано, розмір невиконаного зобовязання позивачем доведено, правильність нарахування боргу не спростовано відповідачем, аналізуючи по справі докази, суд прийшов до висновку про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 115\~117,39 доларів США, а в позові до [PERSON] слід відмовити, задовольнивши її зустрічний позов. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача також слід стягнути судовий збір у розмірі 42798 грн. 21 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial