Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюбу укладений із відповідачкою 03.10.2008 року та визначити місце проживання неповнолітньої дитини із матірю. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачкою у шлюбі з 03.10.2008 року. Сімейне життя у них не склалось. В звязку з різними поглядами на життя в сімї почали виникати сварки та скандали, які призвели до того, що вони тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Сімя розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, тому просить його розірвати. Від даного шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Вважає, що за місцем проживання відповідачки створені всі умови для нормального проживання та виховання дитини, тому просить залишити дитину проживати з відповідачкою. Просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач позов підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснивши, що конфлікт в сімї носить тривалий та постійних характер, категорично заперечив можливість примирення, просить позов задоволити. В останнє судове засідання позивач не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно протягом останнього часу відносини між сторонами погіршились, однак, вважає, що розірвання шлюбу є передчасним. Вважає, що збереження сімї сторін є можливим, однак, позивач категорично заперечує проти їх примирення, не бажає проживати з нею однією сімєю. В останнє судове засідання, після наданого судом строку для примирення, відповідач не зявилась, хоча належним чином повідомлялась судом про час та місце розгляду справи у відповідності до ст. ст.74,76 ЦПК України, рекомендованими листами із повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем її проживання, про причини нявки суду не повідомила, а тому суд вважає, за можливе розглядати справу у її відсутності. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 03.10.2008 року уклали шлюб зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції за актовим записом № 2967, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-СГ № 095422, проте міцної сімї не створили. Внаслідок непорозумінь та конфліктів, які виникали в сімї, сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Як ствердив суду позивач конфлікт в сімї носить постійний характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сімя існувати не може, між ними втрачено, а примирення неможливе. Наданий судом строк для примирення позитивного результату не дав. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сімя розпалась остаточно, шлюб існує формально, відтак, існування такого шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. В частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Право особи на судовий захист визначено ст.16 Цивільного кодексу України, а також ст.3 ЦПК України згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи із зазначених положень, позов на захист свого права заявляється до особи, яка порушує, не визнає чи оспорює права, свободи чи інтереси особи. Судом встановлено, що неповнолітня дитина сторін проживає з відповідачкою, про визначення місця проживання дитини із відповідачкою заявлено і самим позивачем, відтак, спору щодо місяця проживання дитини фактично не існує. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113, 161 Сімейного Кодексу України та

Outcome: dismissed