Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить постановити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що по [ADDRESS], шляхом зобов'язання відповідача: демонтувати встановлену ним огорожу, що проходить по земельній ділянці позивача; від'єднати та демонтувати газопровід низького тиску, який проходить до будинку відповідача через земельну ділянку позивача із залученням спеціалізованої організації, за рахунок власних коштів. Стягнути з відповідача 2000 грн. витрат, понесених за роботу по встановленню меж земельної ділянки згідно з договором, а також судові витрати. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0844 га, цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS]. Дану земельну ділянку було придбано у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.10.2009 р. При проведенні 04.07.2013 р. фахівцями ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» обмірів даної земельної ділянки, було встановлено факт самовільного захоплення [PERSON] частини земельної ділянки, яка належить позивачу. Останній самовільно, без дозволу суміжного землевласника встановив огорожу по земельній ділянці, у зв'язку з чим площа земельної ділянки [PERSON] зменшилася на 0,0131 га. На численні прохання та звернення до відповідача з вимогою не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобов'язання привести розміри його земельної ділянки у відповідність до встановлених розмірів по плану забудови, останній не реагує. В подальшому, з метою будівництва на даній земельній ділянці житлового будинку та господарських будівель [PERSON] звернувся до спеціаліста-проектанта ФОП [PERSON] з проханням виготовити проектно-дозвільну документацію, однак, 14.07.2014 р. йому було відмовлено в здійсненні проектування у зв'язку з тим, що через земельну ділянку [PERSON] проходить газопровід. Даний газопровід низького тиску підведено до сусіднього господарства [PERSON] по [ADDRESS] через земельну ділянку [PERSON] без згоди останнього, а, також, без згоди попереднього власника [PERSON] по земельній ділянці позивача не зареєстровано.Газопровід не стоїть на балансі Калуського УЕГГ ПАТ «Івано-Франківськгаз». На неодноразові звернення до [PERSON] з проханням вирішити дане питання в добровільному порядку останній не реагує. Монтаж та підключення газопроводу до свого будинку відповідачем через земельну ділянку позивача без письмової згоди останнього порушує його права та інтереси, оскільки, ця обставина унеможливлює виготовлення проектної документації на будівництво житлового будинку та господарських споруд, а також будівництво самого житлового будинку та споруд. Оскільки монтаж, демонтаж, будівництво газопроводів здійснюється відповідними спеціалізованими організаціями згідно з правилами безпеки систем газопостачання України, обов'язок по від'єднанню та демонтажу газопроводу низького тиску, який побудований на земельній ділянці позивача має бути покладено на Калуське УЕГГ ПАТ «Івано-Франківськгаз», але з врахуванням того, що вищевказаний газопровід проведений до будинку [ADDRESS], власником якого є відповідач та саме через його дії відбулося порушення права власності на земельну ділянку позивача, обов'язок щодо відшкодування витрат пов'язаних з від'єднанням та демонтажем газопроводу має бути покладений саме на відповідача. В судовому засіданні представники позивача підтримали позов з підстав наведених в самій позовній заяві і просять його задоволити. Зазначили, що на земельній ділянці позивача залишається бетонний фундамент від паркана, хоча сам паркан відповідач вже переніс на межу земельних ділянок. На момент подачі позову паркан ще не було перенесено. Щодо газопроводу низького тиску, який проходить до будинку відповідача через земельну ділянку позивача, то представники наголосили що це газопровід відноситься до внутрішньобудинкової системи газопостачання і є власністю відповідача. Оскільки, попередній власник земельної ділянки позивача [PERSON] не давав згоди на прокладання газопроводу через земельну ділянку, то відповідач зобов'язаний за власні кошти перенести газопровід за межі земельної ділянки, яка належить позивачу. Наявність бетонного фундаменту і газопроводу перешкоджає позивачу користуватись земельною ділянкою за її цільовим призначенням. Представник позивача [PERSON], який є рідним сином позивача [PERSON], визнав той факт, що на момент купівлі земельної ділянки позивачу було відомо, що на цій земельній ділянці розташований паркан. За усною домовленістю [PERSON] зобов'язався в будь-який час перенести паркан. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав і просить відмовити в його задоволенні у зв'язку з безпідставністю. Зазначив, що він являється власником земельної ділянки і будинковолодіння за адресою [ADDRESS] з 2002 року. На момент купівлі земельної ділянки бетонний фундамент під паркан вже був залитий. Паркан, який проходив через земельну ділянку позивача, він переніс ще у серпні 2014 р. і жодних перешкод в доступі до своєї земельної ділянки позивач не має. Щодо газопроводу, який проходить до його будинку через суміжну земельну ділянку, то пояснив, що на той час, коли він став власником своєї земельної ділянки, йому не було відомо про наявність по сусідству чужої земельної ділянки. Газопровід був прокладений спеціалізованою організацією «Карпатагрогаз», проте, він безпосередньо договору з цією організацією не укладав, хоча і оплатив за матеріали і виконання робіт щодо газифікації свого будинку. Оскільки, Калуське УЕГГ прийняло в експлуатацію і підключило газопровід до його будинку, то саме ця організація повинна переносити газопровід. Він користується послугами з газопостачання і справно сплачує за газ на підставі укладеного з Калуським УЕГ договору. Представники третьої особи в судовому засіданні пояснили, що у 2002 році фірмою «Карпатагрогаз» був розроблений і погоджений проект вуличного газопроводу. Приблизно у вересні 2003 році був прокладений вуличний розподільчий газопровід і одночасно прокладені відводи до будинків, в тому числі і до будинку відповідача. Проект на газифікацію будинку [PERSON] був розроблений і погоджений Калуським УЕГГ вже у грудні 2003 року, тобто по факту раніше виконаних. Проектанти Калуського УЕГГ користуються відповідними ДБНами і несуть відповідальність за технічну сторону прокладеного газопроводу. Погодження прокладання газопроводу через чужу земельну ділянку повинен проводити замовник робіт. Власником ввідного газопроводу (від розподільчого газопроводу до будинку) є замовник, а Калуське УЕГГ на баланс ці газопроводи не бере. Тому, в даному випадку, перенесення ввідного газопроводу до будинку відповідача, який проходить через земельну ділянку позивача, повинно відбуватись за кошти відповідача спеціалізованою організацією, яка має відповідні дозволи. Після цього пуск газу буде проведено Калуським УЕГГ. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він був власником земельної ділянки в [ADDRESS], з 1999 року по 2009 рік. З 1999 року по 2002 його не було в Україні, а потім він періодично приїжджав додому. За цей час земельною ділянкою він не цікавився. У 2005 році побачив, що через його земельну ділянку зробили дорогу, а сусіди поставили паркани. За його позовом суд зобов'язав сусідку з однієї сторони перенести паркан, а [PERSON] обіцяв добровільно перенести кам'яний паркан з його земельної ділянки. У 2009 році він продав земельну ділянку позивачеві. При купівлі позивачу було відомо, що через земельну ділянку проходить паркан. Щодо газопроводу, то свідку стало відомо про це вже після продажу земельної ділянки зі слів позивача. Коли він був власником земельної ділянки, то жодної згоди на прокладання газопроводу через свою земельну ділянку він не давав. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. За ста ттею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено наступне. Згідно з договором купівлі-продажу від 29.10.2009 р. позивач [PERSON] купив у [PERSON] земельну ділянку розміром 0,0844 за адресою [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), кадастровий номер 2610400000:35:002:0025. Земельна ділянка належала продавцю на підставі Державного акту на право власності на землю серії І-ІФ № 037512, виданого 17.12.1999 р. згідно з рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради від 20.08.1999 р. (а.с. 7-8) Цей договір зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 29.10.2009 р. (а.с. 9). На підставі зазначеного договору 04.11.2010 р. [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 451061, з якого вбачається, що по межі від «Г» до «А» знаходяться землі [PERSON] (а.с. 10) Як вбачається з пояснень відповідача і не заперечується стороною позивача, [PERSON] є власником земельної ділянки та будинковолодіння за адресою [ADDRESS]. До будинку відповідача через земельну ділянку позивача проходить газопровід низького тиску, що підтверджується тахометричною зйомкою ПП «Захід Земля» (а.с. 13) Також цей факт визнає сам відповідач. Згідно п. 2 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 9.12.1999 р., дворовий газопровід (для приватних будинків) це ділянка газопроводу від місця приєднання до розподільного газопроводу до запірного пристрою на вводі в будинок. Як вбачається з листа за підписом в.о. начальника Калуського УЕГГ С.М. Винника, ввідний газопровід до будинку [ADDRESS] не стоїть на балансі Калуського УЕГГ. Враховуючи зазначену обставину і те, що відповідач визнав факт прокладання дворового (ввідного) газопроводу до його будинку за його власні кошти, суд приходить до висновку, що зазначений газопровід на рівні із внутрішньобудинковою системою газопостачання є власністю відповідача [PERSON] Як вбачається з листа Управління Держземагенства у Калуському районі згідно з даними реєстру земель та Державного земельного кадастру, відомості про сервітут по земельній ділянці за адресою [ADDRESS] не зареєстровано. З наданої в судовому засіданні представниками третьої особи проектно-технічної документації на газифікацію будинку по [ADDRESS] вбачається, що газифікація будинку відповідача відбувалась у 2003 році. Відсутні будь-які дані, які б свідчили про наявність згоди власника суміжної земельної ділянки на прокладання дворового (ввідного) газопроводу через його земельну ділянку (а.с. 58-86). Відсутність дозволу на прокладання газопроводу до будинку відповідача через суміжну земельну ділянку, підтвердив і попередній власник земельної ділянки по [ADDRESS] - [PERSON], який був допитаний в судовому засіданні як свідок. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудови, а, також, дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Як вбачається з листа за підписом інженера проектувальника Джус М.Д. і підприємця [PERSON], неможливо проектувати житловий будинок та господарські споруди по [ADDRESS] до моменту винесення за межі земельної ділянки інженерних мереж, а саме газопроводу. Таким чином, наявність на земельній ділянці позивача дворового (ввідного) газопроводу низького тиску, який проходить до будинку відповідача, унеможливлює використання земельної ділянки з метою для якої вона призначена, а саме будівництво та обслуговування будинку. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Враховуючи вище наведені обставини, з метою усунення перешкод позивачу в користуванні його земельною ділянкою, слід зобов'язати відповідача за рахунок його власних коштів від'єднати та демонтувати газопровід низького тиску, який проходить до його будинку через земельну ділянку позивача. Оскільки, виконання робіт з від'єднання та демонтажу газопроводу низького тиску (дворових газопроводів) проводиться спеціалізованими організаціями з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання України, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці від 01 жовтня 1997 року № 254, для проведення відповідних робіт відповідачу слід залучити спеціалізовану організацію. Щодо позовної вимоги про демонтування відповідачем огорожі, яка проходить по земельні ділянці позивача, то представниками позивача в судовому засіданні не доведено факт перешкоджання позивачу у користуванні його земельною ділянкою. Як вбачається з наданих в судовому засіданні представником позивача фотографій і визнається сторонами по справі, на даний час паркан між земельними ділянками позивача і відповідача знаходиться на межі земельних ділянок. Сторона позивача не довела, що на час звернення до суду паркан проходив по земельній ділянці позивача. Окрім того, суду враховує, що на момент купівлі земельної ділянки по [ADDRESS] позивачу було відомо, що на цій земельній ділянці розташований паркан і з відповідачем була домовленість, що в подальшому паркан буде перенесено. Також представниками позивача не доведено, що витрати у розмірі 2000 грн., які поніс позивач за роботу по встановленню меж земельної ділянки (а.с. 26-28) спричинені діями відповідача. Окрім того, до матеріалів справи не долучено документального доказу того, що [PERSON] фактично оплатив виконавцю ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» кошти за виконані землевпорядні роботи по встановленню меж земельної ділянки в натурі згідно з договором № 204/2014 від 26.06.2014 р. Таким чином, в цій частині позов задоволенню не підлягає. З урахуванням вимог ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», часткового задоволення лише однієї з двох позовних вимог, виходячи із розміру фактично понесених витрат, пов'язаних із наданням позивачу правової допомоги адвокатом при вирішенні справи, також враховуючи обсяг наданої допомоги адвокатом, складність справи та кількість витраченого для цього часу, слід стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн. витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позивних вимог. Тому, із врахуванням частковості задоволення однієї позовної вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 121,80 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 319,321, 375, 391 ЦК України, ст. 152 ЗК України та

Outcome: approved