Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування вимог якого зазначив, що 01 серпня 2018 року між ним і відповідачем було укладено кредитний договір № 44.62.0818.ФО_К, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 15\~000 гривень 00 копійок зі сплатою 12,0 % річних з терміном користування до 01.08.2020 року. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконує належним чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, існуючу станом на 13.05.2019 року заборгованість за кредитом в розмірі 20\~890 гривень 48 копійок. Представник позивача в судове засідання не прибув. Позивач надав суду заяву у якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу у відсутності його представника та не заперечив щодо заочного розгляду справи. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду справи шляхом отримання судової повістки про виклик за адресою місця реєстрації свого проживання, не прибув в судове засідання і не повідомив суд про причини свого неприбуття, суд вважає причини неприбуття відповідача в судове засідання неповажними. Оскільки, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзив та представник позивача не заперечив проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 01 серпня 2018 року між сторонами укладено кредитний договір № 44.62.0818.ФО_К, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 15\~000 гривень 00 копійок зі сплатою 12,0 % річних з терміном користування до 01 серпня 2020 року (а.с. 5 11). Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою по особовому рахунку за період 01.08.2018 року (а.с. 12). Пунктом 3.2.2. кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується сплачувати щомісячно платіж по кредиту, комісію і нараховані проценти. Отже, із змісту позовної заяви судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання перед позивачем за укладеним між ними кредитним договором, що порушує права позивача. З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 13.05.2019 року відповідач має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 20\~890 гривень 48 копійок, з яких: кредит 15\~000 гривень 00 копійок та відсотки і комісія 5\~890 гривень 48 копійок (а.с. 13 14). Разом з цим, суд звертає увагу на таке. Відповідно до пункту 3.3.2. кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання в повному обсязі зобов`язань за цим договором та відповідно припинення строку дії договору також у випадку непогашення наявної простроченої заборгованості за цим договором в строк до 30 календарних днів. Також, за умовами кредитного договору сторони домовилися, що у випадку настання обставин зазначених у цьому пункті договору та у випадках передбачених статтями 1050, 1052 і 1056 ЦК України, термін користування кредитом вважається таким, що закінчився з моменту отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. Вимога про дострокове виконання зобов`язань за цим договором направляється на адресу позичальника цінним листом з описом та з повідомленням про вручення, доставляється кур`єрською службою або вручається особисто. В подальшому, згідно із пунктом 3.3.3. кредитного договору, якщо позичальник протягом 30 календарних днів з моменту одержання вимоги банку про дострокове погашення, відповідно до п. 3.3.2. цього договору, не виконає таку вимогу, банк вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду. Проте, згідно із вимогами статей 12, 13 і 76 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, позивач до позовної заяви не додав та в судове засідання під час розгляду справи не долучив будь-які належні, прями, допустимі, беззаперечні та фактичні докази того, що на виконання вимог укладеного між сторонами кредитного договору, він направив на адресу позичальника цінним листом з описом та з повідомленням про вручення, доставив кур`єрською службою або вручив особисто вимогу про дострокове виконання зобов`язань за цим договором, а позичальник одержала і не виконала таку вимогу банку про дострокове погашення. Оскільки положення укладеного між сторонами кредитного договору чітко і безумовно передбачають, що банк має право розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду виключно у випадку якщо позичальник протягом 30 календарних днів з моменту одержання вимоги банку про дострокове погашення, відповідно до п. 3.3.2. цього договору, не виконає таку вимогу, суд приходить до висновку, що позивач не набув такого права, оскільки позичальник не отримував письмових вимог банку про дострокове повернення кредиту. Частиною першою статті 628 ЦПК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Таким чином, слід зробити висновок, що позивач не врахував положень пунктів 3.3.2. і 3.3.3. кредитного договору та передчасно звернувся до суду для стягнення заборгованості за кредитом в примусовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що звернення із вказаним позовом суперечить положенням кредитного договору № 44.62.0818.ФО_К 01 серпня 2018 року, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed