Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 31 жовтня 2018 року, яка станом на 23 квітня 2020 року становить 18235,54 грн, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 17095,31 грн; заборгованість за пенею та комісією 1140,23 грн, а також судові витрати в розмірі 2102 грн судового збору. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 31 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала у мобільному додатку примірники документів, що складають договір, та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит в розмірі 20000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, тобто надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі), чим не виконала зобов`язання за договором, які є обов`язковими для виконання сторонами. Станом на 23 квітня 2020 року у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 29 лютого 2020 року направив повідомлення про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач на контакт не виходила та не вчинила жодної дії, направленої на погашення заборгованості, відтак банк має право вимагати повернення всієї суми кредиту. В судове засідання представник позивача не з`явився. Одночасно з позовною заявою представником позивача подано клопотання про розгляд справи за його відсутності із зазначенням про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні позов не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов. Додатково пояснили, що відповідач дійсно підписувала анкету-заяву, але розмір кредитного ліміту заперечує. У наданій позивачем анкеті-заяві не міститься жодних відомостей про розмір кредитного ліміту, додаток, посилання на який міститься у анкеті-заяві, відповідач не підписувала і з ним не ознайомлювалася. Вважають, що умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при надані банківських послуг, щодо карткових продуктів, загальні умови до них є мінливими, оскільки банк в односторонньому порядку, самовільно змінював вказані умови. В задоволенні позовних вимог просили відмовити. Суд вислухавши пояснення відповідача, представника відповідача, з`ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, приходить до наступних висновків. Суд встановив, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» (позивач) запустило новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www/ monobank.ua/terms. 31 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, що сторонами не оспорюється. Зі змісту анкети-заяви вбачається, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку зазначених вище документів, що складають договір, та зобов`язується виконувати його умови. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). До анкети - заяви позивачем долучено, як невід`ємні частини спірного договору витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи ПАТ «Універсал Банк» в редакції, затвердженій рішенням правління ПАТ «Універсал Банк» № 33 від 27 вересня 2017 року, Тарифи, Паспорт споживчого кредиту «Картка monobank» та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача. Разом з тим, позивачем не надано належних доказів того, що зазначені Умови обслуговування рахунків фізичної особи, Тарифи, Паспорт споживчого кредиту «Картка monobank» та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача надіслані споживачу у вказаній редакції та підписані (погодженні) відповідачем. Надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи ПАТ «Універсал Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Згідно позиції Великої Палати Верховного Суду, яка зазначена в постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/17 щодо необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити своє право бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, Умов обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифів за карткою Monobank, оскільки це значні за обсягом документи, що стосуються усіх аспектів надання банківських послуг та потребують як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих умов, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ «Універсал Банк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Укладений між сторонами кредитний договір від 31 жовтня 2018 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить умов про розмір процентної ставки, комісії, про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, про строк повернення кредиту. Більше того, кредитний договір у вигляді анкети-заяви не містить розміру встановленого відповідачу кредитного ліміту. Як вбачається зі змісту анкети-заяви, відповідач просить відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Однак, додатку, в якому сторонами був би погоджений розмір встановленого кредитного ліміту, суду не надано. В наданих позивачем додатках в частині 3 Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача розділу 8.2 Паспорт споживчого кредиту «Картка monobank» встановлено, що сума/ліміт кредиту надається банком від 0 до 100000 (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит та відображена у мобільному додатку). Докази погодження сторонами суми кредиту у заявці на кредит відсутні. Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 31 жовтня 2018 року, укладеного між Універсал Банк та клієнтом [PERSON] , станом на 23 квітня 2020 року не може слугувати доказом погодження між сторонами розміру кредитного ліміту та отримання відповідачем суми кредитних коштів, оскільки по суті є лише письмовими обчисленнями, проведеними позивачем. За положеннями ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст.81 ЦПК України). Відповідно до п.4 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Згідно положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Враховуючи, що позивач не надав доказів того, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі кредитного ліміту, розмір та строк сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, суд приходить до переконання про відсутність підстав для стягнення з відповідача будь яких сум, окрім фактично наданих позивачем та не повернутих відповідачем коштів. Як вбачається із виписки про рух коштів на рахунку, відкритому позивачем на ім`я відповідача згідно вищезазначеної анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, остання за період з 31 жовтня 2018 року по 01 березня 2020 року використала на власний розсуд кошти надані їй позивачем в розмірі 19986, 09 коп., поряд з цим, повернула лише 17794,24 грн., що є підставою для стягнення з неї різниці фактично отриманих та повернутих коштів, яка становить 2191,85 грн. Відтак, суд вбачає підстави для часткового задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 31 жовтня 2018 року, у розмірі 2191,85 грн. За правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки, 1,5 відсотка ціни позову та розміру задоволених позовних вимог є меншими від 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на момент надходження позову до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача мінімальний розмір ставки судового збору визначеного Законом України «Про судовий збір» для цивільної справи відповідної категорії, а саме 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved