Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить зняти арешт з належної йому квартири [ADDRESS], накладений постановою ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області від 20 лютого 2013 року у виконавчому провадженні № 36662391, за яким виконувався вирок Енергодарського міського суду Запорізької області в частині конфіскації всього майна позивача у зв'язку з засудженням його за вчинення злочину. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач набув право власності на вказану квартиру після того як відбув покарання за вироком вказаного суду від 12 жовтня 2012 року. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав вказаних у позові. Представники відповідача та третіх осіб, які були належним чином та своєчасно повідомлені про час та місце розгляду справи, про що у справі є розписки про отримання судових повіток, у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, заперечень та доказів на їх обґрунтування, суду не надали. Суд вважає можливим розглянути справу без їх участі. Вислухавши пояснення представника позивача та позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься і в ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ст.ст. 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. У судовому засіданні встановлено, що позивач постійно проживає та зареєстрований за вказаною вище адресою з 13 березня 1998 року, що підтверджено його паспортом, копія якого є у справі, а також довідкою про склад сім`ї та реєстрацію, з якої видно, що у квартирі він проживає сам. З 31 жовтня 2011 року по 23 серпня 2013 року позивач відбував покарання за вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 жовтня 2012 року, відповідно до якого він був засуджений за ст. 190 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, зараховано у строк відбуття покарання тримання під вартою з 10 серпня 2007 року по 15 жовтня 2010 року. Вказане підтверджено довідкою про звільнення та копією вироку, які є у справі. Таким чином, на теперішній час позивач повністю відбув призначене йому покарання у вигляді позбавлення волі. Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області від 20 лютого 2013 року за виконавчим листом №0807/282/2012, виданим 30 жовтня 2012 року Енергодарським міським судом Запорізької області про конфіскацію на користь держави всього майна, яке є власністю засудженого [PERSON], відкрито виконавче провадження №36662391. В той же день постановою державного виконавця у цьому виконавчому провадженні накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. 18 листопада 2013 року постановою державного виконавця повернуто виконавчий лист у зв'язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення. У постанові державного виконавця від 18 листопада 2013 року про повернення виконавчого документа стягувачу, вказано строк повторного пред'явлення до виконання - до 18 листопада 2014 року. Проте доказів повторного звернення до виконання виконавчого листа суду сторонами не надано. З листа ВДІВС Василівського РУЮ Запорізької області на адресу [PERSON] від 16 лютого 2015 року на його заяву вбачається, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв'язку з накладенням арешту на все майно позивача у межах вказаного виконавчого провадження, 27 лютого 2013 року державним виконавцем було внесено відомості про арешт майна до реєстру. В ході проведення виконавчих дій та здійсненні виконавчих заходів було встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке могло бути звернуто стягнення, тому державним виконавцем виконавчий лист був повернутий стягувачу. Підстав для зняття арешту з майна у ВДВС не має. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10 лютого 2015 року виданого виконкомом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області вказана вище квартира є власністю позивача. Копія свідоцтва є у справі. Право власності позивача на квартиру також підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, яке здійснено 16 червня 2015 року. Таким чином, саме з 16 червня 2015 року - з часу державної реєстрації права власності, позивач є власником квартири. Відповідно до ст.ст. 23 і 35 КК України конфіскація майна як різновид додаткового кримінального покарання полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є особистою власністю засудженого, а також належної йому частки в спільній власності. До складу майна входять речі, предмети, грошові кошти, вклади в банку, акції, облігації, векселі, чеки, сертифікати та інші цінні папери. Відповідно до ст.31 ЦПК України вирок суду в кримінальній справі, який набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, щодо якої відбувся вирок суду, лише в питаннях, чи мали місце події та чи вчинені вони даною особою. Відповідно до ст.ст. 25, 30 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про конфіскацію майна підлягає негайному виконанню, строк для самостійного виконання при цьому не надається. Державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня після надходження виконавчих документів, і невідкладно розпочинає його примусове виконання. Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Рішення про конфіскацію майна підлягає негайному виконанню, державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня після надходження виконавчих документів, і невідкладно розпочинає його примусове виконання. Відповідно до ст. 49 КВК України конфіскації підлягає майно, що є особистою власністю засудженого … Спори, пов'язані з конфіскацією майна, вирішуються в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.155 КВК України особи, які відбули покарання, несуть обов'язки і користуються правами, встановленими для громадян України, з обмеженнями, що передбачені для осіб, які мають судимість. Такі обмеження можуть бути передбачені тільки законом. Відповідно до п.11 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону. Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім … повернення виконавчого документа до суду…) , арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином, оскільки на час відбуття основного покарання у вигляді позбавлення волі конфіскація майна засудженого не здійснена, виконавчий лист повернутий стягувачу державним виконавцем, на теперішній час виконавче провадження закрито, а право власності на квартиру набуто позивачем лише з 16 червня 2015 року, тобто після того, як він був засуджений, вказаний вище арешт на майно позивача як засудженого не розповсюджується на набуте ним майно після винесення вироку та відбуття покарання. Наявність відомостей в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позивача, які були внесені у зв'язку з проведенням виконавчих дій за вироком суду, призначене покарання по якому засуджений [PERSON] відбув, на теперішній час виконавче провадження щодо конфіскації майна засудженого закрито, має місце порушення права власності позивача на набуте ним майно після відбуття покарання за вироком суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved