Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом (а.с.1,3), який уточнював (а.с.29,30) до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини. 28.02.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС» та [PERSON] укладено договір-поліс № АМ5556024 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ21011 реєстраційний номер [NUMBER] . 04.08.2018 року о 13:45 год. [PERSON] керуючи транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21011 реєстраційний номер [NUMBER] рухаючись на перехресті рівнозначних доріг вул. 50 років НЗФ допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 217030 реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.08.2018 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Розрахунок розміру страхового відшкодування, виплата страхового відшкодування проведено на підставі: договору-полісу № АМ5556024 від 28.02.2018 року; страхового акту № 24451Р/20/2018 від 07.09.2018 року; розрахунку суми страхового відшкодування / Додаток № 1 до Страхового акту № 24451Р/20/2018 від 07.09.2018 року; платіжного доручення № 97935 від 20.09.2018 року. Зазначають, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № 5556024) був виданий на ім`я [PERSON] з застосуванням пільг, а під час ДТП застрахованим транспортним засобом керував [PERSON] , тому в силу ст. 38-1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в останнього виникає обов`язок компенсувати ПрАТ «Страхова Група «ТАС» 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Сума виплаченого страхового відшкодування становить 26410,05 грн., отже 50 відсотків від цієї суми складає 13205,00 грн. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 13205,00 грн., а також судовий збір. Ухвалою судді від 24.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.38,39). Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Копію ухвали судді від 24.12.2020 року направлено позивачу за адресою їх місця знаходження (а.с.40), що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.42). Копію ухвали судді 24.12.2020 року з копію позову з додатками направлено відповідачу за його місцем реєстрації (а.с.37,40). До суду повернувся конверт, як не вручений, у зв`язку з відсутністю адресата за адресою (а.с.43). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~\~ Від відповідача відзив на позов не надійшов. Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, тому ухвалою суду\~від\~13.10.2021\~року\~позовну заяву\~вирішено розглянути\~заочно\~на\~підставі наявних\~у\~справі\~доказів. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи та оглянувши матеріали адміністративної справи № 182/6217/18 (провадження № 3/0182/2319/2018), суд приходить до наступного висновку. Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.08.2018 року (справа № 182/6217/18, провадження № 3/0182/2319/2018) [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення (а.с.8, а.с.4 оглянутої адміністративної справи № 182/6217/18). Постанова набула чинності 02.09.2018 року. Вказаною постановою встановлено, що водій [PERSON] 04.08.2018 року о 13:45 год., керуючи транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21011 номерний знак [NUMBER] , рухаючись на перехресті рівнозначних доріг вул. 50 років НЗФ та П.Орлика у м. Нікополі, не надав дорогу автомобілю ВАЗ 217030 номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який наближався праворуч по вул. П.Орлика, внаслідок чого допустив зіткнення з ним. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, постраждалих немає. Своїми діями [PERSON] порушив п. 16.12. ПДР України. Згідно ч.ч.4,6\~ст.82\~ЦПК України,\~обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вже зазначалося, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Згідно звіту вартості ремонту № 11578_20 транспортного засобу Lada Priora 2170, державний номер [NUMBER] , VЭN (номер кузова) [NUMBER] , загальна сума ремонту вказаного автомобіля становить 26675,16 грн. (а.с.16-19). Основою для визначення величини матеріального збитку стала ремонтна калькуляція № 11578_20 від 09.08.2018 року, складена за допомогою комп`ютерної програми AUDATEX (а.с.9-15). Згідно полісу № АМ/5556024 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28.02.2018 року, укладеного в Приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ТАС», страхувальником транспортного засобу ВАЗ21011 реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] (а.с.7). Однак, під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04.08.2018 року застрахованим транспортним засобом керував відповідач [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи та матеріалами оглянутої адміністративної справи № 182/6217/18. 20.09.2018 року страховик - Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» у відповідності до Страхового акту № 24451Р/20/2018 від 07.09.2018 року, здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 26410,05 грн., що підтверджується платіжним доручення № 97935 від 20.09.2018 року (а.с.20,21,22). З позовної заяви вбачається, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № 5556024) був виданий на ім`я [PERSON] з застосуванням пільг, тому у відповідності до вимог ст. 381.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-страхової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Згідно статей 1 та 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Єдиною формою внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору, є страховий поліс. Пункт 17.3 статті 17 Закону зобов`язує страхувальника при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику. Відповідно до пункту 7.1 статті 7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб. Статтею 13 Закону передбачені особливості страхування цивільно-правової відповідальності окремих категорій громадян України, згідно з якою учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України\~учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Пунктом 381.1 статті 381 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Аналіз вищенаведених норм вказує на те, що кожен, хто керує транспортним засобом та бере участь у дорожньому русі на території України, зобов`язаний застрахувати свою цивільно-правову відповідальність для забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. При цьому обов`язок щодо дотримання існуючих вимог закону при укладенні договору страхування покладено на страховика. У свою чергу на страхувальника при укладенні договору страхування закон покладає обов`язок повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику. Слід зазначити, що страховику належить право встановлювати розмір страхового платежу включно з правом зменшувати його розмір за умови дотримання вимог, зазначених у статті 13 Закону, зокрема право зменшити розмір страхового платежу на 50 відсотків власнику транспортного засобу, який відноситься до категорії громадян визначених пунктом 13.2 статті 13 Закону. В той же час, матеріали справи не містять відомостей про те, до якої з наведених категорій громадян України належить страхувальник [PERSON] , якому була надана відповідна пільга. Як вбачається зі змісту страхового поліса № АМ/5556024 цивільно-правова відповідальність [PERSON] на випадок ДТП застрахована за пільговим порядком укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить знижений розмір страхового платежу. Проте, власником забезпеченого автомобіля згідно матеріалів які містяться в адміністративній справі № 182/6217/18 (провадження № 3/0182/2319/2018) є не відповідач [PERSON] або страхувальник [PERSON] , як це вимагає пункт 13.2 статті 13 Закону, а [PERSON] . Таким чином укладення договору страхування відбулося з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону. Ця обставина не є беззаперечною підставою для застосування наслідків порушення пільгових умов страхування, передбачених пунктом 38 1.1 статті 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки дане порушення допущено не з вини відповідача. Так, страховик зобов`язаний був встановити особу власника транспортного засобу і в такий спосіб укласти договір страхування на загальних підставах у відповідності до норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що згідно з пунктом 17.1 статті 17 зазначеного Закону є обов`язком страховика. Неправильне визначення представником страхової компанії статусу страхувальника, зокрема того, що він не є власником забезпеченого транспортного засобу, що привело до порушення умов страхування, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону, не може мати наслідком майнову відповідальність страхувальника чи водія в тій чи іншій мірі за заподіяння потерпілому збитків у разі настання страхового випадку. Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування не ґрунтуються на нормах Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому задоволенню не підлягають. Так як позивачу у задоволенні позову відмовлено повністю, то не підлягає стягненню з відповідача на його користь понесені ним судові витрати, що відповідає положенням ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed