Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом (а.с.70-71) і свої вимоги обґрунтовує тим, що в жовтні 2013 року до нього звернулася [PERSON], яка була добре проінформована про його проблеми зі станом здоров'я та скрутне матеріальне становище, з пропозицією, щоб він зійшовся проживати разом з прийомним сином [PERSON] в будинку за №19 по вул. 7-й Продольній у м.Суми. Той, в свою чергу, мав привести житловий будинок у стан, придатний для нормального проживання, налагодити опалення, зробити поточний ремонт, а згодом періодично допомагати йому по господарству. Провести ремонт будинку самостійно він не мав можливості ні за станом здоров'я, ні за фінансовою спроможністю. Зацікавленість відповідачів полягала б в отриманні у власність частини належного йому будинку. Він погодився на пропозицію [PERSON] і 17 жовтня 2013 року дав їй доручення на оформлення своїх спадкових прав з наступним укладанням договору дарування частини будинку. При цьому дарування частини земельної ділянки ними не обговорювалося. 06 травня 2014 року [PERSON] на підставі довіреності уклала від його імені на користь [PERSON] договори дарування 35/100 частин житлового будинку та 35/100 частин земельної ділянки за адресою: м.Суми, вул. 7-а Продольна, 19. [PERSON] та [PERSON], скориставшись його хворобливим станом здоров'я у вигляді розладу особистості внаслідок органічного ураження головного мозку, провели оформлення доручення і подальше укладання договорів дарування на вкрай невигідних для нього умовах таким чином, що звільняли [PERSON] від виконання будь-яких зобов'язань, пов'язаних з отриманням у власність належної йому частини домоволодіння за адресою : м.Суми, вул. 7-а Продольна, 19. Відповідачі схилили його до вчинення правочину під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних для нього умовах. Крім цього, викладені в п.4 договору дарування «Інші умови» п.п.4.4. та 4.6. положення жодним чином йому не роз'яснялись, не оговорювались і не погоджувались з ним при оформленні доручення. Відповідно з його боку мала місце помилка, щодо обставин, які мали істотне значення для укладання правочину, зокрема щодо його природи, прав та обов'язків сторін. Ці обставини після ознайомлення його з текстом договору, стали підставою для скасування доручення, чого однак виявилося недостатньо для скасування укладених на підставі цього доручення договорів, у зв'язку з чим він вимушений звернутися з цим позовом до суду. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати договори від 06 травня 2014 року, укладені від імені [PERSON] довіреною особою [PERSON] з [PERSON] про дарування 35/100 частин житлового будинку за №19 по вул. 7-а Продольна мСуми та 35/100 частин земельної ділянки за адресою м.Суми , вул. 7-а Продольна, 19 недійсними. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю з зазначених в позові підстав, та просили суд їх задовольнити, додатково пояснивши, що видаючи довіреність на укладання договорів дарування [PERSON] не знав усіх прав за договором дарування. Він мав хворобливий стан здоровя, незадовільний майновий стан. Він діяв під впливом помилки стосовно прав та обовязків сторін за договором дарування, оскільки договір дарування не передбачає вчинення відповідачем будь-яких дій на користь [PERSON], зокрема облаштування опалення в будинку, на що сподівався позивач, чи сплату заборгованості за газ Як основну підставу для визнання договорів дарування недійсними представник позивача зазначив вчинення правочинів під впливом помилки. Представником позивача також подано клопотання про визнання поважними причин пропуску строків позовної давності, оскільки в діях відповідачів позивач вбачає не цивільно-правові, а кримінальні правопорушення, з приводу яких він до березня 2017 року звертався до органів поліції та прокуратури, стан здоровя [PERSON] усладнював своєчасне та обєктивне сприйняття подій. В судовому засіданні відповідач [PERSON],\~представник відповідачів\~позовні вимоги не визнали, надали відзив на позовну заяву. Пояснили, що 06.05.2014 року [PERSON], від імені якого за довіреністю діяла [PERSON], подарував [PERSON] 35/100 частини жилого будинку та 35/100 частини земельної ділянки від загальної площі 0,0603га., за адресою - м.Суми, вул.7-а Продольна, буд. 19. Майже через рік - 22.08.2014 року [PERSON] після фактичного виконання довіреності в повному обсязі, припинив дію виданої ним довіреності. Таким чином, з дня оформлення договорів дарування, що оспорюються позивачем, на сьогоднішній день минуло майже 4 роки (без двох місяців). Стверджує, що правочини були вчинені у повній відповідності до вимог законодавства, на момент укладення договорів усі його істотні умови було передбачено, з'ясовано та перевірено вільну волю довірителя та дарувальника, погоджено всі істотні умови, а тому підстав для задоволення позовних вимог позивача немає. Надані позивачем докази не стосуються предмету позову та не є належними та допустимими доказами. Вважають, що стороною позивача також було пропущено строк звернення до суду. Приймаючи участь в судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що будинок [PERSON] по вул.7-а Продольна,19 в м.Суми був в занедбаному стані, до будинку проникали особи без визначеного місця проживання, про що повідомили сусіди. [PERSON] не жив в цьому будинку більше десяти років. Вона повідомила про такий стан будинку [PERSON] Була досягнута домовленість щодо оформлення нею спадщини після смерті матері [PERSON] і дарування частини будинку та частини земельної ділянки їх сину. Позивач оформив на неї довіреність на право оформлення спадщини після смерті його матері та дарування частини будинку та частини земельної ділянкип сину [PERSON] На підставі цієї довіреності нею від імені [PERSON] був укладений договір дарування частини будинку та частини земельної ділянки сину [PERSON] Конкретних домовленостей щодо оплати заборгованості за газ не було, вона говорила [PERSON], що син та вона будуть допомагати йому, в тому числі і щодо підведення комунікацій. Коли треба було займатися підведенням комунікацій на газ, потрібна була згода іншого співвласника, але [PERSON] на той час уже скасував довіреність, згоди на підведення комунікацій не давав. Вона та син поставили ворота, огорожу, садили город. На цей час потрібно поділити будинок та земельну ділянку для оформлення документів щодо постачання газу, води. Третя особа приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу [PERSON], в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду пояснення по справі, в яких зазначено, що до її робочого місця звернулась [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], на підставі нотаріально посвідченої довіреності з проханням посвідчити договір дарування 35/100 частин житлового будинку з відповідними забудовами та 35/100 частин земельної ділянки на ім'я [PERSON]. Переглянувши надані [PERSON] відповідні правоустановчі документи (оригінали), перевіривши юридичну дію довіреності (відсутність її відміни та указаного конкретного факту для укладання Договору дарування частини майна на ім'я сина [PERSON]), встановивши факт, що «даруватель» [PERSON], від імені якого діє [PERSON] є батьком «обдаровуваного» [PERSON], після перевірки відсутності заборони відчуження нерухомого майна, після укладання проекту відповідного договору, сторони по договору дарування були ознайомлені з проектом договору. Після вчинення реєстрового запису у реєстраційній книзі нотаріусів, нею був посвідчений договір дарування частини житлового будинку та частини земельної ділянки. Свідок [PERSON], яка проживає без реєстрації шлюбу з [PERSON] 27 років, пояснила, що в жовтні 2013 року до [PERSON] звернулася [PERSON] і запропонувала оформити право власності на будинок та земельну ділянку по вул.7-а Продольна,19 в м.Суми, при цьому зазначила, що будуть проведені комунікації для опалення будинку, вони будуть у всьому допомагати [PERSON] В жовтні 2014 року [PERSON] передала [PERSON] оформлені документи щодо спадщини після смерті матері [PERSON] і договори дарування. [PERSON] не проживає в будинку років десять, будинком не користується, проживають вони в м.Лебедин, інколи [PERSON] лише навідується до будинку. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачів, представника відповідачів, показання свідка, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.10.2013 року позивач [PERSON] на підставі усного договору доручення видав відповідачу [PERSON], його колишній дружині, довіреність на право оформлення на його імя спадкового майна після смерті його матері [PERSON] з правом отримання свідоцтва про право на спадщину. Оформлення спадщини стосувалося нерухомого майна житлового будинку та земельної ділянки за адресою м.Суми, вул.7-а Продольна, 19. Також цією довіреністю [PERSON] уповноважив [PERSON] подарувати належну йому ? частку житлового будинку та ? частку земельної ділянки за адресою м.Суми, вул.7-а Продольна,19 [PERSON]. Викладені обставини підтверджуються копією довіреності, посвідченої 17.10.2013 року державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.54,92). Відповідач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний в червні 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.12). Після оформлення [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] на позивача та отримання правовстановлюючих документів свідоцтва про право власності на нерухоме майно земельну ділянку та свідоцтва про право на спадщину за законом 06.05.2014 року (а.с.94,97) між [PERSON], від імені якого діяла [PERSON], та [PERSON], були укладені договір дарування 35/100 частин земельної ділянки, від загальної площі 0,0603га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та договір дарування 35/100 частин жилого будинку за адресою м.Суми, вул.7-а Продольна,19 в м.Суми, які посвідчені приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.90,91). Згідно з цими договорами дарування [PERSON], який діяв через представника [PERSON], передав у власність [PERSON] у власність 35/100 частин земельної ділянки та 35/100 частин жилого будинку за адресою м.Суми, вул.7-а Продольна,19. Згідно з поясненнями сторін була домовленість стосовно оформлення договорів дарування на 35/100 частин будинку та 35/100 частин земельної ділянки, а не ? частки, як зазначено в довіреності. В серпні 2014 року позивач [PERSON] скасував довіреність, видану [PERSON], що підтверджується заявою (а.с. 36 ). За поясненнями сторін в цій заяві нотаріусом помилково зазначена дата складання 22.08.2012 року. При укладанні договорів дарування та їх посвідчення приватним нотаріусом [PERSON] були присутні [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], та [PERSON] Згідно з ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст.244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Відповідно до положень ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 ЦК України. Положення ст.203 ЦК України встановлюють, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Позивач [PERSON] просить визнати недійсними договори дарування частини земельної ділянки та частини жилого будинку, які були від імені [PERSON] підписані [PERSON] на підставі виданої позивачем довіреності. Довіреність від 17.10.2013 року, яку видав позивач [PERSON] [PERSON] на право укладання договорів дарування, недійсною судом не визнавалася. Позивачем [PERSON] не заявлялися вимоги щодо визнання довіреності від 17.10.2013 року недійсною. Укладання договорів дарування частини жилого будинку та земельної ділянки було похідним від представництва за довіреністю, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] подарувати частину жилого будинку та земельної ділянки [PERSON] Отже, повноваження [PERSON] за договором дарування підтверджені довіреністю, яка була чинною в момент укладання договорів дарування, і в подальшому недійсною судом не визнавалася. Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За змістом частини першої статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові №6-2766цс16 від 21.12.2016 року, волевиявлення дарувальника має бути спрямоване на добровільне, безоплатне, без будь-яких примусів (життєвих обставин або впливу сторонніх осіб) відчуження належного йому майна на користь обдаровуваного. Разом з тим, правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа вчиняє їх добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі. Отже, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути: тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Позивач [PERSON] в позові зазначає дві підстави для визнання договорів дарування недійсними вчинення правочину під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах (ст..233 ЦК України) та вчинення правочину під впливом помилки (ст..229 ЦК України). За нормами ст.233 ЦК України [PERSON], якщо він діяв під впливом тяжкої обставини, мав вчиняти правочин добровільно, без наявності помилки. Але позивач [PERSON] одночасно в позовній заяві зазначає дві взаємовиключні підстави для визнання договорів дарування недійсними вчинення під впливом тяжкої обставини та вчинення під впливом помилки. Позивач [PERSON] не надав доказів, що він мав тяжку хворобу, чи мав такий матеріальний стан чи в нього були інші обставини, що він вимушений був подарувати частину будинку сину [PERSON] Доказів, що захворювання, з приводу якого [PERSON] звертався до психіатра, стало тією тяжкою обставиною, внаслідок чого був укладений договір дарування, [PERSON] суду не надав (а.с.6-8). За змістом статті 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. За поясненнями свідка [PERSON] [PERSON] приблизно з 2008 року не проживає в будинку по вул.7-а Продольна, 19 в м.Суми, проживає з нею як цивільною дружиною в м.Лебедин, інколи лише навідуючись до будинку в м.Суми, в м.Лебедин вони мають житло. На час укладання договорів дарування позивач [PERSON] не був визнаний інвалідом, мав сімю проживав без реєстрації шлюбу з [PERSON] [PERSON] не був сторонньою особою для [PERSON], вони є близькими родичами, і при доброзичливих родинних стосунках [PERSON] надавав би допомогу [PERSON] Позивач [PERSON] є власником 65/100 частин будинку та 65/100 частин земельної ділянки по вул.7-а Продольна, 19 в м.Суми, тобто більшої частини, будинком не користується, постійно проживає в м.Лебедин. Ні на час укладання договорів дарування, ні на цей час в будинку [PERSON] не проживає. Як співвласники будинку та земельної ділянки на праві спільної часткової власності позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] повинні були за обопільною згодою вирішувати питання користування будинком, земельною ділянкою, в тому числі і прокладання комунікацій тощо. Враховуючи, що договори дарування укладалися [PERSON] як представником [PERSON], наслідки укладання договору дарування, правова природа цього виду договорів розяснювалися нотаріусом [PERSON] як представнику. Оскільки [PERSON] при укладенні договорів дарування діяла на підставі довіреності, виданої [PERSON] і ця довіреність не визнавалася судом недійсною, в тому числі і з підстав як правочин, вчинений внаслідок збігу тяжких обставин чи під впливом помилки, і на підставі досліджених доказів не встановлена обґрунтованість вимог позивача, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Судом не розглядається питання, чи є пропущеним строк позовної давності при зверненні з позовом до суду, оскільки при розгляді справи встановлено, що права позивача [PERSON] не є порушеними.

Outcome: dismissed