Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у зв`язку з тим, що відповідач не виконує обов`язки по поверненню кредиту за кредитним договором б/н від 17.08.2017 року, внаслідок чого станом на 11.10.2020\~року виникла заборгованість в сумі 35 444грн 64коп, яка складається з: -25\~865грн 88коп заборгованість за тілом кредиту; -9 578грн 76коп заборгованість за простроченими відсотками. Одночасно з поданням позовної заяви позивач надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, при цьому посилається на те, що необхідні докази надані до матеріалів справи, інші клопотання та заяви відсутні. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду.\~ Відповідач позов не визнав, надав заяву про те, що банк автоматично списував з його картки військовослужбовця ЗСУ в рахунок погашення спірної заборгованості, просить витребувати у позивача розрахунок суми боргу з врахуванням цих платежів. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач 17.08.2017р. підписав анкету-заяву б/н (а.с.14) про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку із зазначенням своїх анкетних даних, адреси, контактної інформації, сімейного та соціального статусу тощо, із зазначенням про приєднання в повному обсязі до умов і правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», який розміщено на сайті банку, які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого він згоден отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту\~www.privatbank.ua. До заяви позивач додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 16-63). Відповідно до наданого банком розрахунку, розмір заборгованості відповідача за договором № б/н від\~17.08.2017р. станом на 11.10.2020\~року становить 35 444грн 64коп, яка складається з 25\~865грн 88коп заборгованість за тілом кредиту; 9 578грн 76коп заборгованість за простроченими відсотками (а.с.7-10). За приписами частин першої, другої статті\~207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті\~638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті\~526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті\~1048 ЦК України). Частиною другою статті\~1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття\~1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті\~633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Статтею 634 цього Кодексу визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Аналіз зазначених норм дає підстави дійти до висновку про те, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, при цьому умови договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. За змістом статті\~1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті\~1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Вказаний правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17. Додані представником позивача до матеріалів позову такі документи як: розрахунки заборгованості (а.с.7-10), банківська виписка (а.с.11), витяг з тарифів (а.с.15), довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача з початковим кредитним лімітом 15\~000грн, зменшеним 27.07.2018р. до 0грн (а.с.13), довідка про видачу кредитної картки з терміном дії 10/21 (а.с.12), копія паспорта на ім`я відповідача (а.с.66-67) - не містять Умов, Правил та Тарифів обслуговування кредитного рахунку, як ті, що надані до позовної заяви так і ті про які зазначає сторона позивача у змісті позову, які б, при цьому, були узгоджені обома сторонами. Крім того, зазначені документи не містять і посилань на те, що їх складовою є Умови та правила надання банківських послуг про які зазначає представник позивача у позові та/або які додає до позовної заяви. Згідно правового висновку викладеного Великою Палатою Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), Умови та Правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У вказаній постанові, Велика Палата Верховного Суду, зокрема, зробила і висновок про те, що згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, при цьому умови договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Таким чином посилання представника позивача і долучення до матеріалів позову, будь-яких Умов, Правил та Тарифів, за якими обслуговуються кредитні рахунки в разі відсутності погодження з усіма їх складовими зі сторони позичальника (відповідача по справі) є безпідставними, а отже безпідставним є посилання позивача і на те, що при укладанні кредитного договору сторони керувались правилами встановленими частиною 1 статті 634 ЦК України, оскільки, в даному випадку, їх застосування є неможливим. З банківської виписки, яка є первинним документом, оскільки в ній зафіксовано факт виконання господарських операцій за особовим рахунком відкритим у позивача з`ясовано, що позивачем було відкрито на ім`я відповідача картковий рахунок номером: [NUMBER] , по якому було встановлено 18.11.2017р. кредитний ліміт в розмірі 15 000грн., який зменшено до нуля 27.07.2018р. Встановлено, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок для здійснення відповідачем операцій за яким, позивачем видана відповідачу кредитна картка терміном дії 10/21. Представником позивача надано банківську виписку по особовому рахунку на ім`я відповідача за період з 18.11.2017 по 02.12.2017р., з якої встановлено, що відповідач фактично користувався грошовими коштами наявними на даному рахунку, шляхом їх зняття у готівковій формі та здійснення операцій з їх використання на свої потреби у безготівковій формі в період з 18.11.2017 по 01.12.2017 р., в загальній сумі 14 402грн 30коп, тобто в межах кредитного ліміту (а.с.11зв). При цьому, за період дії картки до 10/21, про що зазначено вище, а фактично 03.04.2018р, а також в період з 05.05.2019 по 07.11.2019р.р. включно відповідачем шляхом автоматичного списання коштів позивача з інших рахунків відповідача в рахунок погашення суми боргу було зараховано загальну суму грошових коштів в розмірі 36\~953грн 90грн (а.с.11), і відповідач в своїх заяві суду зазначав про такі списання. У своїй постанові від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), Велика Палата Верховного Суду зазначила, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Позаяк відповідач не лише повернув фактично отриману суму грошових коштів у період дії строку картки, тобто у строк дії кредитного договору, але й сплатив шляхом списання грошових коштів на 22 551грн 60коп більше, ніж використав, у задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати розподілити відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed