Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на праві спільної часткової власності належить 2/3 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований в с. Путрівка Васильківського району Київської області по вул. Софіївська під № 54 (колишня назва Коцюбинського під №52). Відповідачу відповідно належить 1/3 частина вище вказаного нерухомого майна. Позивач посилаючись на те, що на даний час виникла необхідність в розпорядженні належним йому спадковим майном, просить виділити йому в натурі його частику, що на даний час перебуває в спільній частковій власності. Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги позову свого довірителя підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень щодо вимог позову від нього не надходило. У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову, виходячи з наступних підстав. У відповідності до положень ст.ст.1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з положень ч.1 ст.61 ЦПК України, обставині, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як вбачається з положень ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ст.355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до положень ч.1,2,3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожний співвласник має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Як вбачається з положень ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Як вбачається з положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України „Про міжнародні договори України є частиною національного законодавства, та ст.41 Конституції України та ст.ст. 321, 328, 330, 334 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до довідки Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області від 20 грудня 2016 року за № 1283, в звязку з інвентаризацією будинковолодінь в с. Путрівка в 1991 році номер 52 по вул.. Коцюбинського було змінено на номер 54 та відповідно до Розпорядження Путрівської сільської ради від 26 січня 2016 року за №5, вулицю Коцюбинського перейменовано на вулицю Софіївська. У відповідності до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №2521, позивачу та відповідача належить відповідно 2/3 та 1/3 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований в с. Путрівка Васильківського району Київської області по вул. Софіївська під № 54 (колишня назва Коцюбинського під №52). Висновком № 2010 від 23.11.2016 року судової будівельно-технічної експертизи встановлений єдиний варіант поділу житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, що знаходиться в с. Путрівка Васильківського району Київської області по вул. Софіївська під № 54 (колишня назва Коцюбинського під №52). Таким чином, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для виділення в натурі позивачу 2/3 частини належному йому на праві власності нерухомого майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved