Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він є власником будинку №4 за адресою: Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Фестивальна,\~ на підставі договору довічного утримання № 1-60 від 23 березня 1994 року. У зазначеному будинку зареєстрований за місцем проживання [PERSON], [INFO]. З 2009 року, відповідач у вищезазначеному будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує, його особистих речей у будинку немає і взагалі будинком він не цікавиться. Добровільно з реєстрації за місцем проживання відповідач не знімається. Просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 4 по вулиці Фестивальна у місті Рубіжне Луганської області. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, пояснив суду, що відповідач є його сином. Відповідач з 2009 року не проживає у вказаному будинку та не знімається з реєстраційного обліку, чим перешкоджає йому здійснювати своє право власності. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, заперечень на позов не надав. Відповідачу було надіслано виклик в судове засідання за адресою, відповідно відомостей загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області, який було отримано матірю відповідача, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням № 9301003768280 (а.с. 23). Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до ч. 3 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сімї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи без його участі та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Свідок [PERSON], пояснила у судовому засіданні, що з позивачем по справі вони сусіди. Відповідач по справі син позивача. У спірному будинку відповідач не проживає останніх пять - шість років. Свідок [PERSON], пояснила у судовому засіданні, що вона є сусідом позивача. Відповідач є сином позивача. Відповідач за вказаною адресою не проживає протягом останніх восьми девяти років. Суд, заслухавши позивача, свідків, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником будинку № 4, розташованої за адресою: Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Фестивальна (копія договору довічного утримання - а.с. 8). Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області № 4547 від 21.11.2017 року у будинку № 4 по вулиці Фестивальна в місті Рубіжне Луганської області зареєстровані: [PERSON] - як дружина власника, [PERSON] та [PERSON] - як сини власника (а.с. 9). З акту щодо встановлення факту проживання за адресою: [INFO], вбачається, що [PERSON], [INFO], за вказаною адресою не проживає з 2009 року і до теперішнього часу (а.с. 10). Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач зареєстрований в спірному будинку як член сімї власника - позивача, відсутній у спірній квартирі без поважної причини з 2009 року, тобто більше року, а тому є всі підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved