Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 07.04.1993 виконавчий комітет Скадовської міської ради прийняв рішення №82 «Про індивідуальну забудову в м. Скадовську», відповідно до до п.1.1 якого йому було виділено із земель міської забудови в користування земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 600 кв.м. для будівництва та обслуговування одноквартирного 4-кімнатного житлового будинку загальною площею 146,3 кв.м., в тому числі жилою площею 80,0 кв.м., по індивідуальному проекту, погодженому з архітектором міста. На підставі цього рішення було видано будівельний паспорт з актом винесення меж земельної ділянки від 14.04.1993. Також було виготовлено проект забудови наданої для цих цілей земельної ділянки, затверджений архітектором міста. Цим же рішенням позивача було зобов`язано закінчити будівництво у 1996 році, але через брак коштів на даний час будвельні роботи не завершено. Згідно з висновком судового експерта №20/471 від 21.09.2020 станом на день обстеження будівля не добудована, виконано земляні роботи, улаштування основ, фундаменти основної будівлі, фундамент ганку та сходів. Виконані будівельні роботи та використано будівельні матеріали вказані у відповідних таблицях із зазначенням найменування, одиниць виміру та кількості. Зазначає, що на даний час не має фінансових можливостей продовжувати будівництво житлового будинку і вимушений вирішувати питання про його продаж. З метою оформлення права власності на незавершений будівництвом житловий будинок він звернувся 11.02.2021 із заявою до виконавчого комітету Скадовської мціської ради про надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі йому у власність виділеної під будівництво земельної ділянки площею 600 кв.м. для обслуговування незавершеного будівництвом житлового будинку з готовністю 53% по [ADDRESS] . 23.02.2021 Скадовська міська рада повідомила, що така згода надана бути не може, оскільки відсутній документ, який посвідчує право власності позивача на розташований на земельній ділянці об`єкт незавершеного будівництва. Посилаючись на положення ЦК України, ЦК УРСР (чинного на час виникнення правовідносин), Законів України «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності», просить визнати за ним право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку по [ADDRESS] , та права замовника (забудовника) житлового будинку на земельній ділянці площею 600 кв.м. за цією ж адресою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник Скадовської міської ради Херсонської області Поваляєва К. О. в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З виписки з рішення виконавчого комітету Скадовської міської ради від 07.04.1993 №82 вбачається, що [PERSON] виділено у користування земельну ділянку із земель міської забудови в [ADDRESS] , площею 600 кв.м. для будівництва та обслуговування одноквартирного 4-кімнатного житлового будинку загальною площею 146,3 кв.м., в тому числі жилою площею 80,0 кв.м. по індивідуальному проекту, погодженому архітектором міста; зобов`язано забудовника протягом трьох місяців оформити у міській архітектурі Будівельний паспорт на право забудови виділеної ділянки; розпочати забудову ділянки забудовник повинен у 1993 році, а у 1996 році будинок здати в експлуатацію (а.с.7). У будівельному паспорті на об`єкт по [ADDRESS] ( [PERSON] ) станом на 1993 рік містяться, зокрема, акт від 14.04.1993 погодження зведення землеволодільцем накреслених на плані забудов земельної ділянки жилих будівель по [ADDRESS] на земельній ділянці загальною площею 600 кв.м., місце положення будівель і споруд розміщених на земельній ділянці закріплено геодезичними знаками, передано в розпорядження забудовнику [PERSON] ; план забудови земельної ділянки; план будинку (а.с.8). Таким чином, будівництво житлового будинку по [ADDRESS] було розпочато відповідно до затвердженого проекту та дозволу виконавчого комітету Скадовської міської ради на підставі чинного на той час законодавства. Як роз`яснив пленум Верховного Суду України в постанові №7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до висновку експерта №20/471 від 21.09.2021 будівельна готовність недобудованого житлового будинку по [ADDRESS] станом на 21.09.2020 становить 53%. Висновок експерта також містить перелік будівельних матеріалів, які використані для будівництва житлового будинку по [ADDRESS] , а також розрахунок об`ємів виконаних будівельних робіт (а.с.13-18). 11.02.2021 [PERSON] звернувся до Скадовської міської ради із заявою, в якій просив вирішити питання про надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі йому у власність виділеної під будівництво земельної ділянки площею 600 кв.м. для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). 23.02.2021 Скадовська міська рада повідомила [PERSON] про те, що для розгляду питання щодо надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою по суті необхідно надати документ, який засвідчує право власності на об`єкт незавершеного будівництва (а.с.20). Відповідно частин другої та третьої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає із моменту завершення будівництва. Якщо договором чи законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає із моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту реєстрації. До завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання, які були використані у процесі цього будівництва. Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Відповідно до положень Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» (чинний з 12.03.2011) суб`єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада Міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи. Щодо осіб, які здійснюють будівництво, у цьому законі застосовано термін «Замовник». Замовник - це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву. Разом з тим, законодавство не зобов`язує подавати заяву про намір осіб, які вже розпочали будівництво до набрання чинності Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», в порядку, передбаченому законодавством, діючим на час початку будівництва. При цьому, згідно з пунктом 4 Прикінцевих Положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проекти забудови територій, розподілу територій, містобудівні обґрунтування з відповідними умовами та обмеженнями забудови земельних ділянок, будівельні паспорти, документи на введення об`єктів в експлуатацію та їх сертифікацію, розроблені та/або оформлені до набрання чинності цим Законом, можуть бути затверджені та використані після набрання чинності цим Законом. Згідно із правовим висновком Верховного суду України від 07.09.2016 у справі №6-47цс16, який є обов`язковим для судів, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки. Крім цього, статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з положеннями статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та визнати за позивачем права забудовника.

Outcome: approved