Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом в уточненому варіанті якого зазначив, що з 24.06.2011 року він зареєстрований за адресою: [INFO]. Зазначена квартира на підставі свідоцтва про право власності на житло № 973 від 26.5.1994 року належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. 31 березня 2017 року, померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину вищезазначеної квартири. При оформленні спадщини йому стало відомо про наявність обтяження нерухомого майна -квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі Постанови ДВС Заводського управління юстиції м. Запоріжжя від 29.07.2003 року серії АМ № 665073 накладено арешт. 28.11.2017 року позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач звертався до Заводського ВДВС із заявою про зняття арешту, проте йому було відмовлено, що й стало причиною звернення до суду. Позивач просить зняти арешт з його майна, оскільки це перешкоджає в реалізації права на розпорядження належним йому майном та внести зміни до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, а саме запису від 11.05.2005 року № 1956016 про арешт нерухомого майна, вказавши частку арештованого майна, а саме зазначити: «1/2 частка квартири за адресою [ADDRESS], що належить [PERSON]». Позивач до суду не зявився, надавши заяву про проведення розгляду справи за його відсутністю, позов повністю підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник Заводського ВДВС ЗМУЮ до суду не зявився, заяв та клопотань не надав, причини неявки не повідомив. Відповідач в судове засідання не зявився без повідомлення причин неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, тому суд прийшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не зявився без повідомлення причин неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, перевіривши письмові докази, аналізуючи і\~оцінюючи надані\~доказивважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що позивач з 24.06.2011 року зареєстрований за адресою: [INFO]. Зазначена квартира на підставі свідоцтва про право власності на житло № 973 від 26.5.1994 року належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.27). 31 березня 2017 року, померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину вищезазначеної квартири (а.с.30). \~ \~ \~ \~При оформленні спадщини йому стало відомо про наявність обтяження нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі Постанови ДВС Заводського управління юстиції м. Запоріжжя від 29.07.2003 року серії АМ № 665073 накладено арешт. 28.11.2017 року позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину. \~ \~ \~ \~Позивач звертався до Заводського ВДВС із заявою про зняття арешту, проте йому було відмовлено, оскільки, згідно листа Заводського ВДВС № 26970 від 30.11.2017 року, виконавче провадження в якому накладено арешт на вищезазначену квартиру - знищено. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійснені їм права користування та розпорядження своїм майном. Пунктом 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах прі зняття арешту з майна» встановлено, що позов про зняття арешту з майна може буті предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншії законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний оргаї державної виконавчої служби \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 статті 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Щодо вимоги позивача про внесення змін до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, а саме запису від 11.05.2005 року № 1956016 про арешт нерухомого майна, вказавши частку арештованого майна, а саме зазначити: «1/2 частка квартири за адресою [ADDRESS], що належить [PERSON]», то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки ця вимога не стосується предмету спору. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial