Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача компенсації частини вартості автомобілю. Позовні вимоги мотивовано тим, що в період зареєстрованого шлюбу, 11 червня 2013 р. сторони придбали автомобіль Ford Transit, який відповідач 19 вересня 2015 р. без згоди позивача продала. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача компенсацію ? частини вартості автомобілю в сумі 52\~070 грн. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволенні позову. Суду позивач пояснив, що з 22 вересня 2001 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 11 червня 2013 р. вони придбали у [PERSON] автомобіль Ford Transit, який зареєстрували на дружину. 24 лютого 2014 р. шлюб з відповідачем розірвано, автомобіль залишився у неї. Йому стало відомо, що 19 вересня 2015 р. без його згоди відповідач автомобіль продала. Відповідач позов не визнала, суду пояснила, що в період з 22 вересня 2001 р. до 24 лютого 2014 р. перебувала з позивачем в зареєстрованому шлюбі. Автомобіль Ford Transit, зазначений у позовній заяві, належав їх куму [PERSON], але був зареєстрований на його батька [PERSON] Автомобіль весь час знаходився в користуванні [PERSON] за місцем його проживання в Херсонській області. На той час [PERSON] купив в кредит квартиру. Коли у нього виникли проблеми з погашенням кредиту, щоб уникнути арешту автомобілю, він домовився з [PERSON] переоформити автомобіль на неї. В червні 2013 р. вони перереєстрували автомобіль на неї, але ним продовжував користуватись [PERSON] В серпні 2015 р. на прохання [PERSON] вона видала йому довіреність на розпорядження автомобілем і той його продав. Гроші за автомобіль вона не отримувала. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Наданими позивачем документами встановлено, що в період 22 вересня 2001 р. до 24 лютого 2014 р. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. (а.с. 5) Згідно довідки-рахунку від 7 червня 2013 р. [PERSON] придбала автомобіль Ford Transit вартістю 36\~000 грн. (а.с. ) У відповідності зі ст. 60 ч.1 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Оскільки вказаний автомобіль придбання сторонами під час зареєстрованого шлюбу, він є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно зі ст. 63, 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. В судовому засіданні встановлено, що 23 вересня 2015 р. на підставі довідки-рахунку від 19 вересня 2015 р. вказаний автомобіль перереєстровано на імя [PERSON] (а.с. 66) Відчуження автомобілю здійснено після розірвання сторонами шлюбу (24 лютого 2014 р.), однак розірвання шлюбу відповідно до ст. 68 ч.1 СК України не припинило права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Згідно зі ст. 68 ч.2 СК України розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно з розясненнями, що містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. № 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. У відповідності зі ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач розпорядилась спільним майном без згоди співвласника - позивача, тому позивач має право на отримання від відповідача компенсації вартості автомобілю. Вказаний висновок суду ґрунтується наступним. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Оскільки згідно зі ст. 183 ч.2 ЦК України автомобіль є неподільною річчю, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення, позивач має право на одержання від відповідача грошової компенсації вартості його частки. При визначені частки позивача у спільній власності, суд враховує, що згідно зі ст. 370 ч.2 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З наведених підстав суд вважає, що частки сторін у спільній власності є рівними і складають по ? частині. При визначені розміру компенсації суд враховую наданий позивачем висновок експертного підприємства, згідно якому середня ринкова вартість автомобілю Ford Transit, 1997 р. випуску, станом на 28 квітня 2016 р. складає 104\~100 грн. (а.с. 27), вартість ? частини автомобілю 52 070 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Суд не приймає до уваги пояснення відповідача, які в судовому засідання підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], про те, що вказаний автомобіль вона не купувала у [PERSON], а лише переоформила на себе за проханням [PERSON], оскільки згідно довідки-рахунку від 7 червня 2013 р. саме [PERSON] придбала та отримала автомобіль, про що свідчить її підпис у цьому документі. (а.с. ) Згідно оперативних даних Єдиного державного реєстру МВС транспортний засіб Ford Transit, реєстраційний номер [NUMBER] з 8 червня 2013 р. зареєстрований за [PERSON] на підставі довідки-рахунку від 7 червня 2013 р., а 23 вересня 2015 р. на підставі довідки-рахунку від 19 вересня 2015 р. перереєстровано за [PERSON] (а.с. 66), що свідчить про придбання автомобілю [PERSON] під час зареєстрованого шлюбу та відчуження автомобілю нею ж після розірвання шлюбу. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 551 грн.

Outcome: approved