Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про стягнення моральної шкоди завданої ушкодженням здоровя у розмірі 160 000,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 1984 по 2015 рік перебував у трудових відносинах із відповідачем та працював на шахті ім.Ювілейна РУ «Суха Балка», правонаступником є Приватне акціонерне товариства «Суха Балка» (ПрАТ ««Суха Балка») підземним рабочим підземним машиністом скреперної лебідки, гірничим майстром, у 2015 року був звільнений з підприємства за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. За висновком МСЕК від 02.01.1995 року йому вперше було встановлено 5% втрати професійної працездатності у звязку з професійним захворюванням, 23.12.1985 року з позивачем стався нещасний випадок, та висновком МСЕК від 04.07.1985 року вперше було встановлено 20% втрати професійної працездатності у звязку нещасним випадком. В подальшому висновком МСЕК від 30.05.2007 року встановлено 20% втрати професійної працездатності, з яких 5% - за професійним захворюванням та 15% - за нещасний випадок. У звязку із ушкодженням здоровя через професійне захворювання та нещасний випадок йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнає впродовж багатьох років, в звязку з професійним захворюванням змінилися його образ та якість життя. Ухвалою суду від 28.03.2018 року відкрито провадження у справі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити, посилаючись на письмовий відзив в якому зазначила, що позивачем не доведено наявність моральної шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діянні заподіювача та вини відповідача в її заподіянні. Крім того вказала, що при укладенні трудового договору позивач був ознайомлений з умовами праці, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоровя, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах та останній свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоровя та його наслідки. Також вказала, що з моменту повторного переогляду стан здоровя позивача не погіршувався. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленим наступне. Позивач [PERSON] з 1984 року по 30.11.2015 року, часу звільнення у звязку з виходом на пенсію, перебував у трудових відносинах із відповідачем та працював на шахті ім. Ювілейна РУ «Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка», що підтверджується копією трудової книжки останнього та не заперечувалось сторонами під час розгляду справи. (а.с. 7-9). Згідно акту №42 про нещасний випадок що стався 23.12.1985 року, складеного на підприємстві шахта ім. Юівлейна, рудник «Суха Балка», проведено розслідування нещасного випадку що стався на виробництві з [PERSON] (а.с11-12). Відповідно до повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння) від 06.08.1992 року [PERSON] встановлено захворювання катаракта першого ступеню обох очей (а.с.13). Відповідно до витягу з акту огляду у ЛТЕК від 04.07.1995 року [PERSON] при первинному огляді встановлена ступень втрати професійної працездатності 20% за нещасний випадок на виробництві, 5% - за професійне захворювання, разом 25% втрати працездатності (а.с.14). Згідно виписки з актів огляду у МСЕК при переогляді починаючи з 1996 року по20.06.2007 року [PERSON] при повторному огляді визначено ступінь втрати професійної працездатності змінювався, та група інвалідності не визначена (а.с.15- 29) Визначена потреба у додаткових видах допомоги: санаторно - курортне лікування, медикаментозне лікування, ВМП. (а.с.29) Згідно довідок та виписок з історії хвороби позивач неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у звязку з професійним захворюванням. (а.с.30-46). Відповідно до п.38 Правил відшкодування власником підприємств, установ і організацій або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним із виконанням ним трудових відносин, затверджених постановою КМУ від 23.06.1993 №492 (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) (далі Правил) право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Судом встановлено, що з 1984 по 2015 року [PERSON] перебував у трудових відносинах із відповідачем, отримав професійне захворювання та травму. Висновком ЛТЕК від 1995 йому вперше було встановлено втрату 25% професійної працездатності. Згідно положень ст. 12 Закону України «Про охорону праці» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 11 Правил, моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі домовленості сторін (власника, профспілкового органу й потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії в трудових спорах; рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 200 мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат. Згідно з ст.440-1 ЦК УРСР (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менш ніж 5 мінімальних розмірів заробітної плати. За п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.\~Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоровя, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обовязків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують можливість останнього вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоровя, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв'язку із професійним захворюванням, та отриманої травми, що призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, встановлення групи інвалідності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує наступне. Відповідно до ст.3 Закону України «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обовязковою на всій території України для підприємств усіх форм власності й господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Вищезазначені вимоги закону в поєднанні з ст.ст. 3 і 8 Конституції України дають підстави для висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються в кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 р. №6-207цс14,\~яка в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України повинна враховуватися судами при\~виборі і\~застосуванні\~норми права до спірних правовідносин. Так, згідно положень ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становить 3723,00 грн. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у позивача 40 % втрати працездатності, встановлення з 20.06.2007 року, стаж його роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, розмір мінімальної заробітної плати встановленої на 2018 рік у 3723,00 грн., глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПрАТ «Суха Балка», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 26061,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб із розрахунку 3723,00 грн.х 7. На підставі ст. 141 ЦПК України з ПрАТ «Суха Балка» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн. На підставі\~ст. 440-1 ЦК УРСР,

Outcome: partial