Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування вимог вказано, що відповідач в указаній квартирі не проживає з 24.11.2006 року та ніколи до цього в ній не проживав. Позивач вказав, що всупереч його інтересам, зареєстроване місце проживання відповідача впливає на розмір комунальних платежів, в сплаті яких відповідач участі не бере. Жодних домовленостей між сторонами щодо проживання [PERSON] в указаній квартирі між сторонами не має. Від [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради надійшла заява про проведення розгляду справи за відсутності представника третьої особи. За клопотанням позивача в судовому засіданні 30.11.2021 року було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, на підставі положень статей 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Заслухавши свідків, дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що на підставі договору купівлі продажу від 04.10.2005 року позивач [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно довідки ТОВ «КК «Домком Житомир» від 27.07.2021 року №1523 за адресою: [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON] , [PERSON] (а.с. 11) 28.07.2021 року ТОВ «КК «Домком Житомир» за участі двох свідків [PERSON] та [PERSON] (мешканців сусідніх до квартири [ADDRESS] [PERSON] не проживає з 2006 року (а.с. 12). 30.11.2021 року в судовому засіданні допитано свідок [PERSON] пояснив, що відповідач протягом останніх трьох років в квартирі не проживає, не користується майном, кошти за надані комунальні послуги не сплачує. Свідок [PERSON] пояснила, що протягом останній 5 років винаймає квартиру у позивача та проживає в останній з чоловіком, крім позивача інших осіб в квартирі жодного разу не бачила, перешкоду жодній особі в користуванні квартирою не чинились. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 396 ЦК України речовими правами на чуже майно є право користування (сервітут). Згідно п. 5 ч. 1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі невикористання сервітуту протягом трьох років підряд. Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом. Крім того, Верховний Суд України у Постанові від 15.05.2017 року, справа № 734/387/15-ц, зауважив, що «право користування житловим приміщенням може виникати та існувати лише в членів сім`ї власника будинку»; «право відповідачки на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України». Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги викладене, оскільки відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] більше трьох років, інтересу до указаного житла не проявляє, факт реєстрації місця проживання відповідача у квартирі порушує права власника, а тому суд приходить до висновку про законність позовних вимог та можливість їх задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved