Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Вільнянський районний сектор Управління державної міграційної служби в Запорізькій області про визнання втратившими право користування жилим приміщенням, вказавши в позовній заяві, що йому належить на праві власності житловий будинок № 20 по вул. Поштовій в с. Жовтневе, Вільнянського району, Запорізької області. В 1996 році він прописав в своєму будинку відповідачок по справі невістку та онуку. В 2008році його син помер, в цьому ж році невістка та онука виїхала з будинку, забрали всі свої речі і з цього часу проживають за адресою [INFO]. Наявність зазначеної реєстрації відповідачів створює позивачу перешкоди у здійсненні права власності. У звязку з чим він змушений звернутись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд його задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином причину неявки суду не повідомили, заперечень на позов не надали (а.с. 14, 15). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача \~суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. \~\~ Представник третьої особи також в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності. В якості свідка в судовому засіданні допитана [PERSON], яка підтвердила факт, що відповідачі по справі не проживають у спірному будинку з 2008 року. Заслухавши пояснення позивача, свідка, всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У судовому засіданні встановлено наступне. [PERSON] є власником житлового будинку № 20 по вул. Поштовій в с. Жовтневе, Вільнянського району, Запорізької області (а.с. 6, 7). У вказаному будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON], але за вказаною адресою не проживають з 2008р. (а.с.4, 5). Досліджені у судовому засіданні докази свідчать про те, що відповідачі перешкоджають у користуванні будинком позивачу, належних їм речей та майна в будинку немає, оплату комунальних послуг за спірний будинок відповідачі не здійснюють, добровільно залишили спірне жиле приміщення, до звернення до суду з зазначеним позовом вселитися у спірний будинок не намагались, тобто не проживають у спірному будинку понад року без поважних причин, вибули на постійне проживання у інше приміщення, в зв'язку з чим позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у спірному будинку, підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475\\97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. На підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку, що реєстрація місця проживання відповідачів в будинку № 20 по вул. Поштовій в с. Жовтневе, Вільнянського району, Запорізької області створює для позивача перешкоди у здійсненні ним права власності, користування і розпорядження належним йому жилим приміщенням, а тому порушене право підлягає захисту. \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved