Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування домоволодінням [ADDRESS] в м. Павлограді Дніпропетровської області та такими, що підлягають зняттю з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що відповідно до договору дарування жилого будинку та земельної ділянки від 02 липня 1999 року йому належить на праві приватної власності жилий будинок та земельна ділянка за адресою: Дніпропетровська область, місто Павлоград, [ADDRESS]. За зазначеною адресою відповідачі зареєстровані, але тривалий час, а саме з 2002 року не проживають. Де зараз перебувають відповідачі йому невідомо. Він змушений сплачувати всі комунальні послуги за осіб, які ними взагалі не користуються. Зазначений факт значно впливає на його матеріальне становище. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомленими про дату та час слухання справи, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи без її участі суду не надали. Таким чином, в порядку ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що відповідачі не з'явилися до суду без поважних причин та відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши письмові матеріали справи та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних обставин. Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою м. Павлоград Дніпропетровська область, згідно договору дарування від 02.07.1999р. (а.с.6). У домоволодінні зареєстровані, але не проживають з 2002 року [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою про реєстрацію та склад сім'ї від 19 травня 2014 року, виданої квартальним комітетом № 70 (а.с. 4). Приймаючи рішення по суті суд враховує, що відповідачи не проживають [ADDRESS] з 2002 року, інтересу до житла вони не виявляють, витрат по утриманню житла не несуть, особистих речей їх в будинку немає. Добровільно відповідачи не бажають знятись з реєстрації за вищезазначеною адресою. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою. Щодо вимоги позивача про зняття з реєстраційного обліку у домоволодінні [ADDRESS] в м. Павлограді Дніпропетровської області [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], суд вражає, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню у зв'язку з безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: partial