Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що між сторонами 01.07.2009 був зареєстрований шлюб та у шлюбних відносинах у яких народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні повністю, хоча у вихованні сина частково приймає участь відповідач. Оскільки, батьки зобов'язані утримувати дитину, відповідач нікому не платить аліментів, а тому просить стягнути із останнього аліменти у твердій грошовій формі у визначеному розмірі. У судове засідання сторони не з'явились хоча належним чином повідомлялись про місце та час розгляду справи. Позивач подав на адресу суду заяву про слухання справи у її відсутності; просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі повторної неявки відповідача без поважних причин провести заочний розгляд справи. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений, суду не відомі причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а тому зі згоди позивача, що викладена у поданій суду заяві, суд вважає можливим, провести заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.224 ЦПК України та постановити заочне рішення. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони з 01.07.2009 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 11.05.2012 у справі № 1319/4141/2012. Так, у сторін за час шлюбу народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджено повторним свідоцтвом про народження, який проживає із матір'ю [PERSON] Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, яка визначається судом. Так, у положеннях ст.182 цього ж кодексу визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до зазначених вище положень ст.ст.180-182 СК України та роз'яснень, що містяться у п.п.15-17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття й способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. У разі недосягнення такої домовленості, той із батьків, з яким проживає дитина, має право звернутися з відповідним позовом про стягнення аліментів в користь дитини, які присуджуються в частці від заробітку (доходу) її батька чи матері або у твердій грошовій сумі й виплачуються щомісячно. У зв'язку із вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовна заява підставна та обґрунтована, оскільки батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Попри те, суд враховує матеріальне становище дитини, яку утримує позивачка, матеріальне становище відповідача та часткову участь у вихованні сина, що в свою чергу не звільняє його від обов'язку утримування дитини, до досягнення ним повноліття, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., щомісячно, починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 13.05.2014 року та до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону, а позов задовольнити частково. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнений законом (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»). Таким чином, з відповідача потрібно стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial