Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки та стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 04.08.2010 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.07.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначив, що з 03.02.2014 він не має постійного місця роботи, проживає за рахунок тимчасових заробітків та немає можливості сплачувати аліменти згідно виконавчого листа. З квітня 2013 року проживає однією сімєю із [PERSON] без реєстрації шлюбу. 14.06.2014 у них народився син [PERSON], який є інвалідом дитинства. З урахуванням зазначених обставин, просив суд змінити розмір стягуваних аліментів, визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача та відповідачка в судове засідання не зявилися, але від них надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, у задоволенні позову просили відмовити повністю з мотивів зазначених у попередніх судових засіданнях. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи із наступного. Позивач згідно виконавчого листа, виданого Христинівським районним судом 26.08.2010 у справі №2-457 сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. 14.06.2014 у позивача народився син [PERSON], який є інвалідом дитинства. При прийнятті рішення суд враховує, що згідно розрахунку відділу ДВС Христинівського РУЮ станом 01.03.2016 за позивачем рахується заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 37 711,73 грн., яка утворилася починаючи із 2010 року, тобто до народження дитини іншої дитини. Суд критично оцінює доводи позивача про те, що останній являється безробітним. Так, 15.03.2016 старшим державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий документ направлено за належністю до відділу ДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві, оскільки згідно інформації податкових органів позивач працює та отримує дохід в ТОВ «Пріоритет Сервіс» код 31065419. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Розмір аліментів може бути зменшено, якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, за заявою батьків, уповноваженого територіальної громади, юридичної особи, на утриманні якої перебуває дитина, та за згодою органу опіки і піклування. Окрім того суд, зазначає, що позовна вимога про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки та визначення стягуваних аліментів у твердій грошовій сумі не відповідає нормі ст. 192 СК України, так як, змінюючи розмір аліментів шляхом їх встановлення у твердій грошовій сумі, чинним законодавством передбачено лише можливість змінювати розмір аліментів, а не встановлений принцип їх нарахування (ухвала ВССУ від 28.03.2012 року № 6-46628св11). Також судом враховано, що поставлені вимоги, стосовно стягнення аліментів в розмірі 400 грн. на утримання дочки [PERSON], [INFO], суперечать вимогам законодавства, оскільки є меншими від 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. За таких обставин, враховуючи положення ст. 11 ЦПК України, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки та визначення стягуваних аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі -400 грн. задоволенню не підлягають. Суд вважає, що у судовому засіданні не доведено обставин необхідності зміни розміру аліментів та визначення його у твердій грошовій сумі.

Outcome: dismissed