Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитною лінією в розмірі 55 213,35 грн., яка складається з : прострочене тіло кредиту - 46 232,64 грн., заборгованості за відсотками - 8980,71 грн.; стягнути понесені судові витрати в сумі 1600 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 03.06.2013 року банк та відповідач [PERSON] уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-13562-030613. Згідно кредитного договору від 03.06.2013р. відповідачу було надано кредит у розмірі 44 500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, отримані кредитні кошти не повернув, відсотки та комісію за користування кредитом не сплатив. В зв'язку з порушенням боргових зобов'язань позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором в судовому порядку. Ухвалою судді від 13.07.2017 відкрито провадження у справі. Ухвалою судді від 16.01.2018 постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав клопотання до позовної заяви, в якому просить розгляд справи здійснювати у відсутності представника банківської установи та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча згідно вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань та/або заперечень не поступало, а тому, згідно ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін та з врахуванням поданого представником позивача клопотання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, постановляючи заочне рішення, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Згідно із ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 03.06.2013 р. між позивачем ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі 44 500,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується заявою позичальника складеною в день оформлення даного кредитного договору. Відповідач ознайомився та погодився з умовами та правилами надання банківських послуг. Позивач, як кредитор, прийнятті на себе зобов'язання по кредитному договорі виконав у повному обсязі, видавши позичальнику кредитну платіжну картку з визначеним лімітом кредитних коштів. У відповідності до вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом положень ст.ст.599 та 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином. Умови кредитного договору відповідають також вимогам ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, згідно якої, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України. У зв»язку із відкликанням банківської ліцензії у АТ «Дельта Банк», відповідно до постанови Правління Національного банку України №664 від 02.10.2015р., після спливу чергового строку ліміту Кредитної лінії, відповідно до п.2.4 частини 3 Договору, був встановлений ліміт Кредитної лінії у розмірі 0,00 грн. Не сплачена заборгованість за Договором, визнана простроченою. Згідно наявних в матеріалах справи відомостей встановлено, що відповідач умов кредитного договору належним чином не виконував, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, які встановлені умовами і правилами надання банківських послуг. Як вбачається з представленого позивачем розрахунку заборгованості загальна сума боргу за кредитним договором станом на день проведення розрахунку - 17.02.2017р. становить 55 213,35 грн., з яких: 46 232,64 грн. - прострочене тіло кредиту; 8980,71 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних/боргових платежів кредиту та нарахованих відсотків, вчасно не повернув отриманий кредит, не виконавши взятих за договором зобов'язань, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитною лінією від 03.06.2013р. в розмірі 55 213,35грн. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України, відповідно до частини задоволених вимог з відповідача в користь позивача підлягають стягнення понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн., що підтверджені відповідним платіжним дорученням. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 610, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved