Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням зменшення позовних вимог, просив стягнути з ДП «Антонов-Фінанс» заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період з листопада 2015 року по листопад 2016 року, що складає 48 741,71 грн. В обґрунтування заявлених вимог, посилався на те, що з 15 вересня 2008 року по 18 листопада 2008 року включно він працював на посаді головного юрисконсульта на умовах строкового договору від 15.09.2008 року. В подальшому наказом № 32-к від 19.11.2008 року його переведено на посаду начальника юридичної служби ДП «Лізингтехтранс» (назву змінено на ДП «Антонов-Фінанс» де і працює по теперішній час. За час роботи відповідач допустив несвоєчасну виплату заробітної плати, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01 листопада 2015 року по 30 листопада 2016 року у сумі 48 741,71 грн. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог просив стягнути з відповідача виниклу заборгованості по заробітній платі у сумі 48 741,71 грн. Уповноважений у відповідності до ч. 1 ст. 42 ЦПК України представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, жодної заяви суду не направив. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів у справі. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вльно погоджується. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває в трудових відносинах з ДП «Антонов - Фінанси», де працює начальником юридичної служби. Незважаючи на те, що позивачем виконувалась належним чином поручена йому робота, належні йому суми по заробітній платі за період з листопада 2015 року по 30 листопада 2016 року в сумі 48 741,71 грн. Згідно довідки відповідача № 62 від 30.09.2016 року заборгованість перед позивачем за період з листопада 2015 року по вересень 2016 року складає, з врахуванням проведених обов'язкових відрахувань та обов'язкових платежів до державного бюджету по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі 48 741,71 грн. (а.с. 4). Дана заборгованість відповідачем не оскаржена у встановленому законом порядку та з огляду на викладене вище підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне отримання винагороди за працею захищається законом. Статтею 1, 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконувану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні та строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що перевищує шістнадцять календарних днів. Дане положення також закріплене ч 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» згідно з яким, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. В порушення вимог ст. 115 КЗпП України, відповідач не виплатив позивачу нараховану за робітню плату за період з листопада 2015 року по 30 листопада 2016 року на загальну суму 48 741, 71 грн. Вимоги позивача про стягнення належної йому заробітної плати в судовому порядку відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України не обмежені будь-яким строком, заробітна плата не виплачується, тому суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справі про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Тому, на підставі вимог п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми середньої заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,41 грн., оскільки позивач звільна від сплати судового збору при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved