Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після його матері право власності на земельну ділянку, площею 0,0660 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Велика Бугаївка, вул. Незалежності (раніше Леніна), 13-а. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті його матері він звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини померлої. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку у звязку з відсутністю реєстрації права власності спадкодавця на вказане майно. Позивач в судовому засіданні підтрмав позов та просив задовольнити його вимоги з викладених у заяві підстав. Відповідач надав суду заяву яких не заперечив щодо вимог позову та просив розглянути справу у відсутності його представника. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Рішенням Великобугаївської сільської ради Васильківського району Київської області від 23 грудня 2005 року № 260-ХХIV-IV [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0660 га для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Велика Бугаївка, вул. Леніна, 13-а (а.с. 30). Згідно із довідки Управління Держкомзему у Васильківському районі Головного Управління Держкомзему у Київській області від 16 вересня 2010 року № 969/02-1 вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 3221480501:01:025:0026 (а.с. 37). Обставини щодо належного формування і впорядкування правового статусу зазначеної земельної ділянки також в повному обсязі підтверджується матеріалами технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON], що містяться в матеріалах витребуваної судом спадкової справи. Розпорядженням Великобугаївської сільської ради Васильківського району Київської області № 3 від 28 січня 2016 року вулицю Леніна в селлі Велика Бугаївка Васильківського району Київської області перейменовано на вулицю Незалежності без зміни поштових номерів (а.с. 39). 15 січня 2014 року [PERSON] було складено заповіт, яким вона заплвіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті, і на що вона за законом матиме право [PERSON] (а.с. 11). 14 березня 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 297768 від 14 березня 2014 року (а.с. 9). Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У встановлений законом строк позивач звернувся до державної нотаріальної контори з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлої матері, що також підтверджується матеріалами спадкової справи до майна померлої. Постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори [PERSON] від 18.06.2016 року б/н, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку з тих підстав, що спадкодавця не звернулася до відповідних органів земельних ресурсів щодо реєстрації права власності на таку земельну ділянку (а.с. 29). Тобто, у звязку із своєю смертю [PERSON] не встигла належним чином у встановлений законом спосіб оформити належне їй право власності на вказану земельну ділянку. Норма статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною станом на дату смерті спадкодавця передбачала, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Так, з наданих позивачем на підтвердження своїх вимог письмових доказів, під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення органу місцевого самоврядування було надано у приватну власність спадкодавцю позивача спірну земельну ділянку, присвоєно їй кадастровий номер та належним чином вчинено необхідні дії щодо видачі державного акта на права власності на вказану земельну ділянку. Однак, не було здійснено державної реєстрації права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку у звязку із її смертю. Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України, \~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із пунктом «б» частини першої статті 81 ЗК України,\~однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є безоплатна передача із земель державної і комунальної власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1 і 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому суд враховує, що з наведених вище обєктивних причин спадкодавець позивача не встигла оформити право власності на зазначену земельну ділянку відповідно до вимог законодавства. Проте, суд вважає, що такі обставини не перешкоджають позивачу реалізувати своє право на спадкове майно після померлої матері. Отже, та обставина, що [PERSON] за життя не встигла здійснити реєстрацію свого права власності на дану земельну ділянку відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на думку суду, не є достатньою підставою для відмови у визнанні за позивачем права власності на таку земельну ділянку, яка залишилась після смерті його матері. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на відповідне спадкове майно. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved