Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він 03.07.2012 року на підставі договору купівлі-продажу придбав у власність 1/2 частину квартири [ADDRESS] При реєстрації права власності відповідачем йому було повідомлено про наявність в Єдиному реєстрі заборон зареєстрованого обтяження на ім.»я «[PERSON]», без зазначення ідентифікаційного номеру, який проживає в [ADDRESS]. Обтяження зареєстровано 30.07.2012 року Першою Одеською державною нотаріальною конторою. Об»єктом обтяження є квартира за адресою: [ADDRESS]. У зв»язку з обтяженням, позивачу було повідомлення про накладення арешту на придбане ним нерухоме майно. Позивач зазначає, що він ніколи не проживав в м. Одеса, не був боржником за судовими рішеннями, тому накладення заборони на відчуження належної йому частки квартири в м. Краснодоні вважає помилковим та таким, що виникло у зв»язку зі збігом його прізвища, імені та по батькові з даними боржника. Посилаючись на необхідність усунення перешкод у реалізації прав власності, позивач просить зобов»язати відповідача зняти з 1/2 частини квартири [ADDRESS] заборону на відчуження, накладене за номером 2025473, яке зареєстроване 30.07.2012 року на власника [PERSON]. Позивач надав суду заяву, у якій підтримав позов у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач надав у судове засідання заяву, у якій визнав позов у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутністю. Оскільки сторони належним чином були повідомлені про дату розгляду справи та надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі письмових матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов до наступного. Із договору купівлі-продажу квартири від 03.07.2012 року вбачається, що позивач придбав у власність 1/2 частину квартири [ADDRESS] (а.с.3). Із інформації Реєстраційної служби Краснодонського МРУЮ № 262 від 15.07.2013 року вбачається, що при перевірці інформації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна знайдено зареєстроване обтяження на ім.»я [PERSON], номер обтяження 2025473, зареєстроване 30.05.2005 року Першою Одеською державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця Першої ВДВС Приморського РУЮ м. Одеса від 23.05.2005 року (а.с.6). Відповідно до ст.. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності , відповідно до ст.. 317 ЦК України, полягає у праві володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Із матеріалів справи вбачається, що позивач є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS], але у повному обсязі реалізувати своє право власності на нерухоме майно позивач не має можливості через наявність заборони на відчуження майна. Суд встановив. що запис про заборону відчуження невизначеного майна, яке належить [PERSON] був зроблений 30.05.2005 року при формуванні Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця Першої ВДВС Приморського РУЮ м. Одеса від 23.05.2005 року, при цьому ідентифікаційний код боржника, його дата та місце народження не зазначені, зазначено, що боржник проживає: [ADDRESS]. Із інформації Першого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 12.12.2013 року № 37101 вбачається, що на теперішній час виконавче провадження, за яким виступає боржником [PERSON] у ВДВС не перебуває, встановити будь які дані про боржника або обставини накладення арешту на майно боржника не можливе. Таким чином суд встановив, що запис про заборону відчуження об'єкту нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна був зроблений без урахування можливих збігів прізвища, імені та по батькові боржника з іншими особами, при недостатній ідентифікації боржника; в теперішній час у ВДВС, який виступив ініціатором накладення заборони на відчуження майна, відсутні претензії до будь якої особи з анкетними даними «[PERSON]». Крім того, із наданих позивачем документів вбачається, що він ніколи не проживав в м. Одеса та не володів у даному місці нерухомим майном. На підставі наведеного суд робить висновок про помилковість накладення на майно позивача заборони відчуження, оскільки із матеріалів справи вбачається, що в постанові про накладення арешту на майно [PERSON] боржником виступає інша особа. Визнавши позов, відповідач визнав викладені обставини, не оспорює їх, тому ці обставини не потребують додаткового доказування у судовому засіданні. На підставі наведеного суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача та вважає необхідним задовольнити позов у повному обсязі..

Outcome: approved