Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача: борг за договором позики у розмірі 26000,00 грн., 234,00 грн. інфляційних витрат, 95,68 грн. 3% річних та 551,20 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30 жовтня 2015 року відповідачем видано розписку про те, що він позичає у позивача суму 26000,00 грн. та зобовязується повернути кошти до 1 січня 2016 року, згідно з розписки від 30.10.2015. Відповідач під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобовязання, а тому просить позов задовольнити повністю. У судове засідання позивач та його представник не зявилися; представник позивача подав суду заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності,повністю задовольнити позовні вимоги та у разі неявки відповідача без поважних причин провести заочний розгляд справи. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений, суду не відомі причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а тому зі згоди сторони позивача, що викладена у поданій суду заяві, суд постановив ухвалу, яка внесена до журналу судового засідання, про порядок заочного розгляду справи з дотриманням вимог, встановлених ст.224 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Так, з розписки, вбачається, що відповідач [PERSON] 30 жовтня 2015 року позичив у позивача [PERSON] «…26\~000 грн. 00 коп.…», тобто між ними укладено договір позики, де позивач виступає кредитором, а відповідач позичальником. Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк, а за умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За умовами ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. 29 березня 2014 року відповідачем надано розписку у якій останній «…зобовязався повернути [PERSON] кошти, які винен по розписці від 30.10.2015, до 01.01.2016», а тому відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дану вимогу. Відтак, враховуючи відсутність доказів повернення позики відповідно до вимог ст.545 ЦК України, те, що відповідач всупереч ст.128 ЦПК України письмове заперечення проти позову із зазначенням доказів, що підтверджують його заперечення, не надав, а тому з нього на користь позивача слід стягнути 26000,00 грн. боргу за договором позики, 234,00 грн. інфляційних витрат та 95,68 грн. 3% річних, а всього 26329,68 грн. Крім цього, згідно зі ст.88 ЦПК України, на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджений судовий збір у сумі 551,20 грн. На підставі ст.ст.11, 16, 526, 530, 625, 1046, 1049 ЦК України та

Outcome: approved