Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідачки, як колишньої дружини, у зв'язку з тяжким матеріальним положенням та неможливістю надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та пояснила, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 25.07.2008 року з позивача на користь колишньої дружини, відповідачки у справі, було стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, щомісячно. Але, на даний час суттєво змінився матеріальний стан позивача. Так, позивач проживає в РФ в м.Нефтеюганськ, його було звільнено з попередньої роботи та він працевлаштований у індивідуального підприємця, де середньомісячна заробітна плата складає 11500 російських рублів. З його заробітної плати проводяться відрахування на утримання відповідачки, аліменти на двох неповнолітніх дітей, що в сумі складає 5637 російських рублів, тобто 56,34%, а йому залишається 5863 руб. Прожитковий мінімум по Ханти-Мансійському автономному округу на працездатну людину складає 11601 руб., що є значно нижчим за встановлений прожитковий мінімум. Крім того, на утриманні позивача знаходяться батьки, які є пенсіонерами за віком. За своїм станом здоров'я вони часто хворіють, тому позивач, який виконуючи свій обов'язок сина, у добровільному порядку надає матеріальну допомогу. У відповідачки є повнолітня працездатна дочка, яка також повинна приймати участь в утриманні непрацездатної матері, є також мати, відповідачка отримує пенсію, як інвалід 2 групи та 1/6 частку аліментів від позивача. ЇЇ дохід є значно більшим ніж у позивача, який неспроможний надавати і надалі відповідачці матеріальну допомогу. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі нотаріально засвідченої довіреності, у судовому засіданні позов підтримала та зазначила, що вона з чоловіком літні люди, пенсіонери, часто хворіють, пенсії, яку вони отримують не вистачає на ліки, а тому вони потребують матеріальної допомоги від свого сина. В судовому засіданні відповідачка позов не визнала, надала суду письмові заперечення та зазначила, що її пенсія складає лише 1049 грн. на місяць. Ліки, які їй необхідно постійно приймати дорожчають, позивач затримує з виплатою аліментів. Представник відповідачки - адвокат [PERSON] в судовому засіданні також заперечувала проти позову та пояснила, що відповідачка, як колишня дружина, у період шлюбу з позивачем стала інвалідом 2 групи. Рішенням суду з позивача на користь відповідачки були стягнуті аліменти на її утримання. [PERSON] є непрацездатною людиною, група інвалідності встановлена безстроково, отримує пенсію в розмірі 1049 грн. З цих коштів їй необхідно купувати продукти харчування, ліки, які постійно дорожчають, проходити курс лікування, сплачувати комунальні послуги. Відповідачка проживає сама, її батько помер, мати є пенсіонеркою похилого віку, яка отримує мінімальну пенсію. Дочка відповідачки також не може надавати допомогу, оскільки має двох малолітніх дітей, у зв'язку з чим перебуває у декретній відпустці і не має змоги працювати. Позивач працездатний, на даний час офіційно працює, тому у нього є можливість сплачувати кошти на утримання колишньої дружини. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, відповідачку [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 1990 року, який було розірвано на підставі рішення Мелітопольського міського суду Запорізької області від 27 вересня 2002 року, про що сторонам видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 08 червня 2010 року /а.с.14/. Під час їхнього шлюбу відповідачка стала інвалідом 2 групи загального захворювання, інвалідність встановлена безстроково та їй протипоказана важка праця, про що зазначено у довідці до акту огляду МСЕК серії АД №050861 /а.с.63/. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 25 липня 2008 року з позивача на користь відповідачки було стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 30 серпня 1999 року /а.с.15/. Оскільки позивач проживає в Російській Федерації рішення суду було направлено на виконання до суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри, де 28 вересня 2009 року було винесено ухвалу про дозвіл на примусове його виконання /а.с.25-28/. Судовим приставом-виконавцем було винесено постанову про порушення виконавчого провадження /а.с.29-34/. Дані обставини визнані сторонами, а тому на підставі ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно ч.3 ст.82 СК України право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги або платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. З суті позову випливає, що вимоги позивача стосуються припинення права відповідачки на її утримання, присудженого за вказаним рішенням суду і саме обставиною своєї неспроможності надавати матеріальну допомогу позивач обґрунтовував предмет позову і відповідно до положень статей 10, 60 ЦПК України зобов'язаний його довести. Однак, з наведеними обставинами суд не може погодитися повністю. Позивач зареєстрований та проживає в РФ, Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області. Позивач є батьком двох неповнолітніх дочок, що підтверджується копіями свідоцтв серії [NUMBER] від 14.10.1998 року та [NUMBER] від 08.06.2010 року. З нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на дочок по 1/6 частині з його заробітку, що підтверджується постановами про порушення виконавчого провадження від 13.05.2010 року та 17.05.2010 року /а.с.13,14,32,34/. З 31 липня 2012 року його було звільнено за власним бажанням з посади водія автомобіля 4 розряду з відокремленого підрозділу ТОВ «Інтелект Дрілінг Сервисиз» у м.Нефтеюганськ, про що видано наказ про припинення трудового договору з працівником /а.с.19/. Як вбачається з довідки індивідуального підприємця [PERSON] позивач з 01 вересня 2012 року працює водієм на даному підприємстві, де його середньомісячна заробітна плата складає 11500 російських рублів, з яких середньомісячне утримання складає 5637 російських рублів, оскільки проводяться утримання за виконавчими листами: постанова 195280/12/09/86 від 04.10.2012р - 16,67% на користь [PERSON]; постанова 195215/12/09/86 від 04.10.2012р - 16,67% на користь [PERSON]; постанова 195953/12/09/86 від 05.10.2012р - 16,67% на користь [PERSON]; постанова 195953/12/09/86 від 05.10.2012р - 6,33% від суми заборгованості на користь [PERSON] /а.с.20/. Згідно відомостей відділу державної статистики в м.Нефтеюганськ розмір прожиткового мінімуму по Ханти-Мансійському автономному округу-Югре в 2013 році на працездатне населення за І квартал 2013 року складає 11256 руб., за ІІ квартал 2013 року - 11600 руб., за ІІІ квартал 2013 року - 11601 руб., за ІV квартал 2013 року - 11588 руб. Середньомісячна заробітна плата у 2013 році по м.Нефтеюганськ складає 46116,7 руб.- 54017,5 руб. /а.с.74/. Тобто, після всіх зобов'язальних виплат, що проводяться із заробітної плати позивача на його утримання залишається 11500-5637=5863 руб., що значно менше ніж прожитковий мінімум по Ханти-Мансійському автономному округу-Югре. Таким чином, суд вважає, що у даному випадку у позивача виникли зміни матеріального становища, а не як він зазначає неспроможний надавати відповідачці матеріальну допомогу. Відповідачка продовжує потребувати матеріальної допомоги, стан її здоров'я не змінився. За своєю адресою проживання відповідачка мешкає одна, що підтверджується довідкою директора ТОВ «Комфорт-Мелітополь» /а.с.67-68/. Згідно довідки УПФУ у м.Мелітополі та Мелітопольському районі про розмір призначеної пенсії [PERSON] до листопада 2013 року отримувала пенсію в розмірі 994 грн., а з грудня 2013 року її розмір складає 1049 грн. /а.с.98/. З отриманих доходів відповідачці необхідно сплачувати комунальні платежі, продукти харчування та ліки. Згідно виписки з амбулаторної карти хворої [PERSON] остання періодично лікується у стаціонарному неврологічному відділенні Мелітопольської міської лікарні та їй було рекомендовано приймати ліки: фінлепсин 200 мг по 1 таб. на добу постійно, кальція гопантенат 0,5 по 1 таб. х 3 рази на добу, магнерот по 1 табл. х 2 рази на добу, оксамин 300 по 1 кап. Х 2 рази на день, нейрорубин по 1 тал. на добу, неокардил по 1 капс. Х 2 рази на добу, діакарб по 1 табл. ламіктал 50 мг х 2 рази на добу, репокінг хроно 500 мг х 1 раз на добу, себазон, протисудомні препарати, тонокан по 1таб. х 2 рази на добу, семи он 300 мг по 1 табл., сомаксон 1000 мг по 1 таб. х 1 раз на добу, мазь синякоff, берлиприл плюс при підвищенні тиску, що підтверджується виписками з історії хвороби [PERSON] №5042, №3255, №2906 /а.с.72, 87-89, 140/. Дане лікування потребує значних матеріальних витрат, що підтверджується чеками та довідками про вартість лікарських препаратів /а.с.93,94, 147/. Крім того, у період з 01.01.2014 року по 12.05.2014 року КУ «Мелітопольська станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» було зафіксовано 22 виклики за адресою проживання [PERSON] та їй була надана медична допомога, що підтверджується інформацією, наданою головним лікарем даної комунальної установи /а.с.71/. Всі ці обставини дають підстави вважати, що остання потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч.2 ст.80 СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Так, на теперішній час дочка відповідачки [PERSON], [INFO], є повнолітньою. І хоча вона є матір'ю двох малолітніх дітей, це не позбавляє її обов'язку утримувати матері, яка є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги /а.с.76,77, 78, 80/. У позивачки є мати [PERSON], [INFO], яка отримує пенсію за віком в розмірі 1053 грн. 08 коп., що підтверджується довідкою УПФУ в м.Мелітополі /а.с.141, 142, 79/. Батько відповідачки помер, про що в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про його смерть /а.с.143, 79/. Відповідно до ст.80 ч.3 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду у разі зміни матеріального стану. Суд враховує те, що крім аліментів на колишню дружину з позивача на теперішній час стягуються аліменти ще й на двох неповнолітніх дітей, після зміни місця роботи значно зменшилась його заробітна плата. Але, позивач звільнився з попереднього місця роботи за власним бажанням і не послався на якісь поважні причини, з яких він вимушений був це зробити. При тому, що середньомісячна заробітна плата у 2013 році по м.Нефтеюганськ складає 46116,7 руб.- 54017,5 руб. /а.с.74/, а він працевлаштувався на роботу зі значно нижчою оплатою. Враховуючи всі вищевказані обставини в сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що відповідачка, будучи непрацездатною, потребує матеріальної допомоги, позивач має можливість надавати матеріальну допомогу, але, в меньшому розмірі ніж було встановлено рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 25 липня 2008 року. А тому, позов слід задовольнити частково, не припиняючи стягнення аліментів зменшити їх розмір з 1/6 частки до 1/10 частки від заробітку (доходу) позивача, щомісячно. Суд приймає до уваги заперечення відповідача про те, що він має батьків пенсіонерів, однак це не звільняє його від обов'язку надавати матеріальну допомогу дітям та колишній дружині, до того ж його батьки отримують пенсію. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial