Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2700000,00 (два мільйони сімсот тисяч гривень 00 копійок) гривень та судові витрати в розмірі 8000,00 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що відповідач відповідно до умов договору позики від 10 червня 2016 року отримав від мене позивача, кошти в розмірі 2 700 000,00 грн. (два мільйони сімсот тисяч гривень 00 коп.) та зобовязався повернути їх до 01.09.2017 року. Після спливу кінцевого строку на повернення коштів, позивач неодноразово звертався до відповідача щодо повернення коштів, проте останній жодних дій по поверненню позики не вчинив. До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, жодним чином не реагував на вимоги про сплату зазначених вище коштів, не вчиняв жодних дій щодо сплати заборгованості, чим порушив взяті на себе зобовязання відповідно до Договору позики від 10.06.2016 року. Просить позов задоволити. 12.01.2018 року провадження у справі відкрито. 08.02.2018 року справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не зявився, подав на адресу суду, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився подав на адресу суду заяву, в якій позов визнав, просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.06.2016 року позивач [PERSON] (позикодавець) з однієї сторони та відповідач [PERSON] (позичальник) з другої сторони уклали Договір позики, з кінцевим терміном повернення позики до 01 вересня 2017 року, за яким позикодавець надає позичальнику 2700000,00 (два мільйони сімсот тисяч гривень 00 копійок) гривень, а позичальник зобовязується повернути позику у визначений цим Договором строк. Своє зобовязання по Договору позивач (позикодавець) виконав, відповідно п.2.2 Договору позики від 10 червня 2016 року, кошти Відповідачу передані до моменту підписання договору. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Положеннями ст. 1047 ЦК України встановлено, що Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З наведених положень випливає висновок про те, що договір позики між сторонами був укладений належним чином, з дотриманням форми встановленої для цього договору. У відповідності до положень ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вказаних вище обставин, суд вважає, що факт отримання відповідачем, [PERSON] від позивача коштів в розмірі 2700000,00 (два мільйони сімсот тисяч гривень 00 копійок) гривень доведений повністю. Оскільки позивач вказує, що зазначені вище кошти в розмірі 2700000,00 (два мільйони сімсот тисяч гривень 00 копійок) гривень були отримані відповідачем суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики. Оскільки позивач вказує, що зазначені вище кошти були отримані відповідачем у власність для їх використання та в подальшому повернення в такому ж обсязі, суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики у відповідності до ч. 1 ст.1046 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач не повернув позивачеві суму боргу в розмірі боргу в сумі 2700000,00 (два мільйони сімсот тисяч гривень 00 копійок) гривень станом на 01.09.2017 року та на момент винесення рішення по справі позивачеві не повернув, тобто, зобовязання взяте на себе належним чином не виконав. З огляду на вищенаведене, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, те, що між сторонами дійсно був укладений договір позики, що сума боргу відповідача перед позивачем за договором у розмірі 2700000,00 (два мільйони сімсот тисяч гривень 00 копійок) гривень доведена повністю, а тому заборгованість підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені сплачені останнім судові витрати, які складаються із судового збору.

Outcome: approved