Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 153440 гривень, вказавши, що 05.04.2013 р. між ним та Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» було укладено договір № 9017 внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок на суму 10000 гривень, який 07.10.2013 року було збільшено на 35600 гривень, тобто станом на 07.10.2013 року сума за договором № 9017 склала 45600 гривень. Строк дії договору становив 13 місяців, з 05.04.2013 року до 05.05.2014 року. Процентна ставка за внеском встановлювалася у розмірі 24 % річних. 07.10.2013 року [PERSON] зробив ще два вклади по 45700 гривень під таку ж саму процентну ставку у розмірі 24% річних, та відповідно уклав нові договори № 9346 та № 9347 внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Які було укладено на строк 7 місяців, тобто до 07.05.2014 року. Згідно з квитанціями до прибуткового касового ордеру [PERSON], який є членом спілки, було внесено на депозитний рахунок [NUMBER] кошти в сумі 137000 гривень. З березня 2014 року сплата відсотків за договорами внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок припинилася, в зв'язку з чим [PERSON] неодноразово звертався до директора Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» з проханням повернути грошові кошти у повній сумі, тобто суму вкладів, у зв'язку із закінченням дії цього договору, та нараховані за період з березня 2014 року відсотки, але не сплачені проценти за договорами № 9017, № 9346 № 9347 внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Проте йому безпідставно відмовили. Під час розгляду справи позивачем було уточнено позовну заяву в частині стягнення грошових коштів, а саме він просив суд стягнути на його користь 254909,56 гривень, з яких 137000 гривень - сума внеску (вкладу); 3859,57 гривень - проценти за час дії договору; 9526,09 гривень - проценти за час прострочення виконання грошових зобов'язань; 19823,90 гривень - інфляційні витрати згідно індексу інфляції розрахованому на листопад 2014 року; 9700 гривень - витрати пов'язані зі сплатою послуг юриста; 1534,40 гривень судові витрати та 75000 гривень - моральної шкоди. В судове засідання позивач подав заяву про слухання справи без його участі, просив визнати заборгованість Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» перед ним у розмірі 133318,34 гривень. Від усіх інших своїх позовних вимог, які були зазначені у позовній заяві, а також у уточненій позовній заяві відмовився. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі та ухвалити рішення на підставі матеріалів даної справи. Свої письмові заперечення підтримав в повному обсязі. В ході судового розгляду цивільної справи представник відповідача надав свої заперечення проти позову, в яких зазначив, що з позовними вимогами кредитна спілка погоджується частково на суму 133 318,34 гривень, а також судовий збір на суму 1 333,18 гривень. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши у сукупності надані докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.. 319 Цивільного кодексу України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник може вчиняти до свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Згідно частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В судовому засіданні встановлено, що 05.04.2013 року між [PERSON] та Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» було укладено договір №9017 внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок на суму 10000 гривень, який 07.10.2013 року було збільшено на 35600 гривень, тобто станом на 07.10.2013 року сума за договором №9017 склала 45600 гривень (а.с. 5-7). Строк дії договору становив 13 місяців, з 05.04.2013 року до 05.05.2014 року. Процентна ставка за внеском встановлена у розмірі 24 % річних. 07.10.2013 року [PERSON] зробив ще два вклади по 45700 гривень під таку ж саму процентну ставку у розмірі 24% річних, та відповідно уклав нові договори № 9346 та № 9347 внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (а.с.8-11). Дані договори було укладено на строк 7 місяців, тобто до 07.05.2014 року. Згідно з квитанціями до прибуткового касового ордеру № 1763 від 05.04.2013 року, № 4928 від 07.10.2013 року, № 4929 від 07.10.2013 року, № 4930 від 07.10.2013 року [PERSON], який є членом спілки, було внесено на депозитний рахунок [NUMBER] кошти в сумі 137000 гривень (сто тридцять сім тисяч гривень) (а.с.12,13,14-зворотна сторона). Згідно п.2.3.3 договорів внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок виплата процентів вкладнику здійснюється щомісячно. Проте з березня 2014 року сплата відсотків за всіма договорами внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок припинилася. Відповідно до п.3.2.5 договору внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок Запорізька обласна кредитна спілка «Довіра» зобов'язана повернути вкладникові внесок, та нараховані проценти у строки та у розмірах, які передбачені умовам договору. [PERSON] неодноразово звертався до директора Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» з проханням повернути грошові кошти у повній сумі, тобто суму вкладів, у зв'язку із закінченням дії цього договору, та нараховані за період з березня 2014 року, але не сплачені проценти за договорами № 9017, № 9346 № 9347 внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок йому повернуті не були. На виконання умов договору, всього за період з 05.04.2013 року по 04.07.2014 року [PERSON] отримано проценти на загальну суму 17146,00 гривень. Крім того, за період з 30.05.2014 року по 23.09.2014 року йому частково було виплачено його внески, на загальну суму 6750,00 гривень. Отже, станом на 20.01.2015 року заборгованість Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» перед [PERSON] становить 133318,34 гривень, яка складається з 130250,00 гривень - загальна заборгованість, 3068,34 гривень - сума не сплачених процентів. Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки, Відповідач не повернув [PERSON] у визначені Договором строки, суму внеску та не сплатив суму нарахованих за користування ним процентів, то він порушив умови Договору, оскільки такий його обов'язок був ним передбачений. Заборгованість Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» перед [PERSON] становить 133318,34 гривень, яка складається з 130250,00 гривень - загальна заборгованість, 3068,34 гривень - сума не сплачених процентів. Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення з Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» на користь [PERSON] коштів за депозитним договором у розмірі 133318,34 гривень законні, обґрунтовані тому підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачені витрати по оплаті судового збору у розмірі 1333,18 гривень, що є пропорційним до задоволених вимог.

Outcome: approved