Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору дарування від 10 березня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори - реєстр № 317, зареєстрованого Синельниківським міжміським бюро технічної інвентаризації, йому належить право приватної власності на житловий будинок з господарськими побудовами та спорудами [ADDRESS], який до укладання цього договору належав його батькові [PERSON], який помер [INFO]. На підставі рішення 16 сесії XXI скликання Кислянської сільської ради народних депутатів від 04 квітня 1994 року [PERSON], який мешкає с. Кислянка, вул. Першотравенська, передана у приватну власність земельна ділянка площею 0.36 га, розташована на території с. Кислянка Кислянської сільської ради. Земля передана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель - 0.25 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0.11 га. Державний акт про право приватної власності на землю серії ДП СВ № 001970 виготовлений на ім'я [PERSON] зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1770 17 жовтня 1995 року. Вказаним державним актом про право приватної власності на землю порушені його права щодо користування земельною ділянкою, на якій розташована належна йому на праві приватної власності нерухомість. Вважає, що на підставі рішення 16 сесії XXI скликання Кислянської сільської ради народних депутатів Дніпропетровської області від 04 квітня 1994 року про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0.36 гектара в межах згідно з планом, яка розташована на території с. Кислянка Кислянської сільської ради, виготовлення, реєстрація державного акту про право приватної власності на землю серія ДП СВ № 091970 на ім'я [PERSON], є незаконними, внаслідок відчуження [PERSON] згідно договору дарування 10 березня 1994 року, житлового будинку [ADDRESS], розташованого на вказаній земельній ділянці. В цей час, 10 березня 1994 року, він набув право користування вказаною земельною ділянкою, відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 ЗК України від 18.12.1990 року: «При переході права власності на будівлі і споруди, разом з цими об'єктами переходить, у розмірах передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або користування земельною ділянкою, без зміни її цільового призначення і якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі, споруди». У зв'язку з чим просить суд визнати недійсним Рішення ХVІ сесії ХХІ скликання Кислянської сільської ради народних депутатів Синельниківського району Дніпропетровської області від 04 квітня 1994 року про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,36 га, розташованої на території [ADDRESS]: з яких - 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 0,11 га - для ведення особистого підсобного господарства. Визнати недійсним державний акт про право приватної власності на землю серії ДП СВ №001970 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 17 жовтня 1995 року за №1770, яким [PERSON] передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,36 га розташована на території [ADDRESS]; з яких - 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих споруд та 0,11 га для ведення особистого підсобного господарства. У відкрите судове засідання позивач не з'явився, але надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд справу розглянути без його участі. У відкрите судове засідання представник Кислянської сільської ради не з'явився, але до його початку надав заяву в якій просить суд справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У відкрите судове засідання представник третьої особи не з'явився, але до його початку надав заяву в якій просить суд справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. На підставі договору дарування від 10.03.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори - реєстр № 317, [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок з господарськими побудовами та спорудами [ADDRESS]. Згідно Державного акту про право приватної власності на землю серії ДП СВ № 001970 [PERSON], який проживає за адресою с. Кислянка вул. Першотравенська на підставі рішення 16 сесії XXI скликання Кислянської сільської ради народних депутатів від 04 квітня 1994 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,36 га в межах згідно з планом розташована на території с. Кислянка Кислянської сільської ради, передану для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель - 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,11 га, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1770 17 жовтня 1995 року. Про що також свідчить архівний витяг №210 від 22 жовтня 2013 року рішення Кислянської сільської ради народних депутатів 16 сесії XXI скликання. Факт смерті [PERSON], [INFO] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис №7 від 18 травня 2000 року. В матеріалах справи є довідка видана Другою синельниківською державною нотаріальною конторою від 21.02.2014 року з якої вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлого [INFO], спадкова справа не заведена. Згідно п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, Затвердженого Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43, зі змінами і доповненнями, виправлення в державному акті не допускається. У відповідності до положень ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Відповідно до приписів ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних права можуть бути визнання правочину недійсним, припинення правовідношення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню як законно обґрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного,

Outcome: approved