Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 01.08.2007р. між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №ZPO0АЕ00000011, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 22688,69 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань між цими сторонами було укладено договір застави автотранспорту №ZPO0АЕ00000011 від 02.08.2007 року - автомобіля «МЕРСЕДЕС БЕНЗ», модель 412Д, тип т3: автобус пасажирський, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], про що 02.08.2007 року внесено запис № 5431252 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. 12.10.2009 року постановою слідчого Приморського РВ ГУМВС України в Одеській області накладено арешт на вказаний автомобіль 13.07.2012 року Орджонікідзевський ВДВС ЗМУЮ постановою АА №33333230 накладено арешт на вказаний автомобіль. 23.07.2012 року Орджонікідзевський ВДВС ЗМУЮ постановою ВП33231177 накладено арешт на вказаний автомобіль. 06.12.2012 року постановою Орджонікідзевський ВДВС ЗМУЮ ВП№35495691 накладено арешт на вказаний автомобіль. Просить звільнити автомобіль «МЕРСЕДЕС БЕНЗ», модель 412Д, тип т3: автобус пасажирський, реєстраційний номер [NUMBER] з-під арештів та заборонити органам ДВС вчиняти будь які дії, пов'язані з обмеженням права позивача розпоряджатися автомобілем та стягнути з відповідача судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає. Відповідач повідомлений про час та місце судового засідання, не з'явився. Представник третьої особи Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи Приморського РО Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.3 ст.. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Згідно зі ст.. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст.. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідач в судові засідання 06 та 28 березня 2014 року не з'явився. На адресу відповідача були послані повістки, які повернулися до суду за закінченням терміну зберігання. Тому суд вважає, що відповідача було повідомлено належним чином про час та місце слухання справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 01.08.2007р. між ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] було укладено кредитний договір №ZPO0АЕ00000011, за яким позичальнику надано кредит в розмірі 22688,69 доларів США. Виконання обов'язків за кредитним договором забезпечується укладеним між вказаними сторонами договором застави транспортного засобу - автомобіля «МЕРСЕДЕС БЕНЗ», модель 412Д, тип т3: автобус пассажирский, реєстраційний номер [NUMBER], про що 02.08.2007 року внесено запис № 5431252 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 29.03.2012 року було в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №ZPO0АЕ00000011 від 01.08.208 року звернуто стягнення на предмет застави автомобіль «МЕРСЕДЕС БЕНЗ», модель 412Д, тип т3: автобус пасажирський, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] та вилучено предмет застави та передано його у заклад (володіння) ПАТ КБ «Приватбанк». 12.10.2009 року постановою слідчого СВ Приморського РВ Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області по кримінальній справі №08200900388/1, порушеній за ч.4 ст.190 КК України, накладено арешт на автомобіль «МЕРСЕДЕС БЕНЗ», модель 412Д, тип т3: автобус пасажирський, реєстраційний номер [NUMBER]. Вироком Маліновського районного суду м.Одеси від 02.09.2010 року [PERSON] був засуджений за ч.4 ст.190 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст..126 КПК України (1960 року) забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. 13.07.2012 року постановою АА №33333230 Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ накладено арешт на вказаний автомобіль та оголошено заборону на його відчуження, про що 13.07.2012 року внесено запис під № 12736954 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. 23.07.2012 року постановою ВП №33231177 Орджонікідзевський ВДВС ЗМУЮ накладено арешт на вказаний автомобіль та оголошено заборону на його відчуження, про що 23.07.2012 року внесено запис під № 12773903 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 06.12.2012 року постановою Орджонікідзевський ВДВС ЗМУЮ ВП№35495691 накладено арешт на вказаний автомобіль та оголошено заборону на його відчуження, про що внесено запис під № 13343749 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Частиною 3 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст..16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Частиною 1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи те, що вказані арешти перешкоджають позивачу звернути стягнення на заставлене майно, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved