Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, де вказує, що з відповідачкою [PERSON], зареєстрований шлюб 29 вересня 2006 року в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 876. Від спільного подружнього життя мають трьох дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] і доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що сімейні відносини не склалися, спільне господарство між сторонами не ведеться. Шлюбно-сімейні відносини припинено. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час та місце його проведення повідомлялась належним чином, причини не явки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між позивачем [PERSON]В та відповідачем [PERSON] укладено 29 вересня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке було видане Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського управління юстиції, актовий запис № 876. Від спільного подружнього життя мають трьох дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] і доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно до\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 3\~ст. 109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. З урахуванням викладеного і через небажання сторін примиритися, відсутності взаємної допомоги, втрати почуттів любові та поваги, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved