Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, стягуваних з нього на користь [PERSON], згідно рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області у справі №184/1251/15-ц, 2/184/439/15 від 12.06.2015 року, на утримання сина - [PERSON], [INFO], з 1/4 до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття сина. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 09.08.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №308. Сторони мають спільну дитину, народжену у шлюбі - [PERSON], [INFO] 18.06.2015 року рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області у справі №184/1251/15-ц, 2/184/439/15 від 12.06.2015 року, позивач повинен сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.06.2015 року. Починаючи з 05.06.2015 року і до теперішнього часу позивач регулярно сплачував аліменти на користь [PERSON], оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення сина [PERSON] 28.04.2018 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], від якого мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до судового наказу №2-н/184/10/19 від 17.01.2019 року, виданого Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області позивач повинен сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08.01.2019 року і до досягнення [PERSON] повноліття - до [INFO]. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№58321645 від 07.02.2019 року, винесеного державним виконавцем Покровського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Рязановою А.О. було відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №2-н/184/10/19 від 17.01.2019 року, виданого Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області. Дружина позивача - [PERSON], починаючи з 23.10.2018 року до [INFO] перебуває у відпустці по догляду за дитиною - [PERSON] до досягнення ним 3-х років. [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області та отримує щомісячно, починаючи з 07.08.2018 року соціальну допомогу в розмірі 860 гривень (кожен місяць), іншого джерела доходу [PERSON] не має, оскільки їх син - [PERSON] потребує постійного нагляду та догляду. У зв'язку з вище викладеним, [PERSON] є єдиним годувальником в родині. З народженням другої дитини у новому шлюбі, яка також потребує належного матеріального забезпечення, подальша сплата позивачем аліментів на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у повному розмірі, є неможливою. Відповідач в порядку ст. 178 ЦПК України подала до суду відзив, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог, зазначивши, що на даний час їх з позивачем синові 9 років, дитина тяжко перенесла розлучення батьків, що відобразилося на його здоров'ї, часті гострі респіраторні захворювання, внаслідок чого - ослаблений імунітет, і як результат - дитина знаходиться на диспансерному обліку в медичному закладі. В 2016 році дитині була зроблена операція. Згідно медичних рекомендацій син потребує особливого режиму харчування, додаткового оздоровлення, а це на сьогодні чималі кошти. З моменту розлучення позивача з відповідачем, крім встановлених законом аліментів, позивач додатково матеріально не допомагав. Зменшення аліментів на її дитину значним чином вплине на сімейний бюджет її родини, так як вона на даний час знаходиться у декретній відпустці і має дохід у розмірі 860 грн. В порядку ст.179 ЦПК України позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що влітку 2016 року його син - [PERSON] разом з його (позивача) батьками [PERSON] та [PERSON], їздили відпочивати на Азовське море до с.м.т. Кирилівка, Якимівського району Запорізької області. Після чого, влітку 2017 року [PERSON] їздив з позивачем відпочивати на Чорне море до с. Залізний порт Голопристанського району Херсонської області. Також, позивач ходить із сином до басейну, розташованого в м. Покров Дніпропетровської області, коли [PERSON] відпускає його до позивача. Після розлучення із [PERSON], з 2015 року їх спільний син - [PERSON] відпочивав та оздоровлювався на морі лише зі позивачем та його батьками, [PERSON] не вживала будь-яких заходів, спрямованих на оздоровлення сина та його всебічний розвиток. Крім того, із даного приводу зазначає, що [PERSON] жодного разу не зверталась до позивача щодо понесених нею додаткових витрат на дитину. Потреба в додаткових коштах на лікування та інші витрати на дитину відноситься до додаткових витрат, які у разі спору визначаються за рішенням суду. Також вказує, що його двоє дітей повинні мати рівні права щодо належного рівня життя, достатнього для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, як того вимагає ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», і який повинен бути забезпечений обома батьками. Дружина позивача - [PERSON], починаючи з 23.10.2018 року до [INFO] перебуває у відпустці по догляду за дитиною - [PERSON] до досягнення ним 3-х років. [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області та отримує щомісячно, починаючи з 07.08.2018 року соціальну допомогу в розмірі 860 гривень (кожен місяць), іншого джерела доходу [PERSON] не має, оскільки син - [PERSON] потребує постійного нагляду та догляду. У зв'язку з вище викладеним, [PERSON] є єдиним годувальником в родині. Також вказує, що станом на 01.01.2019 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, зазначений в Законі України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 р. № 2629-УШ складає 2027 гривень. На теперішній час, [PERSON] отримує аліменти на утримання сина в розмірі 2600 гривень, що перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Навіть після зменшення розміру аліментів до 1\\6 частини від усіх видів мого заробітку розмір аліментів буде становити приблизно 2000 гривень - прожитковий мінімум для дитини відповідно віку. Обов'язок утримувати спільну із [PERSON] дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, а не тільки батька, котрий сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], а не всієї сім'ї [PERSON] Позивач в судовому засідання підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив на позов. Відповідач у судовому засідання в задоволенні позову просила відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Суд, заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст.ст.77, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Заводським відділом РАЦСУ Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 09.08.2008 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №308 (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що у подружжя народився син - [PERSON], [INFO] (актовий запис №43) - а.с.6. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18.06.2015 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.7). Відповідно до виконавчого листа у справі №184/1251/15-ц, 2/184/439/15 від 12.06.2015 року, позивач повинен сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.06.2015 року (а.с.8). Позивач [PERSON] 28.04.2018 року зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №66 (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] у них народився син - [PERSON], [INFO], актовий запис №136 (а.с.10). Згідно судового наказу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17.01.2019 року з [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], зареєстрованого та проживаючого за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], зареєстрованої та проживаючої за адресою: [ADDRESS], стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто, з 08.01.2019 року і до досягнення [PERSON] повноліття - до [INFO] (а.с.11). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№58321645 від 07.02.2019 року, винесеного державним виконавцем Покровського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Рязановою А.О. було відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №2-н/184/10/19 від 17.01.2019 року, виданого Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області (а.с.13). Дружина позивача - [PERSON], починаючи з 23.10.2018 року до [INFO] перебуває у відпустці по догляду за дитиною - [PERSON] до досягнення ним 3-х років. [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області та отримує щомісячно, соціальну допомогу в розмірі 860 гривень (кожен місяць), іншого джерела доходу [PERSON] не має, що підтверджується довідками начальника УП та СЗН від 28.02.2019 року та старшого інспектора СКЗ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 26.12.2018 року (а.с.14-15). Згідно довідки начальника УФЗБО ГУНП в Дніпропетровській області встановлено, що [PERSON] дійсно працює в Покровському ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області на посаді - ст.оперуповноваженого СКП, його дохід з 01.01.2018 по 31.12.2018 становить 132 083,11 грн. (а.с.16). Згідно довідки лікарняно - консультативної комісії КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги Покровської міської ради» №452 від 15.04.2019 року встановлено, що [PERSON] має дитину - [PERSON], [INFO], який знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря з березня 2018 року, діагноз - часті гострі респіраторно - вірусні інфекції. Дитина потребує оздоровлення (а.с.35). Відповідно до виписного епікризу №5808, [PERSON], 6 років, знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 07.12.2016 року по 09.12.2016 року, діагноз - пупкова грижа (а.с.36). Відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення від 10.04.2019 [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення, як одержувач державної соціальної допомоги, розмір якої за період з жовтня 2018 по березень 2019 становив 860 грн., всього 5160 грн. (а.с.37). Згідно довідки начальника державної установи «Покровський ВЦ №79» від 15.04.2019 року, [PERSON] з 17.10.2014 року працює в ДУ «ПВЦ №79» на посаді дезінфектора пункту прийому хворих, на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (з 22.08.2017 року наказ ПВЦ-79 №142/ОС-17 від 19.08.2017 року) - а.с.38. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], 17.11.2015 року зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO], актовий запис №207 (а.с.39), від якого у них народилася донька - [PERSON], [INFO], актовий запис №131 свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.40). Дослідивши подані учасниками провадження письмові заяви по суті справи та додані докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, за загальним правилом, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічне роз'яснення надане і Пленумом Верховного Суду України в п. 23 Постанови «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3. Таким чином, конструкція ч.1 ст. 192 СК передбачає альтернативні підстави для зміни розмірів аліментів: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів, в інших випадках. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про зміну сімейного стану позивача у зв'язку з одруженням та народженням дитини, що відповідно до ч.1 ст. 192 СК України є підставою для звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. При цьому суд керується вимоги ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, та враховує висновок Верховного Суду, що міститься у постанові від 30.05.2018 р. у справі №194/1211/16-ц, відповідно до якого одруження та наступне батьківство визналось судом касаційної інстанції підставою для зменшення розміру аліментів. При цьому, з аналізу ст. 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз'яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов'язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Суд вважає, що батьки дитини повинні виконувати свої батьківські обов'язки сумлінно, дбати про здоров'я та матеріальний добробут дитини виходячи тільки з найкращих інтересів дитини. Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень. В статті 3 Конвенції ООН про права дитини говориться: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей». Крім того, згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином,

Outcome: partial