Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просило звернути стягнення на підставі договору іпотеки від 07 листопада 2007 року № PCL-001/131/2007 на заставне майно - чотирикімнатну квартиру загальною площею 62,70 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності відповідачам, на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Кошти, отримані від реалізації заставного майна направити на погашення заборгованості в сумі 5 678 553 грн. 79 коп. перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором від 07 листопада 2007 року № ML-001/131/2007. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що відповідно до кредитного договору №ML-001/131/2007 від 07 листопада 2007 року, який був укладений між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та [PERSON], останньому був наданий кредит в сумі 125 000,00 доларів США на строк 366 днів зі сплатою процентної ставки у розмірі 5,99 % річних + FIDR. В якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором, між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки №PCL-001/131/2007 від 07 листопада 2007 року, предметом якого є квартира [ADDRESS], загальною площею 62, 70 кв.м. Позичальник взяті на себе зобов'язання щодо строків сплати платежів за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого утворилась заборгованість, що станом на 02 липня 2013 року становить 152 782,98 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 1 221 194,36 грн., яка включає в себе: залишок заборгованості за кредитом в сумі 122 127,34 доларів США; відсотки за користування кредитом в сумі 30 655,64 доларів США; пеню в сумі 4 457 359,43 гривень. У зв'язку з невиконанням позичальником вимог про повернення коштів, позивач в рахунок погашення заборгованості просить звернути стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи, заперечень на позов до суду не надійшло. Суд, врахувавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 07 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-001/131/2007, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 125 000,00 доларів США на строк 366 днів зі сплатою процентної ставки у розмірі 5,99 % річних + FIDR. Також, судом встановлено, що згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05 листопада 2010 року та у відповідності до ст.ст. 512, 514,1077, , 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-001/131/2007 від 07 листопада 2007 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 125 000,00 доларів США. Пунктом 4.1.1 Кредитного договору передбачено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. З матеріалів справи вбачається, що позичальник за кредитним договором [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 02 липня 2013 року становила 152 782,98 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 1 221 194,36 грн., та включає в себе: залишок заборгованості за кредитом в сумі 122 127,34 доларів США; відсотки за користування кредитом в сумі 30 655,64 доларів США; пеню в сумі 4 457 359,43 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таке ж право позикодавця передбачене п. 1.9.1 Договору. В якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором, між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки №PCL-001/131/2007 від 07 листопада 2007 року, предметом якого є квартира [ADDRESS], загальною площею 62, 70 кв.м. Листами від 03.07.2013 року позивач попереджав відповідачів про наявність простроченої заборгованості і реалізацію права позикодавця, передбаченого п. 6.1 Договору іпотеки, вимагаючи протягом 30-ти календарних днів сплатити поточну заборгованість, попереджаючи про відкликання усієї суми кредиту, в разі якщо вимоги не будуть задоволені. Проте такі вимоги банку залишились без задоволення. Для належного виконання зобов'язань статтею 546 ЦК України передбачені такі види забезпечення виконання зобов'язання, як неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 575 ЦК України передбачені окремі види застав: іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. За змістом частини 1 ст. 583 ЦК України та частини 2 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). При цьому застава (іпотека) завжди є забезпеченням певного узгодженого із заставодавцем (іпотекодавцем) зобов'язання. Законодавством розрізняється застава (іпотека), надана боржником та застава (іпотека), надана третьою особою (майновим поручителем). Відповідно до ст. 590 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 6.1 Договору іпотеки передбачено, що у разі невиконання позичальником умов основного зобов'язання Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з п. 4.4 Договору іпотеки вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпокодавцем і іпотеко держателем та становить 1 052 811,00 грн. Статтею 6 Договору іпотеки передбачено, що задоволення вимог іпотекодержатель може здійснювати із вартості предмета іпотеки. Відповідно до Договору іпотеки предметом іпотеки є квартира за № 41, загальною площею 62,70 кв.м., житловою площею 38,60 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] у місті Києві, загальною площею 46,80 кв. м. та житловою площею 29,70 кв. м., що належить відповідачам на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, вданого Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації 20 липня 2007 року згідно з розпорядженням (наказом) від 20 липня 2007 року за №39839 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 06 серпня 2007 року, про зроблено запис в реєстрову книгу за №5815. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості є обґрунтованим, а тому слід звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме чотирикімнатну квартиру за № 41, загальною площею 62,70 кв.м., житловою площею 38,60 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] у місті Києві, загальною площею 46,80 кв. м. та житловою площею 29,70 кв. м. та визначити початкову ціну реалізації 1 052 811,00 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 3441,00 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial