Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить встановити факт родинних відносин рідних братів між фізичними особами: [PERSON] та [PERSON] та визнати за позивачем , [PERSON], право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке складається з 1/2 частини домоволодіння літ.А-1, сараю літ.И, сараю літ.П, сараю літ.М, гаража літ Х, льоха літ.О, надвірної вбиральні літ.К, дерев'яної огорожі №2 , воріт №5 та хвіртки №6, в порядку спадкування після смерті мого двоюрідного брата [PERSON], який помер [INFO], його матері [PERSON], що померла [INFO] та його батька [PERSON], який помер [INFO]. Свою вимогу позивач обґрунтував тим, що [INFO] помер його двоюрідний брат [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, зокрема, частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Маючи намір прийняти спадщину, він усно звернувся до нотаріальної контори . Проте, у прийнятті заяви йому було відмовлено в зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. При цьому йому було роз'яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом . Ленінським районним судом м. Харкова після судового розгляду його позовної заяви 26 червня 2013 року було проголошене рішення, відповідно до якого, йому визначено додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті його двоюрідного брата [PERSON], який помер [INFO], в два місяці з дня набрання рішення суду законної сили. Першою Харківською державною нотаріальною конторою, згідно його заяви, 23 серпня 2013 року була зареєстрована спадкова справа № 54923055 у Спадковому реєстрі, № 560/2013 у нотаріуса. Однак, державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. 27 лютого 2014 року за № 988/02-31 була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої йому, [PERSON], у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] двоюрідного брата - [PERSON] було відмовлено і рекомендовано, відповідно до ст.ст.107, 109,118 ЦПК України звернутися до суду за правилами позовного провадження. Підставами відмови послугував той факт, що, неможливо підтвердити його родинний зв'язок зі спадкодавцем, оскільки, згідно листа Головного управління юстиції у Харківській області від 1 грудня 2013 року № 30257/09-01-0310, наданого на запит нотаріальної контори, у зв'язку з тим, що у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління в Харківській області частково наявний архів за 1926-1927 роки, і відомості про народження дядька спадкодавця, тобто його батька - [PERSON] відсутні. Крім того, як стало відомо з листа Комунального підприємства « Харківське міське бюро технічної інвентаризації від» № 2002254 від 20 січня 2014 року, наданого на запит нотаріальної контори, право власності на нерухоме майно при житті померлий не зареєстрував, згідно діючого законодавства. Таким чином, встановлення факту родинного зв»язку між братами [PERSON] та [PERSON] став необхідним. Крім того, дядько позивача , [PERSON], 19 квітня 1963 року, згідно договору купівлі-продажу, укладеного між ним - покупцем та громадянином [PERSON]- продавцем, став власником 3/8 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Даний договір був зареєстрований в міському бюро технічної інвентаризації м. Харкова за № 4115 від 19 квітня 1963 року . 05 червня 1990 року за заявою однієї із співвласників даного домоволодіння [PERSON] рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Харкова № 114/2 « Про дозвіл гр. [PERSON] оформлення літньої кухні в домоволодінні № 3-5 по пер. Залютінському та про поділ домоволодіння на два самостійних» було вирішено проміж іншого виділити житловий будинок літ. А с обслуговуючими будівлями, що знаходилися в користуванні громадян [PERSON] та [PERSON]( ще одного із співвласників даного домоволодіння), як окреме домоволодіння. При цьому в рішенні зазначається, що з видачею свідоцтва про право особистої власності на частину домоволодіння [PERSON] слід утриматися у зв'язку з невирішеністю питання про самовільні прибудови. Після чого, його дядько [PERSON] за свого життя, а помер він [INFO], також його жінка [PERSON], що померла [INFO] і їх син [PERSON], що помер [INFO], з невідомих йому причин, хоча постійно мешкали і були зареєстровані в даному домоволодіння питання одержання свідоцтва про право особистої власності на дану частину домоволодіння так і не вирішили і відповідно не зареєстрували його належним чином. Відповідно до технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS], реєстровий за № 4115, виготовлений станом на 5 травня 2014 року Комунальним підприємством « Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та довідки Комунального підприємства « Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № 2002254 від 20 січня 2014 року, наданої державному нотаріусу 1-ї ХДНК ( додаток 12), спадкове нерухоме майно складається з 1/2 частини домоволодіння А-1, в якій : житлова кімната 1 площею 13,8 кв.м, житлова кімната 2 площею 11,2 кв.м, кухня площею 6,8 кв.м, коридор площею 3,8 м, а всього приміщення загальною площею 35,6 кв.м, також трьох сараїв, гаража, льоха, надвірної вбиральні, дерев'яних огорожі, воріт та хвіртки. Після смерті його двоюрідного брата він є єдиним спадкоємцем за законом. Згідно ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Інших осіб, які б претендували на майно не має, а тому він є єдиним спадкоємцем відкритої спадщини. З 15 березня 2013 року, відколи довідався про смерть свого брата, і по сьогоднішній день він мешкаю в зазначеному домоволодінні, сплачую комунальні послуги по його обслуговуванню і зазначає, що на присадибній ділянці ніяких самовільних прибудов, невідображених в технічному паспорті, наразі не існує. Та в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] та їх син [PERSON], згодом останній після смерті матері, прийняли спадщину як спадкоємці, що постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини .Відповідно до положень ст. 100 та ст.101 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час володіння його спадкодавцями, зокрема його дядьком [PERSON], домоволодінням , громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. Та навпаки, ст. 128 ЦК Української РСР визначався момент виникнення права власності у набувача майна за договором з моменту передачі речі. Проте, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Зазначені документи свідчать про належне володіння його спадкодавцями майном, яке було придбано на законних підставах, не є самочинним будівництвом та має усі необхідні документи відповідно до законодавства, яке діяло на момент придбання цього майна. Таким чином, виникла ситуація при якій, через бездіяльність спадкодавця щодо реєстрації нерухомого майна, спадкоємець не може набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. Представник позивача та позивач в судове засідання з»явились. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Пояснення надали аналогічно обставинам викладеним в позові. Представник відповідача в судове засідання не з»явився. Однак, надав до суду письмові заперечення в яких проти задоволення позовних вимог [PERSON] зперечував, посилаючись на той факт, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будиноку , то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування . До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Представник третьої особи першої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився. Однак надала до суду письмову заяву в якій просила слухати справу в відсутність представника. Представник третьої особи , Комунального підприємства « Харківське міське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з»явися. Однак, надав до суду заяву в якій просив слухати справу в відсутність представника. Суд, вислухавши пояснення і доводи представника позивача, позивача, свідка [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу, [PERSON], 19 квітня 1963 року, став власником 3/8 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Даний договір був зареєстрований в міському бюро технічної інвентаризації м. Харкова . Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Харкова № 114/2 « Про дозвіл гр. [PERSON] оформлення літньої кухні в домоволодінні № 3-5 по пер. Залютінському та про поділ домоволодіння на два самостійних» за заявою за заявою однієї із співвласників даного домоволодіння [PERSON] від 05.06.1990 року було вирішено проміж іншого виділити житловий будинок літ. А с обслуговуючими будівлями, що знаходилися в користуванні громадян [PERSON] та [PERSON]( ще одного із співвласників даного домоволодіння), як окреме домоволодіння. При цьому в рішенні зазначається, що з видачею свідоцтва про право особистої власності на частину домоволодіння [PERSON] слід утриматися у зв'язку з невирішеністю питання про самовільні прибудови за № 4115 від 19 квітня 1963 року. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] до моменту своєї смерті, а саме [INFO], також його жінка [PERSON], що померла [INFO] і їх син [PERSON], що помер [INFO], з невідомих причин, хоча постійно мешкали і були зареєстровані в даному домоволодінн, що підтверджено листами начальника Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, питання одержання свідоцтва про право особистої власності на дану частину домоволодіння так і не вирішили і відповідно не зареєстрували його належним чином. Відповідно до технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS], реєстровий за № 4115, виготовлений станом на 5 травня 2014 року Комунальним підприємством « Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та довідки Комунального підприємства « Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № 2002254 від 20 січня 2014 року, наданої державному нотаріусу 1-ї ХДНК, спадкове нерухоме майно складається з 1/2 частини домоволодіння А-1, в якій : житлова кімната 1 площею 13,8 кв.м, житлова кімната 2 площею 11,2 кв.м, кухня площею 6,8 кв.м, коридор площею 3,8 м, а всього приміщення загальною площею 35,6 кв.м, також трьох сараїв, гаража, льоха, надвірної вбиральні, дерев'яних огорожі, воріт та хвіртки . Вимогами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 100 та ст.101 ЦК Української РСР 1963 року, який діяв на час володіння спадкодавцями, а саме [PERSON], домоволодінням , громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому глава десята кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. Статтею 128 ЦК Української РСР, визначався момент виникнення права власності у набувача майна за договором з моменту передачі речі. Загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Таким чином, зазначені документи свідчать про належне володіння спадкодавцями майном, яке було придбано на законних підставах, не є самочинним будівництвом та має усі необхідні документи відповідно до законодавства, яке діяло на момент придбання цього майна. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] та їх син [PERSON], згодом останній після смерті матері, прийняли спадщину як спадкоємці, що постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини . Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. В судовому засіданні позивачем [PERSON] було зазначено, що через виниклу ситуацію при якій, через бездіяльність спадкодавця щодо реєстрації нерухомого майна, він, як спадкоємець не може набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON] був законним набувачем [ADDRESS]. У зв»язку з чим, вважає, що [PERSON], фактично прийняв спадщину після смерті своїх батьків [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON]., яка померла [INFO] у вигляді житлового будиноку [ADDRESS], на підставі вимог ст. ст. 1268 ч.3 ЦК України, якою передбачено, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно актового запису про смерть № 9864 від 25.07.2011 року [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, зокрема, частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. 27 лютого 2014 року за № 988/02-31 була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої [PERSON], у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] двоюрідного брата- [PERSON] було відмовлено, через неможливість підтвердити родинний зв'язок зі спадкодавцем, оскільки, згідно листа Головного управління юстиції у Харківській області від 1 грудня 2013 року № 30257/09-01-0310, наданого на запит нотаріальної контори, у зв'язку з тим, що у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління в Харківській області частково наявний архів за 1926-1927 роки, і відомості про народження [PERSON] є, однак відсутні відомості про народження батька позивача - [PERSON]. В судовому засіданні допитаний в якості свідка [PERSON] підтвердив факт того, що [PERSON] та [PERSON] дійсно були братами. І вказав на те, що позивач [PERSON]. мешкає за адресою: [ADDRESS] на протязі довгого часу. І до моменту смерті [PERSON] він також мешкав в даному будинку . Свідоцтвом про народження [NUMBER] підтверджено, що [PERSON] дійсно є батьком [PERSON] Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження батьками [PERSON] [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до листа реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області від 31.12.2013 р. № 30257/0901-0210 відомості про народження [PERSON] 1926-1927 року народження не виявлено при частковій наявності архіву. Таким чином, на підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, так як є всі підстави стверджувати, що [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON] є дворідними братами, а також знайшло свого підтвердження в судовому засіданні факт того, що [PERSON] фактично прийняв у спадок житловий будинок [ADDRESS] , після смерті своїх батьків : [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON], яка померла [INFO], на підставі ст. 1268 ч.3 ЦК України. У зв'язку з чим , позовні вимоги позивача є обґрунтованими та повністю доведені доказами по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved