Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, третіх осіб про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовує позов тим, що 08.09.2020 приватним нотаріусом Горай О.С. вчинено виконавчий напис №26699 про стягнення з позивача на користь відповідача ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 17090,40 грн. і на підставі виконавчого напису здійснюється примусове виконання вказаної заборгованості. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріус, треті особи не отримували від банку первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його можливого погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Оскільки, жодних законних підстав для можливості вчинення виконавчого напису у нотаріуса не існувало, тому просить позов задоволити. Ухвалою суду від 28.12.2020 заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса задоволено. Ухвалою від 28.12.2020 прийнято до провадження справу та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 28.02.2021 витребувано у Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича документи на підставі яких приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича був вчинений виконавчий напис № 26699 від 08.09.2020р. Від відповідача у встановлений ухвалою суду строк відзив на позов не надходив. Від приватного нотаріуса та приватного виконавця письмових пояснень щодо позову до суду не надходило. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позивні вимоги підтримують, просять позов задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача та третіх осіб про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідачі не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст.280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 10.01.2013р. між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено кредитний договір № 001-13005-1001113 про надання кредиту, за умовами якого банк надав ліміт кредитної лінії у розмірі 10 000,00 грн. 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис №26699 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд» заборгованості за Кредитним договором 001-13005-1001113 від 10.01.2013р. в розмірі 17090,40 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клітченко О.А. від 20.10.2020 відкрито виконавче провадження ВП № 63341628 про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 17090,40 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, яким, зокрема, передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, зокрема: нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У Постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 760/2193/15-ц висловлено позицію про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису . Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, відповідачем на підтвердження зазначених обставин не надано суду жодних доказів, як і не надано на вимогу суду приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. копії документів на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис. Згідно частини 1 статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У виконавчому написі № 26699 від 08.09.2020 нотаріусом зазначено, що у [PERSON] виникла заборгованість за сумою кредиту в розмірі 17090,40 грн. Строк платежу за кредитним договором від 10.01.2013р. №001-13005-100113 настав, стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 по 17.08.2020. Суд звертає увагу, що наведена сума не є первинним документом, з неї неможливо зрозуміти, коли у відповідача виникло право вимоги, відсутні дані щодо останньої дати погашення за наданим кредитом, рух коштів тощо. За таких обставин у нотаріуса не було підстав вважати, що заборгованість є безспірною. Крім цього, виконавчий напис викладений повністю на спеціальному бланку, а не на оригіналі документа чи його дублікаті, що встановлює заборгованість, що вказує на порушення нотаріусом пп. 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Отже, наведене вказує на те, що не підтверджено безспірність заборгованості. Тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком і суми зазначені у написі, є безспірними, у зв`язку з цим виконавчий напис вчинено без дотриманням вимог закону. На підставі викладеного та враховуючи те, що суду не надано доказів на підтвердження того, що приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. надавались документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача перед ТзОВ «ФК «Аланд», зокрема кредитний договір №001-13005-1001113 від 10.01.2013р., підписаний позивачем, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вчинення виконавчого напису, а відтак такий не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Щодо стягнення коштів за надання професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне. За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем, на підтвердження витрат за надання правничої допомоги, подано до суду орієнтовний розрахунок суми судових витрат на загальну суму 9000,00 грн. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), акт прийому-передачі. Оскільки позивачем не було подано до суду договір про надання правових послуг, квитанцію про сплату гонорару, акту приймання-передачі наданої допомоги, а тому суд вважає за необхідне відповідно до ч. 8 ст.141ЦПК України встановити [PERSON] п`ятиденний строк після ухвалення рішення для подання доказів щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу з призначення судового засідання. Крім того, з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн., що підтверджені відповідною квитанцією. На підставі ст.ст.18,512,513,1048-1050 ЦК України, ст.50,87-88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5та та

Outcome: approved