Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом [PERSON] та Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним, визнання право власності та знаття арешту на майно у якому зазначив, що 17.02.2012 року в місті Каневі Черкаської області між ним та відповідачем було укладено у простій письмовій формі договір купівлі- продажу автомобіля марки Fогd Тгаnsіt, 1995 року випуску, обєм двигуна 2500 куб.см, шасі № WFOLXXGBVLS00609, тип ТЗ вантажний вантажопасажирський, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Луцьким МРЕВ [PERSON] України. Ними було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору - предмету, ціни, порядку передачі. Згідно умов договору спори між сторонами вирішуються за місцем складання договору у м.Каневі, Черкаської області. Оформлення договору купівлі-продажу нотаріально потребувало додаткових коштів, яких у позивача на той час не було, тому в усному порядку з відповідачем домовився здійснити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу належного йому автомобіля пізніше. Крім того, того ж дня відповідно до укладеного договору, передав відповідачу грошові кошти в сумі 4000 доларів США за придбання автомобіля . Відповідач на підтвердження укладеного договору надав ключі від автомобіля, оригінал технічного паспорту на автомобіль та з того часу він почав користуватися та використовувати у власних потребах. З моменту укладення договору купівлі-продажу та до цього часу відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та укладення нотаріальної посвідченої довіреності на право керування та розпорядження транспортним засобом, що позбавляло позивача права розпоряджатися автомобілем, в тому числі зняти його з обліку в органах МРЕО та зареєструвати на своє імя. 11.09.2015 року на контрольно- перепускному пункті ДАІ в м. Кагарлик, працівники ДАІ зупинили автомобіль та вилучили, згідно акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 11.09.2015 р., мотивуючи це тим, що вказаний автомобіль перебуває під арештом на підставі постанови Другого відділення державної виконавчої служби Луцького МУЮ про розшук майна боржника. Він не має жодних боргових зобовязань, які б тягли за собою накладення арешту на майно, а тому за таких обставин він і змушений звернутися до суду з даним позовом. Позовач [PERSON] в судове засідання не зявився, а подав до суду заяву, в якій просить суд дану справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, а подав до суду заяву, в якій просить суд дану справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги позивача визнає повністю. Представник другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції в судове засідання не зявився, хоча були належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є законними, обґрунтованими та стверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. В судовому засіданні встановлено, що дійсно позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 17.02.2012 р. уклали договір купівлі-продажу автомобіля марки Fогd Тгаnsіt, 1995 року випуску, обєм двигуна 2500 куб.см, шасі № WFOLXXGBVLS00609, тип ТЗ вантажний вантажопасажирський, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Луцьким МРЕВ [PERSON] України ( а.с.10) , належного відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію ВНС №475572 (а.с.8). Місцем укладання договору є м.Канів Черкаської області. Відповідач [PERSON] віддав позивачу ключі від автомобіля, запропонувавши йому користуватися та розпоряджатися зазначеним автомобілем до послідуючого оформлення в органах ВРЕР. Згідно умов договору спори між сторонами вирішуються за місцем складання договору у м.Каневі, Черкаської області Згідно постанови про накладення арешту на майно [PERSON], винесеної другим відділом ДВС Луцького міського управління юстиції від 05.02.2015 року та постанови про розшук майна, винесеної другим відділом ДВС Луцького міського управління юстиції 22.06.2015 р. оголошено розшук майна [PERSON] автомобілів, в тому числі : Fогd Тгаnsіt, 1995 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER].\~(а.с.6) Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-праворої відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] застрахував автомобіль Fогd Тгаnsіt, 1995 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] в період з 08.10.2014 р. по 07.10.2015 р. (а.с.5) Згідно висновку про визначення вартості обєкта оцінки транспортного засобу Fогd Тгаnsіt, 1995 року випуску, реєстраційний номер АС 6669АВ, від 23.09.2015 р. його вартість складає 43 633 грн. (а.с.11-21) Позивач не має жодних боргових зобовязань, які б тягли за собою накладення арешту на майно. Частиною 1 ст. 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може такий договір визнати дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Чинний цивільний кодекс України визначає, що купівля-продаж транспортних засобів здійснюється шляхом укладення письмового договору, при цьому нотаріальне посвідчення або державна реєстрація такого правочину не вимагається. В свою чергу ст. 207 ЦК України вказує на вимоги письмової форми правочину згідно якої правочин являється вчиненим в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Порушення правил реєстрації транспортних засобів, які встановлені «Правилами реєстрації та обліку автомобілів...» затверджених постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998 року, не може розцінюватися як порушення, яке вплинуло на законність підстав набуття права власності на автомобіль. Тобто враховуючи вказані вище обставини, суд, вважає, що позивач набув право власності на автомобіль на законних підставах. Тому позовні вимоги в частині визнання права власності на автомобіль підлягають до задоволення. Постановою Другого відділення державної виконавчої служби Луцького МУЮ про розшук майна боржника від 22.06.2015 р. на вищевказаний автомобіль накладений арешт. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, як вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачу дійсно належить майно, на яке накладено арешт в рахунок стягнення боргу іншим боржником, суд вважає за необхідне позов в частинні зняття арешту на транспортний засіб задоволити. Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України « Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. При поданні позовів майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати ( п.п.1п.1ч.2ст.4 ЗаконуУкраїни « Про судовий збір»). При поданні позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється в розмірі не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати справ ( п.п.2п.1ч.2ст.4 ЗаконуУкраїни « Про судовий збір»). Таким чином, оскільки позивач подав позовну заяву з вимогами майнового та немайнового характеру, при цьому ним було сплачено судовий збір у сумі 487,20 грн., як за подання заяви немайнового характеру, а при постановленні рішення судом не стягнуто з позивача судовий збір за заявлені ним вимоги майнового характеру, суд вважає, що з позивача на користь держави підлягає стягненню 487,20 грн. судового збору за заявлені ним вимоги майнового характеру.

Outcome: approved