Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом ,в якому просить зобов'язати [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, розташованою по [ADDRESS], шляхом знесення паркану, побудованого на території двору, який виділений у спільне користування, посилаючись на такі обставини : він проживає в домоволодінні по [ADDRESS]. У його власності перебуває 1/3 частка будинку, а інші 2/3 частки будинку перебувають у власності відповідачів, які вони придбали у її колишньої дружини [PERSON], приблизно у 80-х роках. Відповідно до рішення народного суду м. Ніжина від 05 січня 1981 року між ним та [PERSON] розділений будинок та земельна ділянка загальною площею 400 м. кв., що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 21.08.1980 року та копією висновку технічної експертизи №86 від 18.09.1980 року. За [PERSON] визнано право власності на 2/3 частки будинку та земельну ділянку площею 100 м. кв. під літ. І на схемі висновку експертизи. За ним визнано право власності на 1/3 частку будинку, показаної на схемі червоною фарбою. Двір залишено у спільному користуванні, площа якого становить 250,4 м. кв., згідно висновку експертизи. Довгий час вони користувалися спільним двором і у них не виникало сварок, але у 2014 році відповідачі почали будівництво паркану, яким перегородили спільний двір, у зв'язку з чим у них почали виникати сварки. Він неодноразово наголошував на тому, що у зв'язку з наявністю даної огорожі він не зможе з вулиці потрапити до своєї частини будинку, але відповідачі не звертали на це уваги. На даний момент відповідачами побудований паркан на території спільного двору і він змушений обходити виділений у спільне користування двір, щоб потрапити до своєї половини будинку. Прохід, кудою він ходить, зарослий чагарниками, що майже унеможливлює прохід. Таким чином вважає, що відповідачами порушено його право на користування спільним двором. Добровільно відповідачі не погоджуються навіть прибрати частину паркану для можливості надання йому проходу до його половини будинку у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Огорожа побудована відповідачами перешкоджає користуватися йому двором, який відповідно до рішення суду від 05 січня 1981 року був виділений у спільне користування, а саме перешкоджає проходу до його половини будинку. Вважає, що відповідачі, побудувавши паркан, порушили його право користування спільним двором, оскільки він повинен обходити даний паркан поза межами двору. Добровільно прибрати паркан відповідачі не погоджуються. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити уточнюючи, що паркан ,який він просить знести та який знаходиться на території спільного двору, побудований із плаского шиферу. Довжина частини паркану, який побудований починаючи з вулиці Молодогвардійців і проходить біля будинку, позначеного на плані літ. «А» становить 9,7 м.. Довжина частини паркану, який побудований, починаючи від житлової прибудови ,позначеної на плані «А1», та проходить на відстані 1 м. від сараю, позначеного на плані літ. «В» ,становить 11 м. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку, про що свідчить розписка про вручення судової повістки [PERSON] Клопотань про відкладення розгляду справи та заперечень на позов не надали. На підставі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не явились. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно копії рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради народних депутатів № 476 від 21.08.1980 року виділено [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку під індивідуальне будівництво площею 400 кв.м. по [ADDRESS], за рахунок земельної ділянки по [ADDRESS], власники [PERSON] та [PERSON] із загальної площі 1254 кв.м. при нормі 910 кв.м. Згідно копії рішення народного суду м. Ніжина від 05.01.1981 року визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] та реально виділено йому з цього домоволодіння кімнати під літ. І-2 пл. 11,10 кв.м., І-3 пл. 9360 кв.м. та частину земельної ділянки. Двір залишено в спільному користуванні. Відповідно до копії технічного паспорту ,виготовленого КП «Ніжинське МБТІ» 26.02.2014 року на садибний житловий будинок по [ADDRESS] м. Ніжин, власниками будинку є [PERSON]-1/3 частка, [PERSON] та [PERSON]-2/3 частки.На схемі показано побудований паркан,який проходить по території двору спільного користування. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. У відповідності до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до частини 4 статті 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до вимог ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом на спірній земельній ділянці-двір, яка перебуває у спільному користуванні сторін, відповідачами побудований паркан, що підтверджується фото таблицею, наданою позивачем та не спростовано відповідачами. Цей паркан побудований без погоджень між сторонами та перешкоджає вільному доступу до свого домоволодіння позивачу [PERSON], чим порушуються його законні права на користування спільною земельною ділянкою-двором.. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що слід зобов'язати [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою [PERSON], розташованою по [ADDRESS], шляхом знесення паркану, побудованого на території двору, який виділений у спільне користування. Відповідно до ст.79 ,88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові трати. Наданими квитанціями підтверджено, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 243 гривень 60 коп.

Outcome: approved