Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь збитки від знецінення еквіваленту валюти платежу по договору позики від 05.10.2011р. завданих простроченням сплати боргу - 24540,88 (двадцять чотири тисячі п'ятсот сорок) грн. 88 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона, позивач, 05 жовтня 2011 року надав в борг відповідачці 40000,00 (сорок тисяч) гривень, що еквівалентно 5 (п'яти тисячам) доларів США, що підтверджуються нотаріально посвідченим договором позики та розпискою. У відповідності до п. 2 договору позики від 05 жовтня 2011 року відповідачка була зобов'язана повернути до 01 червня 2012 р., 24000,00 гривень, що еквівалентно 3000,00 (трьом тисячам) доларів США, а до 01 грудня 2012 р. 16000,00 грн., що еквівалентно 2000,00 (двом тисячам) доларів США, однак відповідачем не виконано своїх зобовязань. Заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області по цивільній справі № 1316/4812/12 (провадження 2/1316.2500/12) стягнуто з [PERSON] на користь позивача 40000,00 грн., рішення набрало законної сили. Позивач зазначає, що на виконання даного заочного рішення був виданий виконавчий лист, який скеровано до Пустомитівської ДВС, про те на даний час судове рішення не виконано. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604-609 ЦК. Зважаючи на вищенаведене, ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків завданих невиконанням грошового зобов'язання. Наявність рішення суду та виконавчого провадження, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання так само не свідчить про припинення договірних правовідносин і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків від знецінення національної валюти, в якій було визначено боргове зобов'язання. Різниця між стягнутою заочним рішенням суду сумою боргу та сумою боргу з врахуванням курсу долара США на момент звернення з даним позовом становить 24540,88 грн. (64540,88 - -0000 = 24540,88 грн.). У зв'язку з цим позивач вимагає відшкодування збитків у зв'язку з знеціненням національної валюти, враховуючи те, що грошове зобов'язання між сторонами було визначено в іноземній валюті - доларах США, незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу та відкриття виконавчого провадження чи його зупинення відповідно до вимог Закону від 21 квітня 1999 р. «Про виконавче провадження». В судовому засіданні представник позивача підтримала позов із зазначених у ньому підстав. Просить задоволити його в повному обсязі.. Відповідач в судове засідання зявилася, подала на адресу суду заперечення на позов. В задоволенні позову просила відмовити повністю за його безпідставністю. Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, дала пояснення аналогічні викладеним в запереченнях на позов. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків від знецінення еквіваленту валюти платежу заданих простроченням боргу слід відмовити за його безпідставністю. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Так, судом встановлено, що згідно договору позики від 05.10.2011 р., реєстровий №2499. згідно п. 1. цього договору позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 40 000 (сорок тисяч) гривень, що на момент укладення договору позики було еквівалентно 5000,00 доларів США згідно офіційного курсу НБУ. В договорі є посилання на розписку, яка підтверджує факт одержання грошей позичальником. Із тесту даної розписки вбачається, що позичальник одержала від позикодавця суму, еквівалентну 5000,00 доларів США. Тобто, із тексту договору та розписки позичальника чітко вбачається, що позичальнику було передано саме 40 000,00 гривень і жодного долара США. Пункт 2 договору позики передбачає, що позичальник повинен повернути у зазначений строк готівкою, зазначену суму коштів, а саме: 24000,00 грн. (еквівалентно 3000,00 дол. США) - до 01.06.2012 р., 16 000,00 грн. (еквівалентно 2000,00 дол. США)-до 01.12.2012 р. З тексту договору очевидно, що позичальник зобовязаний повернути саме ту фактично позичених коштів, а це 40 000,00 грн. Згідно заочного рішення рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.06.2013 року вимоги позивача задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь позивача 40000,00 грн. Разом з тим позивачем не представлено доказів про невиконання відповідачем зобовязань по виконавчому листі, і не представлено відомостей про суму, яка на момент звернення до суду підлягає стягненню в даному судовому провадженні. За змістом ст..22 ЦКУ збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право було порушене (упущена вигода). Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Однак, аналізуючи правову природу такого поняття як збитки в контекст від знецінення еквіваленту валюти платежу по договору позики, то таке звернення суд вважає безпідставним, оскільки відповідачем (позичальником) було прийнято по договору позики суму у гривнях, а не в доларах . Законодавство України визначає гривню як єдиний законний засіб платежу: ним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій норії України, є грошова одиниця України - гривня, відповідно до ст.. 192 ЦК України). Чинне законодавство не передбачає привязку української валюти до будь-якої іншої іноземної та перерахунок усіх договірних сум в гривнях в еквіваленті до долару США. За змістом ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі існує спір. В звязку з вищенаведеним в задоволенні позову слід відмовити за відсутністю у позивача права на вимогу матеріально-правового характеру.

Outcome: dismissed