Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за послуги з наданих житлово-комунальних послуг, та пов`язаних із цим пені, річних відсотків та інфляційних збитків. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS] та є споживачами житлово-комунальних послуг, що надає позивач. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. Посилаючись положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та норми Цивільного кодексу України, позивач зазначає, що відповідачі порушують їх вимоги, оскільки не проводять в повному обсязі оплату за надані їм житлово-комунальні послуги, внаслідок чого, мають заборгованість в сумі 23 986 гривень 42 копійки. У зв`язку з цим, з урахуванням вимог статті 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості з урахуванням інфляційних збитків в сумі 9 344 гривні 28 копійок, розміру 3 % річних в сумі 2 160 гривень 92 копійки та пені в сумі 877 гривень 90 копійок. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій просив розглянути справу у його відсутності, підтримав позов, просив задовольнити його вимоги з викладених у ньому підстав та не заперечив щодо заочного розгляду справи. Враховуючи, що відповідачі, які були належним чином повідомлені про місце, день і час розгляду справи шляхом отримання судової повістки про виклик за адресою реєстрації місця свого проживання, не прибули в судове засідання і не повідомили суд про причини свого неприбуття, суд вважає причини неприбуття відповідачів в судове засідання неповажними. Оскільки, відповідачі не з`явилися в судове засідання без поважних причин, не подали відзив та представник позивача не заперечив проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відповідними довідками виконавчого комітету Глевахівської селищної ради № 358 від 24.10.2018 року, № 1566 від 09.10.2018 року і № 254/02-22 від 20.03.2019 року (а.с. 7, 8, 15). У зв`язку з цим, відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг, що надаються позивачем за вказаною адресою. Оскільки, окремого договору про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладено, при вирішення даної цивільної справи, суд керується відповідними положеннями цивільного законодавства, що врегульовують правовідносини в сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 67 ЖК Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Нормою ст. 179 ЖК Української РСР передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 передбачають, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил). Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку; у разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством (ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно із наданого позивачем на підтвердження своїх вимог переліку сум по особовому рахунку № [NUMBER] відповідачів, за вказаною адресою обслуговування станом на 01 лютого 2019 року виникла заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 23 986 гривень 42 копійки, яку станом на час постановлення судом рішення не погашено (а.с. 6). Такі дії відповідачів свідчать про те, що користуючись усіма наданими їм житлово-комунальними послугами, вони неналежним чином та не у повному обсязі сплачують за їх споживання. Оскільки, відповідачі не виконують положень наведених нормативно-правових актів, у зв`язку з чим, мають заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог в цій частині. Натомість, позовні вимоги про стягнення інфляційних збитків в сумі 9 344 гривні 28 копійок, розміру 3 % річних в сумі 2 160 гривень 92 копійки та пені в сумі 877 гривень 90 копійок, задоволенню не підлягають як безпідставні та необґрунтовані. Зокрема, при обчисленні інфляційних збитків в сумі 9 344 гривні 28 копійок, розміру 3 % річних в сумі 2 160 гривень 92 копійки та пені в сумі 877 гривень 90 копійок, позивач використовував у математичних розрахунках загальну суму боргу в розмірі 23 986 гривень 42 копійки за період часу з 01.02.2016 року по 01.02.2019 року. Проте, слід звернути увагу на той факт, що розмір боргу в сумі 23 986 гривень 42 копійки виник саме 01.02.2019 року. Тобто, за весь період часу з 01.02.2016 року по 01.02.2019 року загальна сума боргу була меншою ніж 23 986 гривень 42 копійки. Отже, використання в арифметичних рівняннях та застосування до визначення суми інфляційних збитків, розміру 3 % річних і пені, суми боргу в розмірі 23 986 гривень 42 копійки (яка не існувала станом на таку дату розрахунку) - є помилковим і хибним. Як наслідок, це призвело до невірного обрахування позивачем суми інфляційних збитків, розміру 3 % річних і пені, оскільки за основу розрахунків було використано суму неіснуючу на період розрахунку суму боргу, яка значно перевищувала фактичну суму боргу за період до 01.02.2019 року. Таким чином, коли між сторонами не укладено договір про надання житлово-комунальних послуг та відповідачі не виконують положень наведених нормативно-правових актів, у зв`язку з чим, мають заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основної суми боргу. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню. Також, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідачів у рівних частках пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial