Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 23850 грн., посилаючись на те, що 24 липня 2015 року передав відповідачу грошові кошти для відновлення реєстраційної картки в розмірі 900 доларів США, що підтверджується розпискою. Але до теперішнього часу відповідач кошти йому не повернув. У судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав, у звязку з чим справу розглянуто в його відсутність на підставі наявних даних та доказів у заочному порядку. Суд, з'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав: Судом встановлено, що 24 липня 2015 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 900 у.е. на відновлення реєстраційної картки, що підтверджується розпискою [PERSON] про отримання вказаних коштів. Звертаючись до суду з дійсним позовом, позивач посилається на укладення між ним та відповідачем 24 липня 2015 року договору позики та обґрунтовує свої вимоги положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, які регулюють правовідносини за договором позики. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів. Проте як вбачається з розписки від 24 липня 2015 року, [PERSON] отримав від [PERSON] гроші на відновлення реєстраційної картки в розмірі 900 у.е.. Дана розписка про отримання грошових коштів не містить зобов'язання про їх повернення. Позивач у відповідності до вимог статей 10, 60 ЦПК України не надав суду доказів укладення між ним та відповідачем 24 липня 2015 року договору позики. Як встановлено з пояснень позивача, ним був придбаний автомобіль, відповідач обіцяв виготовити документи на автомобіль, для чого він передав відповідачу гроші в сумі 900 доларів США. Виходячи з наведеного, між сторонами виникли правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, які регулюються главою 83 ЦК України (ст. ст. 1212-1215), але з цих підстав позов позивачем не заявлявся. За таких обставин у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики необхідно відмовити.

Outcome: dismissed