Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити додатковий строк для прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] . 13.04.2013 року [PERSON] склав на ім`я позивача заповіт, у відповідності до якого заповідав йому земельну ділянку за кадастровим номером № 6523581000:05:019:0008 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Каховського району Херсонської області. 06 серпня 2020 року позивач звернувся до Каховської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, але йому було відмовлено, оскільки ним пропущено строк для прийняття спадщини. Вважає, що причини, у зв`язку із якими пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини, передбачений ст. 1270 ЦК України, є поважними, оскільки у нього було вилучено паспорт громадянина України, і лише після отримання тимчасового посвідчення за № [NUMBER] від 24.07.2020 року він зміг займатися прийняттям спадщини. Просить суд продовжити йому строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка у судовоиму засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву, який підтримав у судовому засіданні. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 4). 13.04.2013 року [PERSON] склав на ім`я позивача [PERSON] заповіт, у відповідності до якого заповідав йому земельну ділянку за кадастровим номером № 6523581000:05:019:0008 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Каховського району Херсонської області (а.с. 5). 06 серпня 2020 року позивач звернувся до Каховської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, але йому було відмовлено, оскільки ним пропущено строк для прийняття спадщини (а.с. 13). Згідно із\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами\~статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша\~статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої\~статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї. Статтею 1269 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до\~частини другої статті 1272 ЦК України\~ якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною третьою\~статті 1272 ЦК України\~передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах: від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298 св 18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). Звертаючись до\~суду з\~позовом,\~позивач зазначає,\~що йому\~стало відомо\~про смерть\~спадкодавця \~у перших\~числах квітня\~2020\~року,\~та через\~помилку,\~допущену працівниками\~Новотроїцького РВ\~УМВС України\~в Херсонській\~області у\~даті його\~народження,\~працівниками Управління державної міграційної служби України в Херсонській області було вилучено у нього паспорт громадянина України і видана довідка про вилучення паспорта України № 2 від 13.03.2019 року, а тимчасове посвідчення за № [NUMBER] було отримано ним лише 24.07.2020 року, у зв`язку з чим він вважає причину пропуску строку для подання заяви прийняття спадщини поважною, оскільки тільки після отримання тимчасового посвідчення він зміг займатися оформленням спадщини. Суд не може погодитися з доводами позивача щодо поважності причини пропуску строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Так, згідно з пунктами 3.3 - 3.5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. \~Якщо заява,\~на якій\~справжність підпису\~спадкоємця не\~засвідчена,\~надійшла поштою,\~вона приймається\~нотаріусом,\~заводиться спадкова\~справа,\~а спадкоємцю\~повідомляється про\~заведення спадкової\~справи та\~необхідність надіслати\~заяву,\~оформлену належним\~чином (справжність\~підпису на\~таких заявах\~має бути\~нотаріально засвідченою),\~або особисто\~прибути до\~нотаріуса за\~місцем відкриття\~спадщини. Відповідно до ст. 43\~Закону України «Про нотаріат» установлення особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії. Зі змісту п.3.6 глави 10 розділу ІІ вищевказаного Порядку вбачається, що не допускається приймати заяви про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяви про їх відкликання, лише якщо вони складені від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей. Інших заборон\~щодо прийняття\~нотаріусом заяв спадкоємців про прийняття спадщини чинне законодавство не містить. У судовому засіданні встановлено, й не заперечується представником позивача, що [PERSON] , будучи обізнаним про смерть спадкодавця та про наявність заповіту, у відведений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався ні особисто, ні поштою. Доказів наявності будь-яких перешкод у позивача для звернення до нотаріальної контори із вказаною заявою матеріали справи не містять, відтак посилання позивача на вилучення у нього паспорта громадянина України не може бути прийняте судом як об`єктивні та непереборні труднощі, з існуванням яких закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Отже, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивач в підтвердження поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали йому подати заяву про прийняття спадщини у визначений законодавством строк, а зазначені ним причини не визнаються судом поважними. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Outcome: dismissed