Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем по справі -[PERSON] розірвав шлюб 22 квітня 2014 року. Позивач телефонував відповідачу з проханням, щоб вона приїхала та знялася з реєстрації з будинкової книги, [PERSON] пообіцяла це зробити, але до цього часу своєї обіцянки так і не виконала. Відповідач більше чотирьох років тому виїхала до Молдови, пояснивши це тим, що не хоче проживати разом з позивачем. 15 вересня 2014 року позивач одружився з [PERSON], яку йому необхідно зареєструвати в будинку, але в сільській раді [PERSON] в реєстрації його дружини було відмовлено через те, що [PERSON] не знята з реєстрації. Будинок належить позивачу за заповітом після смерті його матері та батька. Просить виселити (зняти) з реєстрації [PERSON] і визнати за нею втрату права користування жилим будинком [ADDRESS]. До початку попереднього судового засідання позивач надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить справу розглянути без його участі. До початку попереднього судового засідання відповідач надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить справу розглянути без його участі. Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 липня 2000 року серія [NUMBER] житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці площею 1127 га. належить [PERSON]. Відповідно заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.04.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого 15 вересня 2014 року виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, [PERSON] 15 вересня 2014 року зареєстрував шлюб з [PERSON], актовий запис № 32. Згідно довідки квартальної Скуратової Л.О., підпис якої засвідчено секретарем виконкому Іларіонівської селищної ради, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] понад 4 років. Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Дніпропетровській області від 28.02.2015 року, [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Проте, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо зняття з реєстрації. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Отже, доводи позивача є законними та обґрунтованими, оскільки відповідач не проживає в його будинку без поважних причин понад один рік та його реєстрація на даний час є перешкодою для позивача у здійсненні ним права користування, володіння та розпорядження своїм майном. У зв'язку з цим позовна вимога про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS], підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги про зняття з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою громадянки [PERSON], яка народилась [INFO], то вона задоволенню не підлягає, оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial