Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Відділу державної виконавчої служби Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеської області про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що 21 листопада 2006 року між ПАБ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ОD21АК08340025, згідно умов якого [PERSON] надав [PERSON] кредит в розмірі 10 503, 00 дол. США на строк до 20 листопада 2009 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 21 листопада 2006 року уклали договір застави рухомого майна, відповідно до якого [PERSON] надав в заставу ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль марки ВАЗ, модель: 21140, 2006 року випуску, № кузова: ХТА21140064295388, державний номер [NUMBER]. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2012 року, що набрало чинності, було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмети застави, та в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором № ОD21АК08340025 від 21 листопада 2006 року суд звернув стягнення на предмет застави автомобіль марки ВАЗ, модель: 21140, 2006 року випуску, № кузова: ХТА21140064295388, державний номер [NUMBER], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Однак, ПАТ КБ «Приватбанк» не взмозі реалізувати предмет застави, з метою погашення заборгованості за кредитним договором та реалізувати своє майнове право, яке встановлено рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2012 року, оскільки заставний автомобіль не може бути знятий з реєстрації в органах ДАІ України через те, що на нього були накладені арешти постановами Відділу державної виконавчої служби Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеської області від 03 вересня 2008 року, від 03 квітня 2009 року, від 04 червня 2009 року; а також був оголошений розшук вказаного автомобіля постановою Відділу державної виконавчої служби Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеської області від 19 грудня 2014 року. Зазначені постанови про накладення арешту на автомобіль та оголошення його розшуку порушують майнові права ПАТ КБ «Приватбанк», тому позивач просить звільнити вищевказаний автомобіль з-під арештів. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] та представник Відділу державної виконавчої служби Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеської області у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України. Заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавали та про причини неявки суд не повідомляли. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідачів у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Судом встановлено, що 21 листопада 2006 року між ПАБ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ОD21АК08340025, згідно умов якого [PERSON] надав [PERSON] кредит в розмірі 10 503, 00 дол. США на строк до 20 листопада 2009 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 21 листопада 2006 року уклали договір застави рухомого майна, відповідно до якого [PERSON] надав в заставу ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль марки ВАЗ, модель: 21140, 2006 року випуску, № кузова: ХТА21140064295388, державний номер [NUMBER]. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2012 року, що набрало чинності, було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмети застави, та в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором № ОD21АК08340025 від 21 листопада 2006 року суд звернув стягнення на предмет застави автомобіль марки ВАЗ, модель: 21140, 2006 року випуску, № кузова: ХТА21140064295388, державний номер [NUMBER], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно із ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. ПАТ КБ «Приватбанк» не взмозі реалізувати предмет застави, з метою погашення заборгованості за кредитним договором та реалізувати своє майнове право, яке встановлено рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2012 року, оскільки заставний автомобіль не може бути знятий з реєстрації в органах ДАІ України через те, що на нього були накладені арешти постановами Відділу державної виконавчої служби Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеської області від 03 вересня 2008 року, від 03 квітня 2009 року, від 04 червня 2009 року; а також був оголошений розшук вказаного автомобіля постановою Відділу державної виконавчої служби Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеської області від 19 грудня 2014 року. Відповідно до ст. 585 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави. Виходячи зі змісту наведеної норми Закону, право на звернення до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту належить особі, яка вважає себе власником спірного майна. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, право застави у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло 21 листопада 2006 року, а вищевказані постанови Відділу державної виконавчої служби Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеської області про накладення арештів на вищевказаний автомобіль та оголошення його розшуку було винесено після укладення ПАТ КБ «Приватбанк» договору застави. Отже, державна виконавча служба не мала правових підстав для звернення стягнення на заставне майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Крім того, у судовому засіданні доведено, що позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з Відділу державної виконавчої служби Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеської області. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved