Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 28.03.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] безпідставно було вчинений виконавчий напис №2317 по стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в сумі 433013,57 грн. на підстави кредитного договору від 27.08.2007 року, укладеного між сторонами. Просить суд визнати виконавчий напис №2317 від 28.03.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що всі обставини справи зазначені у позові. Відповідач був повідомлений про час та місце слухання справи, але в судове засідання не зявився та не повідомив про причини неявки, у звязку з чим суд проводить заочний розгляд справи. Третя особа в судове засідання не зявились, повідомила про розгляд справи у її відсутності, в письмових поясненнях зазначила, що вважає вчинений нею виконавчий напис правомірним. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволеннюз таких підстав. Судом встановлено, що 28.03.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] безпідставно було вчинений виконавчий напис №2317 по стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в сумі 433013,57 грн. на підстави кредитного договору від 27.08.2007 року, укладеного між сторонами. Ці обставини підтверджуються вказаним виконавчим написом, кредитним договором від 27.08.2007 року, рішенням Індустріального районного суду м.Днапропетровська від 17.10.2016 року, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.11.2016 року, ухвалою Комінтернівського районого суду м.Харкова від 24.03.2015 року. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 \~\~ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Така правова позицій викладена у постановах Верховного Суду України від 11.03.2015 року у справі №6-141цс14, від 04.03.2015 року №6-27цс15. Таким чином, оскільки на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису в Індустріальному районному суді м.Днапропетровська та в Комінтернівському районому суді м.Харкова вже існували спори щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, суд вважає, що безспірність заборгованості боржника була відсутня, я тому оскаржуваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. При цьому доводи позивача про те, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а тому нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис ще і з цієї підстави, суд вважає безпідставним, виходячи з такого. Ч.1 ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивач не довів суду факту вчинення нотаріус оскаржуваного виконавчого напису поза межами зазначеного трьхрічного строку, оскільки ніяких доказів, якіб підтверджували цю обставину, суду не надав. На підставі викладеного,

Outcome: approved