Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив на підставі ст.388 ЦК України витребувати майно з чужого незаконного володіння у [PERSON], а саме : -нежитлову будівлю (літ. А), загальною площею 964,9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 877759380000, що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26.09.2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мазуренком С.В., зареєстровано за №597; - нежитлову будівлю (літ. А), загальною площею 1076,96 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 877980380000. В судовому засіданні представники позивача позовні підтримали повністю з підстав, викладених в ньому. Пояснили, що позивач придбав майно на законних підставах, сплатив за нього кошти, є добросовісним набувачем, і поза його волею воно вибуло з його володіння, право власності вже перереєстровано на інших осіб. На даний час приміщеннями перешкоджають користуватись та кошти не повертають. Тому вони також звернулись до правоохоронних органів про скоєння злочину , їх заява внесена до ЄРДР. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник 3-ї особи Київської місцевої прокуратури №7 заперечувала проти позову, надала письмові заперечення. В обґрунтування заперечень посилалась на те, що в ході досудового розслідування встановлено факт незаконного вибуття з державної власності об'єктів нерухомого майна, яке закріплене за Міністерством освіти і науки України та перебуває у сфері управління і закріплено на праві господарського відання за Національним авіаційним університетом. Проте, доказів на підтвердження зареєстрованого права державної власності цих об'єктів не надала, оскільки така форма власності не зареєстрована за МОН України. З витягу з Єдиного реєстру об'єктів державної власності щодо державного майна ( а.с. 177, 178) , який надала прокурор на підтвердження заперечень, вбачається, що назва приміщень рахується як «гуртожитки» лише з 01.10.2016р., тоді як [PERSON] набув їх у приватну власність ще у 2006році, тобто пройшло 10 років. Вислухавши сторони, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивач 20.09.2016 р. набув право власності на вищевказані дві нежитлові будівлі та зареєстрував право власності. Позивач придбав дві спірні будівлі на підставі договорів купівлі-продажу від 20.09.2016р.за грошові кошти 12 401 245,00 грн. тобто на платній основі, правочин завірений нотаріально, та відповідно до актів приймання-передачі позивач отримав спірне майно. Дане майно вибуло з володіння власника незаконним шляхом на підставі підробленого судового рішення. Так, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2016 р. затверджено мирову угоду, згідно якої припинено право власності ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Параллакс» на дане нерухоме майно. Тоді як справа №752/6527/16-ц в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва ніколи не перебувала, ухвала суду від 21.09.2016 р. не постановлялась. 26.09.2016 р. проведено державну реєстрацію припинення права приватної власності [PERSON] та виникнення права приватної власності [PERSON] на нежитлові будівлі (літ. А) по [ADDRESS] Це стало підставою для звернення з даним позовом до суду, оскільки на даний час відповідач [PERSON] є власником нежитлових будівель. З матеріалів справи також вбачається, а саме з копій договорів купівлі-продажу від 17.03.2016р. ( а.с.180-183), що [PERSON] набув право власності на спірні об'єкти на підставі Свідоцтв про право власності від 27.01.2006р серії [NUMBER] та [NUMBER] , виданих ГУ комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації). В подальшому [PERSON] продав спірні будівлі 17.03.2016р. [PERSON], той продав 20.09.2016р. ТОВ «ПАРАЛЛАКС», а у ТОВ «ПАРАЛЛАКС» це майно вибуло на підставі підробного рішення суду - ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 21.09.2016р.( а.с.110-112) до [PERSON], а [PERSON] продав їх 26.09.2016р.[PERSON] Останній власник майна - [PERSON] В мережі Інтернет 26.09.2016р. з'явилось оголошення про продаж Агентсвом нерухомості «Ваш успіх» за №2017209 про продаж двох окремих будівель по [ADDRESS], тоді позивач і дізнався про порушення свого права. В силу положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п.12 Порядку державної реєстрації речових рав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженгог Постановою КМУ від 25.08.2016р №1127 розгляд заяв та документів, поданих для державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором, в тому числі нотаріусом, який встановлює, зокрема, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. В даному випадку записи про проведену державну реєстрацію проведені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. 24.09.2016р за № 16577398 та за № 16578815 відповідно до кожної будівлі. Вочевидь, що приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. не перевірив подану [PERSON] ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва та не звернув уваги про відсутність ухвали в ЄДРС, тобто не перевірив права [PERSON] на нерухоме майно. Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати ( добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, в тому числі, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно ст.330, 334 ЦК України право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації на таке майно, якщо відповідно до ст.388 ЦК України воно не може бути витребувано в нього. Слід зазначити, що реституція виникає виключно на підставі недійсного договору, вимога може бути пред»явлена лише стороні правочину. А в даному позові позивач заявляє вимоги до останнього набувача майна про повернення майна. Тобто, в даному випадку заявлений віндикаційний позов. Нерухомість вибула з володіння власника, а тому як спосіб захисту прав необхідно поновити реєстрацію права власності. Отже, позивачем обрано правильний спосіб захисту щодо поновлення свого права власності. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.112009р. не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину шляхом подання вендикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК. Така правова позиція міститься у Постанові ВСУ №6-67цс14 від 25.06.2014р., якщо позивач вимагає повернення майна, відчуженого третіми особами за договором, учасником якого він не був, належним способом захисту є витребування майна від нинішнього його володільця шляхом віндикації. Враховуючи те, що у позивача як у добросовісного власника (а інші попередні правочини не визнані недійсними) нерухомість вибула з володіння , а тому як спосіб захисту прав необхідно поновити реєстрацію права власності. Отже, позивачем обрано правильний спосіб захисту щодо поновлення свого права власності. При цьому суд вважає правильним скасувати запис про державну реєстрацію цих будівель, проведений нотаріусом, за [PERSON]та [PERSON], та відновити державну реєстрацію права вланості позивача, а не припинити право влансності за [PERSON] та [PERSON], як зазначає позивач. Крім того, вимоги відновити дію рішення приватного нотаріуса Єременко Л.О. та приватного нотаріуса Мазуренка С.В. не грунтуються на вимогах чинного законодавства, також є передчасними, тому задоволенню не підлягають. Задовольняючи позовні вимоги по суті, суд у відповідності до ст.88 ЦПК України стягує понесені судові витрати на користь позивача з відповідачів по 93009,34 грн. з кожного. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги доведені та підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial