Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 17 лютого 2007 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 357. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 2007 року. Неповнолітніх дітей у шлюбі немає. Однак, сімейне життя у них не склалось. Між ними втрачено почуття любові та поваги, протягом тривалого часу вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Зазначає, що сім`я розпалася остаточно, примирення неможливе, тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій позов підтримав. Просить справу розглядати у його відсутності та позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позов визнала та просить такий задоволити. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 17 лютого 2007 року зареєстрували шлюб у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 357, проте, міцної сім`ї не створили. Внаслідок непорозумінь, які виникали в сім`ї, сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Непорозуміння в сім`ї носять постійний характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сім`я існувати не може, між сторонами втрачено, а примирення неможливе. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу, який існує формально, суперечитиме інтересам сторін, а тому його слід розірвати. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 908 грн., згідно з квитанції № 54402695 від 19 лютого 2021 року. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 454 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти іншу частину сплачених позивачем при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 454 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 24, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved