Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 28 вересня 2011 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 444/1-11, відповідно до якого Банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) у сумі 263 884, 00 грн. строком до 27 вересня 2016 року зі сплатою 15 % річних за користування коштами. Також позивач зазначає, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 28 вересня 2011 року ПАТ АБ «Порто-Франко» уклав з [PERSON] договір поруки №28-07-2011/2, згідно умов якого остання зобов'язалась відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] Однак, у зв'язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 20 серпня 2015 року складає 50 458, 24 грн., та складається з: загальної заборгованості за кредитом у розмірі 42 341, 50 грн.; загальної заборгованості за відсотками у розмірі 340, 16 грн.; комісії у розмірі 7 776, 58 грн. Представник ПАТ АБ «Порто-Франко» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавали та про причини неявки суд не повідомляли. До суду надійшли заперечення [PERSON] проти позовних вимог ПАТ АБ «Порто-Франко», в яких зазначено, що Банк безпідставно вимагає дострокове стягнення кредиту, оскільки [PERSON] не порушує умови договору та своєчасно вносить платежі за кредитом. Тому, на її думку, сума яка стягується Банком, є тілом кредиту, який повинен бути повністю повернутий в строк до 27 вересня 2016 року. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. До суду повернулись рекомендовані повідомлення форми Ф-119 про вручення судових повісток відповідачам. Тому, згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається, що судові виклики на 05 листопада 2015 року відповідачам вручені належним чином. У зв'язку з цим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, та зі згоди представника позивача, провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 28 вересня 2011 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 444/1-11, відповідно до якого Банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) у сумі 263 884, 00 грн. строком до 27 вересня 2016 року зі сплатою 15 % річних за користування коштами. Відповідно до п. 3.2 договору проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості по кредиту, щомісячно в останній робочий день місяця, за період з першого числа (з дня видачі кредиту в перший місяць нарахування) по останнє число цього місяця, а також в день повного погашення кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом в даному місяці. Відповідно до п. п. 4.2.4-4.2.6 кредитного договору [PERSON] зобов'язався забезпечити своєчасне повернення Банку всієї суми кредиту, сплату відсотків за користування кредитом, комісії, неустойки в розмірах, строки та на умовах, визначених договором. Згідно п. 4.2.8 кредитного договору у разі зміни офіційного курсу НБУ національної валюти України до долару США на дату коректування курсу, в сторону збільшення більш ніж на 1% в порівнянні з офіційним курсом НБУ національної валюти України до долару США на дату видачу кредиту, позичальник оплачує Банку комісію за кредитне обслуговування. Банк має право достроково стягнути кредит та нараховані відсотки та/або достроково пред'явити вимоги до договору забезпечення, у разі невиконання та/або неналежне виконання позичальником будь-якого з умов договору (п. п. 5.1.2, 4.2.12). Також судом встановлено, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 28 вересня 2011 року ПАТ АБ «Порто-Франко» уклав з [PERSON] договір поруки №28-07-2011/2, згідно умов якого остання зобов'язалась відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] У зв'язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 20 серпня 2015 року складає 50 458, 24 грн., та складається з: загальної заборгованості за кредитом у розмірі 42 341, 50 грн.; загальної заборгованості за відсотками у розмірі 340, 16 грн.; комісії у розмірі 7 776, 58 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Вищевикладене спростовує твердження [PERSON] про безпідставність дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки, як вбачається з розрахунків заборгованості, у [PERSON] виникла прострочка по сплаті відсотків та комісії. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений віл сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідачів підлягає до стягнення в дохід держави в рівних частках сума судового збору у розмірі 504, 58 грн. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved