Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що він є власником автомобілю BMWE90/318, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію АХС № 002212 від 09.09.2006 року. 30.01.2014 року він дізнався, що на його автомобіль накладено арешт відповідно до постанови Червонозаводського ВДВС ХМУЮ № 937503 від 14.10.2008 року. На його письмовий запит до відповідача щодо здійснення виконавчих дій за виконавчим провадженням в рамках якого було накладено арешт, він отримав відповідь про те, що зазначене виконавче провадження знищено. Посилаючись на вказані обставини, на положення ЗУ «Про виконавче провадження», зазначає, існування арешту на його автомобіль за виконавчим провадженням яке на даний час є закінченим порушує його права як власника в зв'язку з чим просить зняти арешт з автомобілю BMWE90/318, реєстраційний номер [NUMBER] накладений постановою 279/4 від 14.10.2008 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач та представник третьої особи також в судове засідання не з'явились, заяв про відкладання слухання справи, а також заяв в порядку ч.3 статті 36 ЦПК України до суду не надавали. За таких обставин, суд вважає за можливе, з метою дотримання розумних строків розгляду справи (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року), розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами в заочному порядку. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом достовірно встановлено, що відповідно до копії постанови Червонозаводського ВДВС ХМУЮ від 14.10.2008 року № 937503, державним виконавцем Малихіним О.О. за виконавчим провадженням відкритим на підставі виконавчого листа № 2-1286, було накладено арешт на автотранспортні засоби, що належать позивачу. Як вбачається з копії відповіді Червонозаводського ВДВС ХМУЮ від 15.01.2014 року № 13/626, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листаЧервонозаводського районного суду міста Харкова від 17.09.2008 року № 2-1286 відповідно до акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 22.01.2013 року знищено. Згідно копії листа відповідача від 20.10.2014 року та копії постанови Червонозаводського ВДВС ХМУЮ від 31.07.2009 року, виконавчий лист № 2-1286/08 виданий Червонозаводським районним судом міста Харкова 17.09.2008 року повернуто стягувану, станом на 20.10.2014 року згідно даних автоматизованої системи Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавчі документи де боржником є [PERSON] на виконанні у відповідача не перебувають. Відповідно до положень статті 30 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме, зокрема до поверненнявиконавчого документа стягувачу. Статтею 50 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майноборжника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Таким чином судом встановлено, що виконавче провадження за виконавчим листом № 2- 1286/08 завершено і підстав для арешту автомобілю позивача накладеного в рамках зазначено вище виконавчого провадження не має. На підставі викладено, за для дотримання прав позивача щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved