Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом виключення майна з під арешту, посилаючись на те, що є власником 1/5 частини житлового будинку з господарчими побудовами, що складає квартиру №3, загальною площею 89,9 кв.м., житловою площею 67,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Правди, будинок №61. Після укладання правочину про перехід права власності до неї, останній вчасно не зареєструвала у КП ДОР «КБТІ», так як знаходилась за межами міста. Звернувшись у 2015 році до Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у так як у ході розгляду заяви було встановлено наявність чинного запису про обтяження на об'єкт нерухомого майна щодо якого було подано заяву із зазначенням даних іншої особи як власника. Вважає, що арешт жодним чином не відносить до її частини нерухомого майна, а від так повинен бути знятий. Арешт унеможливлює проведення реєстрації права власності У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву у якій проти позову не заперечував, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі та ухвалити рішення по справі. Представник відповідача ПАТ «Криворіжгаз» у судове засіданні заперечував проти проти зняття арешту з усього житлового будинку, пояснивши, що у іншого співвласника, який володіє лише іншою частиною майна та через якого і був накладений арешт, є борги перед підприємством, які не погашені на момент розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. [PERSON] (дівоче прізвище Бурба), отримала у дар 1/5 частину житлового будинку з господарчими побудовами, що складає квартиру №3, загальною площею 89,9 кв.м., житловою площею 67,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Правди, будинок №61. Обставина підтверджується договором дарування від 31.05.2012 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №462. Відповідно до ст. 182 ЦК право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. На той час реєстрацію прав на нерухомість здійснювало КП ДОР «КБТІ». Позивач з обєктивних причин, через власну відсутність, не зареєструвала право власності відразу ж після укладання правочину. Звернувшись у 2015 році до Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції, під №19137859 від 06 лютого 2015 року позивач отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Державний реєстратор встановив, що заяву про державну реєстрацію прав пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень встановлених щодо цього майна. У ході розгляду заяви було встановлено наявність чинного запису про обтяження на об'єкт нерухомого майна щодо якого було подано заяву із зазначенням даних іншої особи як власника. Обтяження: арешт нерухомого майна. Це унеможливлює проведення реєстрації права власності за позивачем. Арешт був накладений Центрально-Міським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції. На запит суду була отримана відповідь, що дійсно існує арешт нерухомого майна на підставі постанови АА997523 від 11.07.2005 року (зареєстровано 01.08.2005 року за №2244615) щодо [PERSON]. Відповідач [PERSON] є лише співвласником нерухомого майна (власник іншої квартири, 1/5 частини від будинку) по вул. Правди, будинок №61. В рамках виконавчого провадження [PERSON] - божник, а стягувач ПАТ «Криворіжгаз». Належна позивачу частина житлового будинку жодного відношення до [PERSON] та боргів немає і тому суд приходить до висновку, що арешт на частину позивача не повинен був взагалі накладатися. Зняти арешт з 1/5 частини житлового будинку з господарчими побудовами позивача, що складає квартиру №3, відділ ДВС немає можливості, так як виконавче провадження знищено відповідно до п. 9.9. Інструкції про порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби, що також підтверджується відповіддю з відділу ДВС. Відповідно до розяснень, які викладені у постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року під №6 та постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 р. (із змінами і доповненнями) визначається, що належними відповідачами у справах за позовами про звільнення майна з під арешту є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках особа, котрій передано майно, якщо воно було реалізоване. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися з позовом про зняття арешту з майна. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. За наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого остання позбавлена змогу в повному обсязі користуватися, володіти та розпоряджатися належним майном на власний розсуд.

Outcome: partial