Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зняти арешт та заборону відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] . накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 1204-7 від 02.06.2005 року виданою Державною виконавчою службою Червоноградського МУЮ. На обґрунтування позову послався на те, що він є власником ⅕ частки цієї квартири. У січні 2020 року він звернувся до нотаріуса з метою відчуження частки цієї квартири. Нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та роз`яснено, що на вказану квартиру було накладено арешт постановою 1204-7 від 02.06.2005 року виданою Державною виконавчою службою Червоноградського МУЮ. Звернувшись до відповідача йому повідомили, що арешт було накладено при виконанні постанови Червоноградського міського суду Львівської області від 21.08.2004 року про стягнення із [PERSON] на користь держави штрафу у розмірі 80 грн., а матеріали цього виконавчого провадження знищено у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання. Матеріали справи про притягнення [PERSON] було знищено згідно акта №12 від 02.04.2019 року. Таким чином неможливо ідентифікувати особу, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності. Вважає, що арешт накладено на його майно помилково, оскільки його прізвище ім`я та по батькові ідентичні даним особи відносно якої здійснювалося виконавче провадження. Безпідставність накладення арешту підтверджується тим, що на момент винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП йому було лише 8 років. 06.02.2020 року позовну заяву залишено без руху. 11.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Представник позивача подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує. Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Позивач є власником квартири 1/5 частки квартири, що за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва на право власності на квартиру від 03.09.1997 року. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 1204-7 від 02.06.2005 року виданою державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Червоноградського МУЮ при примусовому виконанні постанови 3-415 виданої 21.08.2004 року Червоноградським міським судом про стягнення із [PERSON] на користь держави 80 грн. штрафу, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , а саме: ⅕ частки квартири, що за адресою: [ADDRESS] . Зазначене також підтверджується Інформацією з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Державного реєстру\~іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~суб`єктавід 20.01.2020 року №196927706. Згідно із довідкою Червоноградського міського суду Львівської області від 22.01.2020 року №3-415/04 справа про адміністративне правопорушення №3-415/04 знищена, згідно обліково статистичної картки на справу про адміністративне правопорушення №3-415/04 [PERSON] , 1980 р.н., було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП та накладено штраф у розмірі 80 грн. Відповідно до відповіді відповідача від 29.01.2020 року №3508/15.11.-60/1147, адресованої позивачу, відсутні дані щодо перебування на примусовому виконанні виконавчих проваджень щодо виконання виконавчого документа №3-415 від 21.08.2004 року, а питання про зняття арешту з майна може бути вирішено за рішенням суду. Позивач народився [INFO] , що підтверджується копією його паспорта Серії [NUMBER] . Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Згідно із ч.1, 2 ст. 56 Закону України Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.1 ст.59 цього Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Нормою статті 41\~Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи наведене, беручи до уваги, те, що позивач не був учасником справи та виконавчого провадження, в ході виконання якого накладено вищевказане обтяження, оскільки на момент винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП йому було лише 8 років, що свідчить про помилковість накладення оспорюваного арешту, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 840, 80 грн. судового збору.

Outcome: approved