Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON],44 грн. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу та судові витрати. Свій позов обґрунтовував тим, що 24.12.2014 року між акціонерним товариством «Страхова група «Ю.БІ.АЙ»», яке 04.04.2017 року загальними зборами акціонерів перейменовано на приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП»», та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом № АІ/3576327, згідно якого застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 21013», д.н.з. [NUMBER]. 17.10.2015 року в смт. Крижопіль по вул. Карла Маркса відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 21013», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортним засобом «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 09.11.2015 року [PERSON] визнано винним у настанні ДТП, та відповідно і у пошкодженні транспортного засобу «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER]. Крім того, за матеріалами адміністративної справи встановлено, що водій [PERSON] під час керування транспортним засобом керував перебував в стані алкогольного сп'яніння та на місці ДТП відмовився від проходження перевірки на стан сп'яніння. 24.11.2015 року на підставі укладеного договору обов'язкового страхування позивачем виплачено власнику транспортного засобу «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] належне страхове відшкодування в розмірі 8017,44 грн. 23.03.2016 року [PERSON] було направлено лист щодо добровільного погашення в порядку регресу понесених матеріальних збитків. Однак, від відповідача на рахунок АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» коштів не поступало. Від представника позивача надійшла до суду заява, в якій просив розглянути призначене судове засідання у його відсутності, також зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи проведено у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. Суд, всебічно та повноцінно дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2014 року між акціонерним товариством «Страхова група «Ю.БІ.АЙ»» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом № АІ/3576327,строк дії якого з 24.12.2014 року до 23.12.2015 рок,у згідно якого застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 21013», д.н.з. [NUMBER]. 17.10.2015 року в смт. Крижопіль по вул. Карла Маркса відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 21013», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортним засобом «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] по факту вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 09.11.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 130 ч. 2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 (два) роки (а.с. 14). Страховим актом № 405-455/15 від 27.11.2015 року подія ДТП кваліфікована як страховий випадок та визначено, що відшкодуванню потерпілому підлягає сума 8017,44 грн. (а.с. 9). На підставі письмової заяви на виплату страхового відшкодування [PERSON] від 24.11.2015 року, платіжним дорученням № 4021 від 27.11.2015 року ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» перераховано страхове відшкодування згідно акту № 405-455/15 від 27.11.2015 року на п/р [PERSON] в АБ «Укргазбанк» в сумі 8017,44 грн. (а.с. 7). 28.03.2016 за вих. № 362 приватним акціонерним товариством «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» [PERSON] було направлено лист щодо добровільного погашення в порядку регресу понесені матеріальні збитки в розмірі 8017,44 грн. Положеннями п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІУ від 01.07.2004 року, визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Так, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред'явлення регресної вимоги передбачене, зокрема,Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. Разом з тим згідно з підпунктом ґ підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону встановлено, що учасники ДТП зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання ДТП. Якщо ці особи з поважних причин не могли виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально. Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов'язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов'язанні. У справі, що переглядається, спір виник між страховою компанією та водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля та договором добровільного відшкодування шкоди, а саме щодо застосування до таких правовідносин положень статті 1191 ЦК України, статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивачем 28.03.2016 року було направлено на адресу відповідача листа-вимогу № 362 про добровільне відшкодування збитків в порядку регресу пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, на яке останній не відреагував. На підставі наведеного, вважаючи доведеним наявність у позивача права на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу, на період розгляду справи відповідачем шкода не відшкодована, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 1600,00 грн. в рахунок компенсації сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved