Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, з урахуванням уточнення, в якій просив суд визнати за ним частку у спільній сумісній власності в розмірі 38/300 квартири [ADDRESS]). Визначити за [PERSON] частку у спільній сумісній власності в розмірі 38/300 квартири [ADDRESS]) йому та відповідачу по справі [PERSON] Позивач та представник позивача надали заяву про слухання справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, про що свідчать повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи. В зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача, представника позивача, суд постановляє заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Позивачу [PERSON] згідно свідоцтва про спадщину за законом на праві приватної спільної часткової власності, належить 224/300 частки квартири [ADDRESS]). Вказане підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.07.2014 р. (а.с. 8) та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10). Згідно довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] на праві свідоцтва про право на спадщину за законом належить 224/300 частки квартири [ADDRESS]), які належали померлій [PERSON], а також по 38/100 [PERSON] та відповідачу по справі [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.02.2005 р. р.[NUMBER] видане ВПЖФ УКМтаП (а.с. 19) Відповідно до положень ст.ст.368,370 ЦК України передбачається, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ в натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом, або рішенням суду ( 2.ст.372 ЦК України). Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення /встановлення/ розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.(ч.3ст. 372 ЦК України). Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що оскільки квартира [ADDRESS]) перебуває у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], частка кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівною тобто по 38/300 частці кожному, крім 224/300 частини що належать [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності, після померлої [PERSON], а тому позов підлягає частковому задоволенню, а саме у частині визнання за [PERSON] 38/300 частки у праві спільної часткової власності. Щодо решти позовних вимог, то такі задоволенню не підлягають, оскільки [PERSON] не звертався до суду із зустрічним позовам про визначення за ним частки у праві спільної сумісної власності, а відтак, беручи до уваги принцип диспозитивності у цивільному процесі, який передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, то суд приходить до висновку, що правових підстав для задоволення позову в цій частині немає. На підставі викладеного,

Outcome: partial