Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], нотаріально посвідчений 03.09.2015 року приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Трошиною С.А., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що між ФГ Темченка Миколи Омеляновича та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,12 га., зареєстрований у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі 05.03.2012 року за [NUMBER] зі строком дії на 15 років, який рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 23.07.2015 року (провадження №22-ц/781/1728/15) визнано недійсним. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2015 року зупинено виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 23.07.2015 року до закінчення касаційного провадження. 17.08.2015 року право оренди земельної ділянки за договором оренди землі від 27.09.2011 року, орендарем за яким є фермерське господарство Темченка Миколи Омеляновича, припинено на підставі рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 23.07.2015 року №22-ц/781/1728/15, та 03 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) щодо вищевказаної земельної ділянки на 200 років. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2016 року рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 23.07.2015 року скасовано, а рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року залишено в силі. Вважає, що спірним договором порушується право позивача на оренду земельної ділянки, щодо якої укладено спірний договір, та самостійного господарювання на ній, а [PERSON] не може одночасно за різними договорами надавати в користування одну і ту ж земельну ділянку різним особам, інтереси яких щодо її використання суперечать один одному. Крім того, спірний договір укладено в той час, коли виконання рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 23.07.2015 року було зупинено до закінчення касаційного провадження. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі (а.с.148). Відповідач [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, яка в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила (а.с.147). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.143), який в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки [NUMBER] площею 5,12 га переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Свердлівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданого Головою Свердлівської сільської ради народних депутатів 19 грудня 2001 року (а.с.87), на заміну якого видано свідоцтво про право власності від 22.12.2014 року за яким площа земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] складає 5,119 га (а.с.99). Між [PERSON] та ФГ Темченка Миколи Омеляновича укладений договір оренди землі від 27 вересня 2011 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 05.03.2012 року за № [NUMBER] (а.с.7, 107). Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 23.07.2015 року (провадження №22-ц/781/1728/15) визнано недійсним договір оренди від 27 вересня 2011 року земельної ділянки, площею 5,12 га розташованої на території Свердлівської сільської ради, укладений між [PERSON] та фермерським господарством Темченка Миколи Омеляновича та зареєстрований у відділі Держкомзему Бобринецького району 05.03.2012 року за № [NUMBER] (а.с. 10, 117). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2015 року зупинено виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 23.07.2015 року до закінчення касаційного провадження (а.с.11). 17.08.2015 року право оренди земельної ділянки за договором оренди землі від 27.09.2011 року, орендарем за яким є фермерське господарство Темченка Миколи Омеляновича, припинено на підставі рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 23.07.2015 року №22-ц/781/1728/15, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №42667635 сформованого 21.08.2015 року Реєстраційною службою Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області (а.с.124). 03 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) щодо вищевказаної земельної ділянки на 200 років (а.с.134-135), про що в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 03.09.2015 року здійснено державну реєстрацію (а.с.137). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2016 року рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 23.07.2015 року скасовано, а рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року залишено в силі (а.с.12-14). Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст. 12 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі (ч.1 ст. 95 ЗК України). Відповідно до п.3 ч.1 ст. 395 ЦК України право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) є речовими правами на чуже майно. Згідно ч.1 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (далі - землекористувач). Землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в повному обсязі, відповідно до договору (ч.1 ст.410 ЦК України). Отже, спірний договір порушує право позивача (фермерського господарством Темченка Миколи Омеляновича) на користування земельною ділянкою відповідно до договору оренди землі від 27 вересня 2011 року, укладеного між [PERSON] та фермерським господарством Темченка Миколи Омеляновича. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями. Частиною 1 статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно п. «в» ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною. Таким чином, оскільки рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 23.07.2015 року (провадження №22-ц/781/1728/15), яким визнано недійсним договір оренди від 27 вересня 2011 року земельної ділянки, площею 5,12 га розташованої на території Свердлівської сільської ради, укладений між [PERSON] та фермерським господарством Темченка Миколи Омеляновича та зареєстрований у відділі Держкомзему Бобринецького району 05.03.2012 року за № [NUMBER], скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2016 року, суд приходить до висновку, що вказаний договір оренди землі від 27 вересня 2011 року, укладений між [PERSON] та ФГ Темченка Миколи Омеляновича, зареєстрований у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі 05.03.2012 року за № [NUMBER], є чинним, підстава для припинення права оренди земельної ділянки відпала, а отже, договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 03 вересня 2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], всупереч положенням договору оренди земельної ділянки від 27 вересня 2011 року, вимог ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2015 року, якою зупинено виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 23.07.2015 року до закінчення касаційного провадження та вимог вищевказаних положень законів України, а тому вимоги позову про визнання його недійсним підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню. З огляду на вищевикладене та

Outcome: approved