Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 7899 грн. позики, що за офіційним курсом НБУ складає 300 доларів США. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 12 жовтня 2016 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] отримала 300 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складало 7860 грн. Позику відповідач зобовязувалася повернути до 12 листопада 2016 року, однак, після спливу строку повернення коштів відмовляється виконати грошове зобовязання. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та з аналогічних підстав. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв про розгляд справи у її відсутності від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст.224 ЦПК України за згодою позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обгрунтованими. Суд встановив, що 12 жовтня 2016 року між сторонами було укладено договір позики. Відповідно до п.1 договору [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у власність 300 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 7950 грн. На виконання умов вказаного договору позивач передав відповідачу кошти в сумі 300 доларів США безпосередньо в момент підписання договору позики, що підтверджується п.1 договору. Згідно із п.2 договору позики відповідач зобовязувалася повернути позику в строк до 12 листопада 2016 року в сумі 300 доларів США або в національній валюті України відповідно до курсу НБУ на день повернення позики. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Згідно із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Всупереч умовам договору позики та наведеним нормам закону відповідач свої зобовязання за договором позики не виконала та грошові кошти позивачу не повернула. Станом на момент звернення позивача до суду заборгованість відповідача за договором позики становить 7899 грн., що за офіційним курсом Національного банку України на 19 грудня 2016 року складає 300 доларів США. Доказів на спростування заявлених позивачем вимог, як передбачено ст.10, 60 ЦПК України, відповідач суду не подала. Матеріали справи також не містять підтвердження повернення відповідачем коштів за договором позики у визначений ним строк. Оскільки відповідач порушила зобовязання, встановлені договором позики, доказів своєчасного та належного виконання умов договору не надала, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості. За правилами ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведенного та

Outcome: approved