overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить змінимти розмір стягуваних з нього аліментів, а саме звільнити його від сплати аліментів на користь відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] за рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 13.07.2015 року та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 700 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до його повноліття, тобто 26.04.2015 року. Зважаючи на те, що необхідно значний час для викладення повного рішення, повязанного з обґрунтуванням доводів сторін, суд вважає за необхідним проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30 вересня 2011 року та стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що з [PERSON] перебував в шлюбних відносинах. Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 01 березня 2010 року шлюб між ними було розірвано. Під час перебування в шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з батьком. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 30 вересня 2011 року присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки, [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісяця, починаючи з 01 вересня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку з 01 січня 2018 року становить 1860 гривень, мінімальна сума стягуваних аліментів складає 930 гривень, відповідно до ч.2 ст.182 СК України. Проте, з відповідача стягуються аліменти в меншому розмірі, а ніж це передбачено законом. Просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання дочки та встановить розмір аліментів в розмірі 3000 гривень з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і продовжувати до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач просить розгляд справи провести без її участі, у порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилася, причин своєї неявки суду не повідомила.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів у сторону зменшення та зміни способу стягнення та стягнути з нього аліменти на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, але не менше 25 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 15.04.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала частково, погодилася на заміну способу стягнення аліментів та встановлення їх розміру в 1000 грн.. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 25.11.2015 р. з позивача були стягнуті аліменти на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2015 р. і до повноліття дитини. За виконавчим листом від 25.11.2015 р. по справі №415/672/15-ц, який видано на підставі вищевказаного рішення Лисичанського міського суду, який знаходиться на виконанні Генічеського РВ ДВС ГТУЮ в Херсонський області, щомісячно стягуються аліменти у розмірі 1288 грн. за останній рік. Шлюбні відносини з відповідачкою припинені та з 2009 року позивач перебуває у цивільному шлюбі з [PERSON] Від цього шлюбу у них є спільні неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Розмір аліментів, який на теперішній час стягуються з позивача, приводить його в скрутне матеріальне становище, оскільки на його утриманні перебувають ще двоє неповнолітніх дітей та одна з яких - донька [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства та потребує посиленого догляду та додаткових витрат на її утримання, у зв'язку з постійними витратами на лікування. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом із цим, згідно абз.2 ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей у віці від 06-ти до 18-ти років з 01 січня 2019 р. встановлений у розмірі 2027 грн. Таким чином, розмір аліментів, зменшення до якого просить позивач, є очевидно таким, що порушує права малолітньої дитини на належне утримання з боку позивача. Тому суд задовольняє позов частково та визначає розмір аліментів, що підлягає стягненню на користь відповідачки в 1000 грн., проти чого вона не заперечує. Суд вважає надані позивачем докази для зменшення аліментів достатніми та переконливими. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з автомобіля марки ВАЗ 21093, 2006 р.в., кузов 6 [NUMBER] , хетчбек, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований РЕВ м.Стаханова 23.09.2006, який накладено за постановою від 02.03.2013 у виконавчому провадженні №38130349 відкритого відносно боржника [PERSON] , постановами державного виконавця Стахановського МУЮ про арешт майна боржника від 21.06.2012 та 27.07.2012. Позивач в судове засідання не з`явився, позовні вимоги підтримав, справу просив розглядати за його відсутності, про що надав відповідну письмову заяву. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, справу просила розглядати за її відсутності, про що надала письмову заяву. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 19 квітня 2012 р. позивач купив у [PERSON] автомобіль ВАЗ 21093, 2006 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого РЕВ МРВ м. Стаханова, 23.09.2006 належав [PERSON] , що встановлено рішенням Стахановського міського суду Луганської області від 10.07.2013 р. про визнання договору купівлі-продажу дійсним та права власності позивача на вказаний автомобіль (а.с.6-8). Відповідно до ст.334 ч.1 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивач отримав прао власності в момент укладення договору купівлі-продажу та передання йому автомобілю, тобто 19 квітня 2012 р. Постановою державного виконавця від 21 червня 2012 р. на належний позивачу автомобіль накладено арешт, як на майно [PERSON] .. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч.\~1,\~2,\~5\~ст.\~59\~ЗУ «Про\~виконавче провадження»,\~особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту. У\~разі набрання\~законної сили\~судовим рішенням\~про зняття\~арешту з\~майна боржника\~арешт з\~такого майна\~знімається згідно\~з постановою\~виконавця не\~пізніше наступного\~дня,\~коли йому\~стало відомо\~про такі\~обставини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Оскільки на момент накладення арешту на майно боржника [PERSON] право власності на автомобіль набув позивач, позов підлягає задоволенню, а надані докази є достатніми та переконливими. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з квартири №121 в будинку №1 по бул.30 років Перемоги в м.Мелітополі, накладений постановою державного виконавця відділу ДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області [PERSON] від 10 січня 2011 року. В судове засідання позивачка не зявилася, від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує повністю. Представник відповідача ТОВ «МТМ» в судове засідання також не зявився, однак, від нього надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, оскільки заборгованість у [PERSON] перед ТОВ «МТМ» відсутня, тому не заперечує проти скасування арешту. Представник Мелітопольського МВДВС ГТУЮ в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна під реєстраційним номером №10710210 значиться арешт нерухомого майна, накладений 10 січня 2011 року державним виконавцем відділу ДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області [PERSON] на ? частину квартири №121 в будинку №1 по бул.30 років Перемоги в м.Мелітополі, власницею якої є [PERSON] Підстава накладення арешту виданий Мелітопольським міськрайонний судом судовий наказ №2-3435 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь МОПТМ заборгованості в сумі 4090 грн. 53 коп. /а.с.11-16/. У ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Однак, згідно довідки директора ТОВ «МТС» заборгованість за спожиту теплову енергію за виконавчим документом №2-3435/10 від 15.05.2010 погашена /а.с.17. Також в своїй заяві від 10.10.2017 директор ТОВ «МТМ» не заперечує щодо скасування арешту на квартиру позивачки. Оскільки заборгованість по теплоенергії була погашена, позивачка звернулася до відділу ДВС із заявою про зняття арешту з майна боржника, але їй було відмовлено у звязку із завершенням виконавчого провадження в 2011 році та знищенням його по закінченню строку зберігання /а.с.20/. Згідно з ч.5 ст.60 вказаного Закону в інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що на час розгляду справи у позивачки відсутня заборгованість по сплаті теплоенергії, підстави для знаходження майна позивача під арештом відсутні. А тому, позовні вимоги про звільнення квартири з-під арешту підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з майна, посилаючись на наступні обставини. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] укладено іпотечний договір № 07/07/01/03 від 07.03.2007 року, посвідчений того ж дня нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Враховуючи наявні порушення договірних зобовязань,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з майна, посилаючись на наступні обставини. На виконанні Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ перебуває виконавче провадження № 45014648 з виконання виконавчого листа № 2-2995/06 від 23.11.2006 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. 04.11.2014 державним виконавцем Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, оскільки заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.10.2014 складає 48 169,25 грн. У зв'язку з відсутністю у позивача заборгованості по сплаті аліментів просить зняти арешт з рухомого та нерухомого майна. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав в позову викладених, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, пояснила, що у позивача наявна поточна заборгованість. Третя особа в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає позов підлягаючим задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні було встановлено, що на виконанні Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ перебуває виконавче провадження № 45014648 з виконання виконавчого листа № 2-2995/06 від 23.11.2006 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. 04.11.2014 державним виконавцем Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, оскільки заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.10.2014 складає 48 169,25 грн. Станом на травень 2016 заборгованість по сплаті аліментів позивача перед [PERSON] відсутня. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно до п. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт на все майно боржника або на окремі предмети. Відповідно до п.5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо зняти арешту з майна, є такими, що засновані на законі та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати [PERSON] демонтувати самочинно здійснену двоповерхову прибудову розмірами 3,90м х0,52м до будинку №3 на вул. Кишинівській у м. Львові. При розгляді справи суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ст. 209 ч.3 ЦПК України відкласти складання повного тексту рішення суду на 5 днів з дня закінчення розгляду справи, проголосивши вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати Балтський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області виключити відомості про нього як батька з актового запису про народження № 24 від 21 лютого 2012 року дитини [PERSON], [INFO], стверджуючи, що 9 лютого 2012 року відповідач [PERSON] народила сина [PERSON]. Відповідач запевнила позивача, що дитина була народжена від нього, і його записали як батька в актовому записі про народження [PERSON]. З часом, коли хлопчик [PERSON] підріс, позивач помітив, що він взагалі не схожий на нього, крім того, відповідач народила дитину через 6 місяців після початку фактичних шлюбних та інтимних стосунків між позивачем і відповідачем, що викликає у позивача сумніви щодо його батьківства відносно [PERSON]. Сама відповідач підтвердила, що [PERSON] не є біологічним сином позивача. \~ \~ \~ \~З приводу вище вказаного позивач змушений звернутися до суду з позовом і в судовому засіданні свої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала в повному обсязі і пояснила, що її син [PERSON] не є біологічним сином позивача [PERSON], а є сином іншого чоловіка, з яким у неї не склалися стосунки до знайомства з позивачем, після народження дитини вона запевнила позивача, що це його дитина і в актовому записі про народження [PERSON] його батьком був вказаний [PERSON], зараз вона дійшла висновку, що вчинила неправильно, бажає виправити свою помилку. Представник третьої особи - Балтського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області до судового засідання не зявилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить розглянути справу за її відсутності у відповідності з вимогами чинного законодавства України. Заслухавши вимоги позивача, пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] познайомилися за 6 місяців до народження дитини, після народження дитини відповідач повідомила позивача, що народжений нею хлопчик [PERSON] є його сином, він повірив її словам і в актовому записі про народження [PERSON] його батьком був вказаний [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Шляхом оцінки наданих доказів суд дійшов висновку, що народжений [PERSON] хлопчик не є біологічним сином [PERSON], оскільки між [PERSON] і [PERSON] відсутнє кровне споріднення між собою. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача виплатити суму страхового відшкодування. ……………………………………………………………… ……………………………………………………………… ……………………………………………………………… ………………………........................................… ……………………………………………………………… …………………… Відповідно до вимог ст.209 ЦПК України складання повного рішення суду відкласти і проголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача відновити систему централізованого опалення квартири №183 у буд. 119 по пр.-ту. Перемоги в м. Лисичанську Луганської обл., шляхом підключення нагрівальних приладів до системи централізованого теплопостачання. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, представник позивача надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що Представник 3-ої особи у судовому засіданні у судовому засіданні просила у позові відмовити, бо на позивача після купівлі квартири перейшли права та обовязки попереднього власника. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін та 3-ої особи, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Згідно ст.4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У судовому засіданні встановлено, що відповідач на підставі договору купівлі-продажу від 24травня 2017 р. є власником квартири №183 у буд. 119 по пр-ту. Перемоги у м. Лисичанську Луганської обл. (а.с.12-=13). Відповідно до актів обстеження від 07.09.2017 р. (а.с.7) та 23.10.2017 р. (а.с.14), складених представниками КП «Лисичанськтепломережа» та КП «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №1», при обстеженні квартири позивача встановлено, що радіатори системи централізованого опалення відокремлені від стояків централізованого опалення (відсутні). Відповідно до листа ТОВ «Лиспромгаз» регістри центрального опалення були зняті з метою промивки (а.с.48). Тобто обладнання для опалення було відєднано не відповідачем по справі, а попереднім власником квартири. Доказів іншого суду не надано. Рішенням управління власності Лисичанської міської ради №77 від 07 березня 2012 р. внутрішньобудинкові мережі гарячого водопостачання та опалення були передані на баланс КП «ЛЖЕК №1» (а.с.57-59). Договір на постачання гарячої води та опалення між сторонами у справі не укладався, що не заперечується позивачем. Таким чином, суд вважає, що позивач не надав доказів порушення своїх прав, оскільки він не є надавачем послуг відповідачу ні за договором, ні фактично. Тому суд і не приймає до уваги довідку позивача про нараховану лише на підставі виникнення у відповідача права власності на квартиру заборгованість (а.с.42); власником чи особою, у володінні чи оперативному управлінні якої знаходяться внутрішньобудинкові мережі, тому відокремлення обладнання для опалення також не порушує жодних прав позивача. Тому суд вважає, що у задоволенні позову повинно бути відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати Відповідача звільнити частину належної йому на праві власності земельної ділянки площею 4,77 м кв., що розташована по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], та демонтувати паркан, довжиною 31,8 метра, який останнім встановлено на двох земельних ділянках з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER], що накладається площею в 4,77 м кв. на земельну ділянку Позивача. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначає, що набув права власності на земельну ділянку по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2015 р. З метою проведення підготовчих та будівельних робіт компетентними органами проведено встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), за результатами якої на земельній ділянці позивача було виявлено, що зі східної сторони, де проходить межа довжиною 31,8 м з суміжним землевласником [PERSON] (кадастровий номер [NUMBER]), останнім побудовано цегляну огорожу, частина якої накладається на земельну ділянку позивача, а саме: межа земельної ділянки проходить на відстані 0,18 м від лівого краю колони огорожі і відповідно накладається на 0,12 метра колони огорожі з іншого кінця. Тобто межі земельної ділянки проходять по існуючим контурам паркану (цегляна огорожа, фундамент огорожі та металева огорожа). Таким чином, Відповідачем протиправно, самовільно встановлено цегляний паркан з залізобетонним фундаментом довжиною, 31,8 метра, на двох земельних ділянках з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER], і який накладається площею в 4,77 м кв. на земельну ділянку Позивача, вартість якої становить 51641,00 грн., що унеможливлює користування нею. Від вирішення спору в позасудовому порядку відповідач відмовляється. В судовому засіданні представник позивача доводи та вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, подав письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи. Зазначив, що

Outcome: dismissed