Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про примусове зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання. В подальшому уточнивши позовні вимоги та в обґрунтування зазначивши, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в якій також зареєстрований [PERSON] однак останній не проживає за вказаною адресою з 2011 р. Відповідач в оплаті комунальних послуг участі не бере, його особистих речей в квартирі не має, що підтверджується актом КСН «Старокримський» та письмовими поясненнями сусідів [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з чим позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Згідно з відповіддю Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 27.04.2011 р. по теперішній час. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 07.09.2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. У порядку, передбаченому ст. 279 ЦПК України, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участю осіб до суду не надходило. Позивач надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Зі згоди позивача та у відповідності до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення по справі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АВВ № 061175, виданого 02.07.1999 р. державним нотаріусом Першої маріупольської нотаріальної контори Щербак Л.А., зареєстрованого в реєстрі за № 16-1115. Згідно довідки про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб,виданої Управлінням з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 31.07.2020 року № 0713070798 в квартирі [ADDRESS] зареєстровано дві особи: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту про фактичне проживання від 31.07.2020 р., виданого комітетом самоорганізації населення «Строкримський», за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований та фактично проживає [PERSON] , 1959 року народження, що також підтверджується письмовими поясненнями сусідів. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України одним із засобів захисту права власності є усунення перешкод у здійсненні власником майна права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що оскільки відповідач більше року не проживає у спірній квартирі, останній добровільно не припиняє своєї реєстрації, тим самим порушує право позивача користуватись та розпоряджатись майном на свій власний розсуд, тому вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову. На підставі ч.1 ст. 319, ст. 391 ЦК України, ст.ст. 150, 163 ЖК Української РСР,

Outcome: approved