Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. В обґрунтування позову зазначає, що 11 грудня 2012 року уклав з відповідачем [PERSON] письмовий договір про надання у позику грошових коштів в сумі 80\~000 доларів США, що згідно курсу валют станом на 01.12.2016 року еквівалентно 2\~152\~000 гривень зі строком повернення до 12 грудня 2013 року. Взяті грошові зобовязання відповідач не виконав, грошові кошти не повернув. Позивач просить стягнути з відповідачів, які перебувають у зареєстрованому шлюбі та отримали грошові кошти на потреби сімї, на його користь борг за договором позики (розпискою) від 11.12.2013 року в сумі 80000 доларів США, що станом на 01.12.2016 року становить 2\~152\~000 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали і пояснили, що відповідач [PERSON] договір позики укладав в інтересах сімї , на будівництво житлового будинку. Кошти за договором позики повертав [PERSON] і його дружина шляхом перерахування на картковий рахунок позивача в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». На картковий рахунок позивача [PERSON] перерахував 29671 гривню , а [PERSON] перерахувала 3495 гривень. Крім того відповідачі готівкою повернули позивачу грошові кошти в сумі 2000 доларів США. Інших договірних зобовязань між позивачем та відповідачами не було , ніяких інших підстав перераховувати кошти позивачу у відповідачів , крім погашення боргу за договором позики, не було. Відповідачі в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, про день слухання справи повідомленні своєчасно. Заслухавши позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи в повному обємі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач надав відповідачу [PERSON] 11 грудня 2012 року в позику 80\~000 доларів США, які останній зобовязаний був повернути до 12 грудня 2013 року. Кошти відповідач [PERSON] позичав для будівництва житлового будинку і в інтересах сімї. Кошти за договором позики повертав [PERSON] і його дружина шляхом перерахування на картковий рахунок позивача в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». На картковий рахунок позивача [PERSON] перерахував 29671 гривню , а [PERSON] перерахувала 3495 гривень. Крім того відповідачі готівкою повернули позивачу грошові кошти в сумі 2000 доларів США. Інших договірних зобовязань між позивачем та відповідачами не було , ніяких інших підстав перераховувати кошти позивачу у відповідачів , крім погашення боргу за договором позики, не було. Дані обставини підтверджуються поясненнями позивача та випискою з карткового рахунку позивача в ПАТ КБ «Приватбанк» , з якого вбачається, що кошти перераховувалися позивачу обома відповідачами. Поняття договору позики визначено ст. 1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 р. у справі № 6-50цс16). Тлумачення частини четвертої\~ст.. 65 Сімейного кодексу України \~свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов'язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім'ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов'язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об'єктивний підхід, оскільки він не пов'язує виникнення обов'язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов'язаною особою, якщо об'єктивно цей договір було укладено в інтересах сім'ї та одержане майно було використано в інтересах сім'ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Той з подружжя, хто не був учасником договору, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім'ї. Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України в постанові від 19 червня 2013 року у справі № 6-55 Відповідно\~до ч.\~3\~,\~4\~ст.\~12\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~ Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 , 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При задоволенні позову суд враховує, що відповідачем [PERSON] не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що розписка від 11.12.2012 року про отримання коштів в сумі 80\~000\~доларів США написана ним із застосуванням психологічного насильства, що жодних коштів він не отримував. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно заборгованість за договором позики в сумі 76760 доларів США. Станом на 31 липня 2018 року офіційний курс НБУ 1 долара США становив 26,7552 гривень. Заборгованість за договором позики становить 76760 доларів США ((29671 гривню +3495 гривень)/ 26,7552 = 1240 доларів США) +2000 доларів США. За змістом\~статті 524 ЦК України\~грошовим визнається зобов'язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. У частині третій\~статті 533 ЦК України\~закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов'язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Пленум Вищого спеціалізованого суду України у п. 12 Постанови від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», розяснив, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Враховуючи, що сторонами в договорі позики вказано, що в позику передано 80000 доларів США, то стягненню підлягає заборгованість в іноземній валюті. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір в сумі 3272 гривень 75 коп., з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір в сумі 3272 гривень 75 коп. При цьому суд враховує, що судові витрати стягуються з відповідачів в рівних частинах в розмірі з обох 95 % від суми сплаченого судового збору, оскільки позов підлягає задоволенню в розмірі 95 % від суми заявленого позову. (76760/80000). На підставі викладеного,

Outcome: partial