Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду зпозовом, в якому вказує,що 01 вересня 2014 року між Новомосковським коледжем Дніпропетровського аграрно-економічного університету (далі ДДАЕУ) та громадянкою [PERSON] був укладений договір № 19/2014 на тимчасове проживання в гуртожитку Новомосковського коледжу ДДАЕУ. Відповідно до п 1.4 Договору оплата у гуртожитку здійснюється особисто згідно рахунку комунальних послуг, тобто тарифних показників та кошторису. Відповідач не здійснював оплату за тимчасове проживання в гуртожитку коледжу та за комунальні послуги. 13.07.2015 року Відповідач звернувся з письмовою заявою до директора Новомосковського коледжу ДДАЕУ з прохання укласти договір на реструктуризацію заборгованості за тимчасове проживання в гуртожитку коледжу та за комунальні послуги на суму 2095 грн. 06 коп. станом на 01 липня 2015 року. 10 липня 2015 року між Позивачем та Відповідачем був укладений договір № 13-2015-р про реструктуризацію заборгованості за тимчасове проживання у гуртожитку коледжу та за комунальні послуги на вищевказану суму. Після укладення вищевказаного договору Відповідач частково здійснював оплату за тимчасове проживання у гуртожитку коледжу і за комунальні послуги. Станом на 01.04.2016 року заборгованість відповідача за проживання та комунальні послуги збільшилась і склала 5\~310 грн. 03 коп. Відповідно до п.3.2 вищевказаного договору, у разі припинення громадянином оплати згідно умов п.1.1 даного договору без поважних причин, зазначених у п.3.1 цього договору, більше 2 місяців, даний договір може бути розірвано у встановленому законом порядку. Надавачем комунальних послуг для Відповідача, який тимчасово проживає у гуртожитку, є Новомосковський коледж Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету. Позивач просить виселити з гуртожитку Новомосковського коледжу Державного аграрно - економічного університету [PERSON] без надання іншого житлового приміщення та стягнути з в Відповідача заборгованість за тимчасове проживання в гуртожитку коледжу та за комунальні послуги станом на 01.04.2016 року в сумі 5\~310 грн. 03 коп., та сплачений судовий збір в сумі 1378 грн. Позивач обґрунтовує свій позов про виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення наступними даними. Гуртожиток №3 Новомосковського коледжу ДДАЕУ, в кому проживає відповідачка, перебуває на баланси Новомосковського коледжу Дніпропетровського державного аграрно - економічного університету за адресою м. Новомосковськ, вул. Радянська, б.№236, та знаходиться у власності за державою. Новомосковський коледж Дніпропетровського аграрно економічного університету відноситься до вищого навчального закладу 1 рівня акредитації. Відповідно до Положення «Про студентський гуртожиток Новомосковського коледжу ДДАЕУ», проживання в студентських гуртожитках сторонніх осіб забороняється. Відповідач був тимчасово поселений згідно клопотання профспілкового комітету ПАТ «ІНТЕРПАЙП НМТЗ» про виділення житлової площі [PERSON] від 16.04.2014 року строком на 1 рік, та Новомосковським коледжем ДДАЕУ була виділена кімната №20 в гуртожитку №3. Відповідач з моменту поселення в гуртожиток і на даний час не працював і не працює в коледжі, за спірною адресою не зареєстрований. Він проживає в гуртожитку без належних правових підстав проживання ( без ордеру на поселення або договору оренди), чим порушує права Позивача. У відповідності до ст. 127 ЖК України та п.2 розділу 1 примірного положення «Про гуртожитки», гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Відповідно до ст. 129 ЖК України ордер є єдиною підставою для вселення на надану житлову площу. Відповідачу ордер не видавався, а тому відповідач без правових підстав проживає у житловому приміщенні і не відноситься до жодної із вищезазначених категорії осіб і підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення. Відповідач на протязі тимчасового проживання в гуртожитку коледжу з моменту поселення і на даний час частково здійснює оплату за користування кімнатою та комунальні послуги, у звязку з чим у Відповідача виникла заборгованість за тимчасове проживання у гуртожитку та комунальні послуги у сумі 5\~310,03 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідач добровільно звільнити кімнату в гуртожитку коледжу та погасити заборгованість за проживання та комунальні послуги відмовляється. Позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, дав суду пояснення, аналогічні вищевикладеному. Відповідачка позов не визнали, суду пояснили, що вона проживає у кімнаті гуртожитку №3 Новомосковського коледжу ДДАЕУ з 2014 року. Вона частково погасила заборгованість за комунальні послуги. Останній час вона не працювала, у неї було тяжкий матеріальний стан, тому у неї не було коштів для оплати. Вона просить надати їй час і заборгованість вона погасить частково. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає,що позов підлягає задоволенню по наступнихпідставах: Гуртожиток №3, в кому проживає відповідачка, перебуває на баланси Новомосковського коледжу Дніпропетровського державного аграрно - економічного університету за адресою м. Новомосковськ, вул. Радянська, б.№236, та знаходиться у власності за державою. Відповідно до Положення «Про студентський гуртожиток Новомосковського коледжу ДДАЕУ», проживання в студентських гуртожитках сторонніх осіб забороняється. Відповідачка була вселена в гуртожиток на підставі клопотання профспілкового комітету ПАТ «ІНТЕРПАЙП НМТЗ» про виділення житлової площі [PERSON], від 16.04.2014 року строком на 1 рік. Новомосковським коледжем ДДАЕУ була виділена відповідачки кімната №20 в гуртожитку №3. Відповідачка з моменту поселення в гуртожиток і на даний час не працювала і не працює в коледжі, не навчалася і не навчається, за спірною адресою не зареєстрована. Вона проживає в гуртожитку без належних правових підстав проживання. Відповідно до ст. 129 ЖК України ордер є єдиною підставою для вселення на надану житлову площу. Відповідачу ордер не видавався, а тому відповідач без правових підстав проживає у житловому приміщенні і не відноситься до жодної із вищезазначених категорії осіб і підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення. Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом (ч.1\~ст.109 ЖК України). Відповідно до\~ст.127 ЖК України, п.2 розділу 1 Примірного положення гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.22\~постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2, що вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з'ясовувати, крім інших питань, і питання щодо видачі відповідно до Примірного положення ордера на зайняття жилої площі в гуртожитку. Згідно із ч.2 ст.128, ст.129 ЖК України, ч.1 п.10 Примірного положення на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Отже, законом установлено, що єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер. Згідно п.44 «Примірного положення про гуртожитки» можуть бути виселеними без надання їм іншого жилого приміщення громадяни, які самоправно зайняли жилу площу в гуртожитку, а також з підстав, передбачених ч.1\~ст.116 ЖК України\~та ч.3\~ст.116 ЖК України. Статтями\~128,\~129 ЖК України\~визначено порядок та умови надання жилої площі в гуртожитку, та вказано, що ордер є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Таким чином, відповідачка підлягає виселенню з гуртожитку №3 Новомосковського коледжу ДДАЕУ без надання іншого житлового приміщення. 01 вересня 2014 року між Новомосковським коледжем Дніпропетровського аграрно-економічного університету (далі ДДАЕУ) та громадянкою [PERSON] був укладений договір № 19/2014 на тимчасове проживання в гуртожитку Новомосковського коледжу ДДАЕУ строком на 1 рік. Відповідно до п 1.4 Договору оплата у гуртожитку здійснюється особисто згідно рахунку комунальних послуг, тобто тарифних показників та кошторису. Відповідач не здійснював оплату за тимчасове проживання в гуртожитку коледжу та за комунальні послуги. 13.07.2015 року Відповідач звернувся з письмовою заявою до директора Новомосковського коледжу ДДАЕУ з прохання укласти договір на реструктуризацію заборгованості за тимчасове проживання в гуртожитку коледжу та за комунальні послуги на суму 2095 грн. 06 коп. станом на 01 липня 2015 року. 10 липня 2015 року між Позивачем та Відповідачем був укладений договір № 13-2015-р про реструктуризацію заборгованості за тимчасове проживання у гуртожитку коледжу та за комунальні послуги на вищевказану суму. Після укладення вищевказаного договору Відповідач частково здійснював оплату за тимчасове проживання у гуртожитку коледжу і за комунальні послуги. Однак, станом на 01.04.2016 року заборгованість відповідачки за тимчасове проживання в гуртожитку і за комунальні послуги збільшилась складає 5 310,03 грн. Відповідно до п.3.2 вищевказаного договору, у разі припинення громадянином оплати згідно умов п.1.1 даного договору без поважних причин, зазначених у п.3.1 цього договору, більше 2 місяців, даний договір може бути розірвано у встановленому законом порядку. Надавачем комунальних послуг для Відповідача, який тимчасово проживає у гуртожитку, є Новомосковський коледж Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету. В ст. 820 ЦК України передбачено, що розмір платні за користування житлом встановлюється в договорі найму житлового приміщення. Згідно розрахунку заборгованості відповідача за тимчасове проживання в гуртожитку та за комунальні послуги станом на 1.04.2016 року складає 5 310,03 грн. В звязку з тим, що відповідачка дану заборгованість добровільно не погашає, суд вважає стягнути з відповідачка вищевказану суму заборгованості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 1378,00 грн. На підставі викладеногоі

Outcome: approved