Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на користь СФГ «Дєдов» 10800 грн. в рахунок відшкодування витрат та виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Позов обгрунтовує тим, що 20.01.2016 року між СФГ «Дєдов» та [PERSON] було укладено договір №63, згідно п.1.1 якого [PERSON] доручив СФГ «Дєдов» за рахунок останнього оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку та провести реєстрацію права власності у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно п.1.4 договору [PERSON] після отримання документу, що підтверджує право власності на земельну ділянку зобовязаний був укласти з СФГ «Дєдов» договір оренди землі, та оплатити послуги. повязані з виготовленням правовстановлюючих документів та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно в рахунок орендної плати за земельну ділянку. Позивачем були виконані зобовязання за договором, а відповідач не виконав свої зобовязання за договором, не уклав договір оренди та не відшкодував кошти за виготовлення правовстановлюючих документів. 17.03.2017 року на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату понесених позивачем витрат, але дані вимоги позивача залишилися без виконання відповідачем. А тому просить стягнути з відповідача понесені витрати в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, день та час розгляду справи, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, повідомлений належним чином. А тому, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи без участі сторін. Вивчивши матеріали справи суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача з наступних підстав. 20.01.2016 року між Селянським (фермерським) господарством «Дєдов» (Виконавець) та [PERSON] (Замовник) було укладено договір №63, відповідно до умов якого: - п.1.1 замовник доручає виконавцю оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку та реєстрацію права власності на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; - п.3.1 виконавець за власний рахунок здійснює всі процедури оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку та реєстрацію права власності на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оплачує послуги нотаріуса інші витрати необхідні для отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку; - п.4.1 після отримання документу, що підтверджує право власності на земельну ділянку на яку оформлялись правовстановлюючі документи на земельну ділянку, замовник зобовязується укласти з виконавцем договір оренди землі на строк не менш ніж 10 років та оплатити послуги повязані з виготовленням правовстановлюючих документів на земельну ділянку та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на імя замовника в рахунок орендної плати за земельну ділянку (а.с.5). Позивачем було забезпечено виконання вимог вищевказаного договору шляхом укладення договору з ТОВ «Інститут дослідження проблем оточуючого середовища України» на розроблення документації із землеустрою (а.с.6-8). За виготовлення проекту землеустрою позивачем було проведено оплату (а.с.9, 10). Позивач звертався до відповідача з вимогою про виконання останнім взятих на себе за договором зобовязань, а саме компенсації витрат на виготовлення документів (а.с.11, 12), однак дана вимога відповідачем виконана не була. Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до правовідносин щодо укладання правочинів - договорів, і вважає за необхідне керуватися главами 47, 48, 51, 52 ЦК України. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526, ст.527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 530 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст.610, ст.611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Згідно ст. 626, ст.629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, судом встановлено, що відповідачем було порушено вимоги п.4.1 договору №63 від 20.01.2016 року та ст.ст.526, 527 ЦК України, а саме не виконано обов'язків замовника щодо укладення з виконавцем, після отримання документу, що підтверджує право власності на земельну ділянку, договору оренди землі на строк не менш ніж 10 років та не здійснено оплату послуг, повязаних з виготовленням правовстановлюючих документів на земельну ділянку та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на імя замовника. А тому, позивач має право вимагати відшкодування понесених витрат. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України - судові витрати, понесені позивачем, необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved