Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: квартиру, загальна площа (кв.м): 49,0, житлова площа (кв.м): 28,7, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 11.09.2008 року, Дніпровським відділом ДВС Дніпродзержинського МУЮ та стягнути з відповідача судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що відповідач та ВАТ «Сведбанк» уклали кредитний договір № 0310/1107/88-292 та Іпотечний договір, відповідно до якого на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартиру, загальною площею 49,0 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 28.11.2012 р. між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «ФК «Вектор Плюс» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах. 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах. Таким чином, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за Кредитним договором № 0310/1107/88-292, позичальником, згідно якого є [PERSON] . У зв`язку з неможливістю виконання умов за Кредитним договором та значної заборгованості [PERSON] , він був змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно, але реалізувати майно на даний час неможливо, оскільки постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н від 11.09.2008 року, Дніпровським відділом ДВС Дніпродзержинського МУЮ накладено арешт на нерухоме майно Відповідача. 05.04.2021 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження та було витребувано від Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н від 11.09.2008 року. Ухвалою від 27.07.2021 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, відзив не подала, про місце та час розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлена належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно вимог ст. 128 ЦПК України. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 13.11.2007 року ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 0310/1107/88-292, 13.11.2007 року укладено іпотечний договір № 0310/1107/88-292-Z-1, відповідно до якого забезпечувалось належне виконання зобов`язань, що випливало з кредитного договору та була передана в іпотеку квартира, загальною площею 49,0 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією іпотечного договору № 0311/0908/71-041-Z-1 від 29.09.2008 року (а.с. 8-11). Відповідно до\~Інформації з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна (а.с.\~12-14),\~власником квартири,\~що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] 11.09.2008 року на вказану квартиру було накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, на підставі постанови Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 28.11.2012 р. між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу № 15 (а.с.15-28), відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «ФК «Вектор Плюс» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу (а.с.29-39), відповідно до якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах. Позивачем не надано доказів того, що за вищевказаними договорами факторінгу до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 0310/1107/88-292 та іпотечним договором № 0310/1107/88-292-Z-1 укладеними 13.11.2007 року між відповідачкою та ВАТ «Сведбанк». Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6(в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності набуття права вимоги за кредитним договором № 0310/1107/88-292 та іпотечним договором № 0310/1107/88-292-Z-1 від 13.11.2007 року, що були укладені між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк». Відповідно п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed