Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] вінницької державної нотаріальної контори про припинення заборони в реєстрі обтяжень на обєкт нерухомого майна, а саме земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,2046 га, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 786866923215, яка розташована за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Новософіївка, вул. Зелена, земельна ділянка 40, кадастровий номер 2321581400:11:002:0016, на яку 26 липня 2007 року було накладено заборону [PERSON] Вінницькою державною нотаріальною конторою за № 12224774 у ДРРП (номер обтяження 5372114 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна). В обґрунтування своїх вимог зазначає, що йому на праві власності належить присадибна земельна ділянка площею 0,2046 га, право власності посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю серії ЗП 04-5018379, виданим 21 червня 1996 року. 26 листопада 2015 року позивач зареєстрував право власності на вищезазначену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і отримав Витяг з реєстру, індексний номер 48427681. Після оформлення усіх необхідних документів власник даного нерухомого майна намагався здійснити продаж належної йому на праві приватної власності земельної ділянки, але не зміг цього зробити, оскільки виявилося, що [PERSON] Вінницькою державною нотаріальною конторою накладено заборону в реєстрі обтяжень на обєкт нерухомого майна за субєктом [PERSON]. Про арешт своєї земельної ділянки позивач нічого не знав, за обставин відсутності боргів, чи будь-яких інших зобовязань перед фізичними та юридичними особами. Вважає, що сталася помилка, внаслідок недоліків та недосконалої програми, в реєстр обтяжень були внесені відомості про іншу фізичну особу, [PERSON], який має відповідні невиконані зобовязання, за які, очевидно, і було накладено арешт державною нотаріальною конторою, яка є відповідачем у справі, але через те, що прізвище, імя та по-батькові позивача досить розповсюджене, останній не має можливості в повній мірі реалізувати свої права на належну йому приватну власність. На теперішній час відповідачем не вчиняються дії про припиненню заборони в Державному реєстрі обтяжень, не дивлячись на той факт, що підстави для перебування в забороні вищезазначеного обєкта нерухомого майна, що належить [PERSON] відсутні. У звязку з викладеним, позивач змушений був звернутися до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 17), через канцелярію суду від його представника надійшла заява про розгляд справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 23-24). Представник відповідача [PERSON] вінницької державної нотаріальної контори надав суду заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, у вирішенні позову покладається на розсуд суду (а.с. 20). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на праві приватної власності належить присадибна земельна ділянка площею 0,2046 га, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП 04-5018379, виданим 21 червня 1996 року (а.с. 8). 26 листопада 2015 року позивачем зареєстровано право власності на вищезазначену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та отримано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 48427681 (а.с. 7). Позивач мав намір вчинити правочин і продати належну йому земельну ділянку, але під час підготовки документів в нотаріуса він дізнався про наявність обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, за субєктом, [PERSON], прізвище, імя та по-батькові повністю співпадає з його прізвищем, імям та по-батькові. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини 2 цієї статті способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. В за ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обовязковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. На підставі ч. 9 ст. 16 цього Закону державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобовязаний подати протягом пяти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Пунктом 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року, визначено, що документами, які підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно є, зокрема, рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. У звязку з тим, що судом не встановлено у [PERSON], [INFO], заборгованості та будь-яких інших зобовязань перед фізичними та юридичними особами, підстави для здійснення обтяження майна є необґрунтованим, а саме обтяження підлягає припиненню. На підставі викладеного,

Outcome: approved