Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати в розмірі 24738,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00грн. та витрати, понесені по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. Свій позов позивач мотивує тим, що\~він працював на ДП «Мелітопольський завод\~«Гідромаш» з 02.06.2017 по 07.12.2017 на посаді охоронника. Відповідач свої зобовязання при звільненні перед позивачем не виконав, заробітну плату в повному обсязі йому не виплатив. 09.01.2018 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за його заявою видано судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 13496,55 грн. Заборгованість за судовим наказом була виплачена позивачу у повному обсязі лише 24.07.2018. Таким чином, відповідач затримав проведення повного та остаточного розрахунку з ним, починаючи з 08.12.2017 по 24.07.2018, тобто на 57 робочих дні. У звязку з викладеним позивач змушений звернутися до суду з вказаними позовними вимогами. Крім того, позивач вважає що йому завдано моральну шкоду, оскільки своєчасна невиплата заробітної плати призвела до втрати нормальних життєвих звязків, йому необхідно докладати додаткові зусилля для організації свого життя, а тому просить суд стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Відповідач був належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками),\~\~та не надав відзив на позовну заяву, відомостей про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи або про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Тому, суд визнає його неявку в судове засідання\~неповажною та вважає можливим розглядати справу за його відсутністю, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивача про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою представника відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі\~дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено наступне. [PERSON] працював на Державному підприємству «Мелітопольський завод «Гідромаш» на посаді охоронника з 02.06.2017 по 07.12.2017, що підтверджуються копією трудової книжки./а.с.9/. З довідки про заборгованість по заробітній платі вбачається, що заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 становить 13490,55 грн. /а.с.13/. Судовим наказом судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09.01.2018 по справі № 320/112/18 з ДП «Мелітопольський завод «Гідромаш» на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 13 490 (тринадцять тисяч чотириста дев'яносто) гривень 55 копійок та 20.02.2018 з виконання зазначеного судового наказу відкрито виконавче провадження. (об.с а.с. 10). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного відділу ДВС від 30.07.2018 року закінчено виконавче провадження у звязку із виплатою на рахунок позивача заборгованості по заробітній платі (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оплату праці» в структуру заробітної плати входять компенсаційні виплати. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати передбачена ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з порядком, затвердженим постановою № 100 від 8 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні, а середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки. Відповідно до постанови КМУ від 26.09.2001 № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхування», середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески на кількість відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно довідки, наданої ДП «Мелітопольський завод «Гідромаш» заробітна плата [PERSON] за\~жовтень 2017\~року (8\~робочих змін)\~становить 3476,54\~грн.,\~а заробітна\~плата Позивача\~за листопад\~2017\~року (8\~робочих змін)\~становить 3473,64\~грн. Розмір\~середньоденної заробітної\~плати Позивача\~за два\~повні останні\~робочі місяці\~складає: (3476,54\~грн.\~+\~3473,64\~грн.)\~/\~(8\~+\~8)\~=\~434\~грн. Термін затримки виплати з 08.12.2017 року по 24.07.2018 року становить 57 робочих змін. Таким чином,\~середній заробіток\~Позивача за\~весь час\~затримки виплати\~заробітної плати\~складає: 434 грн. х 57 робочих змін = 24738 грн. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.\~\~\~\~ Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить з тих міркувань, що через невиконання відповідачем, передбаченого\~статтею 116 КЗпП України\~обов'язку по виплаті працівнику всіх сум, що належать їй від підприємства в день звільнення позивач безумовно отримав психологічний стрес, відбулися вимушені\~\~зміни в життєвих та виробничих стосунках. Згідно з абз. 2 п. 5 Постанови Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому доказуванню позивачем підлягають такі обставини: наявність моральної шкоди, протиправність діяння того, хто спричинив цю шкоду, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, необхідно з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.\~\~ \~\~Відповідно до п. 9 Постанови Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивач, як на підставу спричинення моральної шкоди посилається на обставини, що невиплата заробітної плати в період роботи на підприємстві, непроведення розрахунку з ним при звільненні призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, йому необхідно докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з ДП «Мелітопольський завод «Гідромаш» моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 1000 грн., який, як вважає суд, буде достатнім для компенсації його моральних страждань які виникли у зв'язку з невиплатою відповідачем заробітної плати та непроведенні з ним розрахунків при звільненні. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача також слід стягнути судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial