Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.12.2005 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 47,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», в зв'язку із чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача із Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. ПАТ КБ « Приватбанк» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У зв'язку із визначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30 серпня 2015 року має заборгованість в розмірі 16 898,68 гривень, яка складається з наступного: - 1 516,85 грн. - заборгованість за кредитом; - 14 100,94 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); - 780,89 гривень - штраф (процентна складова). На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 16 898,68 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 218,00 гривень. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справу у його відсутність, а також про згоду на ухвалення судом заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, а також відзив на позовну заяву, згідно з яким просить застосувати до вимог ПАТ КБ «Приватбанк» позовну давність та відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступних висновків. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 15 грудня 2005 року відповідачем заповнено заяву на отримання кредитної карти « Visa Event Credit» із встановленням кредитного ліміту в розмірі 5 000,00 грн. Зі змісту даної заяви вбачається, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві у полі «Клієнт» в графі «Підпис». Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», в зв'язку із чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача із Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк « Приватбанк». Відповідно до наданого розрахунку заборгованості , станом на 30 серпня 2015 року відповідач має заборгованість в розмірі 16 898,68 гривень, яка складається з наступного: - 1 516,85 грн. - заборгованість за кредитом; - 14 100,94 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); - 780,89 гривень - штраф (процентна складова). Вирішуючи питання про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного. Ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. За правилами ст.. ст.. 257,258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. В судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся із позовом про стягнення заборгованості 30 вересня 2015 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, останній платіж за кредитом здійснений 11 березня 2009 року. Таким чином, позов про стягнення заборгованості пред'явлено після закінчення 3-річного терміну, визначеного ст. 256 ЦПК України. Крім того, позивач не звертався до суду з заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності. Відповідно до ст.. 266 ЦК України зі спливом строку позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки). Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивачем було пропущено строк на звернення до суду за захистом свого порушеного права, а відповідач наполягає на застосуванні позовної давності, суд вважає, що є підстави для відмови у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed