Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 24 липня 2009 року між ним та ТОВ «МЛАС» в особі керівника Любченко М.Т. укладено типовий договір оренди земельної частки (паю) за номером 123, зареєстрованого за № 04901503663 від 18.08.2009 року Миколаївською регіональною філією центр державного земельного кадастру. Зазначаючи на невиплату йому орендної плати відповідачем та не відповідність договору нормам чинного законодавства, просив розірвати договір оренди земельної ділянки. В судове засідання позивач не з'явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату ту час повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих суду доказів, судом встановлено наступне. Згідно Державного Акту на право приватної власності на землю, виданого 25 січня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 150, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,18 гектарів на підставі рішення 18 сесії 23 скликання Грейгівської сільської ради народних депутатів від 24 травня 2001 року № 3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а.с. 13). Відповідно до договору оренди земельної частки (паю) № 123 від 24 липня 2009 року, укладеного між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «МЛАС» в особі генерального директора Любченко М.Т. (орендар), орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку розміром 6,18 умовних кадастрових гектарів для сільськогосподарських потреб зі сплатою орендодавцю щороку орендної плати розмірі 2818,16грн. з врахуванням 15 % податку 422,72грн., до сплати становить 2395,44грн. ( а.с. 11). Зазначений договір зареєстрований в «Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі» за № 040901503663 від 18.08.2009року ( а.с. 34). На виконання зазначеного договору [PERSON] передано в оренду земельну ділянку згідно акту приймання - передачі земельної ділянки ( а.с.12). Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди земельної ділянки. Відповідно до вимог ст.124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Згідно з положеннями ст.14 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин ) договір оренди землі укладається в письмовій формі. За змістом ст.ст. 93, 125 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності; право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України «Про оренду землі»). Згідно з ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин ) на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст.24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Аналогічні положення виписані у ч.2 ст. 651 ЦК України, за якою договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотні умови договору оренди землі визначені у ст.15 Закону України «Про оренду землі». Розірвання договору оренди земельної ділянки можливе з підстав, передбачених ст. ст. 21, 24, 25, 32 вказаного Закону та ст. 141 ЗК України. Зокрема, у разі систематичної несплати орендної плати, яка представляє собою платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що несплата орендної плати орендарем є підставою для розірвання договору оренди. Оскільки згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, судом не розглядаються обставини невідповідності умов договору оренди нормам законодавства, оскільки це є підставою для визнання договору недійсним, а в позовній заяві висуваються вимоги про розірвання договору, тому саме підстави для розірвання договору є належним предметом доказування по даній справі.

Outcome: approved