Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 28.01.2014 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за №140. За умовами вказаного договору позивач передає, а відповідач приймає нежитлові приміщення загальною площею 918,6 кв.м. в нежитловій будівлі літ 3-4, що розташовані за адресою: м.Харків, вул.Павлова Академіка, буд.82, а відповідач повинен сплатити позивачу 481000 грн. до 28.01.2017 року. Проте відповідач свої зобовязання за вказаним договором не виконав та не сплатив позивачу вартість вказаних нежитлових приміщень. Позивач просить суд розірвати договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 28.01.2014 року, укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «БІФЕЛЬ», посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за №140, скасувати державну реєстрацію права власності відповідача на вказані нежитлові приміщення та визнати за позивачем право власності на вказані нежитлові приміщення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив про обставини, як вони зазначені у позові. Представник відповідача проти позову заперечував та пояснив, що відповідачам було сплачено позивачу 64500 грн. за вказаним договором. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що 28.01.2014 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за №140. За умовами вказаного договору позивач передає, а відповідач приймає нежитлові приміщення загальною площею 918,6 кв.м. в нежитловій будівлі літ 3-4, що розташовані за адресою: м.Харків, вул.Павлова Академіка, буд.82, а відповідач повинен сплатити позивачу 481000 грн. до 28.01.2017 року. Проте відповідач свої зобовязання за вказаним договором не виконав та не сплатив позивачу повну вартість вказаних нежитлових приміщень, а сплатив лише частину вартості у сумі 64500 грн. Ці обставини підтверджуються договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 28.01.2014 року, випискою з рахунку відповідача у ПАТ «Укрбізнесбанк». Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тому суд вважає, що порушення відповідачем договору купівлі-продажу та несплата позивачу вартості товару є істотним, а договір має бути розірваним. В частині позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності відповідача на вказані нежитлові приміщення та визнання за позивачем право власності на вказані нежитлові приміщення суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити з таких підстав. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з тим, оскільки позивач на цей час не є власником вказаних нежитлових приміщень, він не має права вимагати визнання за ним права власності на них. Відповідно до ч.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Ч.2 ст.16 ЦК України перелічує способи захисту цивільних прав та інтересів, зазначаючи при цьому, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Разом з тим, вказаний договір та жоден закон України не встановлює такого способу судового захисту цивільних прав та інтересів, як скасування рішення про державну реєстрацію прав. Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав приймають Міністерство юстиції України та його територіальні органи. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За таких обставин підстав для прийняття судом рішення про скасування державної реєстрації права власності відповідача та визнання за позивачем права власності на вказані нежитлові приміщення під час розгляду вказаного позову не мається. На підставі викладеного,

Outcome: partial