overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просять визнати за ним право власності на земельну ділянку мотивуючи тим, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно: кооперативна квартира в [ADDRESS] спадщину після смерті якого одержав позивач. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 вересня 2008 року батько одержав у спадок після смерті своєї матері - [PERSON] земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,79 га, № 30 розміром - 0,518 га. та №1362 розміром 0,267 га, що розташовані на території Рудниківської сільської ради та належали їй на підставі державного акту Ш-ІФ № 016505 та зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів за № 5. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що його батько після смерті своєї матері і одержання свідоцтва про право на спадщину за законом не одержав державний акт. В с.Рудниках у батька немає житлового будинку так як він проживав разом з позивачем в [ADDRESS] і тому згідно рішення Коломийського міськрайонного суду було визнано за позивачем право власності на дану квартиру та одержано витяг про державну Реєстрацію прав 24.05.2011 року, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю і просила їх задоволити справу слухати за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що проти позову не заперечує, просив справу розглядати за його відсутності. Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази, встановивши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про право на спадщину за законом слідує, що спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 31.01.2000 р. є [PERSON], з державного акту на право приватної власності на землю виданого на [PERSON] слідує що останній належать земельні ділянки №30 розміром 0, 518 га, №1362 розміром 0,267 га., загальною площею 0,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з свідоцтва про смерть виданого на [PERSON] слідує, що останній помер [INFO] р., з свідоцтва про народження [PERSON] слідує, що батьками останнього записано [PERSON] та [PERSON], з рішення Снятинського районного суду від 26.08.2010 р. слідує, що встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та померлим батьком [PERSON]. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі встановленого ст.1225 ЦК України, ст. 392 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просять визнати за ним право власності на земельну ділянку мотивуючи тим, що [INFO] р. помер батько позивача [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно: житловий будинок та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,89 га., що знаходиться на території Балинцівської сільської ради і належав померлому на підставі державного акту серія ІІ-ІФ №027360 від 23.06.1999 р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №255. Позивач на житловий будинок одержав свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, а на земельну ділянку не може одержати свідоцтво про право на спадщину так як вказаний державний акт виданий після смерті батька, а тому позивач вимушений звернутися до суду. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що проти позову не заперечує, просив справу розглядати за його відсутності. Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази, встановивши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про смерть виданого на [PERSON] вбачається, що він помер [INFO] р., останньому на підставі Державного акту серія ІІ-ІФ №037360 від 23.06.1999 р. належала земельні ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З довідки від 29.05.2014 р. виданої першою Снятинською нотаріальною конторою слідує, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,88 га.,що розташована на території Балинцівської сільської ради Снятинського району, належала спадкодавцю [PERSON], яка померла [INFO] р., з свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що батьками останнього записано [PERSON] та [PERSON]. З довідки від 04.06.2014 р. виданої першою Снятинською нотаріальною конторою слідує, що видати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, що належали [PERSON], померлому [INFO] р. неможливо, оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ №037360, виданий Балинцівською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області після смерті [PERSON], а саме 23.06.1999 р. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі встановленого ст.1225 ЦК України, ст. 392 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просять визнати за ним право власності на земельну ділянку мотивуючи тим, що на праві приватної власності дружині позивача [PERSON], яка померла [INFO] р. належала земельна ділянка площею 1,18 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 № 195067 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1147 від 18.02.2003р.Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із вищезазначеного майна. Після її смерті спадкоємцем майна став позивач оскільки на день смерті проживав з спадкодавцем. Крім того спадкоємцем першої черги являєтеся також відповідач по справі, однак він відмовляється від отримання спадщина. Враховуючи те, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю не зберігся, тому Державним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задоволити справу слухати за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що проти позову не заперечує, просив справу розглядати за його відсутності. Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази, встановивши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 09.05.1959 р. уклали шлюб після одруження [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON]». З свідоцтва про народження [PERSON] слідує, що остання народилася [INFO] р. З свідоцтва про смерть виданого на [PERSON] вбачається, що вона померла [INFO] р., останній на підставі Державного акту серія Р1 №195067 від 18.02.2003 р. належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З довідки від 06.05.2014 р. виданої Устянською сільською радою слідує, що на день смерті [PERSON] в господарстві крім померлої зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON] Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступив її чоловік [PERSON], який зареєстрований в даному господарстві, з довідки від 03.10.2014 р. виданої Снятинською державною нотаріальною конторою слідує, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] р. і проживала в с. Устя Снятинського району спадкова справа не заведена. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі встановленого ст.1225 ЦК України, ст. 392 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просять визнати за ним право власності на земельну ділянку мотивуючи тим, що на праві приватної власності його матері, [PERSON], яка померла 02.01.2003 року, належала земельна ділянка площею 0.97 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Устянської сільської ради Снятинського району, Івано-Франківської області. Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з даної земельної ділянки та іншого майна. Спадкоємцем даного майна по закону став позивач - син померлої. Однак, в зв'язку з тим, що державний акт на право приватної власності на дану земельну ділянку виданий на ім'я матері позивача вже після її смерті, а саме 18.02.2003 року, то державним нотаріусом позивачу було відмовлено у нотаріальному оформленні спадщини на дане майно, а тому він вимушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задоволити справу слухати за його відсутності. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій зазначив, що проти позову не заперечує, просив справу розглядати за його відсутності. Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази, встановивши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про смерть виданого на [PERSON] слідує, що остання померла 02.01.2003 р., якій на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 18.02.2003 р. належала земельна ділянка на території Устянської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,97 га, з свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що батьками останнього записано [PERSON] та [PERSON], з довідки від 22.01.2016 р. виданої Устянською сільською радою слідує, що після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступив її син [PERSON], з заповіту від 07.12.2002 р. посвідченого секретарем Устянської сільської ради слідує, що [PERSON] заповіла все своє майно на користь. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі встановленого ст.1225 ЦК України, ст. 392 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просять визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що дана квартира належала на праві приватної власності його дядькові - [PERSON], який помер [INFO]. Його батько - рідний брат [PERSON], помер ще в 2010р. Він своєчасно звернувся до нотаріальної контори, однак у зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на дану частину квартири у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено. Відповідач та 3-тя особа в судове засідання не з'явились, просять слухати справу у їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO]. помер [PERSON] /ас 6/. Після його смерті залишилось майно - квартира [ADDRESS], що належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 3.12.1997р., копія якого знаходиться в матеріалах спадкової справи /ас 42/. Позивач, який є племінником померлого і батько якого помер [INFO]. /ас 7-9, 12/, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті дядька, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 4.09.2014р. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру /ас 11, 37/. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу нерухомості від 3.12.1997р., квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] /ас 42/. Згідно повідомлення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] /ас 64/. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо [ADDRESS] відсутні /ас 60-61/. Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності дядькові позивача [PERSON], батько позивача помер, а тому суд вважає необхідним визнати за позивачем право власності на дану квартиру в порядку спадкування за правом представлення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просять стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 20939,09 грн. та судові витрати. В обгрунтування позову покликається на те, 31.07.2012 року сталося ДТП з участю автомобілів [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та Renault Premium, д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Костопільського районного суду від 28.09.2012 р. відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП. Позивачем відповідно до страхового полісу було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 70939,09 грн.. Оскільки, згідно страхового полісу ліміт відповідальності становив 50000 грн., то позивач просить різницю стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не зявивився. Позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність. Відповідач та його представник позов не визнали покликаючись на те, що застрахованим був транспортний засіб і причеп, а тому загальна сума страхового відшкодування становить 100000 грн., якої достатньо для відшкодування причиненої шкоди. Просять в задоволенні позову відмовити. Суд заслухавши пояснення відповідача та його представника, зясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Судом встановлено, що 31.07.2012 року сталося ДТП з участю автомобілів [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та Renault Premium, д.н.з. [NUMBER], належного ПП «Довжаниця», під керуванням відповідача. Постановою Костопільського районного суду від 28.09.2012 р. відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП. В постанові суду було зазначено, що відповідач є працівником ПП «Довжаниця». Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхувальником автомобіля [NUMBER] є його власник ФОП [PERSON] На підставі вищенаведеного суд вважає встановленим, що шкода автомобілю [NUMBER], була завдана відповідачем під час виконання ним своїх трудових обовязків у ФОП [PERSON] Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Враховуючи, що спори між юридичними особами, яки є позивач та фізичними особами підприємцями, яким є ФОП [PERSON], не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, то суд рахує за необхідне залучати до участі в справі в якості співвідповідача ФОП [PERSON]. За таких обставин суд вважає, що позов заявлено не до тієї особи, яка повинна нести відповідальність, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просять суд, визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Відповідачі до судового засідання не зявилися, сповіщалися належним чином, причини неявки не повідомили. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів та їх представника, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO]. [PERSON], [PERSON] фактично за цією адресою не проживають вже понад 6 місяців, що підтверджується актами підписаними сусідами та показаннями свідків. Власником 651/1000 частини квартири [ADDRESS] є [PERSON] Згідно ст. 391 Цивільний кодекс України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу УРСР Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Реєстрація відповідачів у квартирі, що належить позивачу позбавляє його можливості вільно розпорядитися своїм майном, як власника. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а у ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Також, статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, на підставі наведеного суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити, визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просять суд, визнати [PERSON] такою, що втратила правила право користування [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити. Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов визнали. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO]. [PERSON] фактично за цією адресою не проживає вже понад 6 місяців, що підтверджується актами підписаними сусідами та підтверджено самою відповідачкою у судовому засіданні. Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] Згідно ст. 391 Цивільний кодекс України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу УРСР Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Реєстрація відповідачів у квартирі, що належить позивачу позбавляє його можливості вільно розпорядитися своїм майном, як власника. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а у ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Також, статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, на підставі наведеного суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити, [PERSON] визнати такою, що втратила правила право користування [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просять ухвалити рішення яким визнати [PERSON], [INFO], разом з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], такими що втратили право користування житловим приміщенням, а саме домоволодіння [ADDRESS] та зобов'язати Фастівський РВ УДМС України в Київській області зняти [PERSON], [INFO], разом з малолітньою донькою [PERSON], [INFO] з реєстраційного обліку в будинку [ADDRESS]. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 12 листопада 2011 року [PERSON] разом із дітьми: [PERSON] та [PERSON] переїхали на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS]. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу не створювалися. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій просив позов задовольнити, справу розглядати у його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Представник Фастівського РВ УДМС України в Київській області в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки про склад сім'ї № 3894 виданої [PERSON], у буд. [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно акту обстеження житлових умов громадянина [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], в будинку ніяких речей громадянки [PERSON] немає. Після розлучення в 2012 році громадянка [PERSON], в будинку [ADDRESS] не з'являлась і не проживала. Даний факт підтверджують сусіди: [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання [PERSON], та [PERSON] такими, що втратила право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню. Таким чином, відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, статтей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved