Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 199462.85 грн. за кредитним договором № DN81AR03110145 від 07.09.2007 р., а також судові витрати в розмірі 1994,63 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначали, що відповідно до укладеного договору № DN81AR03110145 від 07.09.2007 р. [PERSON] отримав кредит в розмірі 68928,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,75% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, в обмін на обов'язок позичальника своєчасного та повного повернення кредиту. Порядок повернення кредиту був погоджений сторонами шляхом сплати щомісячного платежу в сумі 1108,38 грн. в період з 7 по 11 число кожного місяця. Однак, в порушення вимог діючого законодавства та укладеного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому станом на 11.11.2014 р. має заборгованість в сумі 199462,85 грн, з яких: 44859,15 грн-заборгованість за кредитом; 47957,39 грн-заборгованість по процентам за користування кредитом; 9956,00 грн- заборгованість по комісії за користування кредитом; 96690,31 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про день, час та місце слухання справи був повідомлена належним чином (ст. 74 ЦПК України), про причини неявки суд не повідомив. Виходячи з наведеного та зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Також суд вважав за можливе слухати справу у відсутності учасників судового процесу та вирішити спір на підставі наявних у справі даних та доказів(ст.ст. 158, 169 ЦПК України). Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що 07.09.2007 р. сторони уклали кредитний договір № DN81AR03110145, за умовами якого [PERSON] отримав від банку кредитні кошти в сумі 68928,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,75% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та строком користування до 05.09.2014 року. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до розділу 2.2 кредитного договору № DN81AR03110145 від 07.09.2007 р, [PERSON] зобов'язався використати кредит на визначені цілі; сплатити проценти за користування кредитом, в тому числі здійснити повну сплату процентів не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту; погасити кредит в порядку, в сумах і строки, передбачені договором. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Розмір неустойки встановлюється договором (ч. 2 ст. 551 ЦК України). При порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених договором, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки платежу. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф ( розділ 4 кредитного договору № DN81AR03110145 від 07.09.2007 р ). Виходячи з аналізу вищезазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Пенею ж є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Тобто, пеня та штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Отже, штраф та пеня, відповідно до умов кредитного договору, настають при різних обставинах порушення зобов'язання зі сторони боржника, а відтак є видами відповідальності за різні порушення зобов'язань боржником (постанова ВСУ від 31.10.2012 р. справа №6-47цс12). Відповідно до змісту договору [PERSON] був ознайомлений і погодився з його умовами, а також з відповідальністю, яка наступає в разі невиконання узгоджених умов кредитного договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. З розрахунку заборгованості за вищевказаним договором № DN81AR03110145 від 07.09.2007 р вбачається, що станом на 11.11.2014 р. [PERSON] має заборгованість перед банком за кредитом в сумі 199462,85 грн, з яких: 44859,15 грн-заборгованість за кредитом; 47957,39 грн-заборгованість по процентам за користування кредитом; 9956,00 грн- заборгованість по комісії за користування кредитом; 96690,31 грн-пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. За обставин доведеності факту порушення кредитних зобов'язань відповідачем, відповідно до погоджених сторонами Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, по відсоткам за користування кредитом, що не погашена відповідачем станом на 11.11.2014 року та заборгованості по комісії за користування кредитом з огляду на положення ст.ст.549,1054 ЦК , є законними та обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо правомірності нарахованих сум пені, суд приходить до того, що розрахунок в частині нарахування пені не містить її детального розрахунку, розрахунок наданий без зазначення суми прострочених платежів та суми боргу, без зазначення строків, кількості днів та методу розрахунку пені відповідно до діючого законодавства та умов договору, з урахуванням встановленого законом граничного її розміру- подвійної облікової ставки НБУ, яка у період з 01.01.2008 по 29.04.2008 р.р. становила 10,00%; 30.04.2008 по 14.06.2009 р.р. становила 12,00%; 15.06.2009 по 11.08.2011 р.р. становила 11,0%; з 12.08.2009 по 07.06.2010 р.р. становила 10,25 %; з 08.06.2010 по 07.07.2010 р.р. становила 9,50%; з 08.07.2010 по 09.08.2010р.р. становила 8,50%; з 10.08.2010 по 22.03.2012 р.р. становила 7,75%; з 23.03.2012 по 09.06.2013 р.р. становила 7,50%; з 10.06.2013 по 12.08.2013 р.р. 7,00%; 13.08.2013 по 14.04.2014 р.р. становила 6,50%; з 15.04.2014 по 16.07.2014 р.р. 9,50%; з 17.07.2014 р. становить 12,50%. Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, прийшов до висновку, що останній значною мірою перевищує встановлений граничний розмір її нарахування, суму неповернутих за кредитним договором грошових коштів, та з урахуванням відсутності належного обґрунтування з боку позивача, такий розмір пені не може бути заявлений до стягнення з відповідача. На підставі викладеного суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 102772,54 грн., яка складається з: 44859,15 грн. - заборгованість за кредитом; 47957,39 грн. - заборгованість по відсоткам; 9956,00 грн. - заборгованість по комісії. В частині стягнення нарахованої банком пені позовні вимоги за викладених вище обставин, задоволенню не підлягають, як такі що не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1027,83 грн. пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial