Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в порядку ст. 31 ЦПК України та просив стягнути з [PERSON] 52 607 грн 54 коп втрат від інфляції та 9 442 грн 70 коп трьох процентів річних. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.12.2011 року між ним та [PERSON] укладено договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 4646. Відповідно до умов договору [PERSON] отримала від нього грошові кошти у розмірі 159 786, 00 грн., що за курсом НБУ на день складення договору еквівалентно 20 000 доларам США та зобов'язалась повернути їх до 29 лютого 2012 року. Він виконав свої зобов'язання за договором позики передав [PERSON] зазначену суму коштів, проте відповідачка не виконала своїх зобов'язань щодо повернення позики до 29.02.2012 року. У зв'язку з порушенням відповідачкою зобов'язань за договором позики він просить стягнути з неї суму втрат від інфляції за період з 01.03.2012 року до 01.03.2015 року та 3 проценти річних за період з 14.03.2013 р. до 01.03.2015 р. В судовому засіданні представник позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача позов визнав частково, заперечував проти стягнення інфляційних втрат, оскільки борг надавався в іноземній валюті, а саме в доларах. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, між сторонами 22 грудня 2012 року укладено договір позики грошей, відповідно до якого відповідачу - [PERSON] передано у власність грошові кошти в розмірі 159 786 грн, що за курсом НБУ на день складання договору є еквівалент 20 000 доларів США з зобов'язанням повернути таку ж саму суму до 29 лютого 2012 року. Проте взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, в обумовлені договорами строки борг не повернув. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2014 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто заборгованість за договором позики в розмірі 159 786 грн. та три проценти річних в розмірі 4 964,80 грн. Станом на день розгляду справи відповідач борг відповідно до договору позики не повернув. Відповідно до розрахунку наданого представником позивача з відповідача за період з 01.03.2012 року до 01.03.2015 року за прострочення виконання грошового зобов'язання підлягає стягнення сума інфляційних втрат в розмірі 52607,54 грн. та 3 % річних за період прострочення, а саме: з 14.03.2013 р. до 01.03.2015 р. в сумі 9442,70 грн. Доказів зворотного суду не надано. Згідно ст.ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості в строк та в порядку, встановленому договором. У відповідності зі ст.1050 ЦК України якщо одержувач позики своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму у відповідності зі ст.625 цього Кодексу. За приписами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання підлягає виконанню у встановлений строк. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Посилання представника відповідача, щодо того що сума позики надавалась в доларах США, спростовується рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2014 року та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.11.2014 року, яким частково скасовано рішення суду першої інстанції від 24.01.2014 р. Даними рішеннями встановлено, що 22.12.2011 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я., зареєстрований за №4646, згідно умов якого позикодавець ([PERSON]) передав у власність, а позичальник ([PERSON]) прийняла 159 786,00 грн., з зобов'язанням повернути таку ж суму до 29.02.2012 року включно. Під час розгляду справи судами достеменно встановлено, що позивачем було надано достатньо доказів та обґрунтувань на підтвердження позовних вимог та отримання позики у розмірі 159 786,00 грн. В ч. 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов договору та положень чинного законодавства, перевіривши розрахунки, надані представником позивача щодо обґрунтування позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а на користь позивача підлягає стягненню сума інфляційних втрат за період з 01.03.2012 р. до 01.03.2015 р. в розмірі 52 607 грн. 54 коп. та три проценти річних від простроченої суми за період з 14.03.2013 р. до 01.03.2015 р. в розмірі 9442 грн. 70 коп., а всього 62 050 грн. 24 коп. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі620 грн. 24 коп.

Outcome: approved