Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 13673 грн. 47 коп. - заборгованості за кредитним договором б/н від 17.09.2013, з яких: 9790 грн. 42 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 670 грн. 19 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625; 3212 грн. 86 коп. - пені. При цьому посилається на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в зв`язку з чим підписав заяву б/н від 17.09.2013, згідно з якою йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, визначеному Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який в подальшому було збільшено до 2000 грн.. У порушення умов договору відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, відсотками та пенею на загальну суму 13676 грн. 47 коп. та судовий збір у розмірі 2102 грн.. Ухвалою від 09.11.2020 відкрито провадження у справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Ухвалою від 14.12.2020 відмовлено в задоволені клопотання представника про огляд веб-сайту та розгляд справи було відкладено на 15.02.2021 в зв`язку з відсутністю у суду відомостей щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи. Ухвалою від 15.02.2021 розгляд справи відкладено на 29.03.2021 через повернення від відповідача конверту із матеріалами позовної заяви та судовими повістками, що направлялись йому на адресу реєстрації, з відміткою пошти про причини їх невручення: адресат відсутній за вказаною адресою. Ухвалою від 29.03.2021 розгляд справи було відкладено на 12.05.2021 в зв`язку з відсутністю у суду доказів належного повідомлення відповідача про судове зсідання. 16.04.2021 до суду повернулась судова повістка на 29.03.2021 з відміткою пошти про причини її невручення відповідачу: адресат відсутній. Відповідач про судове засідання 12.05.2021 повідомлявся шляхом направлення судової повістки за допомогою SMS-повідомлення, яке йому доставлене 29.03.2021. Представник позивача у позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи в його відсутність та надав згоду на заочний розгляд справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Ухвалою від 12.05.2021 постановлено розглянути справу в порядку заочного розгляду. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 17.09.2013 (а.с.13). Вказана заява містить персональні дані [PERSON] та у ній вказано, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився із договором про надання банківських послуг до його укладення. Також у цій заяві він підтвердив, що ознайомлений і згоден з Умовами і Правилами надання послуг накопичення «Скарбничка» і згоден на оформлення даної послуги. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджених наказом від 28.05.2013 №СП-2013-6707473 (а.с.14, 15-45). Відповідно до Довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 17.09.2013, термін дії 07/17; № [NUMBER] , дата відкриття 05.10.2016, термін дії 09/20; № [NUMBER] , дата відкриття 25.05.2017, термін дії 05/21; № [NUMBER] , дата відкриття 27.07.2017, термін дії 05/21; № [NUMBER] , дата відкриття 12.08.2017, термін дії 08/21; № [NUMBER] , дата відкриття 14.02.2018, термін дії 08/21 (а.с.12). З Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] (договір б/н) вбачається, що 17.09.2013 відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] та в цей же день на нього встановлено кредитний ліміт 0,00 грн. 24.05.2018 збільшено кредитний ліміт до 2000 грн., а 14.04.2019 зменшено кредитний ліміт на 0,00 грн. (а.с.11). З виписки по картковому рахунку [PERSON] за період із 17.09.2013 по 01.03.2020 вбачається, що 17.09.2013 на картковий рахунок № [NUMBER] встановлено кредитний ліміт у розмірі 0,00 грн. та з цього ж дня розпочався рух коштів по даному рахунку. 15.12.2016 розпочався рух коштів по картковому рахунку № [NUMBER] та 24.05.2018 на нього встановлений кредитний ліміт 2000,00 грн. (а.с.54-55). Тобто відповідач, користуючись кредитним рахунком здійснював погашення кредиту, однак робив це не в повному обсязі, що знайшло своє відображення у вказаному розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Остання сплата заборгованості на суму 1800 грн. була здійснена ним 08.06.2019. На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав розрахунок заборгованості за договором №б/н від 24.04.2012, згідно з яким станом на 31.05.2015 заборгованість відповідача відсутня (а.с.6). Станом на 31.01.2020 заборгованість відповідача складала 13003 грн. 28 коп., з яких: 9790 грн. 42 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 7248 грн. 82 коп. - за поточним тілом кредиту, 2541 грн. 60 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3067 грн. 84 коп. - пені за прострочене зобов`язання, 142 грн. 02 коп. - пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. (розрахунок, а.с.7-9). Станом на 21.09.2020 заборгованість відповідача складає 9790 грн. 42 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 670 грн. 19 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625; 3212 грн. 86 коп. - пені. (а.с.10). Таким чином, відповідач [PERSON] , отримавши кредитні кошти, взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту належним чином не виконав, у повному обсязі кредит не сплатив. Підставою позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, а також за відсотками нарахованими на прострочений кредит і пені. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При укладанні Договору сторони керувались частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо сплати кредиту за договором № б/н від 17.09.2013 позивачем доведено, зокрема щодо заборгованості по простроченому тілу кредиту, яка станом на 21.09.2020 становить 9790 грн. 42 коп. та підлягає стягненню з відповідача. Також позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом у розмірі 670 грн. 19 коп. за процентною ставкою, згідно з наданим розрахунком 86,4% та 60% річних, посилаючись на впровадження з 01.03.2019 змін до п.2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Але позивачем не надано жодного доказу, що, змінивши умови кредитування, в тому числі щодо нарахування відсотків на підставі ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі, встановленому Банком, він повідомив про це боржника, а останній погодився з таким розміром. Також матеріали справи не містять підтверджень, що саме з Витяги з Тарифів і з Умов та правил, долучених до позовної заяви, розумів відповідач та ознайомився й погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо підстав нарахування, розміру та порядку сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України, а також щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Крім того, витяг з Тарифів містить умови щодо карток «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», тому не можливо встановити, який саме тариф обрав і на який погодився відповідач та якою карткою він користувався. З долученої позивачем довідки з інформацією про надані кредитні картки відповідачу, відсутні дані про те, якими саме ці картки були і відповідно яким тарифом останній користувався. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, в тому числі в порядку ст. 625 ЦК України, пені і штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а також відсутність будь-яких інших погоджених у встановленому порядку домовленостей про їх нарахування та розмір чи ознайомлення з ними відповідача [PERSON] , надані позивачем Витяги з Тарифів та з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також вказані Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної зі сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які знаходяться в матеріалах справи, не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами від 17.09.2013 шляхом підписання заяви-анкети. Отже, у суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена за порушення термінів виконання договірних зобов`язань у формі сплати процентів на підставі ст.625 ЦК України у розмірі 86,4 % та 60%. Суд також звертає увагу, що відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування процентів має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При їх обчисленні за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні. Анкета-заява від 17.09.2013, яку підписав відповідач, не містить строку та порядку погашення кредиту, що унеможливлює встановлення факту порушення відповідачем строку повернення боргу, а доказів пред`явлення йому вимог про повернення кредиту до моменту звернення з цим позовом до суду позивач не надав. Отже, відсутні підстави для застосування до відповідача [PERSON] відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 ЦК України у розмірі 670 грн. 19 коп., тому суд відмовляє у задоволенні цих вимог. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені суд зазначає наступне. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Позивач, заявляючи вимоги про погашення кредиту, просив суд у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути також пеню за несвоєчасну сплату кредиту. Проте, як зазначалось вище, у заяві, підписаній сторонами 17.09.2013, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази,

Outcome: partial