Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором №6_073 від 30.03.2012 в сумі 14 865,61 грн., а також стягнути з відповідачів в рівних частках суму сплаченого судового збору у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № 6_073 від 30.03.2012. Заочним рішенням Новопсковського районного суду від 20.12.2017 по справі ЄУ № 420/1736/17 стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 6_073 від 30.03.2012, яка утворилася станом на 04.10.2017 у розмірі 75767,27 грн. На даний час відносини між сторонами відповідно до умов кредитного договору не припинені та позичальнику щомісячно нараховувалися проценти за користування кредитом. Починаючи з 04.10.2017 в результаті невиконання відповідачем зобов`язань за Кредитним договором та з урахуванням стягнутих за рішеннями суду сум заборгованості, утворилася нова заборгованість у розмірі 14865,61 грн. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 01.02.2021 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження на 17.02.2021. 17.02.2021 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідачів. Наступне судове засідання призначено на 16.03.2021. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до судового засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Новопсковського районного суду Луганської області, про наявність поважних причин неявки до суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не направили, відзив на позовну заяву не надали, зустрічний позов до суду не пред`явили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» № 10012/073 (далі -Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений кредитний договір (далі- Договір) №6_073 від 30.03.2012. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень 00 копійок, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит в 70 000 (сімдесят тисяч) гривень 00 копійок, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 21 (двадцять один) річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Зазначена в цьому пункті процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою. Кредит надається строком на 119 (сто дев`ятнадцять) місяців з терміном остаточного погашення Кредиту до «28» лютого 2022 року на споживчі цілі. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору Позичальник зобов`язався щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця з 01 квітня 2012 року, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 588,24 (п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 24 коп. та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих в АТ «Ощадбанк» не пізніше останнього робочого дня місяця на відповідні рахунки Позичальника. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих Банком процентів здійснити не пізніше 28 лютого 2022 року. Пункт 1.6 Кредитного договору передбачає нарахування та сплату процентів за користування кредитом. Проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит. При розрахунку процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом. При нарахуванні процентів за платіжний місяць останній день місяця має включатися в розрахунок, крім випадків, коли звітна дата є датою закінчення операції. Всі готівкові платежі за цим Договором (погашення кредиту, сплата процентів за його користування, комісійних винагород, штрафних санкцій тощо) сплачуються Позичальником в касі Банку. Згідно п. п. 4.2.1, 4.2.2 Кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань по цьому Договору. При виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цих Договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно п. п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.5 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим Договором. Позичальник зобов`язаний повернути кредит в сумі 70000,00 (сімдесят тисяч) гривень 00 копійок, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим Договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому Договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим Договором. Позичальник зобов`язаний відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з цього Договору. Пункт 7.8 Кредитного договору передбачає збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 Цивільного кодексу України до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов`язань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами цього Договору. Відповідно до п. 8.1 Кредитного договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором. В якості забезпечення виконання Відповідачем 1 своїх зобов`язань за Кредитним договором між Позивачем та [PERSON] (Відповідачем 1, Поручителем 1), [PERSON] (Відповідачем 2, Поручителем 2) був укладений Договір поруки №6_073/1 від 30.03.2012. Відповідно до п. 1.1 Договору поруки поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладеними в майбутньому. Згідно п. 2.1 Договору поруки у разі порушення боржником виконання зобов`язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов`язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Договору поруки поручитель відповідає по зобов`язаннях за визначеним кредитним договором, перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними до тих пір, поки всі зобов`язання по Кредитному договору не будуть виконані повністю. Згідно п.п. 4.1, 4.2, 4.5 Договору поруки порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання за кредитним договором. Порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п. 5.4 цього Договору, не пред`явить вимоги до поручителя. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов`язання. Відповідно до п.5.4 Договору поруки сторони домовилися про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов`язань Поручителя (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами Кредитного договору та цього Договору доповнено. Відповідно до п. 6.3 Договору поруки даний Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Відповідно до заочного рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 20.12.2017 у справі ЄУ № 420/1736/17 стягнуто солідарно з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за Кредитним договором №6_073 від 30.03.2012 станом на 04 жовтня 2017 року у сумі 75767 (сімдесят п`ять тисяч сімсот шістдесят сім) грн. 27 коп., у тому числі: борг за кредитом в розмірі 40051,41 грн.; відсотки за користування кредитом за період з 02.09.2014 по 03.10.2017 в розмірі 26691,48 грн.; інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту за період з липня 2016 року по серпень 2017 року сумі 569,91 грн.; інфляційні втрати за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з вересня 2014 року по серпень 2017 року в сумі 7060,59 грн.; три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 01.07.2016 по 03.10.2017 в розмірі 157,78 грн; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 02.09.2014 по 03.10.2017 в розмірі 1236,10 грн. Заочним рішенням встановлено, що позивачем було заявлено вимогу про дострокове повернення кредиту за кредитним договором № 6_073 від 30.03.2012. Заочне рішення суду набрало законної сили 20.01.2018. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже позивачем стягнуто суму наданого відповідачу кредиту за договором № 6_073 від 30.03.2012. Таким чином, в даному випадку правовідносини між сторонами виникли внаслідок невиконання відповідачами заочного рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 20.12.2017 по справі ЄУ № 420/1736/17. З розрахунку суми заборгованості вбачається, що позивачем нараховано: - прострочені проценти за користування кредитом за період з 04.10.2017 по 19.01.2018 у сумі 2488,68 грн.; - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 04.10.2017 по 02.12.2020 в сумі 2084,60 грн.; - три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 04.10.2017 по 02.12.2020 в сумі 1520,42 грн., в тому числі три проценти річних в сумі 1293,83 грн., які нараховані на проценти, що були стягнуті рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 20.12.2017 по справі № 420/1736/17; - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з жовтня 2017 року по листопад 2020 року в сумі 3934,91 грн.; - інфляційні втрати банку з жовтня 2017 року по листопад 2020 року за прострочення сплати процентів за користування кредитом у сумі 4837,00 грн. в тому числі інфляційні втрати в сумі 4364,11 грн., які нараховані на проценти, що були стягнуті рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 20.12.2017 по справі № 420/1736/17. Щодо вимог позивача про стягнення прострочених відсотків за користування кредитом за період з 04.10.2017 по 19.01.2018 у сумі 2488,68 грн. (п.3 розрахунку) суд зазначає наступне. Згідно наданого розрахунку (а.с.5 п.1) станом на 03.10.2017 існувала заборгованість у сумі 40051,41 грн. Відповідно до заочного рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 20.12.2017 по справі ЄУ № 420/1736/17 дана сума заборгованості була стягнута на підставі п. 4.2.2 Договору достроково. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника) відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12). Банк своїм правом, передбаченим п.4.2.2 Договору, скористався та достроково стягнув з відповідачів основну заборгованість за кредитом та нараховані відсотки за його користування, а тому нарахування прострочених відсотків за користування кредитом у розмірі 437,82 грн. є неправомірним, оскільки вони згідно розрахунку (п.3 а.с.6) нараховані з 01.01.2018 по 19.01.2018, тобто вже після винесення заочного рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 20.12.2017. Нарахування відсотків за користування кредитом можливе лише у випадку користування боржником сумою кредиту. Враховуючи, що сума кредиту достроково стягнута з відповідача за рішенням суду, то це позбавляє фактично боржника ним користуватися. В даному випадку виникає зобов`язання боржника на виконання грошового зобов`язання за заочним рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 20.12.2017 по справі ЄУ № 420/1736/17. Кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Таким чином, враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12 та заочне рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 20.12.2017 по справі ЄУ № 420/1736/17, у задоволенні вимог позивача про стягнення прострочених відсотків за користування кредитом у розмірі 437,82 грн. з 21.12.2017 по 19.01.2018 слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Що стосується вимог про нараховані банком відсотки за користування кредитом з 04.10.2017 по 20.12.2017 (дата винесення заочного рішення суду) у сумі 2050,86 грн., то вони підлягають задоволенню, оскільки нараховані за період до винесення заочного рішення суду від 20.12.2017, а отже до задоволення вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту. Позивачем заявлено вимогу про стягнення інфляційних втрат за прострочення процентів за користування Кредитом з жовтня 2017 року по листопад 2020 року в розмірі 4837,00 грн. та три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування Кредитом з 04.10.2017 по 02.12.2020 в розмірі 1520,42 грн. Розглядаючи дані вимоги, суд виходить з наступного. Після зміни банком строку кредитування, у зв`язку з чим настав строк повного погашення кредиту позичальником, банк має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Заочним рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 20.12.2017 стягнуті три відсотки річних за прострочення відсотків за користування кредитом у сумі 1236,10 грн. за період з 02.09.2014 по 03.10.2017, тому належним розрахунком даних нарахувань за період з 04.10.2017 по 02.12.2020 є: 1236,10 грн. х 3% х 1155 (кількість прострочених днів)/365 х 100 =117,34 грн., які підлягають задоволенню, оскільки саме на стягнуті три відсотка річних за рішенням суду можуть бути нараховані три відсотки річних згідно ст. 625 ЦК України після рішення суду. В решті вимог про стягнення трьох відсотків річних за прострочення відсотків за користування кредитом слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Заочним рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 20.12.2017 стягнуто інфляційні втрати за прострочення сплати відсотків за користування кредитом у сумі 7060,59 грн. за період з вересня 2014 року по серпень 2017 року, тому належним розрахунком даних нарахувань за період з жовтня 2017 року по листопад 2020 року є: 7060,59 грн. х 1,2258 % (сукупний індекс інфляції) - 7060,59 грн. =1594,28 грн., які підлягають задоволенню, оскільки саме на стягнуті інфляційні втрати за рішенням суду можуть бути нараховані інфляційні втрати згідно ст. 625 ЦК України після рішення суду. В решті вимог про стягнення інфляційних втрат за прострочення сплати відсотків за користування кредитом слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Вимоги позивача про стягнення трьох відсотків річних за прострочення сплати Кредиту за період з 04.10.2017 по 02.12.2020 у сумі 2084,60 грн. та інфляційних втрат за прострочення боргу за кредитом за період з жовтня 2017 року по листопад 2020 року у сумі 3934,91 грн. є правомірним, оскільки заочне рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 20.12.2017 по справі ЄУ № 420/1736/17 не виконується, що відповідачами не спростовано, а тому є підстави для застосування ст. 625 ЦК України. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки заочне рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 20.12.2017, яким стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом, не виконано, то банк має право на отримання компенсаційних виплат, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення. Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №6_073 від 30.03.2012, яка утворилася станом на 02.12.2020 у розмірі 9781,99 грн. у тому числі: - прострочені проценти за користування кредитом за період з 04.10.2017 по 20.12.2017 у сумі 2050,86 грн.; - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 04.10.2017 по 02.12.2020 в сумі 2084,60 грн.; - три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 04.10.2017 по 02.12.2020 в сумі 117,34 грн.; - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з жовтня 2017 року по листопад 2020 року в сумі 3934,91 грн.; - інфляційні втрати банку з жовтня 2017 року по листопад 2020 року за прострочення сплати процентів за користування кредитом у сумі 1594,28 грн. Що стосується вимог позивача до поручителя, суд зазначає таке. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц викладені висновки про презумпцію чинності поруки та неможливість її припинення на підставі частини четвертої статті 559 ЦК з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, адже таке рішення саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору. Тому, враховуючи правову природу поручительства як додаткового (акцесорного) зобов`язання до основного договору та пряму залежність від його умов, на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене у самому договорі поруки. У справі договором поруки № 6_073/1 від 30 березня 2012 року, укладеним між банком та [PERSON] , інше не передбачено. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Підписуючи договір поруки, боржник [PERSON] поручилася відповідати перед Кредитором за порушення [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором. За таких обставин, вимоги позивача до поручителя є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині задоволення вимог позивача до основного боржника. Згідно вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, беручи до уваги вище зазначене, позов підлягає задоволенню частково в зазначених вище сумах та нарахуваннях. В решті позовних вимог слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам по 691,59 грн. з кожного.

Outcome: partial