Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 05.09.2001 року. В обґрунтування позову зазначив, що 41/300 частин домоволодіня по пров. Стрілецькому 10 в м. Харкові належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Сьомою ХДНК 05.12.1986 року. Його рідній сестрі [PERSON] належить 82/300 частин спірного домоволодіння, нині померлому [PERSON] належить 23/100 частин спірного домоволодіння, [PERSON] належить 36/400 частин спірного домоволодіння, [PERSON] належить 36/200 частин спірного домоволодіння, [PERSON] належить 36/400 частин спірного домоволодіння. За вказаним домоволодінням зареєстрована земельна ділянка площею 974 кв.м на підставі рішення Комінтернівського РВК м. Харкова № 27, на якій розташовано два житлових будинка літ. «А-1» та літ. «Б-1» з господарськимми будівлями. 25.06.1988 року між співвласниками житлового буднику літ. «А-1» та літ. «Б-1» було оформлено договір конкретного користування, відповідно до якого в користування [PERSON], після смерті якої її доля перейшла до [PERSON], знаходились приміщення в житловому будинку літ. «Б-1» приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 1/3 частина сараю літ. В, погребу Г, уборної літ. Д. В користування [PERSON] були передані приміщення 1-4,1-5 в житловому будинку літ. «А-1», надвірні будівлі: сарай Літ «Е», уборна літ. «Ж». Після його смерті його долю спадкували [PERSON], [PERSON], [PERSON] В спільне користування [PERSON] та [PERSON] були передані в житловому будинку літ. Б-1, приміщення 3-3, 3-1, 3-2, Ш, 2/3 частин сараю літ. В, погребу літ. Г, уборної літ. Д. В загальне користування всіх співвласників були передані огорожа № 1 та водопровід № 2. 05.09.2001 року в п. Долгоруково Багратіонського району Калінінградської області РФ померла його рідна сестра [PERSON] На момент смерті вона була громадянкою [PERSON] Федерації. Спадкоємцями першої черги є відповідачі по справі, які на момент смерті спадкодавця проживали з нею в [PERSON] Федерації. Він є спадкоємцем другої черги. На момент відкриття спадщини проживав та був зареєстрований в частині будинку, яка належать [PERSON] Він прийняв міри щодо збереження спадкового майна, проводив та по теперішній час проводить за свій рахунок витрати по утриманню спадкового майна, відремонтував частину будинку. Оригінали правовстановлючих документів знаходяться в нього. Всі його дії свідчать про фактичне прийняття спадщини. Відповідачі з 2001 року не цікавились спірним домоволодінням, ніяких дій щодо прийняття спадщини не вчиняли. Він звертався до нотаріальної контори, але йому було відмовлено, через те, що неможливо встановити круг спадкоємців. Просить визнати за ним право власності на 83/300 частин житлового буднику літ. «А-1», літ. «Б-1» з господарськими будівлями, розташований в м. Харкові по пров. Стрілецькому 10 в порядку спадкування по закону після смерті [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з*явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Згідно матеріалів виконаного судового доручення, відповідачі [PERSON] та [PERSON] повідомлені про дату судового засідання, їм вручено копію позовної заяви. Також відповідачі були допитані суддею Багратіонського районного суду Калінінградської області щодо змісту позовних вимог, згідно протолокому судового засідання від 15.03.2016 року вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ознайомлені в позовом [PERSON], визнають його в повному обсязі, на спадкове майно не претеднують, просили розглядати справу за їх відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги заявлені законно та обґрунтовано, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом виданого Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою від 05.12.1986 року, зазначено, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є її син [PERSON] на 41/300 частин та її донька [PERSON] на 82/300 частин домолодіння за адресою: м. Харків пров. Стрілецький № 10, оскільки на її користь від спадщини відмовилась мати померлої [PERSON] Згідно свідоцтва про народження серії ЯВ № 522975 зазначено, що [PERSON] народився 15.01.1952 року в м. Харкові, батьками зазначені: батько [PERSON], мати [PERSON]. [PERSON] померла 05.09.2011 року про що філіалом відділу ЗАГС адміністрації Калініградської області в м. Багратіоновське було видано свідоцтво про смерть серії 1-РЕ № 539031. Згідно договору конкретного користування будинком та надвірними будівлями за адресою: м. Харків пров. Стрілецький 10 від 25.06.1986 року укладеного між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зазначено, що [PERSON] належить 23/100 частин домоволодіння, в користування надходять приміщення в житловому будинку літ. Б: 2-1 сені, 2-П кладова, 2-3 кухня, 2-4 жила кімната, 1/3 частина сараю літ. В, погребу літ. Г., уборної літ. Д., [PERSON] належить 36/100 частин домоволодіння, у користування надходять приміщення в будинку літ. А: 1-4- жила кімната, 1-5 жила кімната та надвірні будівлі: сарай літ. Е., уборна літ. Ж, [PERSON] належить 41/300 частин домоволодіння, [PERSON] належить 41/300 частин домоволодіння, у користування останніх надходять приміщення в житловому будинку літ. Б: 3-3 жила кімната, 3-1 жила кімната, 3-2 кухня, 3-Ш сені, 2/3 частини сараю літ. В., погрубу літ. Г., уборної літ. Д. Державний нотаріус Сьомої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] винесла постанову про відмову у вичненні нотаріальної дії від 02.09.2015 року № 2613/02-31, у зв*язку з тим, що нотаріус не має можливості перевірити місце відкриття спадщини для визначити коло спадкоємців, також [PERSON] спадщину після смерті сестри [PERSON] не прийняв. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були її діти - відповідачі за позовом. На момент смерті спадкодавця відповідачі проживали спільно з померлою. Порядок врегулювання приватно-правових відносин, котрі хоча через один із своїх елементів зв*язані з одним або декількома правопорядками іншими, ніж український правопорядок, регулюються нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» № 2709-У1 від 23 червня 2005 року з змінами та доповненнями від 18.03. 2004 № 1618-1У, від 21.01.2010 р № 1837 У1, від 19.05.2011 р № 3390-У1, від 22.12.2011г. № 4212-У1. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, яке застосовується до приватно-правових відносин з іноземним елементом, визначається відповідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, міжнародними договорами України. Право власності та інші права на нерухоме та рухоме майно, згідно зі ст. 38 вищезазначеного Закону, визначаються правом держави, в якому це майно знаходиться, якщо інше не передбачено Законом України «Про міжнародне приватне право», відповідно до ст. 40 цього закону. Згідно ст. 70 Закону України «Про міжнародне приватне право» з урахуванням положень ст. 70,71 цього Закону спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем в заповіті не визначено право держави громадянином якої він бул. Відповідно ст. 1224 Цивільного Кодексу РФ відносини з успадкування визначаються по праву країни, де спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо інше не передбачено цією статтею. Спадкування нерухомого майна визначається по праву країни, де знаходиться це майно, а спадкування нерухомого майна, яке внесено в державний реєстр в [PERSON] Федерації - за російським правом. Зміст права власності та інших речових прав на нерухоме та рухоме майно, згідно ст. 1205 Цивільного Кодексу РФ, їх здійснення та захист визначається по праву країни, де це майно знаходиться. Відповідно до ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюються правом держави, на території якого знаходиться це майно, а майно, що підлягає державній реєстрації в Україні - правом України. Таким чином правовідносини в частині часу, місця, кола спадкоємців і способу відкриття спадщини повинні визначатися законодавством [PERSON] Федерації, так як останнє місце проживання [PERSON] була територія [PERSON] Федерації. Днем відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця - ст. 1114 ЦК РФ. Місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця - ст. 1115 ЦК РФ. Спадкоємці за законом призиваються до спадкоємства в порядку черговості, ст.1142 ЦК України. Спадкоємцями першої черги є діти, чоловік, батьки, ст. 1152 ЦК України спадкоємцями другої черги є позивач по справі - рідний брат померлого, ст. 1152 ЦК РФ. Ст. 1153 ЦК РФ визначений спосіб прийняття. Прийняття спадщини здійснюється подачею за місцем відкриття спадщини нотаріусу або уповноваженому відповідно до закону видавати свідоцтва про право на спадщину посадовій особі заяви спадкоємця про прийняття спадщини або заяву спадкоємця про видачу свідоцтва про право на спадщину. У частині 2 ст.1153 ЦК України зазначено, що визнається, якщо не доведено інше, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він вчинив дії, що свідчать про фактичне прийняття спадщини, зокрема якщо спадкоємець: - Вступив у володіння або управління спадковим майном Прийняти міри щодо збереження спадкового майна, захистив його від зазіхань чи домагань третіх осіб - Справив за свій рахунок витрати на утримання спадкового майна Заплатити за свій рахунок борги спадкодавця або отримав від третіх осіб, належні спадкодавцеві грошові кошти. Відповідачі, будучи спадкоємцями першої черги, не зробили ніяких дій щодо спадкового майна, що свідчило би про прийняття ними спадщини. З моменту відкриття спадщини відповідачі жодного разу не з'явилися в спірну частину будинку, ніяких дій щодо спадкової частини будинку не зробили. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. [PERSON] померла 5 вересня 2001 року. На час відкриття спадщини правовідносини регулювалися нормами цивільного Кодексу України 1963 року. Відповідно до ст. 530 ЦК України (в редакції 1963 року) при відсутності спадкоємців першої черги або неприйняття ними спадщини , успадковують в рівних частках брати і сестри померлого. Згідно ст. 549 ч. 1 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини Вважається, відповідно до ст. 553 ч.2 ЦК України (в редакції 1963 року), таким, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної дії, що свідчить про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] з моменту відкриття спадщини проживав, та був зареєстрований в частині житлового будинку, який належить [PERSON], він прийняв міри до збереження спадкового майна, здійснив та здійснює по теперішній час за свій рахунок витрати по утриманню спадкового майна, відремонтував частину будинку. Оригінали правовстановлюючих документів на частину будинку померлої знаходяться у нього. Вказані дії свідчать про фактичне прийняття [PERSON] спадщини в цілому. Відповідачі з моменту відкриття спадщини ніяких дій, які свідчили про фактичний вступ в управління спірною частиною будинку не зробили. З 2001 року вони не цікавилися спірною частиною будинку, ніяких дій, що свідчать про прийняття спадщини на 83/300 частин спірного житлового будинку літ. «Б-1» не зробили, що свідчить про неприйняття ними спадщини. Власник майна, відповідно до ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати майна. Суд, дослідивши матеріали справи, надані позивачем докази, вважає, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано, а тому підлягають задоволенню. На підставі вищевикладенного і

Outcome: approved