Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] (далі - Квартира), надавши їй в користування кімнату літ. 2 площею 11,4 кв.м. у Квартирі; відповідачу надати кімнату літ. 3 площею 17,4 кв.м. у Квартирі; кухню, ванну, вбиральню, коридор та лоджію залишити у спільному користуванні сторін; усунути перешкоди, які чинить їй відповідач у користуванні частиною Квартири - кімнатою площею 11,4 кв.м. з місцями загального користування, зобов'язавши відповідача звільнити вказану кімнату від належних йому речей та вселити її в Квартиру. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником 39/100 частин Квартири, відповідач - власником 61/100 частини Квартири. Зазначена Квартира має житлову площу 28,8 кв.м. та складається з двох кімнат площею 17,4 кв.м. та 11,4 кв.м. Оскільки її частка у праві власності на Квартиру є меншою за частку відповідача, вона просить виділити їй у користування меншу кімнату, в якій вікно виходить на лоджію, оскільки після вселення це надасть їй можливість відповідно до технічних норм обладнати окремий вихід на лоджію. Оскільки вказане питання в добровільному порядку сторони вирішити не можуть, вона звернулась до суду з дійсним позовом. В судовому засіданні позивач, її представник підтримали позовні вимоги та доводи, викладені в позові, в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на його безпідставність та недоведення позивачем відповідності площі кімнати, яку вона просить виділити їй у користування, її частці у праві власності на Квартиру. Також відповідачем було зазначено, що він не перешкоджав позивачу у користуванні спірною Квартирою та її вільному доступу до вказаного житла. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно рішення апеляційного суду Харківської області від 04.04.2013 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, за [PERSON] визнано право власності на 39/100 частин Квартири, за [PERSON] - на 61/100 частин Квартири. Відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 06.06.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1236, [PERSON] передала у власність безоплатно [PERSON] належні їй на підставі вказаного вище судового рішення 39/100 частин Квартири. З пояснень сторін судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір'ю колишньої дружини відповідача [PERSON], яка подарувала їй свої 39/100 частини Квартири. Право власності позивача на 39/100 Квартири, відповідача - на 61/100 Квартири зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягами № 4501554 від 06.06.2013 року та № 12265484 від 05.11.2013 року відповідно. Згідно наданих сторонами технічних паспортів, спірна Квартира має загальну площу 49,8 кв.м., житлову площу 28,8 кв.м. Площа нежитлової частини Квартири відповідно дорівнює 21,0 кв.м. Квартира складається з двох кімнат житловою площею 17, 4 кв.м. та 11,4 кв.м., кухні площею7,1 кв.м., вбиральні площею 1,4 кв.м., ванної кімнати площею 2,8 кв.м., коридору площею 8,7 кв.м. та обладнана лоджією площею 3,0 кв.м. Частинами 1, 2 ст. 358 ЦК України, яка регулює здійснення права спільної часткової власності, встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 вказаної статті кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частці позивача в праві власності на Квартиру в розмірі 39/100 відповідає площа Квартири в розмірі 19,422 кв.м. (39 х 49,8 / 100), в тому числі житлова - 11,232 (28,8 х 39 / 100). Якщо у відповідності до заявлених позовних вимог виділити позивачу у користування кімнату площею 11, 4 кв.м., відповідачу - кімнату площею 17,4 кв.м., залишивши інші приміщення, в тому числі лоджію, у спільному користуванні співвласників, то у користуванні позивача будуть приміщення загальною площею 19,7125 кв.м. (11,4 + (21,0 х 11,4 / 28,8)). Таким чином, в разі задоволення позову площа кімнати, а також загальна площа Квартири, якою користуватиметься позивач, буде більшою за площу, які відповідає її частці у праві власності на Квартиру, що суперечитиме приписам ч. 3 ст. 358 ЦК України та порушуватиме права відповідача. Згідно ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторонам у судовому засіданні судом було роз'яснено вказані положення ст. 10, 60 ЦПК України та роз'яснено їх процесуальні права, в тому числі право заявляти клопотання. Крім того, судом сторонам окремо було роз'яснено право заявити клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи для визначення можливих варіантів встановлення порядку користування квартирою. Вказане клопотання сторонами заявлено не було. Таким чином, всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не доведено, шляхом надання суду належних та допустимих доказів, можливість встановлення порядку користування спірною Квартирою та відповідність фактичної площі Квартири, яка перебуватиме в користуванні сторін в разі встановлення порядку користування Квартирою, їх часткам у праві спільної часткової власності на Квартиру. В зв'язку з наведеним підстави для задоволення позовних вимог в частині встановлення запропонованого позивачем порядку користування Квартирою відсутні. Щодо вимог позивача в частині усунення перешкод у користуванні Квартирою та її вселення, то суд також відмовляє у вказаних вимогах з наступних підстав. В судовому засіданні позивач пояснила, що після передачі частини Квартири у її власність дочка передала їй ключі від Квартири. Відповідач замки у Квартирі не змінював. Її доступу у Квартиру відповідач та члени його сім`ї ніколи не перешкоджали, вона завжди вільно заходила у Квартиру, пересувалась по неї та знаходилась там. Скарга на ім'я дільничного інспектора міліції від 05.10.2013 року, яка міститься в матеріалах справи, була викликана знаходженням в кімнаті площею 11,4 кв.м. особистих речей та меблів позивача, який, на її думку, неправомірно залишив у вказаній кімнаті свої речі та, таким чином, створював їй перешкоди у вселенні до Квартири. На момент звернення із вказаною скаргою їй також ніхто не перешкоджав у вільному доступі до Квартири. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що кімната площею 11,4 кв.м. в даний час вільна від його речей, там знаходяться лише речі його колишньої дружини, присуджені останній згідно вказаного вище рішення суду від 04.04.2013 року. Ні він, ні члени його родини ніколи не перешкоджали доступу позивача до Квартири, її знаходженню та вільному пересуванню по неї. Таким чином, судом з пояснень позивача та відповідача встановлено, що останній ніколи не перешкоджав вільному доступу позивача до Квартири та користуванню вказаним житлом. За таких обставин позивачем не доведено факт порушення її прав з боку відповідача, в зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині усунення перешкод позивачу в користуванні Квартирою з боку відповідача та її вселення в Квартиру. Враховуючи наведене вище, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed