Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] міської ради Миколаївського району Львівської області «Про уточнення площі та конфігурації земельної ділянки» від 13.03.2015 року №1497 та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що йому на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка по вулиці Болоня, 81 в м. Миколаїв Миколаївського району Львівської області, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1 га. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.10.2013р., індексний номер - 10909094. Рішенням [PERSON] міської ради Миколаївського району Львівської області від 13.03.2015р. № 1497 уточнено площу його земельної ділянки, змінивши її з 0,1 га на 0, 0988 га, конфігурацію із врахуванням державного акта на право приватної власності на землю гр. [PERSON]; внесено зміни в п.п. 1, 2 рішення «Про передачу земельної ділянки у приватну власність» від 23.09.2013р. № 1062/5 в частині зміни площі земельної ділянки по вул. Болоня, 81 в м. Миколаєві з 0,1 га на 0,0988 га. Вважає вказане рішення відповідача незаконним оскільки земельна ділянка сформована відповідно до рішення відповідача «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки» від 29.05.2012р. № 558/3. На підставі рішення відповідача «Про передачу земельної ділянки у приватну власність» від 23.09.2013р. № 1062/5 виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією його суб'єктивних прав, а саме відносини права власності на земельну ділянку, він набув право в процесі реалізації вказаного рішення, йому видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку. Зважаючи, що рішення відповідача «Про передачу земельної ділянки у приватну власність» від 23.09.2013р. № 1062/5 є актом одноразового застосування, тому у відповідача відсутні повноваження на внесення змін у вказане рішення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, просив суд такі задоволити. Представник відповідача [PERSON] міська рада Львівської області в судове засідання не з»явилась, однак надіслала до суду заперечення в яких зазначила, що накладення частини земельної ділянки [PERSON] на приватизовану частину земельної ділянки [PERSON] було проведено помилково. [PERSON] міська рада Львівської області своїм рішенням «Про уточнення площі та конфігурації земельної ділянки» від 13.03.2015 року №1497 намагається вирівняти права сторін. Представники третьої особи [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову заперечили пояснили, що [PERSON] отримала державний акт про право приватної власності на землю ще 14.08.1997 року, відтак з цього моменту земельна ділянка стала об»єктом права приватної власності. Заслухавши пояснення представника позивача, представників третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що Рішенням [PERSON] міської ради Миколаївського району Львівської області від 29.08.1996 року № Б/Н «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» було передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,10 га по вул.. Болоня, 69 в м.Миколаєві Львівської області. Рішенням [PERSON] міської ради Миколаївського району Львівської області від 22.05.1997 року №Б/Н «Про доручення земельної ділянки до власної присадибної ділянки для обслуговування власного житлового будинку» до земельної ділянки [PERSON] долучено земельну ділянку площею 240 м.кв. Згідно Державного акту про право приватної власності на землю від 14.08.1997 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,124 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку. Право власності на земельну ділянку [PERSON] набув в порядку безоплатної приватизації відповідно до рішень [PERSON] міської ради «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки» від 29.05.2012р. № 558/3, «Про передачу земельної ділянки у приватну власність» від 23.09.2013р. № 1062/5. Згідно Свідоцтва про право власності від 15.10.2013р. [PERSON] на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка по вулиці Болоня, 81 в м. Миколаїв Миколаївського району Львівської області, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1 га. Рішенням [PERSON] міської ради Миколаївського району Львівської області від 13.03.2015р. № 1497 уточнено площу земельної ділянки [PERSON], змінивши її з 0,1 га на 0, 0988 га, уточнено конфігурацію із врахуванням державного акта на право приватної власності на землю [PERSON]; внесено зміни в п.п. 1, 2 рішення «Про передачу земельної ділянки у приватну власність» від 23.09.2013р. № 1062/5 в частині зміни площі земельної ділянки по вул. Болоня, 81 в м. Миколаєві з 0,1 га на 0,0988 га. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права інтересу у передбачений законом спосіб. Способи захисту прав на земельні ділянки передбачені ЗК України. Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, держава реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України). Відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад. Відповідно до п.34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, врегулювання земельних відносин відповідно до закону. Враховуючи ту обставину, що помилково відбулося накладення частини суміжної земельної ділянки, розташованої по вул.. Болоня,81 в м. Миколаєві на земельну ділянку визначену державним актом на право приватної власності на землю, зареєстрованим 14.08.1997 року, суд вважає, що у відповідача є всі підстави для уточнення площі та конфігурації спірної земельної ділянки. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними.

Outcome: dismissed