Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь несплачену суму боргу за договором позики у розмірі 35000,00 гривень, 3 % річних - 293,00 гривень, пеня (подвійна ставка НБУ) - 1533,28 гривень, інфляційне збільшення боргу - 105,00 гривень, всього - 36931,28 гривен; а також судовий збір в розмірі 908,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2700 гривень. Позов обґрунтований тим, що 08 червня 2021 року позивач дав в борг [PERSON] грошові кошти в сумі 35000,00 (тридцять п`ять тисяч) гривень, які остання зобов`язалась повернути до 10 квітня 2021 року. Вказані обставини підтверджуються розпискою, власноручно написаною [PERSON] , копія якої знаходиться у позивача. Однак до теперішнього часу відповідач не повернула борг в повному обсязі. Незважаючи на досягнуту домовленість, станом на 20 вересня 2021 року, існує несплачена сума за договором позики, яка становить - 35000,00 гривень. Невиконанням своїх боргових зобов`язань, відповідач [PERSON] спричинила порушення прав позивача. [PERSON] неодноразово звертався до відповідача з проханням якнайшвидше повернути борг та намагався вирішити конфлікт що виник. Проте відповідач, в свою чергу, всіляко намагається уникнути виконання покладених на неї зобов`язань, постійно ухиляється від сплати боргу. Ухвалою судді від 01.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 30 листопада 2021 року. В судовому засіданні 30 листопада 2021 року суд на місці ухвалив відкласти розгляд справи на 29 грудня 2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, відзив на позовну заяву не надіслала, судова повістка направлялась їй за зареєстрованим місцем проживання, і була отримана нею 14.12.2021 року. На підставі п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. З метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України за наявними у справі доказами. Відповідно до ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого. 08.06.2021 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно з умовами якого [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 35000,00 (тридцять п`ять тисяч) гривень, передача грошових коштів підтверджена розпискою, яка складена відповідачем. Згідно з текстом розписки, відповідач зобов`язалася повернути борг до 10 червня 2021 року. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. А згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками. Відповідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю юридичною природою договір позики є реальною оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Суд вважає, що зазначена розписка є належним письмовим доказом укладення між позивачем та відповідачем договору позики в указаній в ній сумі. Вона підтверджує як його укладення, так і умови договору, суму позики, дату отримання коштів у борг, зобов`язання їх повернення у визначену в ній дату; а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від кредитора (позивача) вказаної грошової суми. Розписка також підтверджує право позивача вимагати від відповідача повернення суми боргу. Цей доказ містить інформацію щодо предмета доказування. Але відповідач до теперішнього часу не повернула позивачу вказану суму боргу у строк, вказаний у розписці, доказів повернення даного боргу суду не надала. Крім того, згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] не виконала зобов`язання по умовах договору позики і станом на 29.12.2021 року не повернула [PERSON] кошти в сумі 35000 грн. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 36 931 (тридцяти шести тисяч дев`ятсот тридцять однієї) гривні 28 копійок, з яких: 35000,00 гривень - несплачена сума боргу за договором позики, 293,00 гривень - 3 % річних, 1533,28 гривень - пеня (подвійна ставка НБУ), 105,00 гривень - інфляційне збільшення боргу. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 2700 грн., суд виходить з наступного. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Факт надання правової допомоги підтверджено договором надання юридичних послуг №84 від 16.09.2021 року, актом виконаних робіт від 20.09.2021 року, квитанцією до прибуткового касового ордера №84 від 16.09.2021 року. Суд вважає, розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), розміром позовних вимог, тому на підставі ст. 137 ЦПК України вимоги підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved