Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №3 у будинку № 5 по вулиці Степова, смт. Антонівка, м. Херсон, мотивуючи тим, що їй належить вказана квартира на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2016р., в реєстрі за № 1952, укладеного з Відповідачем у даній справі, який до теперішнього часу не знявся з реєстрації за вказаною адресою. Вона змушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг за реєстрацію відповідача у квартирі. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали у повному обсязі. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, при вирішення цієї справи покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Тобто право власника квартири користуватися цим житлом існує лише за наявності у нього права приватної власності на це майно. На підставі вищевикладеного вбачається, що з припиненням права власності особи на будинок (квартиру) припиняється його право на користування ними, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], м. Херсон належить на праві власності позивачеві [PERSON], що підтверджено договором купівлі-продажу від 21.12.2016р., в реєстрі за № 1952, укладеного з [PERSON], витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.12.2016р. Згідно довідки № 2868 від 26.12.2016р., виданою виконкомом Антонівської селищної ради, у квартирі [ADDRESS], м. Херсон, зареєстрований [PERSON], що також підтверджується довідкою форми №16. Відповідно до п. 20 Договору купівлі-продажу від 21.12.2016р., в реєстрі за № 1952 Продавець зобовязується забезпечити зняття з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих за адресою відчужуваної нерухомості осіб в строк до 21 січня 2017 року. Позивач зазначає, що Відповідач зібрав всі речі після укладення договору купівлі-продажу від 21.12.2016р. і в квартирі не проживає. Відсутність речей відповідача та його не проживання за вказаною адресою підтверджується договором купівлі-продажу, відповідно до якого Відповідач повинен звільнити квартиру до 31 грудня 2016 року, та визнанням позову представником відповідача. За приписами ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частина четверта статті 334 ЦК України передбачає, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що момент внесення запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є офіційним визнанням та підтвердженням виникнення в особи права власності на нерухоме майно. Згідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За приписами ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмежень. Таким чином, реєстрація [PERSON] в квартирі, що знаходиться у власності позивача, обмежує її право власності. Враховуючи викладене, суд на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у виді судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved