Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 60696,13 грн. за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 012-046363/13-00938-вкл-к від 12.02.2013 р., а також судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що відповідно до укладеного між ним та відповідачем договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 012-046363/13-00938-вкл-к від 12.02.2013 р. [PERSON] отримав кредит в розмірі 19999,99 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 60,00% на рік та кінцевим строком повернення кредиту до 13.02.2016 року. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався повернути кредит у встановлені строки. В порушення вимог діючого законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому станом на 25.09.2014 р. має заборгованість в сумі 60696,13 грн., яка складається з: 9444,35 грн заборгованість за кредитом; 9972,57 грн. прострочена заборгованість; 27971,01 грн.- заборгованість за відстками; 13308,20 грн. - загальна сума пені. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином ( ст. 74 ЦПК України), про причини неявки суд не повідомив. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності(ст. 157,158 ЦПК України). За таких обставин та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважав за можливе вирішити справу без участі сторін на підставі наявних у ній даних та доказів у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що 12.02.2013 р. між сторонами укладено договір№ 012-046363/13-00938-вкл-к про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту та відповідач погодив із банком Правила користування платіжною карткою. Відповідно до договору № 012-046363/13-00938-вкл-к від 12.02.2013 року Банк відкриває позичальнику картковий рахунок та надає кредит в сумі 19999,99 грн. у вигляді відновлювальної кредитної лінії зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 60,00% на рік та строком користування до 13.02.2016 року на умовах забезпеченості, поворотності, строковості і платності. За умовами договору № 012-046363/13-00938-вкл-к від 12.02.2013 року позичальник зобов'язався в рахунок погашення кредитного боргу вносити щомісячно частину зменшення кредитного ліміту на суму 555,56 грн.(п. 2.1 Договору) [PERSON] особистим підписом погодив всі умови договору про відкриття відновлювальної лінії та Правила користування платіжною карткою. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Розмір неустойки встановлюється договором (ч. 2 ст. 551 ЦК України). За прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 60% річних від простроченої суми за кожен день прострочення. За ненадання позичальником банку у встановлені цим договором строки яких-небудь документів, обов'язок надання яких передбачений договором, а також за неповідомлення позичальника банку про факти, визначені в договорі, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 10% від загальної суми отриманих кредитних ресурсів(п.6.1, 6.2 договору). Виходячи з аналізу вищезазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Пенею ж є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Тобто, пеня та штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Отже, штраф та пеня, відповідно до умов кредитного договору, настають при різних обставинах порушення зобов'язання зі сторони боржника, а відтак є видами відповідальності за різні порушення зобов'язань боржником (постанова ВСУ від 31.10.2012 р. справа №6-47цс12). Відповідно до змісту Договору [PERSON] був ознайомлений і погодився з його умовами, а також з відповідальністю, яка наступає в разі невиконання узгоджених умов кредитного договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. З розрахунку заборгованості за вищевказаним договором № 012-046363/13-00938-вкл-к від 12.02.2013 р. вбачається, що станом на 25.09.2014 р. [PERSON] допустив заборгованість за кредитом в сумі 60696,13 грн., яка складається з: 9444,35 грн. заборгованість за кредитом; 9972,57 грн. прострочена заборгованість; 27971,01 грн. заборгованість за відсотками; 13308,20 грн. - загальна сума пені. Згідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що між сторонами склалися договірні правовідносини, обов'язок відповідача по погашенню кредиту, сплати процентів у встановлені строки ним порушений, у зв'язку із чим банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, тож позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 606,96 грн.

Outcome: approved