Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 21 лютого 2008 року ПАТ «Кредитпромбанк» уклав з [PERSON] кредитний договір № 28.3/993-КЕК-08, відповідно до якого Банк надав відповідачці кредитні кошти у розмірі 7 000, 00 дол. США зі сплатою 24, 0 % річних за користування кредитними коштами на строк з 21 лютого 2008 року до повного погашення кредиту. Також позивач зазначає, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 21 лютого 2008 року ПАТ «Кредитпромбанк» уклав з [PERSON] договір поруки №28.3/993-КЕК-08П, згідно з яким остання зобов'язалась відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з вищевказаного кредитного договору. 20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передав (відступив) позивачу право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора за вищевказаним кредитним договором та договором поруки. Проте [PERSON] не виконувала належним чином зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, в результаті чого станом на 15 вересня 2014 року в неї виникла прострочена заборгованість на загальну суму 70 082, 69 грн., яка складається з: тіла кредиту в розмірі 58 815, 18 грн.; відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 11 267, 51 грн. Заочним рішенням суду від 04 грудня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» було задоволено, стягнуто з відповідачів в солідарному порядку на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 28.3/993-КЕК-08 від 21 лютого 2008 року на загальну суму в розмірі 70 082, 69 грн. В подальшому, ухвалою суду від 12 липня 2016 року за заявою [PERSON] вищевказане рішення суду було скасовано у зв'язку з тим, що відповідачка була позбавлена можливості подати докази того, що Банком був пропущений строк позовної давності на подачу дійсного позову, оскільки строк виконання кредитного договору настав 20 серпня 2009 року. Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, був сповіщений про розгляд справи належним чином за місцем реєстрації згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог Банку в частині стягнення заборгованості з неї як з поручителя, оскільки строк виконання кредитного договору настав 20 серпня 2009 року. Також відповідачка зазначила, що ПАТ «Кредитпромбанк» був зобов'язаний попередити її про переуступку прав вимоги ПАТ «Дельта Банк». Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 21 лютого 2008 року ПАТ «Кредитпромбанк» уклав з [PERSON] кредитний договір № 28.3/993-КЕК-08, відповідно до якого Банк надав відповідачці кредитні кошти у розмірі 7 000, 00 дол. США зі сплатою 24, 0 % річних за користування кредитними коштами на строк з 21 лютого 2008 року до повного погашення кредиту. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору Банк надає позичальнику кредит на умовах забезпеченості, строковості, повернення та платності наданих грошових коштів. Відповідно до п. 2.5.2, 2.5.3 Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються в дні їх сплати відповідно до умов цього Договору, а також в останній робочий день місяця та у день повного погашення заборгованості за кредитом, але не пізніше дати вказаної в пункті 4.3 Кредитного договору, виходячи із суми заборгованості на позичковому рахунку, який відкрито Банком для обліку заборгованості позичальника, та процентної ставки, що встановлена цим Договором. При розрахунку суми процентів береться фактична кількість календарних днів користування кредитом в розрахунковому періоді та фактична кількість календарних днів користування кредитом в розрахунковому періоді та фактична кількість днів в поточному році. Згідно п. 7.2 Кредитного договору позичальник відповідає перед Банком за зобов'язаннями, що виникнуть за цим договором, майном та грошовими коштами, на які може бути звернуто стягнення у відповідності з чинним законодавством України. Також судом встановлено, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 21 лютого 2008 року ПАТ «Кредитпромбанк» уклав з [PERSON] договір поруки №28.3/993-КЕК-08П, згідно з яким остання зобов'язалась відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з вищевказаного кредитного договору. Згідно п. 1.1 договору поруки поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 28.3/993-КЕК-08 від 21 лютого 2008 року. 20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передав (відступив) позивачу право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора згідно вимог ст. ст. 512-517 ЦК України за вищевказаним кредитним договором та договором поруки. Посилання [PERSON] на те, що Банк був зобов'язаний попередити її про переуступку прав вимоги спростовуються положенням ч. 1 ст. 516 ЦК України, в якій вказано, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається зі змісту кредитного договору, обов'язок Банка попереджувати боржників про переуступку прав вимоги також не передбачений. Проте, [PERSON] не виконувала належним чином зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, в результаті чого станом на 15 вересня 2014 року в неї виникла прострочена заборгованість на загальну суму 70 082, 69 грн., яка складається з: тіла кредиту в розмірі 58 815, 18 грн. за період з 21 лютого 2008 року по 15 вересня 2014 року; відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 11 267, 51 грн. за період з 21 лютого 2008 року по 15 вересня 2014 року, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, наданим позивачем до суду. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Твердження [PERSON] про те, що Банком був пропущений строк позовної давності на подачу дійсного позову є безпідставними, оскільки згідно п. 9.1 кредитного договору цей договір набуває чинності з дня його підписання і діє до повного погашення позичальником заборгованості за кредитом і процентами. Аналогічне положення закріплено також в п. 4.1 договору поруки. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу про солідарне стягнення кредитної заборгованості з відповідачів. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачами кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 700, 82 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають солідарному стягненню з відповідачів. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved