Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на свою користь в порядку регресу з відповідача, [PERSON], кошти у розмірі понесених витрат, а саме 25700 грн. та суму понесених судових витрат у розмірі 2257,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі суттєві обставини, прийшов до наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У судовому засіданні встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 06.04.2010 р. по справі №3-2513/10 [PERSON], [INFO], визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності Під час розгляду в судовому засіданні вказаної адміністративної справи судом встановлені обставини, які є преюдиціальними для розгляду даної справи, а саме те, що 04.03.2010 р. громадянка [PERSON], керуючи автомобілем Тойота д/н [NUMBER] по вул. Бреуса в м. Одеса, у порушення п.п. 13.1 правил дорожнього руху, не дотрималася безпечної дистанції, в результаті чого, допустила зіткнення з автомобілем Тойота д/н [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На дату скоєння цієї дорожньо-транспортної пригоди відповідач, [PERSON], не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власником автомобіля Тойота д/н [NUMBER] є [PERSON]. Згідно із Висновком №0305 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, складеного 19.03.2010 р. суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] визначено вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Toyota Matrix державний номер [NUMBER] в наслідок пошкодження автомобіля в ДТП у розмірі 76190,81 грн. Матеріальна шкода завдана [PERSON], в результаті дорожньо-транспортної пригоди, особисто винуватцем, [PERSON], відшкодована не була. У зв'язку з цим, [PERSON] 31 травня 2010 року звернувся з письмовою заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України, з метою отримання відшкодування, до якої було додано копію обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/0353418 термін дії з 05.02.2010 р. до 04.02.2011 р. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1. ст.. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторним (транспортним) страховим бюро України 14 липня 2010 року здійснено виплату відшкодування потерпілій особі, [PERSON], в розмірі 25500,00 грн., за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу та 200,00 грн. за послуги аварійного комісара (наказ МТСБУ від 13.07.2010 р. №2105, платіжне доручення №2865 від 13.07.2010 р., платіжне доручення №2538 від 15.06.2010 р.). Правове регулювання відносин із заподіяння шкоди ґрунтується на вихідних засадах ст. 1166 ЦК України, яка визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, а саме майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності до ч. 1 ч. 2 ч.5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогнепальних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до пунктів 1 та 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, збиток, заподіяний внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода заподіяна одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; при наявності вини всіх осіб, діями яких був заподіяний збиток, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин що мають істотне значення. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2. статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Позивачем були понесені такі судові витрати, як сплата судового збору у розмірі 257,00 грн. (квитанція №27875 від 21.03.2013 р.) та оплата правової допомоги у розмірі 2000,00 грн. (квитанція про здійснення передплати у розмірі 50% №989 від 01.03.2013 р.). Враховуючи вищевикладене суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст. 3, 10, 11, 57, 60, 61, 79, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,

Outcome: approved