Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання кредиту № б/н від 27.07.2011 в розмірі 22947,27 грн. та понесені судові витрати в сумі 1378 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те,\~відповідач звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання кредитних послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 27.07.2011 року, згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна». 01.09.2014р. відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Gold» та відкрито картковий рахунок, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту (що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконала, отримані кредитні кошти не повернула, відсотки та комісію за кредитним договором не сплатила. В звязку порушенням боргових зобовязань позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши до суду клопотання за змістом якого позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задоволити, а розгляд справи здійснювати у відсутності представника банківської установи. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, подала письмові заперечення, в яких зазначає, що доказів, які б підтверджували те, що їй видавалась картка з лімітом 15 000 грн. саме на виконання умов кредитного договору матеріали справи не містять. Крім цього, зазначає, що ні з розрахунку заборгованості, ні з довідки про існування заборгованості не можливо встановити за яким саме кредитним договором виникла заборгованість. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі\~\~«Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Наведене дає суду вважати за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, врахувавши письмові заперечення, наявні у матеріалах справи, суть котрих зводиться до невизнання позову. У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданої позивачем заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.07.2011 [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна». Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 складає між нею та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.7). Факт укладення зазначеного договору та його підписання [PERSON] не оспорювала. Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обовязків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобовязання сторін. Як вбачається з розділу другого «Кредитні карти» Умов та правил надання банківських послуг, для надання послуг банк надає клієнту карту, вид якої визначається в памятці клієнта та заяві, підписанням якої банк та клієнт укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказана в заяві. Карта є власністю банка та надається в тимчасове користування ( п.2.1.1.2.1, п.2.1.1.2.2). Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (п.2.1.1.2.4). Карта діє до останнього дня місяця, вказаного на карті. Після закінчення строку дії карта продовжується банком на новий строк шляхом надання клієнту карти з новим терміном дії за зверненням клієнта в банк (п. 2.1.1.2.11, п.2.1.1.2.12). Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок у зобовязанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В подальшому, 01.09.2014 відповідач переоформила кредитну картку на престижну картку «Універсальна Gold», відповідно до тарифів якої остання отримала кредит у розмірі 15 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Доводи відповідача, котра заперечує факт отримання платіжної картки, підписання анкети - заяви, переоформлення кредитної картки 01.09.2014 та продовження користування кредитними коштами не заслуговують на увагу суду, є голослівними тарозцінюються судом як намагання в такий спосіб уникнути обов'язку виконання умов кредитування, як спосіб захисту [PERSON] від наслідків, які можуть настати. Як встановлено судом і підтверджено матеріалами справи, що 09.03.2010 відповідач [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, їй відкрито картковий рахунок, видано кредитну картку № 4149437401382344, що підтверджується довідкою банку. В подальшому, картка на ім'я відповідача неодноразово перевипускалась, зокрема, 20.06.2012, 01.09.2014 та 13.10.2014, після останнього перевипуску строк дії картки встановлено до 30.09.2018. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом відображається та враховується, в тому числі і на пере випущеній картці. Згідно Постанови НБУ від 17.12.2003 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» п.2.2 Ідентифікація клієнта не є обов'язковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України. Суд погоджується з покликанням представника позивача про те, що оскільки відповідача [PERSON] ідентифіковано 09.03.2010, 27.07.2011, тому при перевипуску карти в подальшому підписання нової анкети не потрібно і це не суперечить законодавству. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід»ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.п.1.1.3.2.9, 2.1.1.3.7. Відповідно до п.2.1.1.5.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам, але на підставі п.1.1.5.2 Умов та правил неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов'язань за даним Договором. Сторонами визначено, що засобами доступу до картрахунку є кредитна карта клієнта та телефон клієнта, який проходить верифікацію з підтвердженням відповідно до п.1.1.1.16 даних Умов. Так, у відповідності до п.1.1.2.16, п.1.1.2.20 Умов клієнт банку зобовязаний підтримувати в актуальному стані номер свого мобільного телефону та інші контактні дані. У випадку їх зміни інформувати про це банк в термін не пізніше 15 днів з моменту їх зміни; надати банку документи та відомості, необхідні для зясування його особи, характеру діяльності, фінансового стану. Факт користування карткою також підтверджується банківською випискою з карткових рахунків, з якої вбачається, що карткою [PERSON] постійно користувалась, розраховувалась за придбані товари безготівковим шляхом, знімала готівкові кошти у банкоматах. Крім цього, в матеріалах справи наявні фотокартки, що підтверджують отримання карток відповідачем. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно наявних в матеріалах справи відомостей встановлено, що відповідач умов кредитного договору належним чином не виконувала, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, які встановлені умовами і правилами надання банківських послуг. Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні розрахунку, у [PERSON] станом на 31.05.2016 виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 22 947 грн. 27 коп., в тому числі: 13864 грн. 71 коп. - сума основного боргу за кредитним договором; 7513 грн. 64 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 сума штрафу (фіксована частина); 1068 грн. 92 коп. сума штрафу (процентна складова).(а.с.5). Також суд зауважує, що з дослідженого у судовому засіданні розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем неодноразово здійснювалося погашення за наданим кредитом, що безумовно свідчить про факт його отримання. Відповідно до ст.ст.\~57,\~212 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підставний, позивач повністю довів обставини на які посилається, тоді як відповідач своїх зобовязань не виконала, не представила суду жодних належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача, а тому позов слід задовольнити і стягнути з відповідача заборгованість в сумі 22947 грн. 27 коп.. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої\~\~сторони\~\~понесені\~\~нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 1 378 грн., тому такий підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.509, 525, 530, 627, 629, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved