Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою, виселенні. Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. У цій квартирі з дозволу колишнього власника проживають та зареєстровані відповідачі, які не є членами сімї позивача. Проживання та реєстрація відповідачів порушує права позивача як власника квартири, в звязку з чим він просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою, визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, виселити їх з квартири. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що 11 березня 2011 р. позивач уклав з [PERSON], яка була опікуном власника квартири [PERSON], договір довічного утримання, відповідно до якого став власником спірної квартири. 1 січня 2014 р. [PERSON] померла, позивач займався похованням померлої. 5 квітня 2011 р. позивач в установленому законом порядку зареєстрував право власності на квартиру. На цей час в квартирі з дозволу бувшого власника [PERSON] мешкають та зареєстровані відповідачі, які не є членами сімї позивача. Оскільки проживання та реєстрація відповідачів у зазначеній квартирі перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном, представник позивача просить суд визнати їх такими, що втратили право користування квартирою та виселити з квартири без надання іншого житлового приміщення. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала в судовому засіданні пояснила, що власником спірної квартири була [PERSON] (матір чоловіка відповідача [PERSON]І.), яка визнана судом недієздатною та призначено опікуном [PERSON] У спірній квартири, крім [PERSON]І, мешкали її онуки відповідачі [PERSON], [PERSON] Про те, що [PERSON] уклала з [PERSON] договір довічного утримання відповідачам відомо не було. 1 січня 2014 р. [PERSON] померла, але відповідачі залишились проживати в спірній квартирі. Про те, що квартира належить позивачеві, їм стало відомо у вересні 2015 р., коли надійшла копія заочного рішення суду. Відповідачі мають намір звернутись до суду з позовом про визнання договору довічного утримання недійсним, тому представник відповідача просить суд відмовити у задоволені позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, але суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 7 жовтня 2010 р. Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради, квартира [ADDRESS] належала [PERSON]. (а.с. 7) Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2008 р. [PERSON] визнано недієздатною. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2010 р. [PERSON] призначено опікуном недієздатної [PERSON] (а.с. ) 11 березня 2011 р. [PERSON], діючи в інтересах недієздатної [PERSON], уклала з [PERSON] нотаріально посвідчений договір довічного утримання, за яким передала у власність набувачеві квартиру [ADDRESS], а той зобовязався забезпечувати відчужувача утриманням довічно. (а.с. 7-8) Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] 1 січня 2014 р. померла. (а.с. 11) Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав 5 квітня 2011 р. право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON]. (а.с. 10) Згідно довідки житлового органу у спірній квартирі мешкають та зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с. 15) Суд вважає, що проживання та реєстрація відповідачів у зазначеній квартирі перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 401, 402 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. \~\~ У відповідності зі ст. 406 ч.1 п. 4 ЦК України підставою припинення сервітуту також є припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, а згідно зі ст. 406 ч.2 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що підставою для встановлення особистого сервітуту (права користування відповідачами чужим майном) було перебування відповідачів у родинних відносинах з минулим власником квартири. Вказана підстава на цей час перестала існувати в звязку з переходом права власності до позивача на підставі цивільно-правової угоди, тому позивач вправі вимагати припинення сервітуту в судовому порядку. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки увідповідності зі ст. 406 ч.1 п.4 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, а також виселити відповідачів з квартири відповідно до ст. 109 ч.1 ЖК України без надання іншого житлового приміщення. При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Прийняти до уваги заперечення представника відповідача про те, що відповідачі мають намір звернутись до суду з позовом про визнання договору довічного утримання недійсним, в звязку з чим представник відповідача просить суд відмовити у задоволені позову, суд не може, оскільки договір довічного утримання від 11 березня 2011 р. на цей час є дійсним, із позовом про визнання його недійсним ніхто до суду не звертався. На підставі викладеного,

Outcome: approved