Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору у розмірі 96618,32 грн., а також понесений ними судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно договору від 04.04.2009 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4868,35 грн., зі сплатою за користування кредитом 12% річних. [PERSON] підтвердив, що підписана ним заява, разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», складає між ним та банком договір. Згідно умов договору, позичальник повинен був щомісячно повертати кредит, сплачувати відсотки та комісії, інші платежі. Позичальник не належним чином виконував свої зобов'язання за договором, в результаті чого станом на 26.11.2014 року існує заборгованість у розмірі 103541,94 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 4868,35 грн., заборгованості по відсотках - 324,41 грн., заборгованості по комісії - 97,36 грн., пені - 98251,82 грн. Рішенням від 17.09.2012 року стягнуто частину такої заборгованості у розмірі 12000,68 грн. Різницю, що не була стягнута судом - 91541,26 грн., а також штраф у розмірі 5077,06 грн., банк просить суд стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі і не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 17). Причина неявки відповідача суду не відома, жодних заяв від нього не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням заяви представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України - кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», про що свідчить статут. (а.с. 14) 04.04.2009 року [PERSON] звернувся з заявою до ЗАТ КБ «ПриватБанк», в якій просив надати йому строковий кредит в сумі 4868,35 грн., на строк 12 місяців - з 04.04.2009 року по 03.04.2010 року, зі сплатою за користування кредитом 1,0 % на місяць, а також єдиноразової та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту. [PERSON] зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди та комісії, передбачені Заявою та Умовами надання споживчого кредиту «Розстрочка» (Стандарт). Погашення заборгованості мало здійснюватись щомісячними платежами. Для виконання зобов'язань позичальнику відкрито рахунок. (а.с. 7) Підписуючи заяву відповідач погодився, що ознайомився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, а також підтвердив, що дана заява, разом з Умовами і Тарифами банку, складає між ними кредитно-заставний договір. (а.с. 7) Умови надання споживчого кредиту, долучено до матеріалів справи. (а.с. 8-10) Заява підписана представником банку. (а.с. 7) В матеріалах справи міститься розрахунок, який свідчить про виконання банком умов договору, укладеного на підставі заяви. 04.04.2009 року [PERSON] було видано кредит в сумі 4868,35 грн., про що свідчать дані в графі «сальдо поточне». (а.с. 6) Таким чином, з 04.04.2009 року між сторонами існують кредитні правовідносини. Зазначені вище обставини були також встановлені рішенням Карлівського районного суду від 17.09.2012 року, яким було стягнуто з [PERSON] заборгованість по договору у розмірі 12000,68 грн., яка складалася із заборгованості по кредиту - 4868,35 грн., заборгованості по процентах - 324,41 грн., заборгованості по комісії - 97,36 грн., пені - 4500 грн. (банк просив стягнути пеню у розмірі 28921 грн., проте судом було зменшено розмір пені до 4500 грн. на підставі ст. 551 ЦК України), а також штраф у розмірі 500 грн. фіксована частина та 1710,56 процентна складова. (а.с. 4) Згідно розрахунку, що наданий банком, станом на 26.11.2014 року існує заборгованість по кредитному договору, яка виникла з 04.04.2009 року і складається із заборгованості по кредиту - 4868,35 грн., заборгованості по відсотках - 324,41 грн., заборгованості по комісії - 97,36 грн., пені - 98251,82 грн., а також штрафу, що складається з фіксованої частини - 500 грн. та процентної - 4577,06 грн. Всього заборгованість становить 103541,94 грн. та штраф 5077,06 грн. (а.с. 6) Банк просить суд стягнути з відповідача 96618,32 грн. заборгованості. Банком віднято від загальної заборгованості, що нарахована станом на 26.11.2014 року - 103541,94 грн., заборгованість, що була стягнута судом 17.09.2014 року - 12000,68 грн. (враховуючи штраф) і до різниці (91541,26 грн.), додано штраф 5077,06 грн. Суд вважає, що зазначений розрахунок банком зроблено не правильно, оскільки при винесенні рішення від 17.09.2012 року, судом вирішувалось питання про стягнення пені у розмірі 28921 грн., при цьому частково задоволено позов і стягнуто 4500 грн. пені. Отже, від суми заборгованості, що існує станом на 26.11.2014 року, слід відняти 12000,68 грн., що стягнуті судом та 24421 грн. пені, питання про стягнення якої також було вирішено судом при винесенні рішення від 17.09.2012 року і відмовлено в задоволенні позову в цій частині. Заборгованість, що не була стягнута судом і існує станом на 26.11.2014 року, слід рахувати наступним чином. Від нарахованих на зазначену дату 103541,94 грн., слід відняти стягнуті судом 4868,35 грн. заборгованості по кредиту, 324,41 грн. заборгованості по процентах, 97,36 грн. заборгованості по комісії, а також 28921 грн. пені, питання про стягнення яких вирішено судом 17.09.2012 року. Різниця становить 69330,82 грн. і така заборгованість є заборгованістю по пені, про що суд робить висновок співставивши дані рішення від 17.09.2012 року та розрахунку заборгованості від 26.11.2014 року. Суд звертає увагу, що до загальної суми заборгованості по кредиту 103541,94 грн., банком не внесено штраф і пораховано такий окремо (5077,06 грн.). Тому, при встановленні загального боргу, який існує станом на 26.11.2014 року, суд не вираховує зі 103541,94 грн., штраф, що був стягнутий рішенням від 17.09.2012 року - 500 грн. фіксована частина та 1710,56 грн. процентна складова. Заборгованість по штрафу, судом буде пораховано окремо. Таким чином, станом на 26.11.2014 року, існує не стягнута судом заборгованість по кредиту, що складається з пені і становить 69330,82 грн. Сплата пені у розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, передбачено п. 5.1 Умов, що визнані сторонами частиною договору. (а.с. 9, зворотний бік) Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Частина 3 ст. 551 ЦК України, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України, щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст.10 ЦПК України, щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав - дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. З розрахунку суд не має можливості встановити, за який період було нараховано пеню у розмірі 69330,82 грн. Рішенням суду від 17.09.2012 року не встановлено, станом на яке число існувала заборгованість по пені у розмірі 28921 грн. Суд враховує, що пеня у розмірі 69330,82 грн., нарахована не з першого прострочення виконання. При цьому, згідно розрахунку на 26.11.2014 року загальна заборгованість по комісії, відсотках та кредиту становить 5290,12 грн. і дорівнює лише 7,6% пені у розмірі 69330,82 грн. Врахувавши зазначене, суд приходить до висновку, що нарахована банком пеня, значно перевищує розмір завданих банку збитків. За таких обставин, суд вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої банком пені до 5290,12 грн. (загальний розмір заборгованості по кредиту). На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь банку заборгованість по кредиту у розмірі 5290,12 грн., що складається з пені. Банк також просить суд стягнути штраф 500 грн. з якого становить фіксована частина та 4577,06 - процентна складова. Пунктом 5.3 договору було передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів більше ніж на 30 днів, останній сплачує банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову. (а.с. 10) З розрахунку вбачається, що банком вирахувано процентну складову штрафу, із заборгованості у розмірі 91541,26 грн., 5% якої становить 4577,06 грн. Судом визнано не правильним розрахунок заборгованості банком і встановлено, що борг становить 69330,82 грн., а не 91541,26 грн., як зазначено у позові. 5% від 69330,82 грн. становить 3466,54 грн. Фіксована частина штрафу незмінна - 500 грн. Умовами не передбачено, що стягнення штрафу є разовим і враховуючи існуючу заборгованість по договору, суд вважає за можливе стягнути з відповідача штраф у розмірі 500 грн. фіксована частина та 3466,54 грн. процентна складова. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову і стягнення з [PERSON] на користь банку 3966,54 грн. штрафу та 5290,12 грн. пені, а всього в сумі 9256,66 грн. - як заборгованості по договору від 04.04.2009 року. У зв'язку з частковим задоволенням позову (задоволено на 9,58%), з відповідача має бути стягнуто на користь позивача пропорційну частину понесеного ними судового збору, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України і становить 92,60 грн.

Outcome: partial