Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] - відповідач -1, Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції - відповідач -2 про зняття арешту з майна та стягнення з відповідача судових витрат зазначивши, що 25.06.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № МК - 342/2008, згідно з яким позивач надав відповідачу -1 кредит в розмірі 45000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.06.2013 року. З метою забезпечення виконання договірних зобов'язань між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір застави автотранспорту №МК -342/2008 від 25.06.2008 року, згідно з яким відповідач-1 передав в заставу позивачу автомобіль марки СПВ, модель: 33021.01-16 СПГ, рік випуску 2003, № кузова/шасі:[NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Проте за відповіддю Центру з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів м. Кіровограда та Кіровоградського району № 1719 від 25.04.2014 року було встановлено, що на вищезазначений транспортний засіб постановою Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 08.06.2012 року накладено арешт. З урахувань вищевикладених обставин позивач звернувся до суду. Представник позивача до суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, розгляд справи здійснити без його участі, проти винесення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач - 1 у судове засідання не з`явився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи Представник відповідача -2 у судове засідання не з`явився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, надав письмові заперечення проти позову. З урахуванням положень ст. 169, 224-226 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних матеріалів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.06.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № МК - 342/2008, згідно з яким позивач надав відповідачу -1 кредит в розмірі 45000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.06.2013 року. З метою забезпечення виконання договірних зобов'язань між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір застави автотранспорту №МК -342/2008 від 25.06.2008 року, згідно з яким відповідач-1 передав в заставу позивачу автомобіль марки СПВ, модель: 33021.01-16 СПГ, рік випуску 2003, № кузова/шасі:[NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. У зв'язку з неналежним виконанням умов вищезазначеного договору, маючи заборгованість до кредитному договору у сумі 49258,70 грн., відповідач -1 надав позивачеві довіреність на продаж належного йому на праві власності автомобіля марки СПВ, модель: 33021.01-16 СПГ, рік випуску 2003, № кузова/шасі:[NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що підтверджується довіреністю від третього червня 2013 року. посвідченою приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, Кіровоградської області [PERSON] Проте за відповіддю Центру з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів м. Кіровограда та Кіровоградського району № 1719 від 25.04.2014 року було встановлено, що на вищезазначений транспортний засіб постановою Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 08.06.2012 року накладено арешт. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з Інструкцією «про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 року та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №39138493 від 05.12.2012 року, запис №1 право застави у позивача виникло 11.01.2008 року, натомість постанови про накладення арешту на зазначений автомобіль відповідача-2 державним виконавцем винесено лише у 2009 та 2013 роках відповідно. У відповідності до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. З урахуванням викладеного, вищий пріоритет на заставлене майно має позивач. У відповідності до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до ч.2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Згідно зі ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачене законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати по справі в сумі 243,60 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved