Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , якій він являється онуком. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки. Він є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців не має. Строк для прийняття спадщини пропустив у зв`язку з офіційним працевлаштуванням та роботою в Республіці Данія. Так як спадкодавець помер раптово, він не міг це передбачити і тому не був присутній на похованні та пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Після приїзду він звернувся в державну нотаріальну контору і отримав відмову у видачі свідоцтва про прийняття спадщини. Ухвалою від 25.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с. 18-19). Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 25.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 31). Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Вказав, що за тиждень після похорону поїхав до Данії та півроку його не було в Україні. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечив (а.с. 28). Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є онуком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження та Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 11, 14). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с. 5). Державним актом на право приватної власності на землю серія Р2 № 482869 від 11.08.2003 підтверджується право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 3520583000:02:000:0702, площею 2,86 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Івангородської сільської ради (а.с. 10). Згідно довідки виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області від 25.11.2019 № 2550, [PERSON] , [INFO] до дня смерті [INFO] проживала без реєстрації в [ADDRESS] ; на день смерті в домогосподарстві разом з нею проживав без реєстрації внук - [PERSON] (а.с. 15). За повідомленням Олександрівської районної державної нотаріальної контори № 303/01-16 від 28.05.2020 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкова справа нотаріальною конторою не заводилась, заяв про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини не надходило (а.с. 25). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 28.05.2020, інформація про наявність спадкових справ та заповітів після смерті [PERSON] відсутня (а.с. 26-27). На звернення позивача до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, письмовою відповіддю нотаріус повідомив позивача про необхідність звернення до суду за визначенням додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 13). 10.07.2006 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір працевлаштування, початок і припинення терміну дії не вказано (а.с. 8-9). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Нормами ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; право на спадкування виникає в день відкриття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1223, 1270 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно роз`яснень викладених у пункті 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, чи встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Аналогічні наведеним роз`ясненням правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду України від 26.09.2012 у справі № 6-85цс12, від 04.11.2015 у справі № 6-1486цс15, а також постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 751/9305/16-ц та від 08.04.2019 у справі № 143/1461/17. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та повноті, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем причини не є поважними причинами з яких ним пропущено встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач стверджував, що до Республіки Данія поїхав через декілька (приблизно 10) днів після смерті баби. Тобто, на момент відкриття спадщини він знаходився на території України і мав можливість звернутися із заявою про прийняття спадщини. Також позивачем не надано доказів, що він перебував на території Республіки Данія до спливу та після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, оскільки в договорі працевлаштування від 10.07.2006 початок і припинення терміну його дії не вказано. Крім того, факт перебування позивача в Республіці Данії, тобто за кордоном, сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини. Саме такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.04.2019, справа № 161/9998/17. Відповідно до Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України 27.12.2004, вчинення нотаріальних дій покладається на консульських посадових осіб, які працюють в дипломатичних представництвах та консульських установах України. Даним Положенням передбачено, що на консула покладені обов`язки по вчиненню нотаріальних дій в сфері спадкового права які повністю тотожні обов`язкам нотаріуса на території України. З огляду на досліджені норми законодавства та докази, суд вважає, що позивач мав можливість подати заяву про прийняття спадщини після смерті баби, як під час перебування в Україні, так і під час перебування за кордоном, у визначений законодавцем спосіб, незалежно від місця свого проживання чи знаходження. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відтак наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На підставі ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у позові, судові витрати, понесені позивачем, необхідно віднести за його рахунок.

Outcome: dismissed