Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], які діяли солідарно про стягнення заборгованості за кредитним договором № ДКД-00130 від 16.12.2016 року, посилаючись на те, що 16.12.2016 року між кредитною спілкою «Харківське ощадно-кредитне товариство» та [PERSON]В, [PERSON], які діяли солідарно було укладено договір № ДКД-00130, за яким останнім було надано кредит в розмірі 7000,00 гривень під 60% річних. Згідно п. 4 договору строк і порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом визначаються графіком повернення кредиту, згідно якого відповідачі повинні сплачувати проценти та повертати кредит щомісяця до 16 числа рівними частинами у сумі 789,78 грн. Згідно з операціями за кредитним договором з 16.06.2017 року відповідачі не сплатити проценти та не повернули кредит. Станом на 31.05.2018 року заборгованість склала 8882,21 грн., у тому числі зі сплати процентів 4312,28 грн., з повернення кредиту 4569,93 грн. Згідно графіку повернення кредиту та сплати процентів сума процентів підлягає до сплати 1311,60 грн. За період з 16.12.2017 року по 31.05.2018 року відповідачі повинні сплатити проценти у сумі 2205,55 грн.. В звязку з чим просить стягнути з відповідачів по справі солідарно заборгованість від 16.12.2016 року у сумі 8882,21 грн., а також судові витрати у розмірі 1762 гривні. У встановлений в ухвалі суду строк від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому вона просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а саме зазначила, що її довіритель [PERSON] при укладанні договору був впевнений, що є поручителем, оскільки на прохання [PERSON] він погодився бути поручителем. Тобто ніяких кредитних коштів він не отримував та не розпоряджався ними, а тому просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 20.11.2018 року представник позивача електронною поштою направила на адресу суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що з відзивом представника відповідача [PERSON] на позовну заяву не згодна. Пояснила, що у кредитному договорі чітко визначені сторони, а саме з одного боку Кредитна спілка, а з іншого [PERSON] та [PERSON], які діють солідарно. Жодної розмови щодо поручительства не йшло. Всі умови кредитного договору були розяснені позичальникам, своїми підписами вони погодилися з даними умовами. Крім того, з 17.01.2017 року по 16.06.2017 року умови кредитного договору виконувались належним чином, жодних зауважень з боку відповідача [PERSON] не надходило. Посилання представника відповідача [PERSON] на те, що грошові кошти отримала [PERSON] та витратила на власний розсуд не підтверджені жодним доказом. Тому просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути суму заборгованості солідарно з відповідачів. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявились, але від представника відповідача надійшла заява в якій вона просила провести розгляд справи за її відсутності та за відсутності її довірителя, проти задоволення позовних вимог заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 16.12.2016 року між кредитною спілкою «Харківське ощадно-кредитне товариство» та [PERSON] і [PERSON], які діяли солідарно, було укладено кредитний договір № ДКД-00130, за яким у відповідності до п. 2 [PERSON] від імені усіх позичальників отримала кредит у сумі 7000,00 гривень останньому було надано кредит в розмірі 5200,00 гривень під 60% річних, загальним строком користування 12 місяців, з обовязком погасити кредит до 16.12.2017 року згідно графіку. Відповідно до графіку повернення кредиту та сплати процентів позичальники повинні сплачувати транші до 16 числа рівними частинами у сумі 789,78 грн. При підписанні кредитного договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору: мети, суми та строків кредиту, умов та порядку його видачі та погашення, виду забезпечення зобовязань солідарних позичальників, процентної ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору. Кредитний договір було укладено у письмовій формі. Також до кредитного договору, як невідємний додаток, сторонами було підписано графік повернення кредиту та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Уклавши договір кредиту, сторони взяли на себе певні зобовязання. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, відповідачі зобов'язані виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Частиною 1 ст. 543 ЦК України встановлено, що в разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом так і від будь-кого з них окремо. При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов'язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що повязані за таким договорами. Свої зобов'язання позивач виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. З 16.06.2017 року відповідачі не сплатили проценти та не повернули кредит, тому станом на 31.05.2018 року заборгованість складає 8882 гривні 21 копійку, з яких: з повернення кредиту - 4569 гривень 93 копійки, зі сплати процентів - 4312 гривень 28 копійок, що суд вважає необхідним стягнути з відповідачів по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Оскільки відповідачі несвоєчасно сплачують кредит та несвоєчасно вносять відсотки за користування кредитом, заборгованість по їх сплаті підлягає стягненню в судовому порядку. На підставі викладеного, вбачається, що умовами договору № Д КД-00130 від 16.12.2016 року, укладеного між позивачем та відповідачами, було обумовлено всі істотні умови договору, в тому числі умови щодо його виконання, при цьому відповідачі були ознайомлені з умовами договору та погодилися з ними, про що свідчить підпис останніх в договорі. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1762 гривень, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у вищезазначеному розмірі на користь позивача.

Outcome: approved