Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 11.10.2016 року № 4497, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], за який звернуто стягнення на його заробітну плату з урахуванням постанови заступника начальника Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області [PERSON] від 16.06.2017 року; скасувати виконавчий напис від 11.10.2016 року № 4497, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] Посилається на те, що без укладення договору кредиту, у січні 2012 року, від менеджера Лозівського відділення ПАТ КБ «Приватбанк» він отримав пластикову платіжну Картку «Універсальна» №5211 5373 1393 5939 з встановленим кредитним лімітом в сумі 2500 грн. Впродовж 2014-2015 років він користувався даною карткою та вчасно поповнював картковий рахунок. У період з 09.04.2015 року по 30.04.2015 року на споживчі цілі, придбання будматеріалів, ним було використані кошти з картки у розмірі 7167 грн, що перевищило встановлений ліміт, про що він дізнався від менеджера банку. Щоб повернутись до ліміту картки і вийти на сприятливі платежі, впродовж згаданого періоду часу, він поповнив картку на суму 3706,38 грн. Незважаючи на поповнення, у період з 28.02.2015 року по 01.02.2016 року з платіжної картки банком було списано проценти за використання кредитного ліміту в сумі 5363,69 грн. Таким чином, за використання 7167 грн у квітні 2015 року, при поповненні картки на суму 3706,38 грн, ним було сплачено 51,74 % за його користування, хоча повинен був сплачувати 43,2 % річних - ставка за кредитом (якщо на картці мінусовий залишок коштів) та 5 % від заборгованості, що виникла протягом місяця, але не менше 100 грн. Не погоджуючись з такими розрахунками він звернувся до керівництва банку. З наданої банком інформації йому стало відомо, що станом на 01.02.2016 року, він нібито мав кредитний ліміт платіжної картки 12000 грн та від'ємний баланс у сумі 13402,49 грн. та його заборгованість по кредиту становила в сумі 20473,53 грн. 01.09.2016 року ним було отримано письмову вимогу ПАТ КБ «Приватбанк» про усунення порушень за кредитним договором б/н від 23.06.2012 року, в якій зазначено, що сума заборгованості по кредитному договору станом на 22.06.2016 року становить 20473,53 грн. З метою отримання інформації про сукупну вартість споживчого кредиту, примірника договору, про час встановлення та розмірі лімітів, про рух коштів, нараховані штрафи, відсотки за користування він звернувся з заявою до Голови Лозівського відділення ПАТКБ «Приватбанк», однак жодної інформації від банку не отримав. Натомість у червні 2017 року на адресу Комунального підприємства «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області, де він працює надійшла постанова заступника начальника Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області [PERSON], про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка була винесена з урахуванням відкриття виконавчого провадження №53868034. Зі змісту постанови, вбачається, що виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] за №4497 від 11.10.2016 року. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, в звязку з чим позивач змушений звертатися до суду з даним позовом Позивач у судове засідання не зявився, в заяві просив розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області [PERSON] у судове засідання не зявився, надав листа про слухання справи за його відсутності, а також надав копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис 11 жовтня 2016 року за реєстровим №4497. Третя особа\~ заступник\~начальника відділу\~Лубенського міськрайонного\~відділу державної\~виконавчої \~служби Головного\~територіального управління\~у Полтавській\~області [PERSON]\~у судове\~засідання не\~зявився, про\~день,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлений\~своєчасно та\~належним чином,\~про що\~свідчать матеріали\~справи,\~причину неявки\~до суду\~не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 23.06.2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с.41). 11.10.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4497, яким задоволено вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання позивачем умов кредитного договору від 23.06.2012 року, в загальному розмірі 20473,53 грн., стягнення було здійснено за період з 23.06.2012 року по 22.06.2016 року(а.с.34). На підставі вказаного виконавчого напису заступником начальника відділу Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області [PERSON] 16.06.2017 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік). Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «Приватбанк» було надано приватному нотаріусу [PERSON], для вчинення виконавчого напису копію кредитного договору, заяву про вчинення виконавчого напису, виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості станом на 22.06.2016 року, вимогу про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 23.06.2012 року, анкета заяву, установчі документи ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно п. 5.3 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженої Постановою НБУ від 18.06.2003 № 254 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 року за № 559/7880, особові рахунки та виписки з них є регістрами, які Банки обовязково мають складати на паперових та/або електронних носіях. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного) (п.5.1 цього Положення). Правова природа виписки з особового рахунку не є тотожною із звичайним розрахунком заборгованості. Крім того, для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу необхідно надати оригінал кредитного договору, що відповідає вимогам пункту 2 Переліку, але в матеріалах виконавчого напису, надісланого на вимогу суду, відсутні будь-які докази того, що всі вище вказані документи були надані та на підставі яких було цей виконавчий напис зроблено. Таким чином, надані банком документи не відповідали Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тому у нотаріуса не було підстав для вчинення виконавчого напису. Крім цього, стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обовязкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В силу пунктів 1.1., 1.2. глави Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Тобто, із вказаних норм права вбачається, що заборгованість має бути безспірною та не потребує додаткового доказування. При визначенні змісту категорії безспірності вимоги суд має керуватися однаковим для всіх судів України її розумінням, сформульованим у своїх правових позиціях Верховним Судом України. Згідно із цими правовими позиціями, коли заявником порушується питання про стягнення штрафних санкцій, процентів, збитків, що не випливають з договору, то ця сума з боржником не погоджується, залежить від багатьох складових, а отже, вона є спірною. За таких обставин, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності сум, що підлягають стягненню та безспірності характеру правовідносин сторін, що не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17. Таким чином, суд робить висновок про наявність правових підстав для задоволення позову. У відповідності\~до ст.\~141\~ЦПК України\~суд стягує\~з відповідача\~на користь\~позивача витрати\~по сплаті\~судового збору.

Outcome: approved