Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.09.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», оскільки підписав анкету-заяву про приєднання до умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, таким чином між ним і банком укладено договір. Позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. У порушення умов договору, відповідач зобов'язання належним чином не виконав у звязку з чим за кредитним договором станом на 30.04.2016 року виникла заборгованість у розмірі 12524,29 грн., з яких заборгованість за кредитом 420,02 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 7881,68 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3150,00 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна ставка) 572,58 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.09.2010 року у розмірі 12524,29 грн., а також судові витрати у розмірі 1378 грн. 00 коп. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив суд застосувати позовну давність. Відповідно положень\~ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню. Даний висновок суду ґрунтується на наступному. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно анкети - заяви позичальника № б/н від 16.09.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», про що свідчить його підпис на анкеті-заяві про приєднання до умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Таким чином, суд дійшов висновку, що між [PERSON] і банком укладено договір. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно п. 1.1.50. Умов та правил надання банківських послуг мінімальний обовязків платіж розмір зобовязання клієнта, який щомісячно підлягає сплаті клієнтом у межах строку дії карти. У пункті 2.1.1.12.2 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, за користування кредитом, наданий отримувачу, за наявності пільгового періоду, отримувач сплачує відсотки за пільговою ставкою 0,01 % річних у межах встановленого пільгового періоду по кожній платіжній операції. Пунктом 2.1.1.12.3 зазначених Умов визначено, що погашення кредиту поповнення картрахунку отримувача, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковому і безготівковому порядку та зарахування банком на картрахунок отримувача, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору. Також, п. 2..1.12.4 Умов, визначено строки та порядок погашення кредиту (кредитного ліміту) по кредитним картам з установленням мінімального обовязкового платежу, а також овердрафту, який виник по таких картках , наведений у памятці клієнта/довідка про умови кредитування, яка є невідємною частиною. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У порушення умов договору, відповідач зобов'язання належним чином не виконав у звязку з чим за кредитним договором станом на 30.04.2016 року виникла заборгованість у розмірі 12524,29 грн., з яких заборгованість за кредитом 420,02 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 7881,68 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3150,00 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна ставка) 572,58 грн. Згідно до ст.\~525,\~526,\~527,\~530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до\~ ст.610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі\~ ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася. В судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконував свої обов'язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредит, але належним чином не виконував свої обов'язки за договором. Таким чином у порушення умов договору, позичальник свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок періоду і суми заборгованості за кредитом та відсотками, що утворилася у відповідача. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. На підставі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, відповідач просив суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову. Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Судом встановлено, що відповідно до пунктів 1.1.50, 2.1.1.2.1.1 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). Застосування строку позовної давності по платіжним картам розяснено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року, справа №6-14цс14. Так, згідно довідки, виданої позивачем строк дії карти визначено до 06/14, тобто до червня 2014 року, останній платіж відповідачем здійснено в 16 травня 2013 року. Виходячи з аналізу норм ст..ст. 256, 261, 267 ЦК України, розяснень викладених у постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року, та враховуючи те, що позивач звернувся до суд із відповідним позовом 14.06.2016 року, а строк дії картки визначено до червня 2014 року, з урахуванням цих обставин, суд дійшов висновку, що позивач скористався своїм правом та звернувся до суду із позовом в межах позовних вимог, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 420,02 грн. та заборгованості по відсотках у розмірі 7881,68 грн. ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості по пені та комісії у розмірі 3150,00 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., та штрафу (процентна ставка) у розмірі 572, 58 грн., суд зазначає наступне. Згідно наданого позивачем розрахунку та виписки по карточному рахунку за кредитним договором від 17.09.2010 року, нарахування комісії не вбачається, також у позовній заяві позивачем не визначено правову природу, порядок нарахування, та розмір комісії, а тому суд не вирішує питання щодо її стягнення. Позивачем здійснювалось нарахування заборгованості по пені та штрафам у період з 31.07.2013 року по 30.04.2016 року на загальну суму 4222,58 грн., таким чином з урахуванням ст.. 258 ЦК України, якою визначено строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки, та заяви відповідача щодо застосування строку позовної давності, стягнення пені та штрафів здійснюється у межах одного року, що передує зверненню позивача із відповідним позовом. Разом з тим, суд бере до уваги положення статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р., якою введено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями. Згідно вказаної статті на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований у місті Українськ, тобто населеному пункті, яке відповідно до Розпорядження КМУ від 05.12.2015 року № 1275-р, відноситься до населеного пункту, де здійснювалася антитерористична операція. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги щодо стягнення пені, та штрафів за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 4222,58 грн. задоволенню не підлягають. Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.09.2010 року підлягають частковому задоволенню, та з відповідача необхідно стягнути заборгованість у розмірі 8301,70 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 420,02 грн. та заборгованості по відсотках у розмірі 7881,68 грн. . На підставі\~ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 1378 грн. 00 коп. покласти на відповідача, пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. З урахуванням вказаних вимог закону з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 913 грн. 34 коп. (12524,29/8301,70)*100%=66,28%; 1378*66,28% =913,34,15 грн.).

Outcome: partial