Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 30.07.2020 у розмірі 57282,86 грн. (в тому числі з відсотками, комісією та штрафними санкціями) станом на 30.08.2020 року та понесені судові витрати в сумі 2102 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30 липня 2020 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОКЕАН», як кредитодавцем-фінансовою установою та [PERSON] як позичальником на підставі наданої відповідачем за допомогою мережі Інтернет електронної заяви про надання кредиту, відповідної до наданої відповідачу індивідуальної пропозиції про укладення договору фінансового кредиту та згідно з правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту позивача, затвердженими Наказом Позивача № 2-ПД від 15.07.2020 p., що розміщені в публічному доступі в мережі Інтернет за посилання https://ocean.credit/documents, було в електронній формі (за допомогою веб- сайту https://ocean.credit/) укладено публічний договір фінансового кредиту (публічна оферта), текст якого є загальнодоступним і також розміщений на офіційному веб-сайті Позивача в мережі Інтернет за посиланням https://www.oceancredit.com.ua/ та https://ocean.credit/documents. У зв`язку з укладенням договору між позивачем та відповідачем 30 липня 2020 р. сума фінансового кредиту в загальному розмірі 50 000 грн. 00 коп. (п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) була в повному обсязі перерахована Позивачем на вказаний Відповідачем у Заяві та належний Відповідачу поточний (картковий) рахунок № [NUMBER] , відкритий у AT КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується платіжним дорученням банку Позивача AT «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» №108 від 30 липня 2020 р. Згідно з графіком платежів, вказаним у п. 2.4. Індивідуальної пропозиції, відповідач як позичальник повинен був здійснити перший платіж на користь позивача на погашення кредиту не пізніше 30 серпня 2020 року в сумі 6 369 грн. 11 коп., а другий платіж на погашення кредиту мав бути здійснений відповідачем на користь позивача не пізніше 30 вересня 2020 року в сумі 6 369 грн. 11 коп. Разом з тим, жодного з вищевказаних платежів за кредитом відповідач на рахунок позивача не здійснив. У зв`язку із наявністю заборгованості відповідача станом на 30 серпня 2020 p., 16 вересня 2020 року представником позивача на зазначену відповідачем у заявці та індивідуальній пропозиції офіційну адресу електронної пошти ( [INFO] ) було направлено електронне повідомлення з вимогою до відповідача сплатити наявну суму заборгованості за фінансовим кредитом до 21 вересня 2020 року, а також відповідача було попереджено про можливу відмову позивача від договору та вимогу дострокового повернення всієї суми кредиту в повному обсязі у разі несплати встановлених графіком платежів сум за кредитом у визначний строк. Незважаючи на вищенаведене, станом на 01 жовтня 2020 р. відповідачем не було вчинено жодних дій щодо погашення вищевказаної наявної заборгованості на користь позивача. Враховуючи наявність вищевказаних обставин щодо неповернення боргу відповідачем та наявність всіх правових підстав для односторонньої відмови позивача як кредитодавця від договору та направлення вимоги щодо повернення позичальником всієї суми наданого йому фінансового кредиту, сплати відсотків, комісії за обслуговування та відповідних штрафних санкцій, передбачених договором, 01 жовтня 2020 р. позивачем відповідно до положень п.п. 10.2.3 п. 10.2. Договору на адресу реєстрації місця проживання Відповідача ( [ADDRESS] ), а також на адресу його фактичного місця проживання ( [ADDRESS] ) цінним листом було направлено повідомлення №01-10-2020 від 01 жовтня 2020 року про односторонню відмову від Договору з вимогою дострокового повернення всієї суми наданого відповідачу кредиту, сплати відсотків, нарахованих за весь час користування кредитними коштами до дати направлення повідомлення, а також комісії за обслуговування та штрафних санкцій. Загальна сума заборгованості, заявленої до стягнення з відповідача становить 57 282, 86 грн. У зв`язку з наведеним просить позов задоволити. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав повністю, надав пояснення зідно доводів позовної заяви. Просив позов задоволити. Вподальшому в засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, правом на надання відзиву не скористався, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданої заяви представником позивача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. 30 липня 2020 року з метою отримання грошової позики [PERSON] за допомогою веб- сайту https://ocean.credit/ звернувся до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОКЕАН», та за допомогою мережі Інтернет подав електронну заяву про надання кредиту. 30 липня 2020 р. [PERSON] отримав від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОКЕАН» грошові кошти в розмірі 50 000 грн. 00 коп. (п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) шляхом перерахування позивачем на вказаний відповідачем у заяві та належний відповідачу поточний (картковий) рахунок № [NUMBER] , відкритий у AT КБ «ПРИВАТБАНК». 16 вересня 2020 року представником позивача на зазначену відповідачем у заявці та індивідуальній пропозиції офіційну адресу електронної пошти ( [INFO] ) було направлено електронне повідомлення з вимогою до відповідача сплатити наявну суму заборгованості за фінансовим кредитом до 21 вересня 2020 року, а також відповідача було попереджено про можливу відмову позивача від договору та вимогу дострокового повернення всієї суми кредиту в повному обсязі у разі несплати встановлених графіком платежів сум за кредитом у визначний строк. Проте, станом на 01 жовтня 2020 р. відповідачем не було вчинено жодних дій щодо погашення вищевказаної наявної заборгованості на користь позивача. 01 жовтня 2020 р. позивачем на адресу реєстрації місця проживання Відповідача ( [ADDRESS] ), а також на адресу його фактичного місця проживання ( [ADDRESS] ) цінним листом було направлено повідомлення №01-10-2020 від 01 жовтня 2020 року про односторонню відмову від Договору з вимогою дострокового повернення всієї суми наданого відповідачу кредиту, сплати відсотків, нарахованих за весь час користування кредитними коштами до дати направлення повідомлення, а також комісії за обслуговування та штрафних санкцій. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, беручи до уваги матеріали позовної заяви та відсутність відзиву на позов, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого: згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Статтею 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до положень ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. В ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України зазначено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 Цивільного кодексу, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Як визначено у ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідаого договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції, чинній на момент укладення Договору, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції», зокрема, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 12 ч. 1 ст. З Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій, стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Аналогічні положення законодавства щодо порядку укладення публічного договору про надання фінансового кредиту в електронній формі містяться як у договорі, так і у правилах позивача як кредитодавця, що доступні будь-якій особі на офіційному веб-сайті Позивача в мережі Інтернет за посиланням https://www.oceancredit.com.ua/та https://ocean.credit/documeiits. Враховуючи вищезазначене, договір, що був укладений між позивачем та відповідачем, є публічним кредитним договором (публічною офертою), шо укладений в електронній формі відповідно до положень чинного законодавства України та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно приписів статті ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. 615 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Згідно приписів ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Положеннями ст. 1050 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, шо залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки умови договорів приєднання розробляються фінансовою установою, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено наступне. Згідно платіжного доручення № 108 від 30.07.2020 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОКЕАН» доручила банку Позивача AT «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» здійснити переказ коштів на рахунок ua [NUMBER] [PERSON] в сумі 50 000 грн. (а.с.20). З повідомлення про відмову від договору кредиту №01-10-2020 від 01.10.2020 вбачається, що позивач відмовився від договору в односторонньому порядку, так як, відповідач станом на 30.09.2020 допустив заборгованість 12738,22 грн. загальної суми кредиту, погашення якої прострочене, з неї 7339,64 тіло кредиту, 2408,58 грн. відсотки, 2990,00 грн. відсотки (а.с.21-24). Згідно публічного договору фінансового кредиту закріплено визначення понять, предмет договору, зокрема, що кредитодавець надає позичальникові грошові кошти у визначеній сумі на визначений строк на умовах зворотності, строковості та платності, строк погашення кредиту, котрий становить від 6 місяців до 2 років, порядок погашення кредиту, права та обов`язки сторін тощо. Такий договір не містить підписів сторін (а.с.31-35). Згідно Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту в ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОКЕАН» встановлено, що ними встановлено порядок надання коштів у позику, закріплено визначення термінів, умови та порядок укладення договорів, їх облік, порядок зберігання. Такі правила не містять підпису відповідача ( а.с. 36-43). З індивідуальної пропозиції про укладення договору фінансового кредиту вбачається, що [PERSON] 30.07.2020 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОКЕАН`направлено пропозицію укласти договір кредиту на умовах викладених в Індивідуальній пропозиції на суму 50000 грн. зі строком погашення до 30.07.2021 згідно графіку платежів, в якому зазначено дату сплати, суму, тіло кредиту, відсоток, комісія. При цьому, приймаючи цю пропозицію, позичальник надає повну та безумовну згоду на укладення договору фінансового кредиту на умовах цієї Індивідуальної пропозиції. Індивідуальна пропозиція не міститьь підпису [PERSON] (а.с. 44) З копії паспорта громадянина України [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у м. Львів, та зареєстрований у [ADDRESS] (а.с.30). З копії картки фізичної особи - платника податків встановлено, що [PERSON] одержав ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с.30). Згідно витягу з бази даних інформаційно-телекомунакаційної системи ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОКЕАН» вбачається, що 30.07.2020 [PERSON] за допомогою телефону [NUMBER] авторизувався, шляхом надання особистої інформації, отримав код 9546 для підписання договору (а.с.94-97) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОКЕАН», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить крім, тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, комісію та нараховані штрафні санкції (пеню, штраф та річні проценти). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування відсотків, комісії та штрафних санкцій, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на умови договору кредитування та індивідуальну пропозицію. В позовній заяві наявний розрахунок відсотків, комісії та штрафних санкцій, а саме: відсотків за користування кредитом в сумі 2408,58 грн., комісії в сумі 2990 грн., пені в сумі 133,65 грн., штрафу в сумі 636,91 грн. та річні проценти в сумі 1113,72 грн., а всього 7282,86 грн. Відповідно до індивідуальної пропозиції, у якій вказані умови фінустанови, а саме: процентна ставка складає 29,99 %, комісія за обслуговування, реальна річна процентна ставка 86,64 % та інше. Складено графік платежів (повернення кредиту та сплата процентів). При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що саме ці умови публічного договору фінансового кредиту, що долучені до позову, Правила надання фінансових послуг розумів відповідач та ознайомилася і погодився з ними, оскільки такі не містять підпису останнього. Крім того, зазначені документи, суд не вважає належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони - позивача, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й висновком Верховного Суду України в постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Разом з тим, індивідуальна пропозиція про укладення договору фінансового кредиту не містить підпису відповідача, позивачем не долучено доказів, що саме такий документ отримав [PERSON] та підписаний ним за допомогою одноразового ідентифікатора чи іншим способом, таким чином не довів, що саме ці умови кредитування, в частині нарахування відсотків, комісії були узгоджені із відповідачем. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17) зауважила, що пересічний споживач банківських послуг, а в даному випадку фінансових послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді Правил надання фінансових послуг, оскільки такі є значним за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання фінансових послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОКЕАН» дотримало вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважала узгодженими ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОКЕАН». За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Правила надання коштів у позику, відсутність даних про ознайомлення його з документами, на які посилається фінансова установа, як частину кредитного договору, надані фінустановою Індивідуальної пропозиції про укладення договору не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, у частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відтак враховуючи вищенаведене, підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь банку нарахованої заборгованості за відсотками та нарахованої комісії, пені, штрафів та річних відсотків відсутні, а тому в цій частині позову слід відмовити. При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, у розмірі, що визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Беручи до уваги, що позивачем не доведено підстав стягнення процентів встановлених договором, а вимог щодо стягнення процентів визначених законом не заявляв, суд прийшов до переконання про вирішення спору в межах заявлених позовних вимог. У звязку із цим, суд враховує, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в сумі 50000 грн. (тіло кредиту) в добровільному порядку ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОКЕАН» не повернуті, а тому кредитор має право вимоги на дану суму. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] не повернув позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення і з нього на користь позивача слід стягнути заборгованість, що складає 50000 грн. як фактично отриману 30.07.2020, відмовивши в решті позову за недоведеністю вимог. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Зокрема, у судові витрати, понесені позивачем, суд відносить витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову частково і стягнення на користь позивача з відповідача суми заборгованості в розмірі 50000 грн, та з урахуванням ч.ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому слід стягнути на користь позивача з відповідача 1834,75 грн (50000 грн *2102/57282,86=1834,75) понесених позивачем судових витрат, зокрема на сплату судового збору. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 207, 526, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141 ЦПК України, Закону України «Про електрону комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та

Outcome: partial