Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] , на користь Комунального некомерційного підприємства Лисичанської міської ради Луганської області «Лисичанська багатопрофільна лікарня» грошові кошти в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого [PERSON] у розмірі 3766.80 грн. за період з 21 жовтня 2019 року по 01 листопада 2019 року, обґрунтовуючи позовні вимоги до [PERSON] тим, що 20 жовтня 2019 року, в період з 16 годин 00 хвилин до 22 годин 30 хвилин, [PERSON] в компанії знайомих, перебував в кафе « Парадіз », яке розташоване за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Незалежності, буд. № 127 А , де вживав спиртні напої. Приблизно о 22 годині 30 хвилин, на вулиці біля вказаного кафе між особами з числа компанії [PERSON] , а саме [PERSON] та [PERSON] , виник словесний конфлікт, який переріс в бійку між ними. В результаті завданих [PERSON] ударів, потерпілому [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, двох забитих ран потиличної ділянки, які згідно висновку судово-медичного експерта № 203 від 13 грудня 2019 року відносяться о категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 31 січня 2020 року у справі № 415/10605/19 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, кримінальне провадження закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. У зв`язку з вказаними тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Центральна міська лікарня ім. Титова з 21 жовтня 2019 року по 01 листопада 2019 року та відповідно до розрахунку, проведеного у відповідності до вимог п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, загальна сума витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого становить 3766,80 грн.. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1206 ЦК України, п. п. 1, 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, сума, витрачена на лікування потерпілого від злочину, підлягає стягненню до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я, у сумі фактичних витрат з винних осіб, тобто з [PERSON] .. Враховуючи, що дані кошти не відшкодовано, прокурор, в силу ст. 131-1 Конституції України, ст.ст. 4, 19, 23, 27, 28, 56, 174-177 ЦПК України, ст.ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 22, 1166, 1187, 1191, 1206 ЦК України звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою від 17 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання без виклику сторін. Судом було направлено сторонам копії ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу також надіслано і копію позову з додатками. Відповідач отримав зазначену ухвалу, копію позовної заяви з додатками 04 травня 2020 року про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 47). Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач, двічі повідомлявся про дату та час судового засідання на веб-сайті «Судова влада» шляхом розміщення оголошення про розгляд даної справи, також відповідачу роз`яснено право на заявлення відповідних заяв по суті справи. Таким чином, враховуючи вжиття судом всіх передбачених законом заходів для сповіщення відповідача, на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про розгляд справи. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, клопотань про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд приходить до наступного. У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на вимоги своїх вимог або заперечень. Ухвалою судді Лисичанського міського суду Луганської області від 31 січня 2020 року кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Згідно довідки, виданої директором Комунальної установи «Територіальне медичне об`єднання в м. Лисичанську» Старченком Г.М., [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні ЦМЛ м. Титова з 21 жовтня 2019 року по 01 листопада 2019 року (10 ліжко-днів), загальна вартість лікування склала 3766, 80 грн. Кошти не відшкодовано (а.с.7). Відповідно до відомостей внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що 23 грудня 2019 року до Реєстру внесений запис про припинення Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи «Центральна міська лікарня ім. Титова». Пунктом 5 рішення Лисичанської міської ради від 19 грудня 2019 року № 81/1154 визначено, що Комунальне некомерційне підприємство Лисичанської міської ради Луганської області «Лисичанська багатопрофільна лікарня» є правонаступником майна, прав та обов`язків Лисичанської комунальної лікувально- профілактичної установи «Центральна міська лікарня ім. Титова» (а.с. 36-37). Відповідно до п. 1.2, 1.5 статуту Комунального некомерційного підприємства Лисичанської міської ради Луганської області «Лисичанська багатопрофільна лікарня», підприємство є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків Лисичанської комунальної лікувально- профілактичної установи «Центральна міська лікарня ім. Титова». Підприємство є неприбутковим, заснованим на комунальній власності територіальної громади м. Лисичанська (а.с. 25 - 35). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Комунальне некомерційне підприємство Лисичанської міської ради Луганської області «Лисичанська багатопрофільна лікарня» є юридичною особою з організаційно - правовою формою - комунальне підприємство має ідентифікаційний код № 05401658. Положеннями ст. 1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 16 липня 1993 № 545, визначено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Оскільки при подачі позову прокурор звільнявся від сплати судового збору (п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»), тому на підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 2102,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Куруючись, ст. 1206 ЦК України,

Outcome: approved