Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача завдані збитки у розмірі 41551,74 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 30.09.2015р. між ПАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8803771, відповідно до якого була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «ВАЗ 11183», реєстраційний № [NUMBER] . 24.01.2016р. о 21:30 год. в м. Житомирі, по вул. Котовського, 35, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault Sandero», реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «ВАЗ 11183», реєстраційний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння. Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 22.02.2016 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 124, ч. 1, с. 130 КУпАП, визнано відповідача. Власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] звернувся до ПАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АІ/8813554. Позивач визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 41 551,74 грн. Позивач вказує, що відповідно підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що він має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, оскільки відповідач керував транспортним засобом у стані алкогольного іншого. Відповідач відзив не подав, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Від представника позивача Сергутіна В.А. надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.09.2015р. між ПАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8803771, відповідно до якого була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «ВАЗ 11183», реєстраційний № [NUMBER] . (а.с. 10) 24.01.2016 року о 21 год. 30 хв. у м. Житомирі, по вул. Котовського, 35, [PERSON] , керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем ВАЗ 11183, номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував погодних умов, не впорався з керуванням і зіткнувся з автомобілем Renault, номерний знак [NUMBER] , чим порушив вимоги п.п. 2.9А 12.1 Правил дорожнього руху. В результаті цього обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Житомирського районного суду м. Житомира від 22.02.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 3400 ( три тисячі чотириста) грн. штрафу. (а.с. 17). 25.01.2016 року було проведено огляд автомобіля «Renault Sandero», державний номерний знак [NUMBER] , та згідно розрахунку суми страхового відшкодування, сума страхового відшкодування становить 41551,74 грн. (а.с. 18, 27). 04.03.2016 року власник автомобіля «Renault Sandero», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] звернувся до ПАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» із заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с. 14). 30.03.2016 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 41551,74 грн. на користь власника пошкодженого транспортного засобу «Renault Sandero», державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 3Р017542. (а.с. 29) 27.04.2018 року [PERSON] позивачем було направлено претензію про відшкодування шкоди у порядку регресу у сумі 41551,74 грн. (а.с. 30). У зв`язку з невідшкодуванням відповідачем у добровільному порядку завданої шкоди, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченою відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 36.2 статті 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик i потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування i не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно з підпунктами «а» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подавати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з копії постанови Житомирського районного суду м. Житомира від 22.02.2016 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у стані алкогольного сп`яніння. Постанова набрала законної сили.(а.с. 17). Отже, суд встановив, що під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тому враховуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що ПАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» відповідно до положень статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набув права зворотної вимоги до відповідача у межах суми страхового відшкодування, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved