Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою у якій просить стягнути: з відповідача-1 безпідставно набуті кошти розмірі 29959,69 грн; з відповідача-2 безпідставно набуті кошти у сумі виконавчого збору у розмірі 3370,29 грн та 350,00 грн за проведення виконавчих дій. В обґрунтування позову покликається на те, що спірні кошти стягнуті під час примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 10 вересня 2018 року № 7979, який в подальшому судовим рішенням визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відтак, спірні кошти стягнуті без достатньої правової підстави. У відповідності до ст. 1212 ЦК України просить позов задовольнити. Відповідачами не подано до суду відзивів, які б містили заперечення на позов. Відповідачем-2 подано до суду заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору. Стягнуті кошти за винагороду приватного виконавця і за проведення виконавчих дій, а всього в розмірі 3483,21 грн були повернуті в добровільному порядку, що підтверджено платіжними дорученнями. Позивачем подано до суду пояснення на заяву про закриття провадження у справі відносно позивних вимог до відповідача-2. Наводить аргументи про те, що відповідачем-2 не повністю повернуто спірну суму, адже наявною є ще заборгованість у розмірі 237,80 грн, що підтверджено відомостями із Пенсійного фонду України. Відтак, вважає, що підстави для закриття провадження в цій частині позовної вимоги відсутні. 01 червня 2021 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце цього засідання. Відповідачі про причини неявки не повідомили та не заявили перед судом клопотання про відкладення судового засідання, а відтак, враховуючи, що позивачем подано заяву про розгляду справи у відсутності, суд вважає за можливе провести засідання у відсутності осіб, що не з`явились. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов наступного. 10 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 7979 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № 26257018579961 від 21.12.2012 за період з 06.09.2017 по 06.09.2018 у розмірі 35005, 98 грн., яка складається з: 13681, 92 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 30, 00 грн. прострочена заборгованість за комісією, 19428, 57 грн. прострочена заборгованість за процентами, 651, 52 грн. строкова заборгованість за сумою кредиту, 783, 97 грн, строкова заборгованість за процентами та 430, 00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. З метою примусового виконання цього виконавчого документа відповідачем-2 відкрито виконавче провадження № 57299907. 01 лютого 2021 року рішенням Подільського районного суду м. Києва у справі № 755/11397/19 за позовом [PERSON] до ПАТ «ПУМБ» визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 10 вересня 2018 року, зареєстрований у реєстрі під № 7979, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною. Рішення набрало законної сили. Однак, у межах виконавчого провадження, з метою примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 10 вересня 2018 року стягнуто з позивача грошові кошти за період з листопада 218 року по березень 2021 року у сумі 29959,69 грн. Дані обставини встановлено з листа відділу з питань відрахувань з пенсій управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17 березня 2021 року № 7846-6754/Н-01/8-0400/21. Таким чином, враховуючи, що судовим рішенням від 01 лютого 2021 року визнано оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а відтак між сторони виникли спірні правовідносини, які регулюються нормам статті 1212 Цивільного кодексу України, виходячи з наступних мотивів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України, Кодекс) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19. Повертаючись до матеріалів справи, суд відмічає, що правовою підставою для набуття ПАТ «ПУМБ» грошових коштів у спірному розмірі став виконавчий напис нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, а відтак оскільки відпадала правова підстава для отримання таких коштів, а тому грошові кошти у розмірі 29959,69 грн підлягають поверненню позивачу у відповідності до ст. 1212 ЦК України, а позовну вимоги в цій частині задовольнити. Щодо позовної вимоги пред`явленої до відповідача-2, суд прийшов наступного. Відповідно до листа відділу Пенсійного фонду України від 17 березня 2021 року № 7846-6754/Н-01/8-0400/21 відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлеків Т. Л. від 05 жовтня 2018 року за ВП № 57299907 сума відрахувань з пенсії позивача складає за виконавчий збір за період з листопада 2018 року по травень 2019 року у розмірі 3370,29 грн та грошові кошти за проведення виконавчих дій у сумі 350,00 грн. Відповідно до поданих відповідачем-2 платіжних доручень про добровільне повернення позивачу грошових коштів за період від 20 листопада 2018 року по 18 квітня 2018 року складає у сумі 3483,21 грн, з яких 3133,21 грн - основна винагорода приватного виконавця, 350,00 грн - витрати на проведення виконавчих дій. Зазначені кошти повернуті після відкриття провадження у справі. Дані суми також узгоджується із відомостями викладеними у листі від 17 березня 2021 року № 7846-6754/Н-01/8-0400/21. Разом із тим, у цьому листі зазначено здійснення відрахування на виконавчий збір у травні 2019 року у сумі 237,08 грн, який не повернуто відповідачем-2, адже докази цього у суді відсутні. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо). Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ЦПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі. Враховуючи встановлене, суд прийшов до переконання про врахування сум сплачених відповідачем-2, відсутність ґрунтовних заперечень із цього питання позивачем, а відтак суд прийшов до висновку про наявність підстав для застосування у цій частині п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (відсутність предмету спору) та закриття провадження у частині позовної вимоги за період з період від 20 листопада 2018 року по 18 квітня 2018 року складає у сумі 3483,21 грн, з яких 3133,21 грн - основна винагорода приватного виконавця, 350,00 грн - витрати на проведення виконавчих дій. Щодо частини позовної вимоги про стягнення грошових коштів із відповідача-2 на користь позивача у сумі 237,08 грн, то такі необхідно стягнути у відповідності до ст. 1212 ЦК України, а позовну вимогу у цій частині задовольнити. Суд застосовує до спірних правовідносин норми ст. 1212 ЦК України та на які вірно посилався позивач у позовній заяві. З урахуванням задоволення позову частково, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 807,67 грн, з відповдача-2 на користь позивача 6,36 грн.

Outcome: partial