Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з АТ «РОДОВІД БАНК» кошти, покладені ним до індивідуального банківського сейфу в розмірі 1 541 000 доларів США , і зникнення яких з банківської ячейки він виявив 05.03.2012р. На підставі ст. 509, 610 ЦК України вважає порушеними з боку відповідача зобов»язання за укладеним договором про надання у користування банківського сейфу за зберігання , та в зв»язку з цим діями банку завдано збитків на суму 1216000 доларів США ( протягом 2012-2013р йому відшкодували 250 тисяч доларів та 75 тисяч доларів США), вьсого стягнути 34 103 974,91 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, уточнив розмір позовних вимог, просив стягнути з банку 1216000,00 доларів США плюс 250000,00 доларів США ( це є речові докази, які передані позивачу на зберігання, але не повернуті), а всього 1466000,00 доларів США ( а.с.216 т.2). Представники відповідача просили відмовити в задоволенні позову. В запереченнях послались на те, що банк не несе відповідальності за вміст сейфу, а для забезпечення охорони приміщення по вул.Димитрова,5 в м.Києві щодо унеможливлення доступу третіх осіб, в якому знаходяться сейфи, був укладений договір з охоронною організацією «БЕРЕГ», що підтверджується наданими договорами (діяли до 14.05.2012р). Таким чином, відповідач виконував умови укладеного з позивачем договору. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. 22.11.2011року між [PERSON] та ПАТ «РОДОВІД БАНК» укладено договір , предметом якого є надання банком у тимчасове користування позивачу індивідуального сейфу розміром 250 х 375 х 480мм №007 в приміщенні банку за адресою вул.Димитрова, 5 в м.Києві, строком 90 днів , тобто з 22.11.2011р. по 19.11.2012р.включно, для зберігання в ньому цінностей та/або документів і роботи з нии, а клієнт приймає ь у тимчасове користування та зобов»язується оплачувати послуги банку. ( а.с.9-11 том 1). Відповідно до п.1.2 договору банк передає клієнту 2 ключі від сейфа. Позивачем сплачено 630 грн. за користування банківським сейфом відповідно до умов договору, що підтверджується квитанцією №2763_38 від 22.11.2011р. та внесено оплату в сумі 500 грн. як заставу за отримані ключі ( а.с.13, 14 т.1). Орендований сейф знаходився у приміщенні 12 «Депозитарій» відповідно плану евакуації приміщення банку ( а.с. 16). Після закінчення дії договору, тобто 05.03.2012р. позивач при відвідуванні сейфу виявив пропажу коштів. Крім того, позивач вже після закінчення дії договору (строк закінчився 19.02.2012р.) сплатив за користування сейфом. І лише після сплати за користування сейфом сторони уклали 14 березня 2012р додаткову угоду №1, відповідно до якої продовжили термін користування сейфом на 60 днів, тобто до 19.04.2012р. ( а.с.12 т.1) 14.03.2012р. позивач оплатив 420 грн. за користування сейфом ( а.с.15 т.1). Згідно ч.3 ст.970 ЦК України банк приймає від поклажодавця цінності, контролює їх поміщення у сейф та одержання їх із сейфа. Згідно зі ст.971 ЦК України до договору про надання особі банківського сейфа без відповідальності банку за вміст сейфа застосовуються положення цього Кодексу про майновий найм (оренду) та норми глави 58 ЦК України. Представник позивача при цьому посилається на вимоги ст.610, 623 ЦК України. Відповідно до Положення про надання у тимчасове користування фізичним та юридичним особам індивідуальних банківських сейфів у ВАТ «РОДОВІД БАНК», затвердженого рішенням правління банку 17.04.2008р ( а.с.17-26), п.1.5 банк не контролює вміст сейфу, а тільки гарантує його надійний захист, забезпечує зовнішню недоторканість , тобто унеможливлює доступ до сейфа для третіх осіб, розкриття сейфа третіми особами без відома та/або без відповідної довіреності (доручення) клієнта ( для клієнтів -фізичних осіб лише за нотаріальною довіреністю) протягом строку, встановленого договором, за винятком випадків, передбачених п.6.1 цього Положення та чинним законодавством. Порядок допуску клієнтів до Депозитного сховища регламентується частиною 4 Положення. Зокрема, п.4.2 кожного разу при відвідуванні клієнтом Депозитного сховища відповідальний працівник повинен: звірити прізвище, ім.»я та по батькові клієнта, зазначені у паспорті або у документі, що замінює, з даними договору; перевірити строк користування сейфом, і у разі закінчення строку, запропонувати клієнту продовжити його та внести відповідну плату за користування сейфом; звірити номера сейфа, ключа та номера, зазначені у договорі; внести запис про відвідування клієнтом сховища у картці реєстрації відвідування клієнтом сховища індивідуальних сейфів, при цьому такий запис має бути засвідчений підписом клієнта;. Згідно п.4.3 дії, що зазначені в п.4.2 цього Положення виконується виключно у передховищі Депозитного сховища ( при відсутності передховища дії виконуються в приміщенні підрозділу Філії (відділення) банку. Після позитивного результату перевірки вищезазначених документів клієнту або його представнику надається право доступу до Депозитного сховища та сейфа. Позивач при відвідуванні банку і користуванні сейфом робив відповідні відмітки в у картці відвідування клієнтом сховища , що підтверджується наданою копією листа відміток про дні відкриття клієнтом індивідуального сейфу ( а.с.27 т.1). так, містяться відмітки з підписом клієнта (позивача) та працівника банку за 22.11.2011р, 08.12.2011р, 19.12.2011р, 27.12.2011р, 28.12.2011р, 06.01.2012р, 11.01.2012р, 16.01.2012р, 05.03.2012р. ( з приміткою 12:45 год). Походження коштів позивач обґрунтовує договором позики від 23.11.2011р., укладеного у простій письмовій формі, взяв у борг у свого батька [PERSON] готівкою 1 545 000 доларів США, строком повернення до 30.11.2021р. ( а.с.28-29). При відвідуванні банківського індивідуального сейфу 05 березня 2012р. виявив, що сейф пустий, про що написав заяву від 05.03.2012р. на ім»я голови Правління АТ «РОДОВІД БАНК» Райтбургу Ю.О., щоб розібралися в даній ситуації ( а.с.31 т.1) З заявою до Печерського РУ ГУ МВС України в м.Києві звернувся через 9 днів, тобто 14.03.2012 і зазначив в заяві про відсутність коштів в сейфі в сумі 1541000 доларів США ( а.с.32 т.1). По даному факту 15.03.2012р. СВ Печерського РУ ГУ МВС України в м.Києві порушено кримінальну справу по факту таємного викрадання чужого майна, вчиненого в особливо великих розмірах, за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України. Вироком Печерського районного суду м.Києва від 18.02.2014року визнано винними [PERSON], [PERSON], [PERSON], ( а.с. 35-50). Вказані особи також орендували сейф у приміщенні банку на підставі договору. Даний вирок ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.04.2015р. скасовано, справу направлено на новий розгляд. На даний час справа розглядається Печерським районним судом м.Києва по суті, вироку по даній справі судом ще не постановлено. Представник позивача як на підставу позову посилається на невиконання відповідачем умов договору, зокрема , п.п.1.4, 3.1.4, 3.1.5, 6.2. Згідно з п.6.1 договору банк несе відповідальність за невиконання та/або неналежне виконання умов договору в порядку, встановленому цим договором та чинним законодавством. Згідно ст. 509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надат послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Згідно ст.610 ЦК України порушення зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Пунктом 4 ст.611 ЦК України як наслідки невиконання зобов»язання визначено відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як зазначає позивач, невиконання умов договору полягає у не забезпеченні банком гарантії надійного захисту, зовнішньої недоторканості сейфа, унеможливлення доступу для третіх осіб. Втім, факт викрадення коштів перевіряється судом в іншому кримінальному провадженні. Ні обвинувального, ні виправдувального вироку судом на час розгляду даного позову не постановлено. А тому і належних допустимих доказів у суду немає, вимоги є передчасними. Позивач не позбавлений права звернення до суду з цивільним позовом як в рамках кримінального провадження, так і в цивільному провадженні, за наявності доказів про факт зникнення (викрадення) коштів з банківської ячейки. Згідно ст.ст.57, 63 ЦПК України суд не може приймати і надавати оцінку письмовим поясненням свідків, допитаних в рамках кримінального провадження, про що просив представник позивача. Дані свідки не викликались до суду, не попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Крім того, судом за клопотанням представника позивача, неодноразово викликався [PERSON] як свідок, який до суду не з»явився. Навіть ухвалою суду від 20.10.2015р. застосовувався примусовий привід свідка в порядку вимог ст.170 ЦПК України ( а.с.2 т.3), який працівниками Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві не виконаний в зв»язку з неможливістю здійснити привід за відсутності свідка за місцем його проживання ( а.с.14 т.3). В своїх запереченнях представники відповідача посилались на неналежне виконання позивачем умов договору, оскільки клієнт не належним чином виконував свої зобов»язання згідно п.3.2.5 договору, не повернув вчасно ключі від сейфу після спливу терміну дії договору, міг сприяти викраденню коштів. Підроблення ключа могло статись із невчасно повернених ключів, що є грубою необережністю самого клієнта. Разом з тим, ці твердження є припущенням, і дані обставини також є предметом доказування в рамках кримінального провадження. Підстав казати про подвійне стягнення тих самих збитків в зв»язку з задоволенням цивільного позову з обвинувачених у кримінальній справі, у суду немає, тому що після скасування вироку Печерського районного суду м.Києва від 18.02.2014р., справа на даний час розглядається судом по суті і рішення не прийнято. Таким чином, заподіяння збитків в зв»язку з неправомірними діями банку та причинно-наслідкового зв»язку між діями банку та збитками позивачем не доведено, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed