Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить вилучити у [PERSON] транспортний засіб М1 ЗАЗ 110206, кольору Красний Марсала, номер кузову Y6D11020660413904, номер двигуна [NUMBER], виготовлений 11.11.2005 року ЗАТ з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод», вартістю 17808 грн. та передати його Департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ від 19.07.2006 року N 999 (далі Порядок), інвалід війни І групи [PERSON] на пільгових умовах був забезпечений через Головне управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації транспортним засобом М1 ЗАЗ 110206. Рішенням колегії Головного управління від 26.01.2006 року на підставі заяви [PERSON] право керування автомобілем надано його сину [PERSON], а рішенням колегії Головного управління від 25.09.2008 року право керування передано його позашлюбному сину [PERSON]. Інвалід [PERSON] помер 02 червня 2011 року та відповідно до п. 16 Порядку автомобіль, яким він був забезпечений, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається головному управлінню соціального захисту у повному комплекті. 18.07.2011 управлінням праці та соціального захисту населення Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради направлено лист відповідачу - члену сім'ї померлого інваліда, якому надано право керування автомобілем, з вимогою в добровільному порядку повернути легковий автомобіль ЗАЗ, яким за рахунок державного бюджету був забезпечений інвалід. 01.04.2013 року Головним управлінням направлено повторно лист члену сімї померлого інваліда про повернення автомобіля. Член сімї інваліда [PERSON] звернувся із заявою про залишення автомобіля йому в користування, однак йому було розяснено, що для отимання автомобіля в користування він мав бути зареєстрованим за місцем реєстрації інваліда на момент смерті. Враховуючи те, що відповідач не був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда та легковий автомобіль добровільно до Головного управління ним не повернуто, позивач звернувся до суду. Строк позовної давності ним не пропущено, оскільки позов про витребування майна з чужого незаконного володіння є негаторним та може бути предявленим протягом всього часу існування правопорушення. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги повністю та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визна. Пояснив, що доглядав свого батька [PERSON] до смерті, хоча і не був зареєстрованим з ним за однією адресою та не проживав з ним разом. Вважає, що має право на залишення авомобіля в своєму користуванні та готовий сплатити за нього визначену з урахуванням зношення суму. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно акту приймання-передачі транспортного засобу від 01.12.2005 року транспортний засіб МІ ЗАЗ 110206, колір Красний Марсала, номер кузову Y6D11020660413904, номер двигуна [NUMBER], виготовлений 11.11.2005 року ЗАТ з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод», отриманий Головним управлінням для інваліда війни [PERSON] 01.12.2005 року [PERSON] письмово звернувся до Головного управління про видачу транспортного засобу за рахунок коштів державного бюджету та йому було роз'яснено вимоги Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. N999, що підтверджується відповідним зобов'язанням. На підставі заяви [PERSON] рішенням колегії Головного управління від 24.11.2005 року №13-3 інваліду видано довідку про реєстрацію автомобіля від 01.12.2005 року № 196д/05. Відповідно до п.п. 30, 32 Порядку, рішення колегії та заяви [PERSON] право керування автомобілем було передано його сину [PERSON] В подальшому рішенням колегії Головного управління від 25.09.2008 року на підставі заяви інваліда право керування передано його позашлюбному сину [PERSON] відповідачу у справі. Інвалід [PERSON] помер 02 червня 2011 року. Пунктом 16 Порядку, із змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 26.04.2007 р. N 661, від 17.04.2008 р. N 387, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2010 р. N 826 передбачено, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда. Автомобіль, строк експлуатації якого менше 10 років залишається члену сімї, який проживав та був зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда у разі сплати ним вартості одержаного автомобіля з урахуванням його ступеня зношення та суми, сплаченої за нього інвалідом. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті. Автомобіль, отриманий інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. 18.07.2011 управлінням праці та соціального захисту населення Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради направлено лист відповідачу - члену сім'ї померлого інваліда, якому надано право керування автомобілем, з вимогою в добровільному порядку повернути легковий автомобіль ЗАЗ, яким за рахунок державного бюджету був забезпечений інвалід. 01.04.2013 року Головним управлінням направлено повторно лист члену сімї померлого інваліда про повернення автомобіля. Член сімї інваліда [PERSON] звернувся із заявою про залишення автомобіля йому користування, однак йому було розяснено, що для отимання автомобіля в користування він мав бути зареєстрованим за місцем реєстрації інваліда на момент смерті. В судовому засіданні встановлено та не заперечується відповідачем [PERSON], що він не був зареєстрований за місцем реєстрації померлого інваліда [PERSON], а лише здійснював догляд за ним. Легковий автомобіль добровільно до Головного управління [PERSON] не повернуто, чим порушено вимоги п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. N 999. Таким чином, право позивача є порушеним та підлягає захисту шляхом вилучення у [PERSON] транспортного засобу М1 ЗАЗ 110206, кольору Красний Марсала, номер кузову Y6D11020660413904, номер двигуна [NUMBER] та передачі його Департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи та звільнений від сплати судового збору, судові витрати з нього не стягуються та відносяться на рахунок Держави. На підставі ст. 16 ЦК України, Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. N 999,

Outcome: approved