Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, вякому зазначив, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Згідно Рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.10.09 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Відповідачі проживають в [ADDRESS], куди позивачем у період часу з січня 2011 року по січень 2016 року надавались послуги з централізованого опалення. Однак відповідачами надані послуги не були сплачені у повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 01.02.2016 року за ними утворилась заборгованість в розмірі 6340,72грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2016р. у прийнятті заяви Концерну «МТМ» про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги централізованого опалення відмовлено, у зв'язку з наявністю спору про право. Оскільки відповідачами борг у повному об'ємі, не сплачений, відповідно до уточнених позовних вимог, просить стягнути в судовому порядку з відповідачів заборгованість у розмірі 1118,52грн., а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1378,00грн. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували. Надала письмове клопотання про застосування строків позовної давнини, а також дублікат квитанції про погашення заборгованості у межах строків позовної давнини. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради №25 від 29.01.2009 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованим опаленням, централізованого постачання гарячої води, визначено концерн «МТМ», у будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Концерн «МТМ» здійснює постачання теплової енергії в квартиру [ADDRESS]. Відповідальним квартиронаймачем зазначеної квартири є відповідач [PERSON], на її ім'я відкритий особовий рахунок [NUMBER], вона разом з [PERSON] та [PERSON]зареєстрована за вищезазначеною адресою, що підтверджується довідкою Центру обслуговування абонентів № 3439 від 16.12.2015р. (а.с.9) Відповідачі від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялись, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення їх від оплати, відповідачами не надано. Встановлено, що письмовий договір про надання вказаних комунальних послуг сторонами не укладався, проте відсутність відповідного договору не є підставою для звільнення від оплати наданих послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачами. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до числа житлово-комунальних послуг відносяться й послуги з центрального опалення. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, з урахуванням змін внесених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власники квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.1 Правил «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. за № 630,ці правила регулюють правовідносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Пунктом 18 Правил зазначено, що розрахунковий період для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно до вимог ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати своє майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк, а відповідно до ст.64-68 ЖК України наймачі (власники) жилого приміщення та повнолітні члени його сім'ї зобов'язані своєчасно та належним чином сплачувати комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Згідно розрахунку за період з січня 2011 року по січень 2016 року включно Концерном «Міські теплові мережі» надано послуги з централізованого опалення на загальну суму 13858,73 грн., з яких відповідачами сплачено 7518,01грн. Відповідачами заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності, в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 264 ЦК України (правова позиція, висловлена у Постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14). Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2015р. у прийнятті заяви Концерну «МТМ» про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги централізованого опалення відмовлено, у зв'язку з наявністю спору про право. (а.с.12) Отже, Концерн «МТМ» звернувшись у лютому 2015 року до суду із заявою про видачу судового наказу, вчинив дію, передбачену ч. 2 ст. 264 ЦК України, перервав строк позовної давності. Таким чином, враховуючи строки здійснення платежів, в межах строку позовної давності з відповідачів підлягала стягненню заборгованість за період з лютого 2013 року по січень 2016року, в розмірі 4422,00грн., які були добровільно погашені відповідачами, що підтверджується дублікатом квитанції від 10.10.2016 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача, в солідарному порядку, підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1378,00 грн.

Outcome: partial