Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються з нього на підставі судового наказу, виданого 04.03.2020 року Олександрійським міськрайонним судом у справі № 398/431/20 (провадження № 2/398/89/20), та визнати вказаний судовий наказ таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21.10.2005 року. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 26.12.2016 року шлюб між ними було розірвано. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син спочатку деякий час проживав разом з матір`ю, відповідачем по справі, а після досягнення 14 років, скориставшись своїм правом на самостійне визначення свого місця проживання, вирішив проживати разом з ним, позивачем. На даний час син продовжує проживати з ним, він зареєстрований за адресою його, позивача, місця проживання, та знаходиться на його утриманні. При цьому, на підставі судового наказу, виданого Олександрійським міськрайонним судом 04.03.2020 року, він, позивач, на користь відповідача продовжує сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу). Однак, враховуючи, що син постійно проживає разом з ним, знаходиться на його утриманні позивач вважає, що продовження утримання з нього аліментів на утримання сина на користь відповідача є безпідставним та суперечить інтересам дитини, а тому має бути припинене. Ухвалою від 12.04.2021 року було відкрито провадження у справі в порядку загального провадження, підготовче засідання призначено на 10.06.2021 року. Ухвалою від 10.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті вимог. Позивач в судове засідання не з`явився, натомість від нього надійшла до суду заява в якій він просив розгляд справи провести без його участі, при цьому зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, відповідно до вимог п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається такою, що про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у її відсутність не зверталася, відзив на позов не подала. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який було зареєстровано 21 жовтня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.11). Як свідчить свідоцтво серія [NUMBER] про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). На підставі судового наказу, виданого Олександрійським міськрайонним судом 04 березня 2020 року, з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви, тобто з 11 лютого 2020 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] (а.с.10). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Отже, з урахуванням предмета даного спору (звільнення від сплати та припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання №14-01/946 від 28 січня 2021 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до довідки КП «Житлогосп» від 11 лютого 2021 року №458 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та має такий склад сім`ї: син [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно акту-розпорядження від 09 лютого 2020 року № 56, складеного комісією в складі майстра дільниці КП «Житлогосп» - Большої В.М. , паспортиста - Марініч Н.П. , в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] , при обстеженні квартири [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає за вказаною адресою з 28 січня 2021 року разом з батьком [PERSON] . На час проведення обстеження квартири [PERSON] був у ній присутній.(а.с.9) Як свідчить договір купівлі-продажу квартири від 21.11.2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Бендеровою Л.А., власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.12). Позивач працює водієм в фермерському господарстві «Котляр» та отримує заробітну плату, розмір якої за період з 01 серпня 2020 року по 31 січня 2021 року склав 29199,14грн. (а.с.13). Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Тому, оскільки судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає з батьком, позивачем по справі, та повністю знаходиться на його утриманні, змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання сина, які стягуються на підставі судового наказу, виданого Олександрійським міськрайонним судом від 04 березня 2020 року. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 17 лютого 2021 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо звільнення його від сплати аліментів, припинивши їх стягнення, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Щодо вимог про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає, що відповідно до ст.432 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Як випливає із змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015, наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою. Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. Під іншими причинами, за роз`ясненнями згаданого узагальнення, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний. Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про відсутність у відповідача обов`язку суб`єктивного права вимоги до позивача про стягнення з нього аліментів. А тому, суд вважає за необхідне визнати таким, що не підлягає виконанню з 17 лютого 2021 року судовий наказ, виданий Олександрійським міськрайонним судом 04 березня 2020 року у справі № 398/431/20(провадження № 2-н/398/89/20) за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 908,00грн.

Outcome: approved