Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 03 травня 2003 року він проживає однією сімєю з відповідачем [PERSON] як чоловік та жінка без шлюбу. У грудні 2003 року вони переїхали жити до належного позивачу житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Каштанова,30. Сторони проживають разом, ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет. За час спільного проживання [PERSON] придбала у власність нежиле приміщення, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Миру,10, загальною площею 366 кв.м. Вважає, що придбане нежиле приміщення є спільним сумісним майном сторін, оскільки воно придбане під час їх спільного проживання. Позивач просить суд встановити факт його спільного проживання з відповідачем однією сімєю без шлюбу з 03 травня 2003 року до даного часу та визнати за ним право власності на ? частину вказаного нежилого приміщення. Позивач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. Також зазначив, що на даний час йому необхідно виїхати за межі України на лікування на тривалий час, а з відповідачем згоди щодо поділу спірного майна не досягнуто. Зазначене нежиле приміщення було придбано сторонами спільно, позивач вніс значну грошову суму у його реконструкцію. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. В частині встановлення факту проживання сторін однією сімєю не заперечував. Щодо визнання за позивачем права власності на ? частину нежилого приміщення заперечував, посилаючись на те, що вказане приміщення було оформлене на імя відповідача і вона постійно ним займається. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є рідним сином відповідача [PERSON] З 03 травня 2003 року сторони дійсно проживають однією сімєю. Спірне нежиле приміщення придбано на імя його матері відповідача по справі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є колишньою невісткою відповідача [PERSON] З 2003 року сторони дійсно проживають однією сімєю як чоловік та жінка без шлюбу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дали показання, які аналогічні показанням свідка [PERSON] Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті наступні докази: копія договору дарування частини житлового будинку від 03 червня 2002 року; копія рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетроувської області від 14 червня 2007 року; копія [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27 червня 2007 року; копія технічного паспорту на нежиле приміщення станом на 26 червня 2007 року; довідка квартального комітету від 07 вересня 2016 року; інші докази. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно довідки квартального комітету від 07 вересня 2016 року сторони по справі дійсно проживають однією сімєю та ведуть спільне господарство за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Каштанова,30, з травня 2003 року. 2/5 частини зазначеного житлового будинку за вказаною адресою належить позивачу [PERSON] на підставі договору дарування частини жилого будинку від 03 червня 2002 року, що підтверджується копією договору дарування. З показань допитаних у судовому засіданні свідків також вбачається факт спільного проживання сторін однією сімєю з 2003 року. В той же час у довідці квартального комітету конкретної дати, з якої сторони почали жити разом, не вказано, а зазначено лише місяць та рік травень 2003 року. Отже, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині встановлення факту спільного проживання сторін задовольнити частково та визнати такий факт з 01 червня 2003 року, тобто з першого числа наступного місяця. Позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на ? частину нежилого приміщення підлягають задоволенню. Так, відповідно до ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. [PERSON] рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2007 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Миру,10, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та за [PERSON] визнано право власності на вказане нежиле приміщення. [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27 червня 2007 року підтверджується факт реєстрації за [PERSON] права власності на зазначене нежиле приміщення. Отже, вказане нежиле приміщення було придбане відповідачем у власність під час її проживання однією сімєю без шлюбу з позивачем, тому воно вважається спільним сумісним майном. Згідно ч.2 ст.372 ЦК України, а також ч.1 ст.70 СК України при вирішення спору про поділ майна частки майна осіб, якім належить майно на праві спільної сумісної власності, є рівними, якщо інше не визначено домовленістю або шлюбним договором. Будь-якого письмового договору щодо даного приміщення між сторонами не укладалося, тому частки у сторін є рівними кожному повинно належати по ? частини спірного нежилого приміщення. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial