Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачкою. Посилається у позові на те, що 01.10.2014 між сторонами було укладено шлюб, від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Зазначено, що спільне життя з відповідачкою не склалося по причині несумісності характерів та різного відношення до життя. Спільне проживання з відповідачкою припинене з червня 2016 року. Вважає, що подальше перебування у шлюбі з відповідачкою суперечить його інтересам. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 15.02.2019 у справі відкрито загальне позовне провадження та надано відповідачу 30-денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. На день ухвалення рішення, відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву не подав. У судове засідання 04.11.2019 сторони не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання. Причини неявки у судове засідання не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. За визначенням ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві, серія [NUMBER] , від 01.10.2014, актовий запис №2753, між [PERSON] та [PERSON] 01.10.2014 було зареєстровано шлюб. Також встановлено, що у сторін є малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 11.04.2017, серія [NUMBER] , актовий запис №1400 від 11.04.2017. Судом встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім`ї. Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки, взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з обставин, встановлених з матеріалів справи, відсутність взаємної підтримки, як подружжя, позиція позивача з приводу розірвання шлюбу та її небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ`я шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому шлюб сторін підлягає розірванню. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved