Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить: розірвати договір оренди землі, кадастрові номери 6320888300:02:004:0060 площею 5, 1955 га та 6320888300:02:004:0061 площею 5, 6709 га, скасувати їх державну реєстрацію та стягнути з відповідача на його користь сплачений ним судовий збір в сумі 1 681 грн. 60 коп. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на праві приватної власності йому належать дві земельні ділянки, цільовим призначенням яких є ведення сільського господарства, що розташовані на території Улянівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, кадастрові номери яких: 6320888300:02:004:0060 площею 5, 1955 га та 6320888300:02:004:0061 площею 5, 6709 га. 11 грудня 2018 року ФОП [PERSON] зареєструвала в Харківському міському нотаріальному окрузі право оренди на зазначені земельні ділянки. Починаючи з 2017 року [PERSON] сплачувала орендну плату не в повному розмірі, так в 2017 році він одержав кошти в еквіваленті 1 300 доларів США ( недоплачена сума в еквіваленті складає 4 долари США), в 2018 році - кошти в еквіваленті 1 300 доларів США ( недоплачена сума в еквіваленті складає 4 долари США) , за 2019 рік - отримав кошти в еквіваленті 1 000 доларів США ( недоплачена сума в еквіваленті складає 304 долари США), при цьому додаткова угода з приводу змін щодо встановлення розміру орендної плати не укладалась. Вважає, що відповідач у справі істотно порушувала умови договорів оренди землі, а саме систематично не сплачувала частину орендної плати та повністю податок, нарахований згідно з вимогами податкового законодавства, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення про те, що між ним та [PERSON] 01 жовтня 2017 року було укладено договори оренди землі, щодо земельних ділянок: кадастровий номер 6320888300:02:004:0060 площею 5, 1955 га та кадастровий номер 6320888300:02:004:0061 площею 5, 6709 га, що належать йому на праві приватної власності. Згідно вищевказаних договорів, орендна плата становить еквівалент 680 доларів США за земельну ділянку з кадастровим номером 6320888300:02:004:0060 та 624 долари США за земельну ділянку з кадастровим номером 6320888300:02:004:0061, тобто разом 1 304 долари США за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб. Пояснив, що вищевказані договори оренди землі між ним та [PERSON] були укладені в усній формі і він їх не підписував, однак, він отримував орендну плату за 2017 років у розмірі 1 300 доларів США, за 2018 рік у розмірі 1 300 доларів США та за 2019 рік у розмірі 1 000 доларів США. Вважає, що орендна плата сплачувалась [PERSON] систематично не в повному обсязі, а податок нарахований згідно з вимогами податкового заканодавста не сплачений [PERSON] повністю, при цьому додаткова угода з приводу змін щодо встановлення розміру орендної плати не укладалась. Представник позивача - адвокат Тризна Є.М. в судовому засіданні позицію [PERSON] підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Векленко В.І. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на наданий ним до суду відзив, відповідно до змісту якого, просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі, у зв`язку з тим, що позивач свої вимоги мотивує тим, що йому на підставі права власності належать земельні ділянки з кадастровими номерами: 6320888300:02:004:0060 площею 5, 1955 га та 6320888300:02:004:0061 площею 5, 6709 га. 11 грудня 2018 року відповідачка зареєструвала право оренди на зазначені земельні ділянки. Згідно договорів оренди вищевказаних земельних ділянок орендна плата становить еквівалент 680 доларів США за земельну ділянку з кадастровим номером 6320888300:02:004:0060 та 624 долари США за земельну ділянку з кадастровим номером 6320888300:02:004:0061, тобто разом 1 304 долари США. Позивач в якості орендної плати отримав: у 2017 році - еквівалент 1 300 доларів США; у 2018 році - 1 300 доларів США; у 2019 році - еквівалент 1 000 доларів США. Згідно п. 4.6 вказаних договорів орендна плата виплачується орендарем у встановленому в п. 4.1 цього договору розмірі за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб, обчисленого (нарахованого та утриманого) згідно з вимогами чинного податкового законодавства. Вважає, що орендна плата відповідачкою сплачена позивачу у повному обсязі. У зв`язку з вищевикладеним, представник відповідачки вважає, що за даних обставин позовні вимоги позивача являються незаконними та необґрунтованими. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до слідуючого. Судом встановлено, що відповідно до копії договору оренди землі № 5 від 01 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди землі, відповідно до якого [PERSON] надав в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 5,1955 га кадастровий номер 6320888300:02:004:0060 призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 109 601 грн. 65 коп. Строк дії договору становить 10 років. Орендна плата проводиться в гривнях. Сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається офіційним курсом НБУ на день платежу та становить у еквіваленті 624 долари США. Орендна плата виплачується у встановленому розмірі за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб. Орендна плата сплачується щорічно , на протязі поточного календарного року, за який здійснюється оплата, в строк до останнього дня грудня місяця року, за який здійснюється оплата. Відповідно до копії договору оренди землі № 6 від 01 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди землі, відповідно до якого [PERSON] надав в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 5,6709 га кадастровий номер 6320888300:02:004:0061 призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 109 601 грн. 65 коп. Строк дії договору становить 10 років. Орендна плата проводиться в гривнях. Сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається офіційним курсом НБУ на день платежу та становить у еквіваленті 680 долари США. Орендна плата виплачується у встановленому розмірі за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб. Орендна плата сплачується щорічно , на протязі поточного календарного року, за який здійснюється оплата, в строк до останнього дня грудня місяця року, за який здійснюється оплата. Як вбачається з п. 4.1 Договору оренди землі № 5 від 01 жовтня 2017 року, орендна плата за користування земельною ділянкою кадастровий номер 6320888300:02:004:0060 становить у еквіваленті 624 долари США за один повний рік користування земельною ділянкою. Відповідно до п. 4.1 Договору оренди землі № 6 від 01 жовтня 2017 року, оренда плата за користування земельною ділянкою кадастровий номер 6320888300:02:004:0061 становить у еквіваленті 680 долари США за один повни календарний рік користування земельною ділянкою. Відповідно до п. 4.6 Договорів оренди землі № 5 та № 6 від 01 жовтня 2017 року, орендна плата виплачується орендарем у встановленому п. 4.1 цих договорів розмірі за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб, обчисленого (нарахованого та утриманого) згідно з вимогами чинного податкового законодавства. Згідно з копією Акту надання послуг з оренди земельної ділянки № - 0001 від 01 жовтня 2017 року, складеного між [PERSON] та [PERSON] , орендодавцем були надані в оренду землі сільськогосподарського призначення та отримано оренду плату за 2017 рік в еквіваленті 1 300 доларів США. Відповідно до копії Акту надання послуг з оренди земельної ділянки № ЯГ- 0002 від 01 жовтня 2017 року, складеного між [PERSON] та [PERSON] , орендодавцем були надані в оренду землі сільськогосподарського призначення та отримано оренду плату за 2018 рік в еквіваленті 1 300 доларів США. Згідно з копією Акту надання послуг з оренди земельної ділянки № ЯГ- 0003 від 10 березня 2018 року, складеного між [PERSON] та [PERSON] , орендодавцем були надані в оренду землі сільськогосподарського призначення кадастровий номер: 6320888300:02:004:0060 та кадастровий номер 6320888300:02:004:0061 за 2019 рік та отримано оренду плату в еквіваленті 1 000 доларів США. Відповідно до копії Акту надання послуг з оренди земельної ділянки № ЯГ- 0005 від 12 листопада 2020 року, складеного між [PERSON] та [PERSON] , орендодавцем були надані в оренду землі сільськогосподарського призначення кадастровий номер: 6320888300:02:004:0060 та кадастровий номер 6320888300:02:004:0061 та отримано оренду плату в сумі 55 000 грн., що згідно курсу НБУ станом на 12 листопада 2020 року становить еквівалент 1 957 доларів США. Сторони претензій одна до одної не мають. Вимоги договорів №5 та №6 від 01 жовтня 2017 року виконано в повному обсязі. Згідно з копією Видаткового касового ордеру від 12 листопада 2020 року [PERSON] було видано орендну плату за земельні ділянки за 2020 та 2021 роки, відповідно до договорів оренди землі №5 та № 6 від 01 жовтня 2017 року в сумі 55 000 грн. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 ст. 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Згідно ч. 1,2,3,5,6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до умов вищевказаних договорів оренди землі № 5 та № 6 від 01 жовтня 2017 року, укладених між [PERSON] та [PERSON] , орендна плата виплачується орендарем у встановленому п. 4.1 цих договорів розмірі за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб, обчисленого (нарахованого та утриманого) згідно з вимогами чинного податкового законодавства. Отже, відповідачка повинна сплачувати орендну плату позивачу у сумі еквівалент 1 304 долари США з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Згідно з п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, cтавка податку становить 18 % бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пп. 167.2 - 167.5 ст. 167 ПКУ) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами. Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01 січня 2015 року, внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема у частині оподаткування військовим збором. Згідно підпункту 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 Податкового кодексу України, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту, яка дорівнює 1,5 %. Як вбачається з копії платіжних доручень № 183 та № 184 від 30 грудня 2020 року, [PERSON] сплачено військовий збір (в розмірі 485 грн. 30 коп.) та податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку без ПДВ ( в розмірі 5 823 грн. 54 коп). Згідно з копіями платіжних доручень № 191 та № 192 від 11 лютого 2021 року, [PERSON] сплачено військовий збір (в розмірі 485 грн. 30 коп.) та податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку без ПДВ ( в розмірі 5 823 грн. 54 коп). Частиною 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди;орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 Закону України « Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Позивач просить розірвати договори оренди землі, укладені між ним та [PERSON] 01 жовтня 2017 року, щодо земельних ділянок: 6320888300:02:004:0060 площею 5, 1955 га та 6320888300:02:004:0061 площею 5, 6709 га та скасувати їх держану реєстрації, посилаючись на систематичну несплату останньою орендної плати за користування вищевказаними земельними ділянками та податку нарахованого згідно з вимогами податкового законодавства. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження систематичної несплати [PERSON] орендної плати та податків, що могло б слугувати підставою для розірвання вищевказаних договорів оренди землі, а сторона відповідача в свою чергу надала суду підтвердження належного виконання [PERSON] умов договорів оренди землі. Крім того, позивачем в судовому засіданні було підтверджено, що він отримував орендну плату за 2017 років у розмірі 1 300 доларів США, за 2018 рік у розмірі 1 300 доларів США та за 2019 рік у розмірі 1 000 доларів США. Суд критично відноситься до даних [PERSON] в судовому засіданні свідчень, відносно того, що ним не підписувалися вищевказані договори оренди, оскільки представником відповідача в судове засідання були надані договори, що містять підписи обох сторін. Крім того, факт звернення [PERSON] до суду з даним позовом та підтвердження ним в судовому засіданні того, що він отримував оренду плату від [PERSON] , свідчать про дійсність даних договорів. Відповідно до інформації наданої Богодухівським РВП ГУНП в Харківській області, 06 березня 2021 року до ЄРДР були внесені відомості за заявою [PERSON] про те, що невідома особа підробила підпис в договорі оренди. На даний час досудове розслідування по даному кримінальному провадженню триває, особу причетну до скоєння кримінального правопорушення не встановлено, жодній особі не вручено повідомлення про підозру. Відмовляючи у розірванні договорів оренди землі, кадастрові номери 6320888300:02:004:0060 площею 5, 1955 га та 6320888300:02:004:0061 площею 5, 6709 га, суд відмовляє і у скасуванні їх державної реєстрації, оскільки дана позовна вимога є похідною від вимоги про розірвання договорів. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) міститься висновок про те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Суд зазначає, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобовязані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Таким чином, оскільки позивач, на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, зокрема того, що відповідачем систематично порушувались умови вищевказаних договорів оренди землі, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю.

Outcome: dismissed