Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] боргу за договором купівлі-продажу у розмірі 180684 від 09.04.2017 року у розмірі 5 384 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 09.04.2017 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу № 180684, за умовами якого позивач взяв на себе зобов'язання передачу відповідачу товар - косметичні засоби, а відповідач - прийняти та оплатити вартість товару. Згідно акту приймання 0 передачі 09.04.2017 року ФОП [PERSON] передано [PERSON] товар (косметичні засоби) на суму 18 870 грн. За умовами договору відповідач сплатила аванс у розмірі 2700 грн., та в подальшому у період з 03.05.2017 року по 12.09.2017 року на виконання умов договору виплатила грошові кошти у розмірі 16 178 грн. Однак, свої зобов'язання відповідач за договором виконала не в повному обсязі, залишок коштів, що залишились не сплаченими відповідачем становить 2 692 грн. Крім того, згідно із п. 12 договору купівлі-продажу, відповідач повинна сплатити штраф у розмірі 5% від загальної несплаченої ціни товару за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договором у розмірі 2692 та штраф 2692 грн. У судове засідання представником позивача подано заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилась. На підставі ст.ст. 280-283 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 09 квітня 2017 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON], як продавцем, та [PERSON], як покупцем, укладено договір купівлі-продажу № 180684 (далі - Договір), за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця косметичні засоби, конкретні найменування яких та кількість зазначені у акті приймання-передачі товару, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених Договором. Відповідно до п. 4 Договору, ціна товару становить 18 870 грн. Пунктом 5 Договору передбачено порядок здійснення розрахунків за товар, згідно якого розрахунок за товар провадиться покупцем з моменту підписання акту приймання-передачі, шляхом сплати ціни товару наступним чином: -покупець здійснює авансовий платіж у загальному розмірі 2700 грн., який сплачує в день підписання акту; -остаточний залишок ціни товару у розмірі 16 170 грн. покупець сплачує рівними частками протягом шести місяців по 2 695 грн. у національній валюті України до 9-го числа кожного місяця. Згідно п. 5.1.5 покупець зобов'язаний повністю розрахуватись за товар не пізніше 09 жовтня 2017 року. 09.04.2017 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] підписано акт приймання-передачі товару, згідно якого продавець передав, а покупець прийняв сім одиниць товару, вартістю 18 870 грн. (а.с. 5-6). З доданих копій фіскальних чеків та виписок по банківському рахунку вбачається, що 09.04.2017 року [PERSON] сплачено грошові кошти у розмірі 2700 грн. у відповідності до умов п. 5.1.1 Договору (а.с. 7). В подальшому відповідачем [PERSON] на виконання умов договору здійснено наступні платежі: 03.05.2017 року - 2700 грн., 14.06.2017 року - 2700 грн., 19.07.2017 року - 2700 грн., 12.09.2017 року - 5 378 грн. (а.с. 8-11). Таким чином, відповідачем частково виконано зобов'язання за Договором, сума залишку заборгованості з урахуванням здійснених відповідачем виплат, складає 2 692 грн. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію(передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що після настання строку, визначеного умовами договору, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав та у подальшому виконувати їх відмовляється, а тому позивачу завдана шкода в зв'язку з неможливістю одержання замовленого твору та використання його для власних потреб, що є істотним порушенням договору зі сторони автора і наслідком цього має бути розірвання договору. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Враховуючи, що за умовами п. 5.1.5 Договору, відповідач у термін до 09.10.2017 року була зобов'язана виплатити залишок заборгованості за договором, однак станом на час подання позову до суду свої зобов'язання по виплаті коштів, виконала лише частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню залишок заборгованості по договору у розмірі 2 692 грн. Крім того, звертаючись до суду з вимогами про стягнення штрафу в сумі 2 692 грн., позивач посилається на умову пункту 12 укладеного між сторонами, згідно якого сторони домовились, що у випадку не оплати та/або несвоєчасної оплати продавець має право вимагати від покупця сплати ціни товару у повному обсязі та має право застосувати до покупця штраф у розмірі 5% від загальної несплаченої ціни товару за кожний день прострочення виконання зобов'язання. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Частиною 3 цієї статті установлено, що кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання (стаття 617 цього Кодексу). Статтею 617 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Оскільки відповідачем не доведено обставин, які давали б підстави для звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, підстав для застосування ст.617 ЦК України не убачається. Станом на час звернення до суду з даним позовом, несплачена сума за товар складає 2 692 грн., 5 % від якої становить 134,60 грн., кількість днів прострочення - 20 днів, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф у розмірі 2692 грн. (134,60 * 20). Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними в ході розгляду справи, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved