Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги обгрунтовує наступним, а саме 10.08.2007 року між ПАТ «КБ «Даніель» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №1077-04-КН, за яким банк надав позичальнику кредит у сумі 135000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути кредит у термін до 09.08.2017 року, щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних за період з 10.08.2007 року по 14.07.2008 року, 16,5% річних за період з 15.07.2008 року по 20.12.2009 року, 13,5 % річних за період з 21.12.2009 року по 09.08.2017 року (за додатковою угодою 2 від 21.12.2009 року), а також сплачувати неустойку (пені, штрафи) у розмірах та випадках, передбачених договором. 10.08.2007 року між ПАТ «КБ «Даніель» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №1078-04-КН, за яким банк надав позичальнику кредит у сумі 135000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути кредит у термін до 09.08.2017 року, щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних за період з 10.08.2007 року по 14.07.2008 року, 16,5% річних за період з 15.07.2008 року по 20.12.2009 року, 13,5% за період з 21.12.2009 року по 09.08.2017 року (за додатковою угодою № 1 від 21.12.2009р.), а також сплачувати неустойку (пені, штрафи) у розмірах та випадках, передбачених договором. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитних договорів 10.08.2007 року між Банком та [PERSON] і [PERSON] було укладено два іпотечних договори, за якими відповідачі передали в іпотеку банку у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами нерухоме майно, а саме: п'ятикімнатну квартиру за номером [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить іпотекодавцям на праві приватної власності в рівних частинах. У порушення умов кредитного договору позичальники не виконували свої зобов'язання по своєчасній сплаті платежів по кредиту, процентів за користування коштами за кредитним договором, у зв'язку з чим у позичальників виникла суттєва заборгованість. Загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 31 серпня 2015 року становить 1424480,27 гривень, що складається з: - сума кредиту, що має бути сплачена - 51250,00 доларів США, що становить 1092499,58 грн. по курсу НБУ станом на 28.08.2015р.; - сума не сплачених відсотків за користування кредитом - 8696,72 доларів США, що становить 185388,55 грн. по курсу НБУ станом на 28.08.2015р.; - сума неустойки - 146592,14 грн. Загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 31 серпня 2015 року становить 1418748,56 гривень, що складається з: - сума кредиту, що має бути сплачена - 51250,00 доларів США, що становить 1092499,58 гривень по курсу НБУ станом на 28.08.2015р.; - сума не сплачених відсотків за користування кредитом - 8696,74 доларів США, що становить 185388,93 гривень по курсу НБУ станом на 28.08.2015р.; - сума неустойки - 140860,05 грн. Просить суд ст.ст. 7, 33, 37 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 509, 510, 525-527, 1054 ЦК України в рахунок погашення заборгованості в сумі 1424480,27 гривень за кредитним договором №1077-04-КН від 10.08.2007 року та в рахунок погашення заборгованості в сумі 1418748,56 гривень за кредитним договором № 1078-04-КН від 10.08.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки - п'ятикімнатну квартиру за номером [ADDRESS]. Визнати за ПАТ «КБ «Даніель» право власності на квартиру за номером [ADDRESS]. Відповідачами було подано зустрічний позов до ПАТ «КБ «Даніель» про визнання майнової поруки припиненою. Свої вимоги обгрунтовували наступним, а саме іпотека є видом майнової поруки і має по своїй природі є змішаним договором оскільки містить як ознаки договору застави так і необхідні ознаки договору поруки (майнового поручительства). Правові терміни порука і поручительство згідно правового аналізу норм актів цивільного законодавства, що регулюють заставу та іпотеку дають підстави вважати що застава і іпотека є видом майновим поручительства і тому до майнової поруки - іпотеки застосовуються положення ст. ст. 512, 523, 553-559 ЦК України. Строком виконання основного зобов'язання передбаченого основним договором кредиту в п.7.2. якщо виникла і триває подія невиконання зобов'язання банк має право достроково вимагати виконання позичальником зобов'язань за договором. Отже умовами договору було встановлено альтернативні строки виконання зобов'язань. Скориставшись своїм правом банк у серпні 2014 року направив позичальнику [PERSON] письмову вимогу про погашення всієї суми заборгованості в тридцятиденний термін з дня отримання вимоги. Отже, строк виконання основного зобов'язання встановлений відповідно до умов договору настав у вересні 2014 року. Оскільки банк через 6 місяців після настання строку основного зобов'язання - виникнення права вимоги виконання основного зобов'язання - не звернувся до майнового поручителя з вимогою про звернення стягнення на заставлене майно, договір майнової поруки відповідно до договору іпотеки є припиненим. Просили на підставі ст. 559 ЦК України припинити майнову поруку [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник відповідачів просив у задоволенні позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позовів необхідно відмовити з наступних підстав. 10.08.2007 року між ПАТ «КБ «Даніель» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №1077-04-КН (в подальшому були укладені додаткові угоди №1 від 21.10.2008 року, №2 від 21.12.2009 року, №3 від 08.04.2010 року, №4 від 24.05.2012 року), за яким банк надав позичальнику кредит у сумі 135000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути кредит у термін до 09.08.2017 року, щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних за період з 10.08.2007 року по 14.07.2008 року, 16,5% річних за період з 15.07.2008 року по 20.12.2009 року, 13,5 % річних за період з 21.12.2009 року по 09.08.2017 року, а також сплачувати неустойку (пені, штрафи) у розмірах та випадках, передбачених договором. 10.08.2007 року між ПАТ «КБ «Даніель» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №1078-04-КН (в подальшому були укладені додаткові угоди №1 від 21.12.2009 року, №2 від 09.04.2010 року, №3 від 24.05.2012 року), за яким банк надав позичальнику кредит у сумі 135000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути кредит у термін до 09.08.2017 року, щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних за період з 10.08.2007 року по 14.07.2008 року, 16,5% річних за період з 15.07.2008 року по 20.12.2009 року, 13,5% за період з 21.12.2009 року по 09.08.2017 року (за додатковою угодою № 1 від 21.12.2009р.), а також сплачувати неустойку (пені, штрафи) у розмірах та випадках, передбачених договором. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитних договорів 10.08.2007 року між Банком та [PERSON] і [PERSON] було укладено два іпотечних договори, за якими відповідачі передали в іпотеку банку у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами нерухоме майно, а саме: п'ятикімнатну квартиру за номером [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, а тому загальна сума заборгованості станом на 31 серпня 2015 року становить 1424480,27 гривень, що складається з: - сума кредиту, що має бути сплачена - 51250,00 доларів США, що становить 1092499,58 грн. по курсу НБУ станом на 28.08.2015р.; - сума не сплачених відсотків за користування кредитом - 8696,72 доларів США, що становить 185388,55 грн. по курсу НБУ станом на 28.08.2015р.; - сума неустойки - 146592,14 грн. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором також належним чином не виконує, а тому загальна сума заборгованості станом на 31 серпня 2015 року становить 1418748,56 гривень, що складається з: - сума кредиту, що має бути сплачена - 51250,00 доларів США, що становить 1092499,58 гривень по курсу НБУ станом на 28.08.2015р.; - сума не сплачених відсотків за користування кредитом - 8696,74 доларів США, що становить 185388,93 гривень по курсу НБУ станом на 28.08.2015р.; - сума неустойки - 140860,05 грн. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» (далі -Закон) іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ст. 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 36 Закону встановлено порядок позасудового регулювання, а саме сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: - передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; - право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону; - після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними. Згідно ст. 37 Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Крім того, відповідно до положень ст. 39 Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. За умовами розділу VI іпотечних договорів іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцями умов кредитних договорів. Звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація здійснюється на розсуд іпотекодержателя або рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або з домовленістю сторін про задоволення вимог іпотекодержателя (угода про задоволення вимог іпотекодержателя). У випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавці передають у власність іпотекодержателю предмет іпотеки. Підписанням договору іпотекодавці засвідчують, що вони надають іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за власним одноосібним письмовим рішенням іпотекодержателя про перехід предмета іпотеки у власність. Цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про перехід предмета іпотеки у власність мають силу договору купівлі-продажу предмета іпотеки та акта прийому-передачі права на предмет іпотеки від іпотекодавців до іпотекодержателя. Право власності на предмет іпотеки переходить до іпотекодержателя з дати прийняття ним письмового рішення про придбання предмета іпотеки у власність. Таким чином, враховуючи, що питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за позивачем вирішується виключно в позасудовому порядку відповідно до Закону та укладеного між сторонами іпотечного договору шляхом прийняття рішення про перехід предмета іпотеки у власність, що є підставою для реєстрації права власності ПАТ «КБ «Даніель» на предмет іпотеки, а в судовому порядку звернення стягнення на предмет іпотеки можливе лише шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. За ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України). Таким чином, відносини між сторонами регулюються Параграфом 6 Глави 49 Розділу І Книги п'ять ЦК України, Законом України «Про іпотеку» та іпотечними договорами, а положення ст. 559 ЦК України на ці правовідносини не розповсюджується, а тому у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. З викладеного, ст.ст. 1-11, 57-66, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, -

Outcome: dismissed