Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вимагає визнати за ним право власності на об»єкт нерухомого майна - житловий будинок № 47-а по вулиці Софіївській в м. Вільнянськ, а саме: житловий будинок літера А, службова прибудова а, службова прибудова-а-2, службова прибудова-а-3, гараж-Г, літня кухня В, погріб під в літера пг-1, погріб- пг, вбиральня-З, вбиральня-Е, сарай-К, ворота № 1, водопровід № 3, водомір № 3-1, паркан № 4, а також право власності на земельну ділянку для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, кадастровий номер № 2321510100:12:001:0033 площею 0,0867 гектарів, яка відноситься до житлового будинку № 47-а по вул. Софіївській в м. Вільнянську за набувальною давністю. В обґрунтування посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 грудня 1999 року відповідач [PERSON] успадкував 1\\2 частку житлового будинку № 47 по вул. Червоноармійська в м. Вільнянську. За згодою власника [PERSON] з 2000 року позивач [PERSON] стала проживати та користуватися вищевказаним житловим будинком і проживає до теперішнього часу. Особистих речей власників в будинку немає. Згідно рішення виконавчого комітету Вільнянської міської ради № 33 від 11.02.2016 року вулиця Червоноарміська в м. Вільнянську перейменована на вулицю Софіївську. Позивачка проживає в будинку, робить ремонт, поліпшує стан будинку понад 15 років. В судовому засіданні представник позивача підтримав свій позов. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи попереджений належними чином. Суд розглядає справу в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном на протязі десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність). В пункті 11 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 зазначено, що враховуючи положення ст.ст. 335 і 334 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду ( ст. 214 ЦПК). Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи з 2000 року за згодою власника житлового будинку № 47-а по вулиці Софіївській в м. Вільнянськ- Пілатова Ю.І. позивач [PERSON] стала проживати та користуватися вищевказаним житловим будинком та прилеглої до житлового будинку земельної ділянки і проживає до теперішнього часу. Особистих речей власників в будинку немає. Згідно рішення виконавчого комітету Вільнянської міської ради № 33 від 11.02.2016 року вулиця Червоноарміська в м. Вільнянську перейменована на вулицю Софіївську. Позивачка проживає в будинку, робить ремонт, поліпшує стан будинку понад 15 років. Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном на протязі десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність). На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved