Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на гаражний бокс [NUMBER] в ГБК « Супутник», розташований в [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON], яка є його матір»ю. В обґрунтування позову вказує на те, що після своє смерті мати заповіту не залишила, а спадкоємцями першої черги за законом після ії смерті є він та його сестра [PERSON], яка до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Зазначає, що в установлений законом строк після смерті матері він звернувся до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте 06.11.2013 року йому Першою Київською державної нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки правовстановлюючий документ на гараж не зареєстрований в органі, що здійснює державну реєстрацію, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовві, не заперечуючи проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі Київська міська рада та Головне управління юстиції, які повідомлялись належним чином судом про день , місце та час судового розгляду, в судове засідання свого представника не направили,у зв»язку із чим судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи у їх відсутність, про що позивач не заперечував. Третя особа [PERSON], яка є сестрою позивача підтримала позов та просила його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть , виданого Відділом реєстрації смерті у м.Києві 24 квітня 2013 року Серія [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що позивач є сином, а третя особа [PERSON] - донькою померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], виданого 04.03.1948 року Фрунзенським відділом РАГС м. Москви, серія [NUMBER] та свідоцтвом про народження [PERSON], виданого 30.07.1959 року Новоросійським міським бюро РАГС серія [NUMBER] згідно якого їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . Матеріали справи свідчать, що померла [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з батьком позивача та третьої особи [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Фрунзенським РАГСЮ серія [NUMBER]. Відповідно до довідки ГБК « Супутник» від 27.11.2013 року № 6 [PERSON] був членом даного кооперативу згідно з рішенням загальних зборів , затверджених рішенням № 2239 від 24 грудня 1979 року та був власником гаражного боксу [NUMBER], , площею 18,5 к.м. , сума пайового внеску за гаражний бокс ним виплачена у повному обсязі. Відповідно до Закону СРСР від 06.03.1990 року « Про власність в СРСР», який діяв на час виплати [PERSON] пайового внеску передбачав, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Таким чином, враховуючи , що сплата паю підтверджується довідкою ГБК « Супутник» встановленої форми, яка є належним та допустимим доказом, [PERSON] набув права власності на гаражний бокс [NUMBER]. [INFO] [PERSON] помер. Матеріали справи свідчать про те, що за життя [PERSON] був складений заповіт відповідно до якого він все своє майно заповідав дружині [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшла вказаний вище гаражний бокс. 19 .03.1991 року із заявою до Першої нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом звернулась [PERSON] -дружина померлого. Відповідно до ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, з урахуванням того, що [PERSON] після смерті чоловіка подала заяву про прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строк та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, вона є такою , що прийняла спадщину, а також беручи до уваги ,що згідно з ст. 22 Кодексу про шлюб та сім»ю України майно придбане в період перебування у шлюбі є їх загальним спільним майном у рівних частках, незалежно від того, на чиє ім`я це майно оформлене , [PERSON] відповідно набула права власності на ? частину гаражного боксу. Матеріали спадкової справи , заведеної після смерті [PERSON] свідчать ,що в установлений законом строк 14 .06.2013 року із заявою про прийняття спадщини звернувся позивач. Третя особа- [PERSON] інший спадкоємець першої черги за законом, із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не зверталась. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який пережив , та батьки. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] спадщину після смерті матері не приймала, що нею підтверджено в судовому засіданні, суд вважає, що відповідно до ст.1261 ЦК України позивач як спадкоємець першої черги має право на одержання спадщини за законом після смерті [PERSON] Проте, 06.11.2013 року Першою Київською державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину гаражний бокс, оскільки правовстановлюючий документ не зареєстрований в органі, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права на спадкове майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає, що оскільки пайовий внесок померлим [PERSON] за життя був повністю сплачений, він набув право власності на спірну гаражний бокс. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, досліджуючи зазначені обставини справи та оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, враховуючи те, що здійснення державної реєстрації за померлою особою суперечить чинному законодавству, а відсутність такої реєстрації перешкоджає оформленню спадщини позивачем, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту, та як наслідок за ним підлягає визнанню право власності в порядку спадкування за законом. На підставі наведеного ,

Outcome: approved