Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в тому числі і як законного представника неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачів як правонаступників позичальника [PERSON], померлого [INFO], заборгованість за договором позики від 02 жовтня 2013 року, а саме: з [PERSON] з урахуванням збільшених позовних вимог - 134 980,60 грн., а також пеню в сумі 60 108,39 грн.; з [PERSON] та [PERSON] - по 44 993,53 грн. та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення невиконання основного зобов'язання на день винесення рішення суду, що станом на 25.02.2016 року становить по 20 036,13 грн. з кожного. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивач пояснив суду, що 02 жовтня 2013 року позичив [PERSON] 10 000 доларів США, на підтвердження чого останнім було складено відповідну розписку. [INFO] [PERSON]. помер. Про смерть позичальника [PERSON] він довідався практично одразу ж після його смерті ще в жовтні 2013 року, звернувся з вимогою до його вдови - відповідача у даній справі. Остання борг померлого чоловіка визнала, тричі частинами повертала кошти, а саме 11.11.2013 року - 1 000 США, 30.07.2014 року - 10 000 грн. та 03.10.2014 року - ще 10 000 грн., про що він робив відповідні записи у розписці. Відтак, вважає, що своєчасно пред'явив вимогу про повернення боргу до спадкоємців боржника. Відповідач та її представник у судовому засіданні позов не визнали. Відповідач пояснила суду, що про борги померлого чоловіка перед [PERSON] їй нічого не було відомо. Ніяких коштів по розписці після смерті чоловіка вона позивачу не повертала. Представник відповідача, разом з цим, відзначив, що позивачем пропущено строк пред'явлення вимог до спадкоємців померлого позичальника, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Представник третьої особи також просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.10.2013 року [PERSON], 1967 р.н., взяв у борг у [PERSON] кошти в сумі 10 000 доларів США, зобов'язавшись повернути кошти 15 числа цього року, а також виплачувати 5 % від суми боргу. На підтвердження вказаного факту [PERSON] складено відповідну розписку, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи (а.с. 36), засвідчено її власним підписом та печаткою СПД [PERSON] Обставини щодо дійсності зазначеної розписки відповідачем не оспорюються. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує йому позикодавцем визначеної грошової суми. У судовому засіданні також встановлено, що 12.10.2013 року позичальник [PERSON] помер. Згідно довідки виконавчого комітету Богданівської сільської ради Знам'янського району від 17.10.2013 року № 1136, [PERSON] на день своєї смерті був зареєстрований та проживав в с. Богданівка разом із батьком [PERSON] та матір'ю [PERSON] Заповіт від імені [PERSON] в Богданівській сільській раді не посвідчувався. Після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 259/2013, за матеріалами якої з заявою про прийняття спадщини звернулась його дружина [PERSON] (відповідач у справі), батько та мати померлого - із заявами про відмову від прийняття спадщини на користь дружини сина. Також спадщину [PERSON] в порядку ч. 4 ст. 1268 ЦК України прийняли його малолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], матір'ю яких є відповідач. 15.04.2015 року державним нотаріусом Знам'янської міської державної нотаріальної контори Георгієвою Л.В. видано свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] на 3/5 частки у спадщині та її малолітніх дітей по 1/5 частці у спадщині на кожного. Спадщина складається з автомобіля марки ГАЗ-3300232-414, 2007 року випуску номер (кузова, рами) [NUMBER], номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; та автомобіля марки ГАЗ-330232-14, 2006 року випуску, номер (кузова, рами) [NUMBER], номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Права свободи та інтереси малолітніх осіб віком до 14 років захищають у суді відповідно їх батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом (ч.1 ст.39 ЦПК України). Грошові зобов'язання малолітніх осіб виконуються їх батьками (усиновителями), опікунами, а неповнолітніх осіб виконуються їх батьками (усиновителями), піклувальниками до набуття неповнолітніми особами повної цивільної дієздатності, передбаченої ст.34 ЦК України. Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218 , 1231 ЦК України ). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга ст. 1220 ЦК України ). За положеннями ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право. Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню позики включаються до складу спадщини, то підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Така правова позиція висловлена Верховним судом України у справі № 6-33 цс15 від 08.04.2015 року і є обов'язковою для всіх судів України відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України. За вимогами ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У даному спорі доказуванню підлягає факт пред'явлення позивачем як кредитором спадкодавця протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, своїх вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину. Разом з цим, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Встановивши на підставі пояснень самого позивача, що про смерть позичальника [PERSON] йому було відомо вже за декілька днів після смерті останнього, а також те, що претензія у письмовому вигляді про повернення боргу на ім'я [PERSON] (а.с. 8) датована лютим 2015 року, даний позов позивач пред'явив лише 13.10.2015 року, інших даних щодо звернення позивача до спадкоємців позичальника з відповідними вимогами, зокрема, з заявою до нотаріальної контори в судовому засіданні не встановлено, суд вважає, що в ході судового розгляду не здобуто належних і допустимих доказів на підтвердження факту своєчасного звернення позивача як кредитора спадкодавця з вимогами про повернення боргу до спадкоємців, які прийняли спадщину. Зі змісту розписки (а.с. 36) дійсно вбачається, що позивач 11.12.2013 року, 30.07.2014 року та 03.10.2014 року робив записи про часткове повернення боргу. Однак, такі записи написані ним власноручно та засвідчені лише його особистим підписом, чого він не заперечував у судовому засіданні. Навіть посилання на ті обставини від кого отримано кошти розписка не містить. Відтак, неможливо з достовірністю стверджувати, що саме відповідач повертала позивачу кошти за розпискою після смерті чоловіка, тим самим визнавши його борги, що свідчило б про пред'явлення відповідних вимог до неї позивачем. В свою чергу, відповідач зазначені обставини заперечує. Свідки передачі коштів також відсутні. З урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку, що позивач у встановлений законом шестимісячний строк, від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини після померлого [PERSON], не пред'явив до спадкоємців вимоги про сплату боргу за розпискою від 02.10.2013 року і належних доказів цього суду не надав, з даним позовом звернувся в жовтні 2015 року, таким чином підстави для задоволення даного позову відсутні. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2450,82 грн. (1634,60 грн.+816,22 грн.), тобто у розмірі 1% від початкової ціни позову. В ході судового розгляду позивач вимоги збільшив загалом до 325 148,31 грн., 1% від зазначеної ціни позову складає 3251,48 грн., однак судовий збір не доплатив. За вирахуванням вже сплаченого судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 800,66 грн. (3251,48 грн.-2450,82 грн.).

Outcome: approved