Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до [PERSON] Приморського ВДВС ОМУЮ, за участю третьої особи яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору КП «Теплопостачання м. Одеси» та просить зняти арешт та скасувати обтяження №10966914 на квартиру [ADDRESS], накладене постановою державного виконавця Першого Приморського ВДВС ОМУЮ [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АН-381980 від 11 червня 2010 року; зняти арешт та скасувати обтяження №10966933 на 140/2000 частин та 636/1000 частин квартири [ADDRESS], накладене постановою державного виконавця Першого Приморського ВДВС ОМУЮ [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АН-381970 від 21 березня 2011 року; визнати право власності на квартиру [ADDRESS] та на 140/2000 частин та 636/1000 частин квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [PERSON] Приморським ВДВС ОМУЮ по судових наказах, виданих Приморським районним судом м. Одеси №2-н-7177/09 від 25 вересня 2009 року та №2-н-1454/12 відносно нього були відкриті виконавчі провадження та накладені арешти на майно, а саме на квартиру [ADDRESS] та на 140/2000 частин та 636/1000 частин квартири [ADDRESS]. Як вбачається з відповіді [PERSON] Приморського ВДВС ОМУЮ №8878 від 22 квітня 2015 року виконавчі провадження, в рамках якого були накладені вищевказані арешти, були завершені та знищені за спливом строку зберігання. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач не має можливості реалізувати своє право на розпорядження майном, тому змушений звернутись до суду з дійсним позовом. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Представник відповідача [PERSON] Приморського ВДВС ОМУЮ у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення представнику судової повістки. Представник КП «Теплопостачання м. Одеси» у судовому засіданні зазначила, що вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку представника відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви позивача про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки позивача та представника третьої особи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Першого Приморського ВДВС ОМУЮ [PERSON] АН-381980 від 11 червня 2010 року був накладений арешт на квартиру [ADDRESS], (номер обтяження №10966914), що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 25 червня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №3171. Також постановою державного виконавця Першого Приморського ВДВС ОМУЮ [PERSON] АН-381970 від 21 березня 2011 року був накладений арешт на 140/2000 частин та 636/1000 частин квартири [ADDRESS], (номер обтяження №10966933), що належать [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 31 березня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №533, а також договору купівлі-продажу від 21 квітня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №722. Згідно заяв представника КП «Теплопостачання м. Одеси» від 20 квітня 2015 року вбачається, що заборгованість [PERSON] з виконання судових наказів, виданих Приморським районним судом м. Одеси №2-н-1454/12 та №2-н-7177/09 від 25 вересня 2009 року погашена у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Як вбачається з відповіді [PERSON] Приморського ВДВС ОМУЮ №8878 від 22 квітня 2015 року виконавчі провадження, в рамках якого були накладені вищевказані арешти, були завершені та знищені за спливом строку зберігання. Однак, арешти, накладені вищевказаними постановами [PERSON] Приморського ВДВС ОМУЮ, всупереч ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», скасовані не були. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Враховуючи те, що виконавчі провадження, в рамках яких були накладені арешти на квартиру [ADDRESS] та на 140/2000 частин та 636/1000 частин квартири [ADDRESS], були знищені, суд вважає, що підстави для збереження арештів на майно позивача відсутні. Тому, суд вважає позовні вимоги [PERSON] щодо скасування обтяжень у вигляді арештів нерухомого майна, накладених постановами [PERSON] Приморського ВДВС ОМУЮ та визнання за ним права власності на спірне майно, обґрунтованими. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 59 ЦПК України). У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved