Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] Позов мотивовано тим, що позивач є власником вказаної квартири, відповідач, [PERSON], являється колишньою дружиною позивача, не проживає в зазначеній квартирі з 2012 року, виїхала до російської Федерації, [PERSON] донька позивача, у 2003 році добровільно залишила спірне приміщення, виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації також. Наявність постійної реєстрації відповідачів в квартирі позивача порушує його права щодо користування та розпорядження належним позивачу майном, у звязку із чим позивач несе витрати зі сплати житлово-комунальних послуг у підвищеному розмірі. На підставі викладеного позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилось, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, заяви про розгляд справи без їх участі не надали, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу нерухомого майна № 99-234П від 16.08.1999 року(а.с7-8), копією заочного рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 02.10.2007 року, яким вказаний договір купівлі-продажу визнано дійсним, рішення набрало законної сили 15.10.2007 року(а.с.9), копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.02.2010 року (а.с.10) та копією технічного паспорту зазначеної квартири (а.с.11-12) [PERSON] являється колишньою дружиною позивача, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу( а.с. 17,23-24), прибула на територію Російської Федерації 01.06.2012 року, що підтверджується копією довідки Управління Федеральної міграційної служби по Новосибірській області(а.с.15) Відповідачі зареєстровані в даній квартирі з 10.05.2000 року, проте згідно заяв сусідів та довідки Управління Федеративної міграційної служби по Новосибірській області Росії, відповідачі за вказаною адресою не проживають (а.с.13). Згідно копії довідки(а.с.14), відповідач [PERSON] разом зі своїм сином, зареєстрована в [INFO]. Судом встановлено, що відповідачі ніяких витрат щодо утримання квартири не несуть, їх речей в квартирі немає, позивач несе витрати зі сплати житлово-комунальних послуг у підвищеному розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки відповідачі не проживають в житловому приміщенні строком понад один рік, суду надано докази виїзду їх за межі України, наміру відповідачів проживати в спірній квартирі суду не надано, суд доходить висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved