Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про зняття арешту та заборони відчуження з квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS], що накладені постановою державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві від 16.01.2016 року винесеної в рамках виконавчого провадження № 47520989, запис про обтяження № [NUMBER]. Заявлені вимоги мотивує тим, що між ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0204001/КФІВ/13 від 02.04.2013 року, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 400 000,00 грн. В забезпечення виконання умов кредитного договору [PERSON] передав ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» в іпотеку нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру [ADDRESS] та однокімнатну квартиру [ADDRESS] Іпотека була оформлена договорами іпотеки від 02.04.2013 року за реєстровими номерами № 2816 та 2818. 24 липня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою внесено зміни до деяких положень кредитного договору, зокрема, п. 1.1. - сума кредитних коштів, що надавалися [PERSON] була збільшена до 480 000,00 грн. У відповідності до додаткової угоди № 1 були змінені і договори іпотеки шляхом укладання договору про внесення змін та доповнень № 1 від 24.07.2013 року до договору іпотеки зареєстрованого за № [NUMBER] та [NUMBER]. Відповідно до вказаних змін в договорах іпотеки були анульовані попередні заставні та видані нові - заставна АА № [NUMBER] від 24.07.2013 року та заставна АА № [NUMBER] від 24.07.2013 року. Відповідно до умов вказаних договорів іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання [PERSON] кредитного договору ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» має право звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого станом на 24.09.2014 року виникла заборгованість у розмірі 1 118 164,82 грн. Накладення арешту на підставі постанови Відділу ДВС Оболонського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.01.2016 року та внесення відповідно запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обмежує законні права позивача, як іпотекодержателя, одержати задоволення своїх прав за рахунок іпотеки. У зв'язку з вищевикладеним просить задовольнити позов. В судове засідання представник позивача не з'явився, представником ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» Мельник А.В. суду подана заява з проханням розглянути справу без участі представника позивача, в заяві зазначила, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON], представник відповідача ПАТ «ВТБ «Банк» та представник третьої особи не з'явилися, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки відповідачів суд повідомлено не було, третьою особою Відділом державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві подана заява з проханням розглянути справу без участі представника відділу та відмовити у задоволенні позову (а.с. 156). Суд з урахуванням зазначеного та заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів та відповідно до положень ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 02 квітня 2013 року між ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0204001/000-КФІВ/13 (а.с. 11-18). Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 вказаного договору, фінансова установа зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у національній валюті України на загальну суму 400 000,00 грн. на поточні цілі позичальника строком по 02.04.2014 року, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати і повернути кредит фінансовій установі з урахуванням прийнятого сторонами валютного ризику обумовленого цим договором. Пунктом 1.4 кредитного договору передбачено, що в якості забезпечення своїх зобов'язань за цим договором позичальник надає в іпотеку фінансовій установі нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS], загальною площею 30,1 кв.м. та однокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS], загальною площею 32,8 кв.м. (а.с. 11). Відповідно свідоцтв про право на спадщину за законом за реєстровими № 294 та 298 від 13.03.2013 року [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] (а.с. 19, 24). Вищевказані квартири [PERSON] були передані позивачу в іпотеку в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 0204001/000-КФІВ/13 від 02.04.2013 року на підставі укладених 02.04.2013 року нотаріально посвідчених за реєстровими номерами 2816 та 2818 договорів іпотек (а.с. 29-44). 24 липня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою внесено зміни до положень кредитного договору, зокрема до п. 1.1. - сума кредитних коштів, що надавалися [PERSON] була збільшена на 80 000 грн. та визначена 480 000,00 грн. (а.с. 51). У відповідності до додаткової угоди № 1 були змінені договори іпотеки шляхом укладання договору про внесення змін та доповнень № 1 від 24.07.2013 року до договорів іпотеки зареєстрованих за № [NUMBER] та [NUMBER] (а.с. 52-55). Відповідно до вказаних змін в договорах іпотеки були видані заставна серії АА № [NUMBER] від 24.07.2013 року та заставна серії АА № [NUMBER] від 24.07.2013 року (а.с. 56-59). Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до п. 6.1 договорів іпотеки, даним застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, сторони цього договору визначають спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку» та за своїми правовими наслідками дане застереження прирівнюється до Договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п. 6.3. договорів іпотеки сторони цього договору вирішили, що іпотекодержатель, у разі порушення боржником (іпотекодавцем) зобов'язань за основним договором, задовольняє забезпечену іпотекою вимогу на свій розсуд або шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, або шляхом набуття права продажу від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі - покупцеві. Правовою підставою для реалізації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є дане застереження яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя за своїми правовим наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань за основним договором. ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» [PERSON] через приватного нотаріуса КМНО Верповську О.В. було передано вимогу від 30.09.2014 року про погашення боргу за кредитним договором № 0204001/000-КФІВ/13 від 02.04.2013 року та попередження, що у разі невиконання вимог товариство буде змушене розпочати процедуру примусового стягнення заборгованості шляхом прийняття у свою власність предмета іпотеки або його продажу від свого імені будь-якій особі - покупцеві на власний розсуд (а.с. 66). Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно свідоцтва від 27.11.2014 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Верповською О.В., зареєстрованого у реєстрі за № 9569, загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 02.04.2013 року станом на 24.09.2014 року становив 1 118 164 грн. 82 коп. (а.с. 70). 17 березня 2016 року ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» звернулося до приватного нотаріуса КМНО Верповської О.В. з відповідними заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації переходу права власності на вищевказані квартири. 22 березня 2016 року за № [NUMBER] та [NUMBER] державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом КМНО Верповською О.В. були винесені рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень з посиланням на те, що відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розділі відкритому на заявлений об'єкт нерухомого майна міститься запис про арешт нерухомого майна № [NUMBER] та № [NUMBER], накладений постановою ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 47520989 від 16.01.2016 року (а.с. 71, 72). Із запиту державного виконавця від 17.02.2016 року, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта та копій матеріалів виконавчого провадження убачається, що у Відділі ДВС Оболонського РУЮ в м. Києві 14.05.2015 року відкрито виконавче провадження № 47520989 з примусового виконання виконавчого листа № 2/756/1107/15 виданого Оболонським районним судом м. Києва 01.04.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 96 430,85 грн. (а.с. 73-76, 156-171). У вказаному виконавчому провадженні ВП 47520989 державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.05.2015 року, відповідно якої накладено арешт на все майно боржника [PERSON] у межах суми звернення стягнення 96 430,85 грн. (а.с. 163). Отже, вказаною постановою державного виконавця накладено арешт на спірні квартири, що є предметом іпотеки (а.с. 74 зв., 75). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», в разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. За вимогами ч. ч. 1, 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно Витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки та реєстрацію обтяження № 1922183 та № 1920670, реєстрація обтяження на квартиру за адресою: [ADDRESS] та квартиру за адресою: [ADDRESS], як іпотечне майно, проведена приватним нотаріусом КМНО Верповською О.В. 02 квітня 2013 року (а.с. 47-50). Як убачається із виконавчого листа № 2/756/1107/15, рішення Оболонського районного суду м. Києва про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк», у ході виконання якого накладено арешт на спірні квартири, набрало законної сили 27.01.2015 року, тобто після передачі боржником [PERSON] в заставу спірного нерухомого майна позивачу. При цьому суд також враховує наступні обставини. Згідно довідки про стан взаєморозрахунків за кредитним договором № 0204001/000-КФІВ/13 від 02.04.2013 року станом на 29.07.2016 року заборгованість [PERSON] становить у розмірі 2 568 916 грн. 05 коп. (а.с. 143). Відповідно звітів про оцінку від 14.03.2016 року, складених ТОВ «УкрЕкспертГруп», ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS] станом на 14.03.2016 року становить у розмірі 1 199 348 грн. 17 коп. (а.с. 122, 123), ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS] станом на 14.03.2016 року становить у розмірі 1 203 982 грн. 67 коп. (а.с. 132, 133). Отже, загалом вартість двох квартир складає 2 403 330 грн. 84 коп. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, припинення дії, яка порушує право. За нормою ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 5.3 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15.12.99 N 74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 р. за N 865/4158, стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Отже, судом встановлено, що арешт майна та заборона його відчуження на вищевказане нерухоме майно здійснено пізніше ніж укладено договори іпотеки, предметами яких є спірні квартири, при цьому вартість квартир не перевищує розміру наявної заборгованості [PERSON] за укладеним з позивачем кредитним договором, тому наявність арешту порушує права позивача, як іпотекодержателя, на звернення стягнення на передане в заставу майно. За викладених обставин заявлені вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved