Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на поховання у розмірі 5756 грн., моральну шкоду у розмірі 200000 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6400 грн. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 12.05.2016р. близько 10.30 год. на у м.Харкові по пр-ту.Тракторобудівників, 124 на трамвайній зупинці «Сади», сталась ДТП за участю трамваю №561-648 маршруту №26, під керуванням водія [PERSON] , яка скоїла наїзд на пішохода (батька позивача) [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень помер у приміщенні ХМКЛШНМД. За фактом ДТП відкрито кримінальне провадження №12016220000000531 за ч.2 ст.286 КК України. Постановою слідчого СУ ГУНП в Харківській області від 30.06.2016р. кримінальне провадження закрито, у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення. В наслідок вищевказаного позивачу завдано матеріальну та моральну шкоду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, надала суду відзив на позовну заяву. Суд, заслухавши представника відповідача, прийшов до висновку, що позов слід частково задоволити з наступних підстав. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 12.05.2016р. близько 10.30 год. на у м.Харкові по пр-ту.Тракторобудівників, 124 на трамвайній зупинці «Сади», сталась ДТП за участю трамваю №561-648 маршруту №26, під керуванням водія [PERSON] , яка скоїла наїзд на пішохода (батька позивача) [PERSON] , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, від отриманих тілесних ушкоджень (тяжкі) помер у приміщенні ХМКЛШНМД. За фактом ДТП відкрито кримінальне провадження №12016220000000531 за ч.2 ст.286 КК України. Постановою слідчого СУ ГУНП в Харківській області від 30.06.2016р. кримінальне провадження закрито, у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення. Згідно свідоцтва про народження сином померлого [PERSON] є [PERSON] . Судом встановлено, що станом на 12.05.2016р. трамвай №651-648 пребував у господарському віданні КП «Салтівське трамвайне депо», що підтверджується листом №4467/9-18 від 11.07.2018р. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно роз`яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд не приймає заперечення представника відповідача щодо безпідставності вимог про відшкодування шкоди з огляду на те, що кримінальне провадження закрито за відсутністю складу правопорушення. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, при визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої позивачеві, суд виходить із вимог ст. 1167 ЦК України, характеру правопорушення та вимог розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Крім того, щодо вимог позивача про відшкодування витрат на поховання, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналізуючи вищевказані норми, суд приходить до висновку, що витрати на поховання стягненню з відповідача не підлягають. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до рахунку фактури та квитанції №0.0.1077657817.1 від 06.07.2018 року позивачем понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6400 грн. За таких обставин, витрати понесені позивачем на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: partial