Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування виконкому Металургійної районної у місті [PERSON] ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на реєстраційному обліку у кімнаті №710/1 в гуртожитку, розташованому в корпусі №1 будинку №2 на пл. Домнобудівників, знаходяться [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Кумната №710/1 в гуртожитку в корпусі №1 будинку №2 на пл. Домнобудівників не приватизована та не є приватною власністю відповідача. Оплата за комунальні послуги не виконується в повному обсязі, що призводить до неякісного обслуговування житлового фонду та збільшення заборгованості за спожиті енергоносії, по заяві реструктуризації підписаній 21.03.2016 року, оплата не здійснюється. У зв'язку з цим, просить суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] особами, що втратили право користування жилим приміщенням кімнатою №710/1 у гуртожитку в корпусі №1 будинку №2 на пл. Домнобудівників в м. Кривому Розі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, також пояснила, що просить відповідачів визнати такими, що втратили право користування жилим приміщення, оскільки тривалий вони тривалий час в ньому не проживають та мають заборгованість за комунальними платежами. Відповідач [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що в кімнаті 710/1 не проживала з листопада 2016 року деякий час поки робили ремонт, тому що там не було умов для проживання. Весь час в кімнаті 710/1 залишались її особисті речі. На даний час проживає в кімнаті 710/1. Вказала на те, що заборгованість дійсно мається, але вона поступово сплачує її. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], кожна окремо, позов не визнали, надали аналогічні пояснення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала щодо визнання неповнолітніх таким, що втратили право користування житловим приміщення, оскільки вони на даний час проживають в цій кімнаті, щодо повнолітніх покладалась на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, з довідки № 1091 від 15.02.2017 року, виданої ОСББ «Домнобудівників 2-1», вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], кімн. 710 (а.с. 12). Також, згідно довідки ОСББ «Домнобудівників 2-1» заборгованість за кімнатою 710/1 станом на 22.02.2017 року складає 8720, 08 (а.с. 13). Відповідно до Акту, посвідченого головою правління ОСББ «Домнобудівників 2-1» [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають в кімнаті №710 з 01.07.2015 року по теперішній час (а.с. 15). Частинами 1,2,3 ЖК Української РСР встановлено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошовоїкомпенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають прав на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.ст.47-48 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно ч. 3 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Обговорюючи вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування, суд виходить з норм житлового законодавства, згідно з якими це можливо лише за умови, якщо особа відсутня у жилому приміщенні понад встановлений шестимісячний строк без поважних причин в порядку ст. 71 ЖК Української РСР, або у разі вибуття цієї особи на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункту в порядку ст. 107 ЖК Української РСР. Відповідно до\~ст. 71 ЖК Української РСР\~право користування житловим приміщенням зберігається за відсутнім наймачем понад шість місяців у випадках, прямо передбачених діючим законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 72 ЖК Української РСР,\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК Української РСР), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Суд не бере до уваги, як головний доказ Акт, посвідчений головою правління ОСББ «Домнобудівників 2-1» про непроживання відповідачів в кімнаті №710/1 в гуртожитку, тому що відповідачі не заперечують, що періодично не проживали в кімнаті №710/1, оскільки вимушені були робити в ній ремонт, у зв'язку з відсутністю належних умов для проживання. Крім того, з письмових матеріалів справи вбачається, що станом на 01.09.2017 року за адресою: [ADDRESS], н. 1, мається заборгованість за житлово-комунальні послуги. Однак, з урахуванням викладеного, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що наявність заборгованості за комунальні послуги не може слугувати підставою для визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Крім того, відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв'язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло. Згідно правових позицій Європейського суду з прав людини, Конвенція гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Відтак, наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги не може слугувати підтвердженням не проживання в кімнаті відповідача. Відповідно до ст.ст. 15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду\~за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з наведеним, суд вважає, що відповідачі своїми діями жодним чином не вказали на свою відмову від наданої їм кімнати, користуються та утримують її належним чином, таким чином доводи позивача про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, не знайшли свого підтвердження, а позовні вимоги є такими що не підлягають задоволенню. У звязку з відмовою у задоволенні позову, суд в порядку ст. 88 ЦПК України не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Outcome: dismissed