Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 2325,50 грн., із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 січня 1999 року по 28 лютого 2007 року у розмірі 199 грн. 39 грн., за період з 01 серпня 2010 року по 28 лютого 2014 року у розмірі 1288,35 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 липня 2009 року по 28 лютого 2014 року у розмірі 712,89 грн., інфляційні витрати 44,45 грн., три відсотки річних від простроченої суми 80,42 грн., посилаючись на те, що відповідачі своїх обов'язків тривалий період часу не виконують, добровільно заборгованість не погашають. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутності та у заочному порядку. Відповідачі у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи сповіщені своєчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін у відсутності відповідачів, а тому постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS], є абонентом КП «Харківводоканал», отримують послуги з центрального водопостачання та водовідведення. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 17, 18, 20, 30 «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Крім того, згідно зі ст.19 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання» від 10.01.2002 року № 2918-111, встановлено вичерпний перелік суб'єктів із якими підприємство зобов'язане укладати договори на надання послуг по питному водопостачанню. Цим же Законом передбачено, що обов'язок по укладанню договору із споживачем покладено на виконавця послуг, а не на виробника. Постановою Кабміну № 630 від 21 липня 2005 року затверджені Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. У п. 2 Правил зазначено, що терміни використані в тексті Правил надання послуг, вживається в значенні наведеному у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Закон України «Про житлово-комунальні послуги» вивчає, що виконавець - це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг споживачу відповідно до умов договору: виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; балансоутримувач будинку - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального та поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законом. У відповідності зі ст. 21,29 зазначеного Закону договір на надання житлово-комунальних послуг укладається між власником квартири, квартиронаймачем та балансоутримувачем, або уповноваженою особою, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг та який може забезпечити виконання певних обов'язків. Відповідно до п. 5ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі Типового договору і оплачувати послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 29 «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідачів суми боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми . Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved