Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після своєї матері право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті його матері він звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини померлої, однак йому було відмовлено у звязку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. У зв`язку з тим, що судом також йому відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини, позивач подав даний позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Представники позивача в судовому засіданні підтримали вимоги позову та просили його задовольнити з викладених у заяві підстав. Відповідач надав суду заяву у якій просив проводити розгляд справи у відсутності його представника. Вислухавши вступне слово представників позивача та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.07.2018 року (а.с. 7). Спадкоємцем померлої за законом є її син - позивач по справі [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 25.01.1961 року (а.с. 8). Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області Носенко Г.А. від 01 лютого 2019 року № 20/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті його матері, у зв`язку з тим, що сплив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 19). Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2019 року, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 20). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1 і 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Так, до позовної заяви не додано та під час розгляду справи суду не надано будь-яких фактичних, прямих і беззаперечних доказів, які б підтверджували ту обставину, що позивач відповідно до вимог чинного станом на час відкриття спадщини цивільного законодавства прийняв спадщину після своєї померлої матері. Надана позивачем довідка Калинівської селищної ради № 190 від 12.07.2019 року про те, що він разом із померлою вів спільне господарство і доглядав її по день смерті, на думку суду, з урахуванням положень Глави 5 Розділу І ЦПК України, не є підставою для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом, оскільки він не заявляє позовні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини. Отже, позивач не прийняв спадщину після померлої матері відповідно до норм Книги 6 ЦК України. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки він у встановленому законом порядку не прийняла спадщину після своєї матері. Доводи представників позивача про те, що позивач не має іншого способу набути спадщину, суд оцінює критично і не приймає до уваги, оскільки в супереч вимогам статей 76 - 84 ЦПК України, позивачем не доведено перед судом факт ппийняття спадщини. Як висновок, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позивач обрав невірний спосіб захисту свого права на спадкування шляхом визнання за ним саме права власності, оскільки позивач має право набути таке право власності на підставах і порядку встановленому цивільним законодавством після встановлення факту прийняття ним спадщини померлої матері. За таких обставин, позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed