Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 14808 грн. заборгованості за договором позики від 12.06.2008р., в тому числі три проценти річних, індекс інфляції та витрати на оплату правової допомоги. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно розписки від 28.04.2010р. відповідач отримав від позивача кошти в сумі 12 000 грн., які зобов'язався повернути до 12.06.2010р., про що зазначив у розписці, проте вказані кошти не були повернуті відповідачем до даного часу, у зв'язку із чим просить стягнути з останнього загальну суму заборгованості, суму інфляції та 3% річних за період прострочення повернення боргу. Представник позивач подав до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.06.2008р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, що стверджується розпискою [PERSON] від 28.04.2010р., згідно якого відповідач отримав від позивача кошти в сумі 12 000, 00 грн. та взяв на себе зобов'язання повернути позивачу отримані кошти до 12.06.2010р., про що здійснив відповідний запис у вказаній розписці. Однак, взяті на себе зобов'язання у визначений строк не виконав та отримані кошти не повернув. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути позикодавцеві таку ж суму. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження укладання договору позики може бути представлена розписка позичальника. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на зазначене з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 12.06.2008р. в сумі 12 000, 00 грн. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним згідно із ст.526 ЦК України є виконання, що відповідає умовам договору, вимогам закону та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі і за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів. Згідно представлено позивачем розрахунку, загальна сума 3% річних, нарахованих за період прострочення зобов'язань з 13 червня 2010р. по 13 червня 2013р. становить 1080 грн. Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України №62-97р. від 03.04.1997р. та даних офіційного видання «Урядовий кур'єр», загальна сума інфляційних збитків по заборгованості за розпискою від 12.06.2008р. складає 1128,00 грн. Враховуючи те, що відповідачем було прострочено виконання грошових зобов'язань перед позивачем, не виконано такі у встановлений строк, з нього підлягає стягненню заборгованість за договором позики з врахуванням суми інфляційних коштів та 3% річних, що в загальному становить 14 208 грн. Не підлягає задоволенню вимога, щодо стягнення з відповідача понесені позивачем судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 600 грн., з огляду на те, що відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак документів, які підтверджують надання позивачу правової допомоги та оплату за них останнім суду не представлено, що свідчить про безпідставність заявленої вимоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в користь держави 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.ст.526, 530, 533, 599, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved