Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, в якому вказав, що відповідачам позивачем регулярно надавались послуги по постачанню питної води та прийманню стічних вод. Однак, відповідачі в порушення норм ЖК України , ЦК України, ЗУ « Про питну воду та водопостачання», ЗУ « Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затв. ПКМУ № 60 від 21.07.2005 р., тривалий час ухиляєюься від сплати боргу за надані послуги, у разі чого виникла заборгованість за період з 01.01.2009р. по 31.05.2018р. в сумі 17853,46 грн., яку просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь. У судове засідання представник позивача не з,явився, про час розгляду справи був повідомлений відповідно до ст. ст.128,129 ЦПК України, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглянути у його відсутність, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача. В судове засідання відповідачі не з,явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до ст. ст.128,129 ЦПК України, надали письмові заперечення проти позову, в яких просять розглянути справу у їх відсутність, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів. Відповідно до письмових заперечень до позову відповідачі позовні вимоги не визнали та зазначили, що відповідач [PERSON] є пенсіонером Державного Департаменту України з питань виконання покарань та члени його сім,ї мають право на пільги у розмірі 50 процентів щодо сплати за житлову площу, комунальні послуги, а також, опалення. Крім того, відповідачі фактично не проживають за адресою реєстрації , тобто, не користуються послугами, між сторонами відсутній договір на надання послуг, а також, просять застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин (а.с.40). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено той факт, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , є власниками житла, відповідач [PERSON] є абонентом позивача (особовий рахунок [NUMBER] ) (а.с.6-7,15,16). Відповідно до ст.160 ЖК України повнолітні члени сім,ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за забов,язаннями, що випливають з договору найму. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово - комунальні - послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) визначені обов`язки споживача та виконавця житлово - комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово - комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово - комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно з законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово - комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов`язок власника та наймача (орендаря) квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45. Необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не право споживача таких послуг. Крім цього, відповідно до змісту зазначених положень Закону споживач може відмовитися від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг лише в разі відмови від користування такими послугами, а не через непогодження сторонами умов такого договору. В разі несплати за надані послуги заінтересована сторона вправі звернутися до суду за захистом своїх прав, незалежно від того, чи існує між ними письмовий договір про надання цих послуг. Із вчинених взаємних конклюдентних дій вбачається, що між сторонами за спірний період склалися фактичні договірні відносини з надання житлово-комунальних послуг за водопостачання та водовідведення на умовах, передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року за № 630, у зв`язку із цим у сторін виникли взаємні права та обов`язки, які притаманні договірним. Докази щодо звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі - це правовідносини між виконавцем послуг та споживачами послуг. Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами існують фактичні правовідносини з надання житлово-комунальних послуг за водопостачання та водовідведення, а відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідачів коштів за надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.ст.20,32 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004р., «Правил надання послуг по центральному опаленню, постачання холодної та гарячої води і водовідведенню», затв. ПКМ України №630 від 21.07.2005р., п.7 Правил користування приміщення житлових будинків затв. ПКМ України №45 від 24.01.2006р., зобов,язання повинні виконуватись належним чином та в встановлений термін. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги, плата за якими вноситься щомісячно. Відповідно до особового рахунку 77424 заборгованість відповідачів за період з 01.01.2009р. по 31.05.2018р. становить 17853,46 грн. (а.с.6-7). Відповідно до пенсійного посвідчення Державного Департаменту України з питань виконання покарань № 05101, підполковник внутрішньої служби Смирнов Сергій Олександрович є пенсіонером Державного Департаменту України з питань виконання покарань, пенсія призначена з 24.05.2001р. (а.с.42). Відповідно до листа Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 05.11.2018р., в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги [PERSON] перебував за адресою: [ADDRESS] , з 13.05.2002р. до 07.11.2015р., як працівник кримінально-виконавчої системи на пенсії. Відповідно до ЗУ «Про міліцію» та довідки від 28.08.2008р. № 8-435, виданої Управління Державного Департаменту України з питань виконання покарань у Донецькій області, [PERSON] мав право на 50-відсоткову знижку плати за користування житлово -комунальними послугами, в тому числі послугами з центрального холодного водопостачання та водовідведення на одну особу в межах встановлених державних соціальних стандартів у сфері житлово - комунального обслуговування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014р. № 409. Згідно пунктів 1 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про національну поліцію» з 07.11.2015р. ЗУ «Про міліцію» втратив чинність». Таким чином, з 07.11.2015р. [PERSON] втратив право на пільги. Особова справа перенесена до архіву. Також, зазначено, що розрахунки на відшкодування пільг за надані пільгові послуги [PERSON] з водопостачання та водовідведення КП «Бахмут-Вода» до відшкодування з державного бюджету до Управління не подавались та не відшкодовувались (а.с.80). Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими. Разом з тим, відповідно до статей 256, 257 ЦК України загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та ч. 5 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до особового рахунку [NUMBER] заборгованість відповідачів за надані комунальні послуги перед позивачем за період з 01.07.2015р. по 31.05.2018р. становить 12436,59 грн. (а.с.7-8), тому, вказана сума повинна підлягати стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача. В частині стягнення заборгованості в сумі 5416,87 грн., за період 01.01.2009р. до 01.07.2015р., позивачу слід відмовити, оскільки, згідно зі ст. 257 ЦК України минув строк позовної давності, відповідачі у письмових запереченнях просять застосувати строк позовної давності і в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження переривання перебігу позовної давності. Приймаючи таке рішення , судом враховано , що з 07.11.2015р. [PERSON] втратив право на 50-відсоткову знижку плати за користування житлово -комунальними послугами, в тому числі послугами з центрального холодного водопостачання та водовідведення на одну особу в межах встановлених державних соціальних стандартів у сфері житлово - комунального обслуговування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014р. № 409, оскільки, згідно пунктів 1 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про національну поліцію» з 07.11.2015р. ЗУ «Про міліцію» втратив чинність, тому, надана відповідачами довідка Державного Департаменту України з питань виконання покарань № 8/2217 від 30.01.2002р., за якою [PERSON] є пенсіонером Державного Департаменту України з питань виконання покарань і члени його сім,ї, відповідно до ст.130 Виправно-трудового кодексу України та ст.22 ЗУ «Про міліцію», мають право на 50-процентну знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також, палива, не може бути застосована до спірних правовідносин в межах строку позовної давності. Судом не приймається наданий відповідачами акт про не проживання за місцем проживання зареєстрованих осіб від 24.10.2018р., за яким при проведенні огляду квартири за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що власники [PERSON] , [PERSON] за вказаною адресою не проживають з осені 2009р., мають інше житло в м.Бахмут (а.с.43), оскільки, наявність лише такого акту не звільняє відповідачів від обов,язку сплачувати комунальні послуги за встановленими нормами споживання води і відповідачами не надано доказів щодо надання такого акту позивачеві та прийняття його останнім. При цьому, відповідачами не надано доказів про інше місце проживання ( перебування) в установленому законом порядку у спірний період. Судові витрати підлягають стягненню солідарно з відповідачів відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial