Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в інтересах своєї недієздатної матері, опікуном якої він є на підставі рішення суду від 10 лютого 2014 року, в уточненій редакції якого зазначив, що мати є власницею двох земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 8,25 га. Вказані земельні ділянки мати позивача передала в оренду відповідачу в 2012 році. Зазначає, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання за договором оренди в частині оплати орендної платні за користування земельними ділянками, належними його матері, в результаті чого за 2013-2014 роки утворилася заборгованість у загальному розмірі 5229,4грн. Просить стягнути з відповідача на користь своєї недієздатної матері суму недоплаченої орендної плати. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали уточнений позов та підтвердили доводи, викладені в позовній заяві. При цьому позивач зазначив, що він особисто був присутній при передачі грошових коштів в рахунок сплати орендної плати відповідачем його матері в 2013 та 2014 роках у розмірі 3000грн.; точної дати передачі коштів не памятає; інших свідків вказаних подій не було; особисто в його присутності будь-яких паперів мати не підписувала; не заперечує, що підпис у відомості на видачу орендної плати його матері за 2012-2014 роки зроблено саме його матірю. Також зазначив, що відповідач протягом 2013-2014 років в рахунок орендної плати орав належний матері город, давав їх борошно та олію, які мали погану якість. Вказав, що він повідомляв відповідачу щодо встановлення ним опікунства над власною матірю, при цьому жодного документа стосовно цієї обставини відповідачу не передавав. В подальшому має намір забрати землю у відповідача та передати її в користування іншій особі, яка пообіцяла забезпечити його роботою. Представник позивача зазначила, що з огляду на той факт, що позивачем було встановлено опікунство над своєю недієздатної матірю в 2012 році відповідач не мав правових підстав для передачі орендної плати недієздатній особі. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти доводів позивача. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що він дійсно починаючи з 2012 року і до теперішнього часу, на підставі договору оренди користується земельними ділянками, належними [PERSON], в загальному розмірі 8,25га; своєчасно і в повному обсязі сплачує останній орендну плату в передбаченому договором оренди розмірі; про те, що [PERSON] визнана судом недієздатною дізнався в суді. Не заперечує проти того, що в різні часи допомагав [PERSON], в тому числі і харчами, але зазначив, що робив це насамперед тому, що вона є його родичкою (двоюрідною тіткою), розмір орендної плати за рахунок такої допомоги не зменшував. Представник відповідача вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними з огляду на те, що стороною позивача не було надано суду жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог. Просить суд відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, дослідивши письмові докази по справі, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінивши їх доводи і надані ними докази, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення Олександрівського районного суду Донецької області, постановленого по справі №240/1131/13-ц 10 лютого 2014 року, [PERSON] було визнано недієздатною. Її опіконом було визнано позивача по справі. [PERSON] є власником двох земельних ділянок: розміром 6,25га (кадастровий №1420386600010010159), з призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розміром 2,0га (кадастровий №1420386600010010394), з призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії IV ДН №046583 та Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №428151 відповідно. Вказані земельні ділянки перебувають в користуванні відповідача по справі на підставі договору оренди землі за №3591, який було належним чином зареєстровано у відділі Держкомзему в Олександрівському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №142038664003591. Відповідно до положень п.9 Договору оренди орендар зобовязався виплачувати ороендодовцеві орендну плату за користування земельною ділянкою протягом терміну, встановленого в договорі оренди у розмірі не менше 3% від грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься у такі строки протягом року з 25 червня по 25 грудня поточного року. Відповідно до довідки відділу Держземагенства в Олександрівському районі Донецької області за .№15-02/10 від 15.01.2015 року вартість земельної ділянки площею 6,25га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належнить [PERSON] з урахуванням коефіцієнтів інфляції на 2012-2014 роки складає 140519,99грн.; вартість земельної ділянки площею 2,0га ріллі для ведення особистого селянського господарства, яка належить [PERSON] з урахуванням коефіцієнтів інфляції на 2012-2014 роки складає 46637,10грн. Таким чином розмір орендної плати за користування вказаними земельними ділянками з розрахунку на один рік протягом терміну дії договору оренди за 2012-2014 роки включно складає 5614,71грн. ((14051,99грн. + 46637,10грн.) х 3%). Відповідно до «відомості на видачу орендної плати за земельну частку (пай)», наданій на огляд суду стороною відповідача зазначається, що [PERSON] отримала орендну плату за 2012-2014 роки включно в розмірі 5615грн. Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі…Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів, окрім власних пояснень, які б підтверджували обставини, на які він посилається у власному позові. Суд критично ставиться до пояснень позивача щодо відсутності повного розрахунку з орендної плати з боку відповідача, тому що ці твердження не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, крім того, вони спростовуються доказами, які були надані відповідачем на підтвердження своїх заперечень проти позову. Надавши юридичну оцінку фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON], що діє в інтересах недієздатної матері [PERSON], про стягнення орендної плати є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином,

Outcome: dismissed