Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON], який був його батьком та власником половини квартири [ADDRESS] та мав свідоцтво про право на спадщину вказаного житлового приміщення після смерті своєї дружини співвласниці його квартири. На підставі ст.1261 ЦК України, як син померлої, як спадкоємець першої черги за законом, він звернувся до нотаріуса з заявою про видачу на підставі ст.1296 ЦК України свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак нотаріус відмовив йому у видачі вказаного правовстановлюючого документу на всю квартиру. Відмова у видачі свідоцтва на другу половину полягала в тому, що його батько за життя не зареєстрував свідоцтво про право на спадщину після смерті своєї дружини. Тому нотаріус вважає, що в силу ст. 331 ЦК України батько був лише фактичним власником половини квартири. Державна реєстраційна служба не зареєструє в даний час свідоцтво про право на спадщину видане на ім'я батька, бо це було порушення ст.25 ЦК України, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Нотаріус видав йому свідоцтво про право на спадщину за законом лише на батькову половину квартири. В зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити. Суд ухвалив розглядати справу без участі представника відповідача, який у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій проти позову не заперечив, просить справу розглядати без його участі /а.с.114/. Також, суд ухвалив справу розглядати без участі третьої особи, який у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, проте матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті та прийняття рішення. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 10.08.1943 року [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] /а.с.93/. В шлюбі в них народився позивач [PERSON], [INFO] /а.с.107/. Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло [NUMBER], виданого Львівською міською адміністрацією 20.10.1993 року, [PERSON] та [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS] /а.с.3/, тобто, беручи до уваги положення чинного законодавства, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду, кожному з подружжя належало по 1/2 часки зазначеної квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК УРСР (оскільки спадщина відкрилася і була прийнята до 01.01.2004 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. [INFO] року [PERSON] померла /а.с.92 зворот/, таким чином, у день її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п.п.1,2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом були її син - позивач, який відмовився від спадщини, подавши до Другої Львівської державної нотаріальної контори заяву від 06.02.2003 року /а.с.92/, та її чоловік [PERSON], який 21.11.2002 року звернувся до Другої Львівської державної нотаріальної контори зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину /а.с.91/. 21.02.2003 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS], що належала його померлій дружині на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER], виданого Львівською міською адміністрацією 20.10.1993 року /а.с.4/. Проте, [INFO] року [PERSON] помер /а.с.54/, не встигши здійснити державну реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], яка залишилася після смерті його дружини. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 19.02.2013 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] зі заявою про прийняття спадщини за законом, зазначивши у ній, що після смерті його батька залишилося спадкове майно, зокрема квартира [ADDRESS] /а.с.105/. У матеріалах справи, а також у матеріалах спадкової справи відсутні докази про існування інших спадкоємців за заповітом або законом, які б претендували на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON]. Проте, 19.02.2014 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] винесла постанову, якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS], мотивуючи це тим, що зазначене свідоцтво неможливо видати, оскільки державна реєстрація права власності на вищевказане спадкове майно за [PERSON] в установленому порядку не проведене /а.с.9/. зазначена постанова нотаріуса узгоджується з положеннями чинного законодавства. За таких обставин, суд, беручи до уваги те, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом до майна [PERSON], який не встиг здійснити за собою державну реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], що належала померлій його дружині, що в свою чергу унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав зазначених у постанові нотаріуса, приходить до висновку про під ставність позовних вимог, а відтак права та інтереси позивача, як спадкоємця, можуть бути захищенні лише у су. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], що належала його матері, та яку успадкував його батько після її смерті.

Outcome: approved