Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що він є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Власником іншої 1/3 частини вказаної квартири є третя особа [PERSON] , яка є матір`ю позивача та відповідача. У даному житловому приміщенні зареєстрований відповідач, який є рідним братом позивача, та який з 2009 року добровільно залишив місце реєстрації, перешкод в проживанні йому ніхто не чинив витрат по комунальних послугах не несе, особистих речей в квартирі не має. Місце фактичного проживання відповідача не відоме, в добровільному порядку знятись з місця реєстрації відмовляється. Реєстрація і не проживання відповідача у вказаній квартирі перешкоджає позивачу у повному обсязі здійснювати своє право володіння, користування і розпорядження майном. Позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. Третя особа Департамент реєстраційних послуг ЗМР не заперечує проти позовних вимог та просить здійснювати розгляд даної справи без їхньої участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, з заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталась. У зв`язку з відсутністю відповідача у судовому засіданні, суд ухвалює у справі заочне рішення у порядку ст. 280-284 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом установлено, що власниками квартири [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності в рівних долях є [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 1/3 частка, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 12.11.2003 року, виданого згідно з розпорядженням від 12.11.2003 року № 2814р. Відповідно до договору дарування частини квартири від 12.06.2009 року, [PERSON] подарував належну на праві приватної спільної часткової власності 1/3 частину та зобов`язується передати у власність, а [PERSON] прийняв у дар 1/3 частину квартири [ADDRESS] , що посвідчено нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ніколаєвською Л.Б. за реєстрованим № 680. За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 25.11.2019 року № 01-71/19085, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 12.11.1992 року по теперішній час. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, реєстрація відповідача у будинку і його не проживання в ньому перешкоджає власнику реалізовувати надані законом права вільно розпоряджатися належним майном. В силу ч.2 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved