Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 16941 грн. 94 коп. - заборгованості за кредитним договором б/н від 16.03.2017, з яких: 10284 грн. 39 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4690 грн. 20 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, 684 грн. 40 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 та штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, в тому числі: 500 грн. - фіксована частина, 782 грн. 95 коп. - процентна складова. При цьому посилається на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернулась до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в зв`язку з чим підписала заяву б/н від 16.03.2017, згідно з якою їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, визначеному Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У порушення умов договору відповідач не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, відсотками та штрафними санкціями на загальну суму 16941 грн. 94 коп. та судовий збір у розмірі 2102 грн.. Ухвалою від 05.06.2020 відкрито провадження у справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Ухвалою від 25.08.2020 розгляд справи було відкладено на 07.10.2020 в зв`язку з неявкою відповідача та поверненням від неї матеріалів позову та ухвали про відкриття провадження у справі з відміткою пошти про причини їх невручення: за закінченням терміну зберігання. Також вказаною ухвалою відмовлено позивачу в задоволенні клопотання про огляд веб-сайту. Ухвалою від 07.10.2020 розгляд справи відкладено на 17.11.2020 в зв`язку з відсутністю у суду відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи. Ухвалами від 07.11.2020 та від 23.12.2020 розгляд справи відкладено на 23.12.2020 та на 25.02.2021 відповідно, в зв`язку з не направленням відповідачу судових повісток через відсутність у суду знаків поштової оплати для відправлення кореспонденції. Судове засідання, призначене на 25.02.2021, не відбулось у зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні. 02.04.2021 до суду повернулась судова повістка на 05.04.2021 з відміткою пошти про причини її невручення відповідачу: за закінченням терміну зберігання. Позивач направив суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором Б/Н від 16.03.2017 в розмірі 15 634 грн. 41 коп., в тому числі: 10284 грн. 39 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4665 грн. 62 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, 684 грн. 40 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 (вх.№6357 від 30.03.2021). Представник позивача у позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи в його відсутність та надав згоду на заочний розгляд справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 16.03.2017 (а.с.18). Вказана заява містить персональні дані [PERSON] , але в ній відсутні відомості щодо виду і номеру кредитної карти, а також умов щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та неустойки у вигляді пені та штрафів. Натомість у вищезгаданій заяві вказано, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщених у рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодилась із його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. Також зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також самостійно знайомитися із їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Підтвердила, що ознайомлена і згодна з Умовами і правилами надання послуги накопичення Скарбничка і згодна оформити вказану послугу. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку затверджених наказом від 03.01.2017 №PR-2016-7350766 (а.с.19, 20-73). Відповідно до Довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідачем [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким їй було надано кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 16.03.2017, термін дії 05/20 (а.с.17). З Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] (договір б/н) вбачається, що 16.03.2017 відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт 0,00 грн. За період з 25.01.2018 по 21.05.2019 відбувалось збільшення та зменшення кредитного ліміту, зокрема 25.01.2018 збільшено кредитний ліміт до 1000 грн. та 1100 грн., а 26.01.2018 зменшено кредитний ліміт до 1000 грн. та збільшено до 1100 грн.. 17.03.2018 збільшено кредитний ліміт до 3500 грн. і зменшено до 2500 грн.. 31.03.2018 збільшено кредитний ліміт до 5000 грн. та 12000 грн. та зменшено до 10000 грн. і 7000 грн.. 01.04.2018 збільшено кредитний ліміт до 12000 грн. і 02.04.2018 до 15000 грн., а потім зменшено до 14000 грн..23.11.2018 збільшено кредитний ліміт до 15000 грн. і 30.11.2018 зменшено його до 14938 грн. 58 коп.. 06.12.2018 зменшено кредитний ліміт до 14404 грн. 10 коп., а 14.12.2018 - до 14367 грн. 82 коп. і 21.05.2019 до 0,00 грн. (а.с.16). З виписки по картковому рахунку [PERSON] за період із 16.03.2017 по 01.03.2020 вбачається, що 16.03.2017 на картковий рахунок № [NUMBER] встановлено кредитний ліміт у розмірі 0,00 грн., який 26.01.2018 збільшено до 1000 та 1100 грн. та з 28.01.2018 розпочався рух коштів по даному рахунку, який тривав до 30.07.2019 (а.с.12-15). На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав розрахунок заборгованості за договором №б/н від 16.03.2017, згідно з яким станом на 30.06.2019 заборгованість відповідача складала 16941 грн. 94 коп., з яких: 10284 грн. 39 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4690 грн. 20 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, 684 грн. 40 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 та штрафи 1282 грн. 95 коп. - процентна складова (а.с.7-11). Тобто відповідач, користуючись кредитним рахунком здійснювала погашення кредиту, однак робила це не своєчасно та не в повному обсязі, що знайшло своє відображення у вказаному розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Остання сплата заборгованості на суму 4 грн. 90 коп. була здійснена нею 30.07.2019. Підставою позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, а також за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, і відсотками відповідно до ст.625 ЦК України. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При укладанні Договору сторони керувались частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Вирішуючи вимогу в частині повернення тіла кредиту, суд враховує наступне. Беручи до уваги Анкету-заяву та виходячи з положень ст.ст.626, 628, 1046 ЦК України, суд встановив, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір позики, за узгодженими умовами якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти, а остання зобов`язалась повернути позикодавцеві таку ж їх суму. При цьому, укладений між сторонами кредитний договір від 16.03.2017 у вигляді підписання відповідачем Анкети-заяви, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи, що строк повернення отриманих грошових коштів сторонами у Анкеті-заяві не встановлено, зобов`язання з їх повернення виникає у відповідача протягом строку, визначеного законом, з дня пред`явлення позивачем вимоги про це, тобто у даній справі - з дня пред`явлення позову. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача за договором станом на 20.04.2020 містить відомості про витрати клієнтом кредитних коштів (колонка 3 таблиці розрахунку), з якого вбачається, що за період з 16.03.2017 по 06.06.2019 нею витрачались позичені кошти, і загальна сума таких витрат склала 145305 грн. 58 грн. (сума витрат за кожну з наведених у розрахунку дат). Крім того, вказаний розрахунок заборгованості відповідача містить відомості про суми погашення за наданим кредитом (колонка 21 таблиці розрахунку), з якого вбачається, що за період з 15.08.2018 по 18.06.2019 нею повертались позичені кошти на загальну суму 143688 грн. 30 коп.(сума погашення за кожну з наведених у розрахунку дат). Таким чином, наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] на 20.04.2020 свідчить, що вона не повернула позикодавцеві частину позики в сумі: 145305 грн.58 коп. - 143 688 грн. 60 коп. = 1616 грн. 98 коп.. Тому, виходячи з положень ст.1049 ЦК України, суд вбачає правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача неповернутої частини позики у вищезазначеній сумі. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] , неустойка, нарахована їй відповідно до ст.625 ЦК України у зв`язку з несвоєчасним погашенням відсотків по кредиту, складає 684 грн. 40 коп., розрахована за період з 01.02.2020 по 20.04.2020, виходячи з процентної ставки 84 % річних (а.с.11). Разом з тим, з даного розрахунку вбачається, що за період з 01.02.2020 по 20.04.2020 позичальнику проценти за кредитом, відсотки на заборгованість за кредитом при порушенні умов кредитування, відсотки за прострочений кредит не нараховувались, загальне сальдо за нарахованими відсотками на будь-яку дату з цього періоду дорівнює 0. Отже, будь-які правові підстави для нарахування коштів відповідно до ст.625 ЦК України як відповідальності за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту за цей період відсутні. Також позивачем не надано жодного доказу, що, змінивши умови кредитування, в тому числі щодо нарахування відсотків на підставі ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі, встановленому Банком, він повідомив про це боржника, а останній погодився з таким розміром. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Анкеті-заяві позичальника від 16.03.2017 процентна ставка, її розмір, порядок нарахування не зазначені. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові: заборгованість за простроченими відсотками, посилаючись на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частини спірного договору. При цьому доказів на підтвердження того, що саме з цим Витягом з Умов та правил відповідач ознайомилась і погодилась, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, пені, штрафів та саме у зазначеному в цих документах розмірі, що додані банком до позовної заяви, не доведено. Правила частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України до спірних відносин застосуванню не підлягають, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (16.03.2017) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (14.05.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правил у будь-яких редакціях, найбільш сприятливих для задоволення позову. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частин 2-4 статті 12 та частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, суд дійшов висновку про не доведення позивачем, що саме надані ним Умови та правила є складовою кредитного договору і що саме ці Умови і правила відповідач мала на увазі, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. Звідси підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у заявленому розмірі станом на 20.04.2020 відсутні. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту по кредитному договору № б/н від 16.03.2017 у розмірі 1616 грн. 98 коп.. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог на суму 1616 грн. 98 коп. - заборгованості за кредитом, відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню (пропорційно розміру задоволених вимог) понесені останнім судові витрати, а саме 217 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial