Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 10796,25грн., що складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту, відсотками, комісією, пенею, а також судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.08.2012р. відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт відповідач отримала кредит у розмірі 10796,25 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення до 31.08.2013р.. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що генеральна угода разом з додатками складають кредитний договір. Позичальник зобов`язалася здійснювати погашення обов`язкових мінімальних платежів не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти. В свою чергу відповідач не сплачує своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідача, станом на 18.11.2019 утворилась заборгованість у розмірі 10796,25 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 2782,29 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 1937,92 грн., 6076,04 грн. - заборгованість за пенею. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала. А тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає неявку відповідача в судове засідання неповажною та за згодою представника позивача, вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом беззаперечно встановлено, що 08.08.2012 між позивачем Банком та відповідачем [PERSON] була укладенагенеральна угода про надання кредиту у розмірі 2848,08 грн.. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.08.2013р.. Таким чином, в силу положень ч. 1 ст. 634 ЦК України, між сторонами був укладений договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах. Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами. Звернувшись із заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг Банку, відповідач засвідчила свою згоду з запропонованими банком умовами. Таким чином, відповідач зобов`язалася здійснювати оплату послуг згідно тарифів позивача у строки. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 умов та правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-яка інша заборгованість, яка виникла у клієнта зважаючи на невиконання зобов`язань перед банком. Умовами договору передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов`язань щодо сплати винагороди та процентів, позичальник сплачує пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день, але не більше 10% суми кредиту, окрім того позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 08.08.2012, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , встановлено, що станом на 18.11.2019 заборгованість відповідача перед банком становить 10796,25 грн.. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.ст. 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов`язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору, або не виконано не з його вини. Як вбачається з матеріалів справи, банком на підтвердження позовних вимог подано розрахунок заборгованості, в якому відображено всі операції щодо отримання позичальником [PERSON] кредиту, вичерпну інформацію про отримання коштів позичальником та наявність заборгованості /а.с. 8-9/. Всупереч вищенаведеному відповідачем не подано жодного доказу на спростування розрахунку поданого позивачем та належного виконання зобов`язань за договором та таких у судовому засіданні судом не здобуто. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконала взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком у сумі 10796,25 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 2782,29 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 1937,92 грн., 6076,04 грн. - заборгованість за пенею. Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15від 21 жовтня 2015 року цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Також, відповідно до вимог ст. 266 та ч. 2 ст. 258 ЦК України стягнення неустойки (пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. При цьому, статтею 4 зазначеного Закону встановлено, що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня. Тому, стягнення пені з [PERSON] підлягає за період з 17.11.2018 по 18.11.2019, тобто на момент проведення банком розрахунку заборгованості за договором, сума якої складає - 6055,69 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 2782,29 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 1937,92 грн., 1335.48 грн. - заборгованість за пенею. Враховуючи, що зазначена заборгованість на даний час залишається непогашеною, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до задоволення частково, з урахування встановлених судом обставин. Крім того, відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Так, згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача [PERSON] в користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в сумі 2102,00 грн.. На підставі викладеного і

Outcome: partial