Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] , а саме: на житловий будинок з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , та матері [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] . В обґрунтування вимог посилався на те, що після смерті батьків з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини не звертався, оскільки він є єдиним спадкоємцем та відповідно до норм цивільного кодексу, який діяв на той час, вважав, що прийняв спадщину, так як фактично вступив в управління майном та володіння спадковим майном. Посилаючись на вказані обставини та на те, що іншим чином спір вирішити неможливо, позивач просив про задоволення позову. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.12.2019 року відкрито провадження у даній справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач просив розглянути справу у його відсутності та позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та рішення просив прийняти за наявними матеріалами справи та у відповідності до вимог діючого законодавства. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини справи, встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого народився син [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 26.02.1968 року на підставі рішення виконкому Тернівської сільської ради депутатів трудящих №3 від 13.02.1968 року, [PERSON] видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Як вбачається із спадкової справи №429/95, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , його дружині [PERSON] 04.07.1995 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно листа від 22.01.2020 року №48/01-21-2, наданого Державним нотаріальним архівом Миколаївської області, інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відсутня. Після смерті матері позивач, як єдиний спадкоємець, одразу, тобто в межах шестимісячного строку, прийняв спадщину. Так, позивач фактично прийняв в користування будинок батьків, проводив його поточний ремонт, обробляв земельну ділянку із здійснює догляд за вказаним будинком до теперішнього часу, що підтверджується договором на утримання прилеглої території, довідкою про сплату житлово-комунальних послуг. З дозволу позивача у спадковому будинку проживає його донька [PERSON] разом зі своєю дочкою [PERSON] . Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року по справі №6-138цс13 також зробив правовий висновок про те, що відповідно до частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 526 УРСР, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до положень статей 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв Не допускається прийнятгя спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР 1963р., як рівнозначні в юридичному розумінні розглядалися два способи прийняття спадщини: 1.фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2.подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. При цьому під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню й використанню цього майна, підтриманню його в належному стані. Отже, щодо спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004р., допускається фактичний вступ у володіння нею. Відтак, з огляду на зазначену правову норму для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а саме вчинив певні передбачені законом дії, які свідчать про його волевиявлення на прийняття спадщини. Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮ України №18/5 від 14.06.1994 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини ст.549 Цивільного кодексу. Таким чином, позивач [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном та відповідно до ст. 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) та п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮ України №18/5 від 14.06.1994 року є таким, що прийняв спадщину. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] . Враховуючи те, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , то суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] . За такого, оскільки позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності нажитловий будинок з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смертіматері [PERSON] , померлої [INFO] . Вимоги позивача щодо прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] є зайвими, а тому задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: partial