Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] зазначивши, що йому належить вищевказаний будинок, в якому прописані його дочка з онуком. Однак, відповідачі з 2003 року не живуть в будинку, їхніх речей в ньому немає. На теперішній час позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, судові повістки повернулися з відміткою пошти: «адресат не проживає». Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] , [PERSON] за місцем їхньої реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідачів немає. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідачі викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже, суд вважає, що відповідачі були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки та відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк суду не надано. Зі згоди представника позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником будинку [ADDRESS] , про що свідчить копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копії договору купівлі-продажу /а.с.8-10/. Відповідно до відомостей відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради в Запорізькій області відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані в будинку [ADDRESS] /а.с.15,16/. Однак, за інформацією голови квартального комітету №39 Мелітопольської міської ради відповідачі не проживають за зареєстрованою адресою з січня 2003 року /а.с.11/. В силу того, що відповідачі зареєстровані у вищевказаному будинку, але в ньому не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Крім того, комунальні послуги за проживання в будинку нараховуються на усіх осіб, які зареєстровані в ньому, тому позивач повинна сплачувати їх за свій рахунок. Відповідачі є членами сім`ї позивача, а саме: дочкою та онуком, тому, згідно з чинним законодавством у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідачів у будинку судом не встановлено. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження того факту, що відповідачі з січня 2003 року не проживають за місцем реєстрації без поважної на те причини. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідачі можуть бути визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved