Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати відповідача повернути посилку, стягнути з відповідача на свою користь відшкодування вартості міжнародної пересилки посилки в розмірі 250 грн., стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. та відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 вересня 2016 року позивач відіслав міжнародну посилку Франції з відділення поштового зв'язку ПАТ «Укрпошта». 03.11.2016 року йому було доставлено повідомлення «Укрпошти» про отримання посилки. Після звернення до відділення зв'язку № 144, 04.11.2016 року, начальником Барабаш Е.Н. роз'яснено, що це посилка, яка була надіслана ним до Франції та повернута відділенням поштового зв'язку Франції, в зв'язку з не виявленням адресату. Від отримання даної посилки він відмовився, так як упаковка посилки відрізнялася від первісної упаковки, не відповідала також вага відправлення. Начальник відділу Барабаш Е.Н. пояснити вказані факти не змогла. Після неодноразового звернення до керівництва ПАТ «Укрпошта», йому було відмовлено у захисті його прав. В зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду. Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 15.04.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 15.04.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про допит свідка. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому вважає доводи відповідача необґрунтованими. Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 14.09.2016 року позивач передав до поштового відділення № 144 в м.Харкові міжнародне поштове відправлення за № CR611290999UA з призначенням до Франції, сплативши за послуги міжнародної пересилки 377,77 грн., що підтверджується копіями відповідних фіскальних чеків. Позивач надіслав рекомендоване поштове відправлення за адресою: Maitrjean Mariya (Mehdi),2, Avnue de Flandre, 91170, Viry-chatilion, France, заповнивши при цьому митну декларацію. Оператором Франції, на ім'я позивача була повернута посилка № CR611290999UA від 14.09.2016 року, в зв'язку з некоректною адресою призначення. Судом встановлено та не спростовується сторонами, що позивач відмовився від отримання зазначеної посилки. Відповідно до ст.18 Закону України «Про поштовий зв'язок» у разі неможливості вручити адресатам поштові відправлення (поштові перекази) вони повертаються відправникам. У разі неможливості вручити адресатам та відправникам поштові відправлення (поштові перекази) вони зберігаються в об'єктах поштового зв'язку протягом шести місяців з дня їх приймання. Виходячи з викладеного, вимога позивача в частині повернення посилки не підлягає задоволенню, в зв'язку з закінченням строку зберігання поштового відправлення. Відповідно до ст.ст. 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У відповідності до положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі ст. 3 Закону України «Про поштовий зв'язок» основними засадами діяльності у сфері надання послуг поштового зв'язку, зокрема, є забезпечення надання послуг поштового зв'язку встановленого рівня якості. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про поштовий зв'язок», за порушення законодавства у сфері надання послуг поштового зв'язку оператори несуть відповідальність згідно із законами України. Разом з цим, позовні вимоги у частині відшкодування вартості міжнародної пересилки не підлягають задоволенню, оскільки спірне пересилання поштового відправлення виконано відповідачем - поштове відправлення направлено до Франції, але повернуто поштовою службою Франції в зв'язку з некоректною адресою призначення. Крім того, доказів пошкодження поштового відправлення (посилки), або заміни первинної упаковки посилки відповідачем, позивачем не надано. Отже, за наявних в матеріалах справи доказів, протиправності в діях відповідача судом не встановлено. Також, суд приходить до висновку про безпідставність вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки відсутнє порушене право позивача, що могло б стати підставою відшкодування такої шкоди з огляду на норми ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки судом не встановлено наявності вини та порушень діючого законодавства України з боку відповідача, тому необґрунтованими є доводи позивача про завдання йому моральної шкоди через відсутність заподіяння такої шкоди та відповідних її наслідків, передбачених положеннями ст. 23 ЦК та відсутністю доказів, якими підтверджується заявлена вимога в цій частині. Таким чином, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору та в задоволенні позовних вимог йому відмовлено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed