Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати укладений між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізінгова компанія «Еталон»» (далі ТОВ «Еталон») договір фінансового лізингу №002871 від 15.09.2015 року недійсним та стягнути грошові кошти в сумі 75\~000 грн. Свої вимоги обгрунтовував тим, що в вересні 2015 року в мережі Інтернет він знайшов оголошення про продаж трактора МТЗ-3522, 2012 року випуску, за ціною 750\~000 грн., яка його влаштовувала. Представники відповідача, з яким позивач звязався телефоном, порекомендували йому прибути з грошовими коштами до найближчого представництва компанії в м.Вінниця для оформлення договору, де в усній формі працівником ТОВ «Еталон» було розяснено, що він повинен внести передплату в сумі 75\~000 грн., яка є початковим внеском, а саме частковою оплатою вартості трактора, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого з ним буде укладено договір лізингу, а отримати трактор він зможе після сплати 450\~000 грн. Сплативши в банку 75\~000 грн., він приніс квитанцію до офісу, де йому дали договір на 12 сторінках і попросили, щоб він швидко його підписав, оскільки чекають інші клієнти, які бажають укласти договір лізингу. Повіривши словам представника він підписав наданий йому договір фінансового лізингу від 15.09.2015 року №002871 з додатками, згідно з яким предметом лізингу по договору є трактор МТЗ-3522. В подальшому, а саме 24.09.2015 року, позивачем було сплачено відповідачу 300\~000 грн., а 30.09.2015р. 75\~000, тобто всього сплачено 450\~000 грн. Проте сплативши всю суму згідно з договором йому повідомили, що цього трактора вже немає, хоча при укладенні договору його запевняли, що товар резервується для конкретного замовника і не може бути переданий іншому. В звязку з цим ним було подано заяву про повернення всіх виплачених коштів, але отримав від відповідача листа з пропозицією здійснити заміну предмету лізингу на інший трактор за більшою ціною. В телефонній розмові з працівниками ТОВ «Еталон» йому пояснили, що він може отримати кошти в разі підписання додаткової угоди про розірвання договору, проект якої було направлено йому електронною поштою. Дану угоду він підписав 29.12.2015 року. Грошові кошти в сумі 375\~000 йому було повернуто на банківський рахунок, а суму 75\~000 грн., яка відповідачем була витлумачена як комісія за організацію, він не отримав. Вказує на те, що договір фінансовго лізингу є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, лізингодавцем порушено його права споживача, оскільки під час укладення даного правочину відповідач вдався до нечесної підприємницької діяльності, виходячи з наступних підстав: 1)договір містить ряд несправедливих та недобросовісних умов, внаслідок чого має місце істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача, зокрема п.п.1.1, 3.4. Договору, а саме: -лізінгоодержувач в жодному разі не може вплинути на вибір продавця та підбір товару за вигідною для нього ціною. Таке обмеження лізингоодержувача ставить позивача в повну залежність від відповідача, інтерес якого полягає в отриманні більшого прибутку; - невизначеність загального обсягу фінансування може поставити позивача у невігідні для нього фінансові умови, чого він не знав в момент підписання договору, оскільки не міг передбачити максимальну вартість предмета лізингу; - установлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; - в договорі не визначено належним чином предмету фінансового лізингу, зокрема відсутні технічні характеристики та індивідуальні характеристики трактора, рік його випуску, продавець (постачальник); - пункти 12.12, 4.3.6 Договору містять умови, які є істотними порушеннями принципу справедливості та добросовісності, передбачені ст.11 Закону України «Про фінансовий лізинг» права лізингоодержувача не знайшли свого відображення у оспорюваному договорі, оскільки за невиконання договірного зобовязання лізингодавець не несе відповдіальності перед лізингоодержувачем, а навпаки, одержує від нього вигоду у розмірі 75\~000 грн. Таку умова вважає несправедливою з огляду на те, що згідно з п.12.12 договору наслідком розірвання договору з ініціативи лізингоодержувача, який не отримав транспортний засіб, є утримання з нього штрафу в розмірі 20% від сплаченого авансового платежу та неповернення йому усієї суми комісії за організацію; - зазначав, що всупереч вимогам ч.1 ст.808 ЦК України щодо солідарної відповідальності постачальника і лізингодавця перед лізингоодержувачем за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу у випадку вибору продавця (постачальника) предмета договору лізингу лізингодавцем, згідно пункту 3.5 Договору відповідач не відповідає перед Лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання; - нечітке визначення підстав зміни вартості платежів, розміру предмета лізингу, порядку перерахунку з одночасним правом змінювати в односторонньому порядку ці умови, надають лише одному учаснику відносин право на збільшення платежів та вартості у формально правильній поведінці і призводять до позбавлення іншого учасника правовідносин можливості будь-яким чином впливати на зміну істотної умови; - нечітке визначення підстав зміни вартості платежів, розміру предмету лізингу, порядку перерахунку з одночасним правом змінювати в односторонньому порядку ці умови, надають лише одному учаснику відносин право на збільшення платежів та вартості у формально правильній поведінці і призводять до позбавлення іншого учасника правовідносин можливості будь-яким чином впливати на зміну істотної умови договору; - в договорі відсутні відомості про продавця товару, його найменування та місце знаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов продажу товару; - в цілому виконання зобовязань за договором лізингу забезпечено лише відповідальністю лізингоотримувача та захист інтересів лізінгодавця, що свідчить про наявність дисбалансу між правами та обовязками сторін. 2) вказує на те, що відповідач не надав позивачу жодних послуг та не вчинив в його інтересах жодних дій, які мусять бути ним оплаченими. Вважає, що комісія за організацію, з огляду на ч.1 ст.2, ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст.ст.655, 759, 806 ЦК України, п.п.17,18, 22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів»: а) не є сплатою винагороди позивачеві за послуги, оскільки перевірка, розгляд та підготовка документів для укладання договору відповідачем не є послугою в розумінні п.17 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», так як не являється благом, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; б) не відноситься до компенсаційних виплат, не є лізинговим платежем, що безпосередньо повязана з виконанням договору лізингу, а послуга фактично полягала у виготовленні стандартної форми договору; в) не є лізінговим платежем. Посилаючись на зазначене, а також на нікчемність спірного договору в силу статті 220 ЦК України, оскільки договір не було посвідчено нотаріально, просив визнати договір фінансового лізингу №002871 від 15.09.2015 року недійсним та застосувати наслідки нікчемного та недійсного правочину стягнувши з ТОВ «Еталон» на його користь сплачені за договором лізингу платіж в розмірі 75 000 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали в повному обсязі та обґрунтували їх тими ж обставинами. Крім того позивач пояснив, що договір оформлювався після сплати ним 75\~000 грн. У нього не було можливості детально ознайомитися з умовами договору до його підписання, так як представник відповідача не надала йому достовірної інформації, завірила в тому, що всі істотні умови договору вона пояснила та спонукала його підписати договір швидше, мотивуючи тим, що на неї чекають інші особи, які бажають укласти договір лізингу. Після сплати ним на виконання Договору грошових коштів у розмірі 450\~000 грн. йому повідомили, що трактора немає і запропонували замінити цей трактор на інший - меншої потужності. Прочитавши умови договору він з'ясував, що сплачені ним 75 000 грн. - це комісія за організацію, яка не повертається навіть тоді, коли договір не буде виконаний з вини лізингодавця. Відповідач в судове засідання не зявився, направив суду письмову заву (а.с.53-57) в якій позов не визнав і просив залишити його без задоволення виходячи з наступного: 1) 15.09.2015 року між ТОВ «Еталон» та позивачем було укладено [PERSON] фінансового лізингу № 002871 на виконання п.1.1., п.п. «а» п.8.2.1. ст.8 якого згідно з Додатком №1 до нього позивач сплатив 75\~000,00 грн. комісію за організацію. [PERSON] вчинений у письмовій формі відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг», підписаний [PERSON] добровільно на кожному аркуші зазначеного Договору, в якому передбачені усі істотні умови, а тому вважають, що він не може бути визнаний судом недійсним, оскільки відсутні підстави недійсності правочину, передбачені ст.215 ЦК України. Крім того, 15.09.2015 року позивачем також написано заяву про те, що він уважно прочитав та зрозумів умови Договору і отримав свій примірник Договору разом з Додатками №№1,2,3, а також заяву на отримання фінансового лізингу, в якій вказано про марку, модель, та вартість Предмета Лізингу, котрий він самостійно обрав. Комісія за організацію в сумі 75\~000,00 грн., що сплачена позивачем відповідно до умов Договору, відноситься до інших витрат, що безпосередньо повязані з виконанням Договору лізингу та передбачені ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг». Позивач погодився з усіма умовами Договору під час його підписання і здійснив оплату комісії за організацію саме за послугу з організації і оформлення Договору при його укладенні та супроводження протягом всього строку його дії, що визначено умовами Договору. Підписаний сторонами [PERSON] є договором фінансового (непрямого) лізингу. В заяві позивача на отримання фінансового лізингу було визначено предмет лізингу за попереднім погодженням з ним, підписаний Додаток №3 до Договору (специфікація) в якому також вказаний предмет лізингу визначений Позивачем. Відповідно до п.1.3. Договору замовлення предмету лізингу відбувається з моменту підписання лізиногоодержувачем специфікації (Додаток №3) та сплати лізингоодержувачем на рахунок Лізиногодавця Комісії за організацію і авансового платежу у повному обсязі. Замовлення являє собою отримання від продавця платіжного документа (рахунку) на оплату товару, який, відповідно до спірного Договору, є предметом лізингу та подальшого перерахування грошових коштів згідно з цим платіжним документом. Лізингодавець не бере участь у формуванні ціни предмету лізингу, ціна надається продавцем на момент перерахування коштів за товар, про що і зазначено в Договорі. Під час виконання своїх зобовязань у частині замовлення предмета лізингу відповідачем було виявлено відсутність у продавця вказаного позивачем у договорі предмета лізингу - трактора «МТЗ 3522». Про вищевказані обставини справи та подальший порядок виконання умов Договору №002871 позивача було неодноразово повідомлено як усно по телефону, так і письмово з зазначенням про те, що замовлений предмет лізингу відсутній у продавця і вказано про необхідність замінити предмет лізингу, направивши відповідну заяву на адресу відповідача, для подальшого складання Додаткової угоди до даного Договору. Проте позивач відмовився від виконання таких зобовязань за Договором та направив на адресу відповідача заяву про повернення коштів. За результатом розгляду заяви про повернення коштів та усних перемовин між сторонами, 29.12.2015 року було укладено Додаткову угоду №1 до Договору фінансового лізингу №002871 від 15.09.2015 року, відповідно до якої договір було розірвано за взаємною згодою сторін, а сплачений позивачем авансовий платіж у розмірі 375\~000 грн. повернуто останньому у повному обсязі. Також сторони домовилися, що

Outcome: approved