Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати недійсним, укладений 10 жовтня 2017 року між продавцем громадянкою [PERSON] , від імені якої на підставі довіреності, посвідченої 01 лютого 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. за №195, діяла [PERSON] , та покупцем громадянином [PERSON] , договір купівлі-продажу складу паливно-мастильних матеріалів, профілакторій тракторний, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що у січні 2017 року ПП «Планета-2000» звернулося з клопотанням до Дніпродзержинської міської ради з метою продовження договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер 1210400000:01:022:0023), на якій знаходиться належне ПП «Планета-2000» на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: складу паливно-мастильних матеріалів, профілакторій тракторний, загальна площа 736,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Проте, під час звернення до Дніпродзержинської міської ради, дізнались, що право власності на вищевказане нерухоме майно, 17.01.2017 року, зареєстровано за ТОВ «Старком-Паблішінг». Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на склад паливно-мастильних матеріалів, профілакторій тракторний, загальною площею 736,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано: 17.11.2005 р. за ПП «Планета-2000» на підставі договору про виділ частки в натурі від 19.07.2005 р.; 01.06.2016 р. зареєстроване право власності за ПП «Планета-Сервіс» на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.05.2016 р.; 03.06.2016 р. зареєстроване право власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.06.2016 р.; 07.06.2016 р. зареєстроване право власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2016 р.; 08.06.2016 р. зареєстроване обтяження: іпотечний договір [PERSON] передає в іпотеку ТОВ «Старком-Паблішінг»; 12.09.2016 р. зареєстроване право власності за ТОВ «Старком-Паблішінг» на підставі іпотечного договору від 08.06.2016 р.; 26.01.2017 р. зареєстроване право власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.01.2017 р.; 31.01.2017 р. зареєстроване обтяження: договір іпотеки [PERSON] передає [PERSON] в іпотеку. Для захисту своїх прав ПП «Планета-2000» звернулось до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Приватного підприємства «Планета-Сервіс» про витребування майна з чужого незаконного володіння. Вказаним рішенням суду від 22.05.2017 року магазини та склад паливно-мастильних матеріалів, профілакторій тракторний були витребувані на користь Приватного підприємства «Планета-2000» з чужого володіння - від [PERSON] та [PERSON] , як від обтяжувача нерухомого майна та 10.10.2017 року набрало законної сили. Але в той час, коли в Баглійському районному суді м. Дніпродзержинська розглядався вказаний позов ПП «Планета-2000», [PERSON] приховано від позивача, з відвертим порушенням вимог законодавства щодо виключної підсудності, звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про визнання права власності. 11.09.2017 року (справа №202/2100/17) Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було ухвалене заочне рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання право власності на: магазин продовольчих товарів/вбудоване приміщення [ADDRESS] , загальною площею 172,8 кв.м.; магазин/вбудоване приміщення №34, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 398,5 кв.м.; склад паливно-мастильних матеріалів, профілакторій тракторний, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 736,2 кв.м., яким позовні вимоги були задоволені та визнано за [PERSON] право власності на всі вищезазначені об`єкти нерухомості, а також були скасовані та вилучені арешти. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2017 року за заявою відповідача [PERSON] заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2017 року, ухвалене по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання право власності, було скасоване. Повторним заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2017 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання право власності були задоволені в повному обсязі, але постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2019 року заочне рішення від 10.11.2017 року було скасовано. Після того, як за [PERSON] заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було визнане право власності на всі три об`єкти нерухомості, її представник [PERSON] , діючи на підставі довіреності від імені [PERSON] , 10.10.2017 року уклала три договори купівлі-продажу, відповідно до яких магазин продовольчих товарів/вбудоване приміщення №55, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 172,8 кв.м. та магазин/вбудоване приміщення №34, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 398,5 кв.м., - продає [PERSON] , а склад паливно-мастильних матеріалів, профілакторій тракторний, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 736,2 кв.м., продає відповідачу [PERSON] . Позивач вважає, що є підстави вважати, що укладений 10.10.2017 року між [PERSON] , від імені якої на підставі довіреності, діяла [PERSON] , та покупцем громадянином [PERSON] договір купівлі-продажу є недійсним. 03.02.2020 року ухвалою суду було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 05.11.2020 року представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовної заяви. На обґрунтування відзиву зазначив, що відповідач не чинить перешкод позивачу здійснювати право власності на спірний об`єкт. Крім того, посилається, що надані позивачем рішення суду, не є копіями, позовна заява не містить відбитка печатки організації, а у відповідача немає оригіналу договору купівлі-продажу від 10.10.2017 року. Ухвалою від 23.11.2020 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду. Сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позов. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином. Доказів поважності причини неявки суду не надав. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу належить право власності на майно, яке складається з: складу паливно-мастильних матеріалів, загальною площею 12 м.кв., який складає 1/500 частку заводу по виготовленню спеціальних конструкцій; профілакторію тракторів, загальною площею 724,2 м.кв., який складає 7/250 часток заводу по виготовленню спеціальних конструкцій; що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтв, виданих 18.12.2002 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношликом В.В. (а.с. 28-31). Відповідно до угоди про виділення в натурі (поділ) Дніпродзержинського заводу по виготовленню спеціальних конструкцій від 19.07.2005 року (а.с. 32-35), позивачу на праві спільної часткової власності належить 3/100 частини Дніпродзержинського заводу по виготовленню спеціальних конструкцій. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 22-27), право власності на склад паливно-мастильних матеріалів, профілакторій тракторний, загальною площею 736,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано: - 17.11.2005 року за ПП «Планета-2000» на підставі договору про виділ частки в натурі від 19.07.2005 року; - 01.06.2016 року за ПП «Планета-Сервіс» на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.05.2016 року; - 03.06.2016 року за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.06.2016 року; - 07.06.2016 року за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2016 року; - 08.06.2016 року [PERSON] передає в іпотеку ТОВ «Старком-Паблішінг»; - 12.09.2016 року за ТОВ «Старком-Паблішінг» на підставі іпотечного договору від 08.06.2016 року; - 26.01.2017 року за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.01.2017 року; - 31.01.2017 року [PERSON] передає [PERSON] в іпотеку; - 04.10.2017 року за [PERSON] на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2017 року; - 10.10.2017 року за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Заочним рішення Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2016 року (а.с. 42-43) у справі № 175/208/16-ц (провадження № 2/175/67/16) за позовом [PERSON] до Приватного підприємства «Планета-2000», Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про захист прав споживачів шляхом визнання правочину недійсним, право власності за ПП «Планета-2000», на магазин продовольчих товарів/вбудоване приміщення №55/ загальною площею 172,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що розташоване на земельній ділянці 59 кв.м.; магазин /вбудоване приміщення № 34/ загальною площею 398,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що розташоване на земельній ділянці площею 211 кв.м.; склад паливно-мастильних матеріалів, профілакторій тракторний загальною площею 736,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , було припинено та визнано за ПП «Планета-Сервіс» (код ЄДРПОУ 32540483). В подальшому, ухвалою від 22.06.2016 року вказане заочне рішення було скасовано (а.с. 44). Позивач у березні 2017 року звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Приватного підприємства «Планета-Сервіс», треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Старком-Паблішінг», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська Ганна Олегівна, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно про витребування майна із чужого незаконного володіння. 22.05.2017 року було ухвалено рішення Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська заочне рішення у справі № 207/542/17 (провадження № 2/207/703/17), яким позовні вимоги були задоволені повністю та витребувано на користь ПП «Планета-2000» нерухоме майно, а саме: магазин продовольчих товарів (вбудоване приміщення № 55), загальною площею 172,8 м.кв., розташований за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці 59 м.кв.; магазин (вбудоване приміщення № 34) загальною площею 398,5 м.кв., розташований за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 211 м.кв.; склад паливно-мастильних матеріалів, профілакторій тракторний, загальною площею 736,2 м.кв., розташований за адресою: [ADDRESS] , з чужого володіння - від [PERSON] та від [PERSON] як від обтяжувача нерухомого майна (а.с. 47-48). Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2017 року (справа № 202/2100/17, провадження № 2/202/1424/2017) (а.с. 49-51) позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності був задоволений та визнано за [PERSON] право власності на: магазин продовольчих товарів/вбудоване приміщення [ADDRESS] , загальною площею 172,8 кв.м.; магазин/вбудоване приміщення [ADDRESS] , загальною площею 398,5 кв.м., та склад паливно-мастильних матеріалів, профілакторій тракторний, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 736,2 кв.м. 10.10.2017 року [PERSON] продала [PERSON] склад паливно-мастильних матеріалів, профілакторій тракторний, загальною площею 736,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав продавцю на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2017 року (справа № 202/2100/17, провадження № 2/202/1424/2017), що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєвою О.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 1163 (а.с. 36-37). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 22-27), склад паливно-мастильних матеріалів, профілакторій тракторний, загальною площею 736,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належав на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.2017 року [PERSON] , але 24.10.2017 року право власності було скасовано на підставі листа щодо винесення судом відповідного рішення. В подальшому, ухвалою суду від 23.10.2017 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2017 року (справа № 202/2100/17, провадження № 2/202/1424/2017) було скасовано (а.с. 52). 10.11.2017 року знову було ухвалено заочне рішення у вказаній справі та задоволено позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 53-54), але Постановою Дніпровського Апеляційного суду від 22.01.2019 року рішення від 10.11.2017 року було скасовано. Позивач під час звернення до Дніпродзержинської міської ради з метою продовження договору оренди земельної ділянки дізнався про порушення прав, як власника майна, та звернувся до суду за їх захистом та вважає, що наявність договору купівлі-продажу перешкоджає йому здійснювати право власності щодо спірного об`єкту нерухомості. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Частинами 1-5 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 4, 5 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В Постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ від 21.12.2016 року по справі № 6-2233цс16 суд дійшов до висновку, що вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки право власності у [PERSON] на склад паливно-мастильних матеріалів, профілакторій тракторний, загальна площа 736,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] було зареєстроване на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровськавід 11 вересня 2017 року, яке було скасовано. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved