Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про скасування правочину та розподіл часток у спільній власності, уточнивши який, посилався на те, що після смерті батька позивача [PERSON] він отримав за заповітом все належне йому майно, в тому числі 1/4 житлового будинку, розташованого по вул.Леніна, 1 в с.Високогірне Запорізького району Запорізької області та свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 30 травня 2016 року приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу [PERSON] була посвідчена спільна заява [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визначення часток у спільній частковій власності, згідно до якої кожному у спільній частковій власності належить рівна частка 1/3. За всіма правовстановлюючими документами [PERSON] (як і його спадкодавцю) належить 1/4 домоволодіння квартира № 1. Що стосується земельної ділянки, то за першим власником цієї частини нерухомості [PERSON], яка продала вказану 1/4 частину домоволодіння [PERSON] (спадкодавцю позивача), в Погосподарських книгах в період 1974-1979рр. обліковувалась земельна ділянка площею 0,07га. Фактично ж батько позивача, а потім і він користувались земельною ділянкою площею 0,0408га. Сусіди володіли і користувались земельними ділянками площею 0,0266га [PERSON] та 0,0387га [PERSON] Четвертий сусід власник квартири № 2 в їх будинку раніше виділив свою частку земельної ділянки і приватизував її. Саме такий розподіл був визначений в Технічній документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у спільну часткову власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] Цей поділ був здійснений згідно з поділом житлового будинку. Отже, до спільної часткової власності повинні бути передані ті земельні ділянки, якими сторони користувались і розмір яких визначений в Технічній документації. А при поділі земельної ділянки, що передана у спільну часткову власність на рівні частки, посвідченій приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу [PERSON] 30.05.2016р., частка позивача буде складати тільки 0,0354га, що 0,0054га (54кв.м.) менше, ніж фактичне користування. Зменшенню підлягає ділянка [PERSON] і тільки ділянка [PERSON] підлягає збільшенню на 87,5кв.м. за рахунок ділянки позивача на 54кв.м. і за рахунок ділянки [PERSON] на 33,5кв.м.Розподіл земельної ділянки на частки, що визначені в укладеному правочині, при практичному виконанні потягне за собою певні незручності, які фактично неможливо буде усунути. Так, земельна ділянка [PERSON] межує з одного боку з ділянкою позивача, а з іншого боку з ділянкою [PERSON] Межі ділянок проходять по стінам будинку, який належить 4 власникам і розташований майже по центру земельної ділянки. З кожної частини будинку є окремий вихід.Зміна меж призведе до неможливості практичного обслуговування належної позивачеві частини будинку, бо стіна буде виходити на сусідську ділянку, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. У судове засідання позивач не з»явився, від його представника надійшла заява, у якій вона позов підтримала, просила його задовольнити та розглянути справу за їхньої відсутності, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. [PERSON], у судове засідання не з»явився, повідомлявся належним чином про місце та час розгляду справи, судові повістки за місцем реєстрації не отримував, згідно ст.74 ч.5 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Хоча раніше його представник знайомився з матеріалами зазначеної цивільної справи та неодноразово писав заяви про відкладання розгляду справи, однак жодного разу у судове засідання не з»явився, пояснень чи заперечень суду не надав. [PERSON], у судове засідання не з»явився, повідомлявся належним чином про місце та час розгляду справи, судові повістки за місцем реєстрації не отримував, згідно ст.74 ч.5 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд за вказаних обставин вважає за можливе розглянути справу заочно за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не зявилися, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, після смерті батька позивача [PERSON], позивач отримав за заповітом, складеним [PERSON], 27 жовтня 2014 року, зареєстрованому в реєстрі за № 6975, спадкова справа № 89/2014 рік, приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу [PERSON], все належне йому майно, в тому числі 1/4 частину житлового будинку, розташованого по вул.Леніна, 1 в с.Високогірне Запорізького району Запорізької області, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.06.2015 року. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане позивачеві 17.06.2015р. цим же приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу [PERSON] Відповідно до Рішення Долинської сільської ради № 20 від 05 травня 2016р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у спільну часткову власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON]», була затверджена технічна документація та передано безоплатно у спільну часткову власність позивачу та відповідачам земельну ділянку площею 0,1061га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул.Щаслива, буд.1 (перейменована вулиця Леніна, буд.1) с-ще Високогірне Запорізького району, Запорізької області, що також підтверджується схемою фактичного користування земельною ділянкою. 30 травня 2016 року приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу [PERSON] була посвідчена спільна заява [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визначення часток у спільній частковій власності, згідно до якої кожному у спільній частковій власності належить рівна частка 1/3. Статтею 87 Земельного кодексу України визначено, що право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, зокрема, при добровільному об'єднанні власниками належних їм земельних ділянок. Суд вважає, що до спільної часткової власності повинні бути передані ті земельні ділянки, якими сторони фактично користуються і розмір яких визначений в Технічній документації. При поділі земельної ділянки, що передана у спільну часткову власність на рівні частки, про що зазначено в заяві, посвідченій приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу [PERSON] 30.05.2016р., частка позивача буде складати тільки 0,0354га, що на 0,0054га (54 кв.м.) менше, ніж фактичне користування. Зменшенню підлягає ділянка [PERSON] і тільки ділянка [PERSON] підлягає збільшенню на 87,5кв.м. за рахунок ділянки позивача на 54кв.м. і за рахунок ділянки [PERSON] на 33,5кв.м. Розподіл земельної ділянки на частки, що визначені в укладеному правочині, при практичному виконанні потягне за собою певні незручності, які фактично неможливо буде усунути. Так, земельна ділянка [PERSON] межує з одного боку з ділянкою позивача, а з іншого боку з ділянкою [PERSON] Межі ділянок проходять по стінам будинку, який належить 4 власникам і розташований майже по центру земельної ділянки. З кожної частини будинку є окремий вихід. Зміна меж призведе до неможливості практичного обслуговування належної позивачеві частини будинку, бо стіна буде виходити на сусідську ділянку. Між ділянками ще за часів спадкодавців сторін були встановлені паркани, на земельних ділянках велась певна господарська діяльність (вирощувався город,сад). Позивач вважає, що частки повинні бути визначені і закріплені за співвласниками таким чином: [PERSON] 0,0408га або 38/100 часток (408 :1061);[PERSON] 0,0266га або 25/100 часток (266: 1061); [PERSON] 0,0387га або 37/100 часток (387 : 1061), що узгоджуються зі схемою фактичного користування земельними ділянками по вул.Леніна , 1 в с.Високогірне Запорізького району Запорізької області, що складена ТОВ «Інвара» та підписана головою Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області [PERSON], а також [PERSON], [PERSON], [PERSON] Статтею 96 Земельного кодексу України визначено, що користування земельними ділянками не повинно порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Тому, оскільки спадкодавець позивача придбав 1/4 частину житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,1654га, то цій частці будинку слідує 1/4 частка загальної площі земельної ділянки 0,0417га. Фактичне користування 408кв.м. Крім того, в заяві вказано, що згідно рішення № 20 від 05.05.2016р. Долинської сільської ради сторони отримали безоплатно у спільну часткову власність земельну ділянку площею 0,1061га. У відповідності до ст.357 ЦК України частки у спільній власності визначаються за домовленістю між співвласниками. Саме таке визначення спільної власності як «часткової»,негативно вплинуло на позивача при вчиненні правочину - підписанні заяви сторонами про підтвердження факту, що їм належать рівні частки по 1/3, позивач зазначає, що при визначенні ідеальних часток по 1/3 земельної ділянки не буде змінюватись розмір ділянок, якими вони користувались до підписання цього правочину, бо вони є вже визначеними, довгий час сталими у використанні «частками» єдиної земельної ділянки. Слід також зазначити, що у заяві, крім ідеальних часток, не було позначено їх реального розміру. Отже, позивач помилявся щодо обставин, що мають істотне значення після вчинення спірного правочину він може втратити 84кв.м. земельної ділянки і звичний, роками складений спосіб життя і господарювання. Правочин правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія субєкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обовязків. Правомірність є ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту прав є визнання правочину недійсним. Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів, зокрема, дефекти волі невідповідність волі та волевиявлення. В даному випадку, якщо б у заяві були вказані реальні розміри земельних ділянок, то це б було помітним. За інших обставин позивач не підписав би таку заяву, що зменшує обсяг його прав користування, тобто [PERSON] помилявся щодо обставин, які мають істотне значення. Крім того, оспорюваний правочин не відповідає принципам добросовісності, справедливості та розумності,\~оскільки для двох сторін вчинення такого правочину тягне негативні наслідки зменшення ділянок, а позитивний збільшення ділянки - тільки для однієї. Тобто позивач помилявся щодо істотних обставин та правових наслідків правочину і це є обставиною, що має істотне значення, а тому є передбачені ст. 229 ЦК підстави для визнання правочину недійсним. Отже, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved