Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 04 жовтня 2014 року між ним та [PERSON] укладено договір найму (оренди) житла трикімнатної квартири 32 по пр..Металургів, 17 в м.Запоріжжі, яка належить позивачу на праві власності, строком на один рік, по 04.10.2015р. Згідно укладеного договору наймач зобовязаний звільнити квартиру та передати її власнику протягом одного дня з моменту закінчення строку дії договору. Позивачем було повідомлено відповідачку про те, що переукладати Договір найму житла на новий строк він не буде, оскільки планує особисто мешкати у цій квартирі зі своєю родиною, а тому просив її в останній день строку дії вищезазначеного договору виїхати з квартири. Втім відповідачка відмовлялась залишати квартиру та почала ігнорувати вимоги позивача. 22 жовтня 2015 року позивач приїхав до квартири, але двері не відчинили, хоча за характерними звуками було зрозуміло, що відповідачка знаходиться в квартирі. Поверхнево оглянувши вхідні двері позивач побачив, що замки замінено на нові, ключів від яких він не має та згоди на їх заміну не надав. Таким чином, позивач, як власник майна не може до нього потрапити, перевірити його цілісність, справність тощо та взагалі фактично позбавлений права володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, що належить йому на праві власності. Вважає, що відповідачка навмисно замінила замки в дверях, щоб унеможливити потрапляння до квартири, що грубо порушує права та законні інтереси позивача, особливо враховуючи, що на теперішній час перебування відповідачки у квартирі є незаконним та протиправним та її дії свідчать про намір незаконним способом заволодіти майном позивача, позбавити його права власності на квартиру, самовільно її захопити. 27 жовтня 2015 року з цього приводу до Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України у Запорізькій області позивачем подано Заяву (повідомлення) про кримінальне правопорушення, але про результатів розгляду заяви на сьогодні не відомо. Через вищезазначені обставини позивач змушений звертатись за захистом своїх прав до суду. Просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом виселення [PERSON] та звільнення від її особистих речей з помешкання - квартири 32 по пр..Металургів, 17 в м.Запоріжжі, а також стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20грн., які були ним сплачені у звязку зі зверненням із позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги просив їх задовольнити, оскільки відповідачка перешкоджає позивачу у повному обсязі користуватись своїм майном, а саме квартирою № 32 по пр..Металургів, 17 в м. Запоріжжі. Відповідачка в судове засідання не зявилась за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, заперечень щодо позову не надала. Суд, за згодою представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України, за відсутністю відповідача. Вислухав пояснення представник позивача, дослідив матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.2005р. є власником квартири 32 по пр..Металургів, 17 в м.Запоріжжі, що також підтверджується технічним паспортом, Витягом з державного реєстру правочинів та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. (а.с.10-14) 04 жовтня 2014 року між позивачем та [PERSON] укладено договір найму нерухомого майна - квартири 32 по пр..Металургів, 17 в м.Запоріжжі. Так, предметом цього договору є тимчасовий найм (оренда) [PERSON] зазначеної квартири строком на один рік з 04.10.2014р. по 04.10.2015р. про що також складено акт прийому-передачі житлового приміщення від 04.10.2014р.(а.с.7-8, 9) Після закінчення строку оренди відповідачкою квартира [ADDRESS] звільнена не була у звязку з чим 08.10.2015 [PERSON] надіслав на імя [PERSON] вимогу щодо звільнення зазначеної квартири з наданням строку для звільнення до 21.10.2015р. Але вимога позивача була проігнорована, у звязку з чим ним 27.10.2015р. подана заява про кримінальне порушення до Ленінського РВ (а.с.16-20) На сьогоднішній день позивач не має можливості розпоряджатись своїм майном оскільки відповідачкою були змінені замки на вхідних дверях, у звязку з чим він змушений звертатись за захистом своїх прав до суду. Відповідно до ст..810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Статтями 316, 317, 319 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження обєктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Отже, позивач не має іншої можливості захистити свої майнові права окрім звернення із вищезазначеним позовом до суду. Аналізуючи у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, підтверджені в судовому засіданні письмовими доказами, наданими в обґрунтування вимог, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20грн., які були ним понесені у звязку зі зверненням із позовом до суду.

Outcome: approved