overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, щ втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: [ADDRESS] Представник позивач - Пузій О.В. у судове засідання не з'явився, але від нього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність та що підтримує заявлені вимоги /а.с. 96/. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить конверт /а.с 58/. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на наступних підставах. Прокопенко Олександр Олександрович є намісником Святого Савви Освященного чоловічого монастиря Запорізької єпархії Української православної церкви, та має право вчиняти юридичні дії від імені вказаної юридичної особи без довіреності, що підтверджується виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Позивачу на праві колективної власності на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2009 року належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с 7, 8/. 19.02.2000 року у вказаний житловий будинок був прописаний [PERSON], що підтверджується копією домової книги /а.с. 9-11/. Згідно довідки № 67 від 09.12.2013 року /а.с. 48/ відповідач зареєстрований за вказаною адресою: [ADDRESS], проте не проживає там. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як вбачається з вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, суд вважає, що позивачем було надано достатньо доказів, які підтверджують його вимоги, тому слід визнати [PERSON], таким що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 121,80 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що житловий будинок, розташований за вищевказаною адресою належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.1998 року. З 07.05.1998 року у даному будинку був зареєстрований [PERSON], який з дня реєстрації ніколи у ньому не проживав, не є власником чи співвласником цього будинку, особистих речей у ньому не має, жодних витрат по сплаті комунальних послуг та утриманню житла не здійснює. На даний час його місце знаходження позивачу не відоме. Посилаючись вказані обставини, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування його житловим будинком. Позивач в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягав, просив розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі в разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання двічі 30.07.2014 року та 20.08.2014 року не з'явився, а судові повістки повернулися до суду з відміткою про його не проживання за вказаною адресою, а тому за згодою позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а ст. 391 цього Кодексу, встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 22 вересня 1998 року позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідно до актів про не проживання від 15.01.2014 року та 26.06.2014 року, складених комісією Усатівської сільської ради, [PERSON] у вказаному будинку з часу реєстрації по теперішній час не проживає, особистих речей у ньому не має. Враховуючи те, що відповідач без поважних причин не проживає в будинку позивача з 1998 року, а тому він повинен бути визнаним таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в [ADDRESS], посилаючись на те що відповідач більше 10 років в ній не проживає, витрат по її утриманню не несе, нею не цікавиться. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, просить слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечує. 3-ті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов підтримують. 3-тя особа КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» в судове засідання не з'явилось, про день слухання справи повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, 3-х осіб, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, спірне жиле приміщення представляє собою трикімнатну ізольовану квартиру жилою площею 47,50 кв. м., яка знаходиться по [ADDRESS] Згідно ордеру від 17.07.1975р. квартира отримана на позивача, його дружину та доньок [PERSON], [PERSON], [PERSON] /ас 6/. На момент розгляду справи в квартирі зареєстровані сторони та треті особи по справи /ас 5/. Встановлено, що близько 10-ти років назад відповідач разом з матір'ю [PERSON] переїхав на постійне місце проживання за кордон і з тих пір в спірній квартирі не проживає, витрат по її утриманню не несе, не цікавиться нею. Даний факт не заперечується відповідачем, який направив до суду відповідного листа та підтверджується показаннями свідка [PERSON] Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач більш як шість місяців в спірній квартирі не проживає, нею не цікавиться, залишив її добровільно, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив, а тому він втратив право користування нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в гуртожитку по [ADDRESS], посилаючись на те що відповідач більше шести місяців в ньому не проживає, витрат по його утриманню не несе, ним не цікавиться. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність згідно ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, спірне жиле приміщення є гуртожитком за адресою [ADDRESS]. Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31.08.2009р. гуртожиток належить на праві власності позивачу /ас 15/. Як вбачається з довідки ф. 3, відповідач був зареєстрований в даному гуртожитку з 1991р. /ас 4/. Встановлено, що більше шести місяців відповідач в гуртожитку не з'являється, комунальні послуги не сплачує, не цікавиться ним. Факт непроживання відповідача в гуртожитку підтверджується актом обстеження /ас 5/ та показами свідка [PERSON] про те, що вона працює директором гуртожитку з 2008р., однак відповідача як мешканця гуртожитку не знає, в списках проживаючих в гуртожитку він не значиться і плату за комунальні послуги не сплачує. Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач більш як шість місяців в спірному жилому приміщенні не проживає, ним не цікавиться, залишив його добровільно, перешкод в користуванні йому ніхто не чинив, а тому він втратив право користування ним. Суд враховує Примірне положення про гуртожитки, затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 3.06.1986р. № 208, яким відповідно до ст. 131 ЖК України визначається порядок користування гуртожитками. Відповідно ч. 7 ст. 8 ЦПК України з урахуванням подібності правовідносин щодо користування жилою площею у гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами ч. 1 ст. 71 ЖК України щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутнім права на житло протягом шести місяців слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності у гуртожитку особи, якій у ньому надавалась жила площа. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в гуртожитку по [ADDRESS], посилаючись на те що відповідач більше шести місяців в ньому не проживає, витрат по його утриманню не несе, ним не цікавиться. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність згідно ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, спірне жиле приміщення є гуртожитком за адресою [ADDRESS]. Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31.08.2009р. гуртожиток належить на праві власності позивачу /ас 4 /. Як вбачається з довідки ф. 3, відповідач був зареєстрований в даному гуртожитку з 1989р. /ас 6 /. Встановлено, що з 2011р. відповідач в гуртожитку не з'являється, комунальні послуги не сплачує, не цікавиться ним. Факт непроживання відповідача в гуртожитку підтверджується актом обстеження /ас 7 / та показами свідка [PERSON] про те, що вона працює в гуртожитку з 2008р., однак відповідача як мешканця гуртожитку не знає, в списках проживаючих в гуртожитку він не значиться і плата за комунальні послуги на нього не нараховується. Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач більш як шість місяців в спірному жилому приміщенні не проживає, ним не цікавиться, залишив його добровільно, перешкод в користуванні йому ніхто не чинив, а тому він втратив право користування ним. Суд враховує Примірне положення про гуртожитки, затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 3.06.1986р. № 208, яким відповідно до ст. 131 ЖК України визначається порядок користування гуртожитками. Відповідно ч. 7 ст. 8 ЦПК України з урахуванням подібності правовідносин щодо користування жилою площею у гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами ч. 1 ст. 71 ЖК України щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутнім права на житло протягом шести місяців слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності у гуртожитку особи, якій у ньому надавалась жила площа. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в гуртожитку по [ADDRESS], посилаючись на те що відповідач більше шести місяців в ньому не проживає, витрат по його утриманню не несе, ним не цікавиться. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність згідно ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, спірне жиле приміщення є гуртожитком за адресою [ADDRESS] Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31.08.2009р. гуртожиток належить на праві власності позивачу /ас 5 /. Як вбачається з довідки ф. 3, відповідач був зареєстрований в даному гуртожитку з 1986р. /ас 3 /. Встановлено, що більше шести місяців відповідач в гуртожитку не з'являється, комунальні послуги не сплачує, не цікавиться ним. Факт непроживання відповідача в гуртожитку підтверджується актом обстеження /ас 4/ та показами свідка [PERSON] про те, що вона працює в гуртожитку з 2008р., однак відповідача як мешканця гуртожитку не знає, в списках проживаючих в гуртожитку він не значиться і плата за комунальні послуги на нього не нараховується. Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач більш як шість місяців в спірному жилому приміщенні не проживає, ним не цікавиться, залишив його добровільно, перешкод в користуванні йому ніхто не чинив, а тому він втратив право користування ним. Суд враховує Примірне положення про гуртожитки, затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 3.06.1986р. № 208, яким відповідно до ст. 131 ЖК України визначається порядок користування гуртожитками. Відповідно ч. 7 ст. 8 ЦПК України з урахуванням подібності правовідносин щодо користування жилою площею у гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами ч. 1 ст. 71 ЖК України щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутнім права на житло протягом шести місяців слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності у гуртожитку особи, якій у ньому надавалась жила площа. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , посилаючись на те, що він є власником даної квартири. 28.08.1987 р. в спірній квартирі зареєстрована його дочка [PERSON] - відповідачка по справі. Однак в 2002р. відповідачка виїхала за кордон і з тих пір в спірній квартирі не проживає, не цікавиться нею. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 4.11.2019р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, просить слухати справу у його відсутність, позов підтримує. Відповідачка в судове засідання не з`явилась повторно, про день розгляду справи повідомлялась належним чином, відзив на позовну заяву не подала, а тому суд вважає можливим слухати справу у її відсутність відповідно до ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. 3-тя особа в судове засідання не з`явилась, про день слухання справи повідомлялась належним чином, а тому суд вважає можливим слухати справу у відсутність її представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, спірне жиле приміщення представляє собою двокімнатну ізольовану квартиру загальною площею 47,40 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право власності від 13.01.2006р. квартира належить на праві власності [PERSON] (а.с. 5). Відповідачка є донькою позивача та зареєстрована в спірній квартирі 28.08.1987р . (а.с. 7). Встановлено, що в 2002р. відповідачка [PERSON] залишила спірне приміщення і з тих пір в квартирі не проживає. Даний факт підтверджується довідкою ЖБК «Водій» від 22.10.2019р. про те, що з квітня 2002р. [PERSON] проживає за кордоном, висновком дільничного інспектора від 5.08.2015р. (а.с. 8). Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка більш як рік в спірній квартирі не проживає, нею не цікавиться, перешкод в користуванні квартирою їй ніхто не чинив, а тому вона втратила право користування нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], посилаючись на те, що він є власником даної квартири, відповідач був зареєстрований як чоловік його доньки, однак розлучився, в листопаді 2014р. виїхав з квартири і більше року в ній не проживає, витрат по її утриманню не несе. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день слухання справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність згідно ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, спірне жиле приміщення представляє собою однокімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] житловою площею 18, 00 кв.м. На підставі свідоцтва про право власності від 2.03.2011р. квартира належить на праві власності позивачу [PERSON] /ас 10/. Відповідач був зареєстрований в спірній квартирі в якості чоловіка дочки позивача в 2012р., однак в 2014р. шлюб між ними було розірвано і він залишив спірне приміщення /ас 8, 27/. Факт непроживання відповідача в спірній квартирі підтверджується актами обстеження від 11.01.2016р., 11.03.2016р., 12.05.2016р., 11.07.2016р., 12.09.2016р., 10.11.2016р. /ас 11-16/. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач більш як рік в спірній квартирі не проживає, нею не цікавиться, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив, а тому він втратив право користування нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], посилаючись на те, що він є власником даної квартири, відповідач є його сином, однак понад 12 років в спірній квартирі не проживає і не цікавиться нею. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про день слухання справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність згідно ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, спірне жиле приміщення представляє собою двохкімнатну ізольовану квартиру житловою площею 30,00 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] /ас 6/. На підставі договору дарування від 17.07.1995р., посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Київської держнотконтори [PERSON], квартира належить на праві власності позивачу /ас 4/. Відповідач був зареєстрований в спірній квартирі в 2002р., оскільки є сином позивача, однак фактично в квартирі не проживав, що підтверджується актом ЖБК «Академічний-18» від 10.02.2015р. /ас 7/, а також показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили, що відповідач в спірній квартирі не проживає і не проживав, квартирою ніколи не цікавився. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач більш як рік в спірній квартирі не проживає, нею не цікавиться, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив, а тому він втратив право користування нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved