Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, вказуючи на те, що 15 вересня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір про укладено кредитний договір № 500566387, за яким Банк надав Позичальнику кредит в сумі 29916,00 грн. у строк по 16 березня 2018 року, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним в розмірі 15,99% річних за фіксованою процентною ставкою, платежі, визначені договором. Відповідач умови договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 12 квітня 2017 року має прострочену заборгованість за кредитом, відсотками, комісії та штрафами в сумі 35639,67 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 15 вересня 2016 року між позивачем (Банк) та відповідачем (Позичальник) укладено кредитний договір № 500566387, за яким Банк надав Позичальнику кредит в сумі 29916,00 грн. у строк по 16 березня 2018 року шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунки Позичальника № 26255004523532 у ПАТ «Альфа-Банк» для власних особистих потреб, оплати страхового платежу та комісійної винагороди Банку за надання кредиту, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15,99 % річних за фіксованою процентною ставкою, комісію за управління Кредитом /а.с.4-5, 6-7/. Сторонами узгоджено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг /а.с.8/. З огляду на викладене вбачається, що між сторонами склались правовідносини передбачені главою 71 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На виконання договору позивачем надано відповідачу грошові кошти /а.с.14/. Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, допустив прострочення термів повернення кредиту і сплати відсотків за його користування внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем. Так, станом на 12 квітня 2017 року сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 35639,67 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 28434,35 грн. (7709,70 грн. прострочена заборгованість та 20724,65 грн. поточна заборгованість), заборгованості по відсоткам 2068,22 грн., заборгованості по комісії за обслуговування кредиту 4137,10 грн., штрафу за прострочення платежів 1000,00 грн. Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В зв`язку з порушенням графіку погашення заборгованості, не сплати чергової частини суми заборгованості, визначеної договором 11 травня 2017 року на адресу відповідача направлено вимогу про дострокове повернення кредиту /а.с.15, 16/. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача з відповідача заборгованості за кредитним договором у зазначеному вище розмірі. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем документально підтверджено сплату судового збору у сумі 1600,00 грн., тому у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved