Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 29002,90 грн., мотивуючи порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором № К-1891/17.07.2013-КР. Відзиву на позовну заяву відповідачами не надано. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що 17 липня 2013 р. між КС «Компаньйон» та [PERSON] був укладений договір кредитування № К-1891/17.07.2013-КР, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 11900 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 49 % річних, строком до 17 липня 2016 року. 17 липня 2013 року між позивачем та [PERSON] укладено Договір поручительства № К-1891/17.07.2013-1Пр, згідно якого останній зобов`язався нести відповідальність за зобов`язаннями боржника /а.с.11/. 17 липня 2013 року між позивачем та [PERSON] укладено Договір поручительства № К-1891/17.07.2013-2Пр, згідно якого остання зобов`язалась нести відповідальність за зобов`язаннями боржника /а.с.14/. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідач перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідачем зобов`язання в повному обсязі не були виконані, в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем, яка складається з заборгованості за кредитом - 6704,47 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 22298,43 грн. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачами не спростований. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених судових витрат. Позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1921 грн., тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: approved