Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт батьківства [PERSON], [INFO], громадянина України, відносно [PERSON], який народився 10.07.2001 року в м. Харкові, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, б. 33, кв. 31, загальною площею 31,6 кв.м, як спадкоємця першої черги за законом. В обґрунтування позову зазначалося, що з 1996 року [PERSON] проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON], 10.07.2001 року від подружнього життя народився [PERSON], факт народження був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції в м. Харкові 09.08.2001 року актовий запис № 394. Імя та по батькові [PERSON] було записано у Книзі реєстрації народжень у відповідності з ч. 1 ст. 135 СК України, за вказівкою матері [PERSON]. За життя [PERSON] визнав себе батьком [PERSON], оскільки вони мешкали однією родиною, [PERSON] займався його вихованням, відвідував школу, ходив до поліклініки. Ще до народження [PERSON], батьки проживали разом, коли [PERSON] перебувала у пологовому відділенні, [PERSON] її провідував, писав листи, передавав продукти. За життя [PERSON] обіцяв подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком, але через певні труднощі та хворобу в останні роки життя, не встиг цього зробити і 04.09.2015 року, помер. Від першого шлюбу [PERSON] має сина [PERSON], відповідача по справі. Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. За час життя [PERSON] заповіту чи іншого документу щодо розпорядження своїм майном не залишив. У судовому засіданні позивач, його представник адвокат [PERSON], підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON], та його представник [PERSON], що діяв на підставі довіреності, заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність в суді факту батьківства. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином. Представник третьої особи 12 Державна нотаріальна контора до судового засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно та належним, через канцелярію суду надали клопотання про слухання справи за їх відсутності, в якій також просили ухвалити рішення на розсуд суду. У судовому засіданні були допитані свідки з боку позивача. Свідок [PERSON], з боку позивача, у судовому засіданні пояснила наступне: вона познайомилася з [PERSON] у 1996 році, також у 1996 році познайомилися і з [PERSON], які мешкали разом однією сімєю на вул. Танкопія, їй було відомо, що [PERSON] та [PERSON] не перебувають в зареєстрованому шлюбі, але вона у 2002 році хрестила [PERSON], та їй було відомо, що біологічним батьком його є [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що дружить з [PERSON] з 1991 року. Коли [PERSON] завагітніла, то [PERSON] повідомила, що це дитини [PERSON]. Свідок неодноразово була в гостях у [PERSON] та [PERSON] з 1997 року. Свята - Новий Рік, Пасха, дні народження, вони святкували разом. Вона бачила, як [PERSON] ставився до [PERSON], при цьому називаючи його своїм сином, тоді як [PERSON] звертався до [PERSON] батько. Свідок [PERSON], з боку позивача, в судовому засіданні повідомила, що є першою вчителькою навчальних класів [PERSON]. Вона, як вчителька відвідувала свого учня, [PERSON] на дому, для зясування в яких умовах мешкає дитина. Їй було відомо, що мама [PERSON] [PERSON] працювала, уходила на роботу дуже рано, приходила пізно. [PERSON] робив уроки з [PERSON]. В особовій справі учня [INFO], батьком дитини був записаний [PERSON]. Крім того, батьківські збори відвідував саме [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає сімю Рєпіна-Даниленко вже 18 років, [PERSON] та [PERSON] мешкали разом за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, б. 33, кв. 31. Даний свідок повідомив, що [PERSON] говорив неодноразово та розповідав, що [PERSON] є його сином. Суд, вислухавши пояснення та доводи сторін, їх представників, свідків, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Як розяснено у п. 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз'яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у\~ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених ст. 53 чинного на момент виникнення спірних правовідносин\~КпШС\~1969 року, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилась до 1 січня\~2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми\~КпШС 1969 року, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства в сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до\~ст. 7 Конвенції «Про права дитини», - дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], який народився 10 липня 2001 року, про що 09 серпня 2001 року зроблений відповідний актовий запис № 394. В свідоцтві про народження [PERSON] за вказівкою позивачки, відповідно до ч.1\~ст. 135 Сімейного кодексу України, батьком записаний [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження. Спірні правовідносини регулюються нормами\~Кодексу про шлюб та сім'ю України чинним на момент виникнення правовідносин між сторонами. Відповідно до\~ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають в шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. З свідоцтва про народження [PERSON], виданого 09 серпня 2001 року вбачається, що по батькові позивача [PERSON] зазначено Володимирович, та в графі батько вказано [PERSON]. З довідки Харківської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 38 вбачається, що адміністрація Харківської загальноосвітньої шкоди повідомляє, що [PERSON], [INFO], що мешкав за адресою: [ADDRESS], батько [PERSON], [INFO], з першого дня навчання сина у закладі (з 31.08.2007) систематично відвідував школу, був присутнім на всіх батьківських зборах, цікавився успіхами сина у навчанні та позашкільному житті. Приділяв значну увагу вихованню сина, його інтелектуальному, фізичному, соціальному розвитку. Допомагав дитині у навчанні, тримав постійний зворотній звязок як з класним керівником, так і з вчителями предметниками. Неодноразово брав участь у батьківських загальношкільних заходах. Від батьківської громадськості виступав контролюючим субєктом фінансово господарської діяльності закладу, виконанням ним соціально педагогічних функцій. [PERSON] виступав для педагогів та багатьох батьків у школі зразковим батьком, сімянином. У відповіді Харківська міська дитяча поліклініка № 15 повідомляла, що [PERSON], [INFO], перебуває під наглядом фахівців закладу охорони здоровя за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, б. 33, кв. 31, з народження по теперішній час. До поліклініки з хлопчиком приходив батько [PERSON], який цікавився здоровям та методами лікування та профілактики свого сина. Також стороною позивача були надані фотографії, де зображені [PERSON] та [PERSON], та маленький [PERSON], які знаходяться поряд, та поряд знаходиться медична сестра, саме коли маленького [PERSON] забирали з пологового будинку. На інших фотографіях зображені [PERSON] та [PERSON] разом з родичами. Фотографії надані за різні проміжки часу, що свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] жили однією сімєю та разом виховували [PERSON] В судовому засіданні свідок з боку відповідача - [PERSON], пояснила, що є колишньою дружиною [PERSON], та останній їй пропонував у 2012 році жити разом. За адресою м. Харків, вул. Танкопія, б. 33, кв. 31 вона бачила [PERSON] та якось хлопчика, але [PERSON] ніколи не розповідав, що це за хлопчик, що він є його сином. Проте, показання свідка [PERSON] жодним чином не спростовують походження [PERSON]. Враховуючі зазначене, суд приходить до висновку, що [PERSON] є сином [PERSON], померлого 04 вересня 2015 року, оскільки допитані у судовому засіданні свідки з боку позивача та досліджені вищезазначені докази свідчать про те, що [PERSON] та покійний [PERSON] мешкали разом як до народження [PERSON] так і після народження, разом його виховували та несли витрати на його утримання. Вимога позивача щодо визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири № 31 по вул. Танкопія, б. 33 у м. Харкові також підлягає задоволенню. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, якій його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] за згодою матері [PERSON] своєчасно, 23 лютого 2016 року, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але не мав можливості отримати свідоцтво на спадщину у звязку з тим, що не було встановлено факту спорідненості. Виходячи з наведеного, позивач здійснив всі необхідні дії для прийняття спадщини після смерті батька, але не прийняв її через обставини, що від нього не залежать. Таким чином встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], у встановлений ст. 1270 ЦК України строк прийняв спадщину після його смерті. Також з заявою про прийняття спадщини звернувся син [PERSON] [PERSON], та сестра померлого [PERSON] Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.ст.1261, 1262 ЦК України). Оскільки після смерті [PERSON], встановлено двох спадкоємців першої черги, тому суд визнає право власності на 1/2 частину квартиру [ADDRESS] після смерті батька, [PERSON], померлого 04 вересня 2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved