Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про припинення його права спільної часткової власності на 1/10 частину квартири [ADDRESS] Б в м. Харкові , що належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 25.07.2014 року державним нотаріусом Сьомої ХДНК; припинення права його права спільної сумісної власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] Б в м. Харкові , що належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.12.1994 року , р.№ 3-94-632 , виданого комісією по приватизації житлового фонду ДП «Завод ім.. Малишева»; визнання за [PERSON] права власності на 3/10 частини спірної квартири ; стягнення з [PERSON] в порядку компенсації належних позивачу 3/10 частини спірної квартири у розмірі 139620,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.12.1994 року , р,№ 3-94-632 , виданого комісією по приватизації житлового фонду ДП «Завод ім.. Малишева» позивач [PERSON], відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками спірної квартири , кожному з них належить по 1/5 частині на праві спільної сумісної власності. Окрім цього, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом,виданого 25.07.2014 року державним нотаріусом Сьомої ХДНК [PERSON] , позивач є власником 1/10 частини вищевказаної квартири , яка залишилася йому після смерті батька – [PERSON] Законним співвласником квартири є також [PERSON], якому перейшло право власності на 3/10 частини квартири після смерті матері [PERSON] на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.01.2009 року . Протягом останніх років позивач спірною квартирою не користується , не бажає витрачати кошти на її утримання В судове засідання позивач не з,явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з,явилася, надала заяву про розгляд срамив за її відсутності, позовні вимоги визнала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з,явилися. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26.12.1994 року реєстровий №3-94-632 виданого ДП «Завод ім.. Малишева» . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.2014 року , посвідченого державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] за р.№ 3-576 , [PERSON] заповів [PERSON] майно , а саме: 1/10 частки квартири [ADDRESS] . Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 22.09.2014 року ФО-П [PERSON] , ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 22.09.2014 року без урахування ПДВ складає: 465 400,00 грн.; ринкова вартість 1/5 частини без урахування ПДВ – 93 080,00 грн.; ринкова вартість 1/10 частини без ПДВ- 46 540,00 грн. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Згідно рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 січня 2009 року та ухвали про випралення описок в рішенні суду від 18 березня 2009 року за [PERSON] визнано право власності на нерухоме майно – 3/10 частини квартири №31 , яка розташована за адресою: м. Харків вул. Дизельна 1-Б в м. Харкові , у порядку спадкування за заповітом , після смерті [PERSON] , померлої 25 липня 2007 року . Відповідно до ст. 183 ЦК України квартира [ADDRESS] є річчю неподільною, оскільки частка співвласника [PERSON] є незначною та розподіл квартири в натурі відповідно до ідеальних часток не можливий. Матеріалами справи встановлено, що позивач спірною квартирою не користується , житлом забезпечений , витрачати кошти на утримання квартири ,яка знаходиться в занедбаному стані та потребує ремонту не бажає. Згідно ст. 360 ЦКУ співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до п.1 ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Не користуючись своєю часткою квартири [ADDRESS] , не приймаючи участь в утриманні квартири, у її поточному ремонті та сплаті комунальних платежів позивач фактично відмовився від права власності. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику Застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, при вирішення справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що при неможливості виділу частки в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутньої такої згоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункту чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може врахувати конкретні обставини справи і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою житловою площею. Таким чином , аналізуючи вищенаведене , суд прийшов до висновку ,що позовні вимоги [PERSON] законні , обґрунтовані , тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved