Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Дата [PERSON]» заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.09.2008 року було укладено кредитний договір № 35/2008 між ПАТ «Банк Кіпру» (правонаступник ПАТ «Неос Банк») та [PERSON], відповідно до якого останній отримав кредитні кошти в сумі 237000 грн, а також зобовязався повернути їх в строк до 12.09.2013 року, з виплатою процентів за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки і на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Крім цього, 12.09.2008 року між ПАТ «Банк Кіпру» (правонаступник ПАТ «Неос Банк») та [PERSON] укладено договір поруки 35/2008-П, відповідно до якого остання зобовязалася солідарно відповідати перед позивачем за порушення обовязків за кредитним договором. Станом на 01.10.2015 року [PERSON] порушуються умови кредитного договору та він має заборгованість за кредитом в сумі 237000,00 грн, за відсотками 111766,90 грн, а також неустойка складає 35473,82 грн, у звязку із чим позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 384240,72 грн, а також судовий збір в сумі 5763,61 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, у разі виникнення обставин викладених в ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки до суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, у зв'язку із чим, на підставі ст.ст. 169 ч. 4, 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. До договору кредиту згідно ст. 1054 ЦК України застосовуються загальні положення про договір позики. Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 237000,00 грн на придбання автомобіля. Кредит виданий строком з 12.09.2008 року по 12.09.2013 року, зі сплатою за користування кредитом 21 відсотка річних. Дані обставини підтверджуються копією кредитного договору № 35/2008 від 12.09.2008 року (а.с. 6-7), копією заяви про надання кредиту (а.с. 8), випискою по особовому рахунку [PERSON] за період з 12.09.2008 року по 12.09.2008 року від 11.07.2014 року (а.с. 16). Відповідно до п. 2.2.7 кредитного договору № 35/2008 від 12.09.2008 року (далі - Договір), за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом позичальник зобовязується сплачувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості одночасно зі сплатою боргу. 12 вересня 2008 року між АБ «АвтоЗАЗбанк» та [PERSON], [PERSON] укладено договір поруки № 35/2008-П (а.с. 12), відповідно до якого поручитель [PERSON] несе повну відповідальність перед кредитором за виконання позичальником грошових зобовязань, що випливають з кредитного договору № 35/2008 від 12.09.2008 року та додаткових угод до нього. Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 17) загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 35/2008 станом на 01.10.2015 року складає 384240,72 грн, а саме: за кредитом 237000,00 грн, по відсотках 111766,90 грн, 35473,82 грн. Відповідно до копії статуту ПАТ «Неос Банк» (а.с. 20-21), банк є правонаступником ПАТ «Банк Кіпру», яке в свою чергу є правонаступником АБ «АвтоЗАЗбанк». Договором факторингу № 2 від 08.12.2014 року, реєстром заборгованостей боржників, актами прийому передачі реєстру заборгованостей боржників за договором факторингу та переліку кредитних договорів та договорів забезпечення (а.с. 38-46) підтверджується, що Клієнт - ПАТ «Неос Банк» відступило Фактору - ТОВ «Дата [PERSON]» свої права вимоги заборгованості по кредитному договору, укладеному з [PERSON] та право вимоги по договору поруки № 35/2008-П від 12.09.2008 року. Як вбчається з п. 2.1. договору факторингу № 2 від 08.12.2014 року, після переходу прав вимоги заборгованості до Фактора, останній має право нараховувати, в якості нового кредитора у зобовязанні, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обовязкові платежі по відношенню до боржників, у разі невиконання ними зобовязань за кредитними договорами по сплаті обовязкових платежів. З урахуванням вищевикладеного, у судовому засіданні встановлено, що відповідачем [PERSON] порушені вимоги законодавства та Договору, щодо належного і своєчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість на загальну суму 384240,72 грн. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для солідарного стягнення боргу з відповідачів, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 3.2 договору поруки від 12.09.2008 року № 35/2008-П, дія договору припиняється після повного виконання позичальником або поручителем зобовязань перед кредитором за кредитним договором. Верховний Суд України неодноразово висловлював свою позицію (постанови від: 21 травня 2012 р. у справах: № 6-48цс11, № 6-68цс11; 23\~травня 2012 р. у справі № 6-33цс12; 18 липня\~2012 р. у справі №\~6-78цс12), яка полягає у тому, що відповідно до ч.\~1 ст.\~251 та ч.\~1 ст.\~252 ЦК строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч.\~2 ст.\~251, ч.\~2 ст.\~252 ЦК). Таким чином, умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. З урахуванням вказаного, суд вбачає підстави застосовувати положення ч.\~4 ст.\~559 ЦК України, відповідно до якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Строк виконання основного зобовязання настав 12 вересня 2013 року, як це вбачається зі змісту Договору та договору поруки, а договір поруки не містить строк припинення поруки. У справі відсутні докази того, що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання предявив вимогу до поручителя, а також відсутні докази, які підтверджують факт предявлення позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Непредявлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, а також не предявлення позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, є підставою для припинення останнього, а отже, і обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобовязанням. Висновки суду у даній справі узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, які викладені у рішеннях по цивільним справам № 6-170цс13 від 17.09.2014 року та № 6-53цс14 від 17.09.2014 року. За таких обставин, суд вважає, що на момент звернення позивача до суду зобовязання поручителя [PERSON] припинене, у звязку із чим підстав для солідарного стягнення боргу за кредитним договором суд не вбачає та вважає необхідним стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 384240,72 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 5763,61 грн. на користь позивача.

Outcome: partial