Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму компенсації за затримку розрахунку при звільненні 18938,25 грн., 3% річних\~ в розмірі 223,19 грн. та суми інфляційних нарахувань в розмірі 968 грн., а всього 20129,44 грн., посилаючись на те, що він працював на ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» на посаді прибиральника та 09.02.2016 був звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Проте, під час звільнення відповідач не провів з ним повний розрахунок та не виплатив йому заробітну плату. Всього на момент звільнення заборгованість склала 4208,69 грн., яка на час подання позову повернута не була. Позивач в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечував. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Позивач працював на посаді прибиральника ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» та був звільнений 09.02.2016 згідно ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с. 8-9) З довідки про заборгованість по заробітній платі від 01.09.2017, вбачається, що заборгованість по заробітній платі становить \~4208,69 грн. /а.с.11/. На час подання позову зазначена заборгованість позивачу не виплачена. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оплату праці» в структуру заробітної плати входять компенсаційні виплати. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати передбачена ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з порядком, затвердженим постановою № 100 від 8 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні, а середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки. Відповідно до постанови КМУ від 26.09.2001 року № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхування», середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески на кількість відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно наданої ПАТ «Рефма» довідки по заборгованості по заробітній платі з урахуванням вимог постанови № 100, заробітна плата за останні два місяці передуючі звільненню, з урахуванням 25 робочих днів, складає 42,75 грн. (а.с. 10) А тому розмір компенсації середнього заробітку за час затримки заробітної плати, термін прострочення виплати якої за період з 10.02.2016 по 17.11.2017 року складає 443 робочих днів без урахування святкових та вихідних днів, і розмір компенсації становить: 42,75 грн. х 443робочих днів = 18938,25 грн. Індексація заробітної плати, яка здійснюється згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.07.2003 року №1078, це механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до ст. 2, ст. 34 Закону України «Про оплату праці», п. 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованим в міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713, індексація входить в структуру заробітної плати. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно даних Держкомстату, індекс споживчих цін (індекс інфляції) по Україні (до попереднього місяця) за 2016 -11,9%, за 10 місяців у 2017 році -11,1 %, а загалом 23 % Нарахований, але не виплачений позивачу при звільненні дохід відповідачем складає 4208,69 грн., і тому розмір індексації заробітної плати становить: 4208,69 грн./100 х 23% = 968 грн. На підставі викладеного суд вважає, що підлягає стягненню середній заробіток за час затримки заробітної плати за період з 10.02.2016 по 17.11.2017 року в сумі 18938,25 грн. та компенсація втрати частини доходів (заробітної плати) з урахуванням індексу інфляції в сумі 968 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних\~ в розмірі 223,19 грн. то ці позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки передбачена ст.\~625 ЦК відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством, зокрема, її дія не поширюється на трудові правовідносини (з приводу заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва тощо). Відповідно до ст. 88 ЦК України підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача документально підтверджений сплачений позивачкою судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок .

Outcome: partial