Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить виділити йому в натурі 34/300 частини житлового будинку по [ADDRESS] відповідно до висновку експерта, яка складається з приміщень під літерою «Б», а саме: тамбур 10-1 площею 2,9 кв.м., кухня 10-2 площею 9,1 кв.м., кімната 10-3 площею 15,8 кв.м., кімната 10-4 площею 11,8 кв.м. та господарська будівля літера «Л». При цьому посилається на те, що сторони є співвласниками вказаного будинковолодіння та між ними виник спір щодо виділу належної позивачу частки в праві спільної часткової власності. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Зосименка О.М. від 13.12.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17.09.2018 року витребувано з КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради належним чином завірену копію інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 27.11.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26.12.2018 року позов залишено без розгляду. Постановою Житомирського апеляційного суду від 27.02.2019 року ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 26.12.2018 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, позивач не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відзив на позов не надали, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідачів на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що співвласниками житлового будинку по [ADDRESS] у відповідних частках є: [PERSON] - 34/300 частки, [PERSON] - 26/100 частки, [PERSON] - 6/100 частки, [PERSON] - 7/100 частки, [PERSON] - 7/100 частки, [PERSON] - 7/100 частки, [PERSON] - 1/10 частки, [PERSON] - 17/300 частки, [PERSON] - 3/100 частки, [PERSON] - 17/100 частки. Вказані вище обставини підтверджуються копіями інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.08.2017 року та договору дарування від 07.12.2017 року. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. До аналогічного правового висновку прийшов Верховний Суд України у справі №6-1443цс16, який викладений в постанові від 16.11.2016 року. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» № 7 від 04.10.1991р. із змінами, виділ в натурі частки жилого будинку можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до висновку будівельно-технічного дослідження судового експерта [PERSON] №361/08.18 від 23.08.2018 року, співвласник [PERSON] користується частиною житлового будинку під літерою «Б» по [ADDRESS] , яка складається з приміщень: тамбур 10-1 площею 2,9 кв.м., кухня 10-2 площею 9,1 кв.м., кімната 10-3 площею 15,8 кв.м., кімната 10-4 площею 11,8 кв.м. та господарська будівля літера «Л». Виділити в натурі 34/300 ід.ч., що належить [PERSON] в житловому будинку по [ADDRESS] - можливо. На розгляд запропоновано варіант виділу в натурі 34/300 ід.ч. у вигляді окремої квартири №10 загальною площею 39,6 кв.м . в житловому будинку літ . «Б» відповідно до фактичного користування та вимог нормативно-правових актів, який схематично показаний в Додатку №1 до даного висновку. Ремонтно-будівельні роботи проводити не потрібно, так як приміщення, які перебувають в користуванні [PERSON] та входять до складу квартири №10 , обладнані окремими інженерними комунікаціями та мають окремий ізольований вхід. Суд погоджується із запропонованим експертом єдиним варіантом виділу в натурі 34/300 частини житлового будинку по [ADDRESS] співвласнику [PERSON] . При цьому, судом не встановлено обставин порушення прав та законних інтересів відповідачів у разі виділу в натурі позивачу його частини у праві спільної часткової власності на жилий будинок відповідно до варіанту висновку судового експерта. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved