Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою по [ADDRESS] та примусово зняти її з реєстраційного обліку в його квартирі. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є співвласником квартири [ADDRESS]. Крім того, співвласниками спірної квартири є його діти, а саме: [PERSON], [PERSON], а також його мати [PERSON] В даній квартирі зареєстровано місце проживання усіх співвласників, а також місце проживання його колишньої дружини [PERSON] Шлюб між ним та відповідачкою розірвано. [PERSON] вже більше двох років не проживає у спірній квартирі, жодного зацікавлення до квартири не проявляє, не оплачує за комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири та її ремонті. Реєстрація відповідача у даній квартирі порушує його права, оскільки він вже більше двох років змушений сплачувати комунальні послуги за відповідача. У зв'язку з наведеним, просить позов задоволити. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні позовній заяві, та додатково пояснив, що відповідач більше двох років не проживає в спірній квартирі. Жодних речей відповідача у квартирі немає. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у її відсутності, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно ч.2 ст. 64 ЖК Української РСРдо членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК Української РСРдо членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER], квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З будинкової книги вбачається, що у спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідач не проживає у спірній квартирі більше року, що стверджується актом від 12.07.2016 року, складеним комісією ЛКП «Під Зуброю». Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що відповідачка є його мамою, яка протягом декількох років, а саме з 2014 року не проживає в спірній квартирі, оскільки перебуває за кордоном, жодних її речей у квартирі немає. З огляду на зазначені обставини, те, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], оскільки така реєстрація у спірній квартирі відповідача є безпідставною та перешкоджає позивачу у повноцінній реалізації права власності. Позовна вимога щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача є такою, що не підлягає задоволенню, так як правовим наслідком визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є зняття такої з реєстраційного обліку у вказаному житловому приміщенні відповідними державними органами та враховуючи те, що рішення суду є обов'язком для виконання, в задоволенні такої слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути 551,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, пропорційно до задоволених вимог. На підставі ст.ст. 319, 383, 405 ЦК України, ст.64 ЖК УРСР, та

Outcome: approved