Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоди у розмірі 145\~446,10 грн., судовий збір 1\~454,47 грн., витрати пов`язаних із залученням спеціаліста - автотоварознавця у розмір 1\~360,00 грн. В обґрунтування\~зазначив,\~22.03.2019\~року близько\~16:00\~год.\~на його\~автомобіль \~Nissan\~Qashqai,\~який був\~припарковний на\~паркувальному майданчику\~біля Національного\~аерокосмічного університету\~ім.\~М.Є.\~Жуковського «Харківський\~авіаційний інститут»\~та інші\~припарковані поряд\~автомобілі впала\~одна із\~залізобетонних опор\~повітряної лінії\~радіофікації (магістральний\~фідер трансформаторних\~підстанцій),\~які розташовані\~вздовж паркувального\~майданчику ХАІ.\~Жодних стихійних\~явищ непереборної\~сили (землетрусів,\~урагані,\~штормів,\~повенів тощо)\~того дня\~на території\~Харкова зафіксовано\~не було. Вказана залізобетонна опора\~радіофікації знаходиться\~на балансі\~відповідача ПАТ\~«Укртелеком».\~Як зазначає\~позивач причиною падіння було крихкість бетону у місці злому електричної опори, що не була завчасно усунута балансоутримувачем. Загальний розмір матеріального збитку, завданого в результаті падіння електричної опори склав 145 446,10 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення на його користь матеріального збитку з відповідача, як балансоутримувача залізобетонної опори, що забезпечувала радіомовлення. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.04.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду у спрощеному позовному провадженні, з повідомленням сторін. 03.08.2020\~року представник\~відповідача подав\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~просив відмовити\~у задоволенні\~позовних вимог\~в повному\~обсязі,\~посилаючись на\~те,\~що позивачем\~на надано\~доказів того,\~що опора\~залізобетонних повітряних\~ліній радіофікації\~перебуває на\~балансі Харківської\~філії ПАТ\~«Укртелеком». Університет ХАІ до ПАТ «Укртелеком», як до оператора телекомунікацій за письмовою згодою на облаштування стоянки автотранспорту навпроти головного корпусу за адресою: вул. Чкалова, 17, не звертався, що на думку представника відповідача, підтверджує той факт, що вказана опора не знаходиться на балансі ПАТ «Укртелеком». Крім того, представник відповідач зазначає, що в позовній заяві не встановлено місце події, позивачем не надано доказів того, що пошкоджене авто належить йому, не доведено факт заподіяння шкоди, не доведено факт наявності збитків, розмір збитків, а також не виконані умови відшкодування шкоди. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.10.2020 року за клопотанням відповідача до участі у справі залучено Національний аерокосмічний університет ім. М.Є. Жуковського «ХАІ» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. \~ \~ \~ \~ \~11.11.2020\~року представником\~третьої особи\~подано пояснення\~щодо по\~позовної заяви,\~в якому\~Університет повністю\~погоджується з\~доводами позивача\~стосовно того,\~що на\~автомобіль впала\~опора з\~комунікаціями радіофікації,\~яка встановлена\~та перебувала\~на балансі\~ПАТ «Укртелеком».\~Як пояснює\~представник третьої\~особи,\~станом на\~22.03.2019\~вздовж паркувального\~майданчика біля\~Університету по\~вул.\~Чкалова,\~17\~було розміщено\~чотири електричні\~опори,\~які перебувають\~на балансі\~Університету,\~що забезпечують\~освітлення території\~паркувального майданчика\~в темний\~час доби.\~Також вздовж\~паркувального майданчика\~було розміщено\~три опори\~залізобетонних повітряних\~ліній радіофікації\~(магістральний\~фідер трансформаторних\~підстанцій),\~які перебували\~на балансі\~ПАТ «Укртелеком».\~При цьому,\~одна з\~опор залізобетонних\~повітряних ліній\~радіофікації стояла\~між першою\~та другою\~електричною опорою.\~Крім того,\~ще чотири\~опори залізобетонних\~повітряних ліній\~радіофікації було\~розміщено ПАТ\~«Укртелеком» вздовж\~території Університету\~по вул.\~Чкалова у\~напряму до\~автозаправної станції.\~На письмове\~звернення Університету\~до ПАТ\~«Укртелеком» щодо\~падіння опори\~на автомобіль,\~ПАТ «Укртелеком»\~повідомило,\~що поблизу\~автостоянки,\~за адресою:\~вул.\~Чкулова,\~17,\~розташовані 3\~залізобетонні опори,\~які знаходяться\~на балансі\~ПАТ «Укртелеком»,\~а також\~те,\~що радіофідр\~на одній\~з опор\~пошкоджено. Крім того, в грудні 2019 року на звернення Університету прибули працівники ПАТ «Укртелеком» для спільного огляду опор залізобетонних повітряних ліній радіофікації, які перебувають на балансі ПАТ «Укртелеком», під час огляду працівниками ПАТ «Укртелеком» підтверджено, що вказані опори перебувають на їхньому балансі. У зв`язку з чим, представник третьої особи вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, шляхом відшкодування відповідачем завданої матеріальної шкоди позивачу. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, заяви про відкладення судового засідання не надали. В матеріалах справи міститься заява позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності. Будучи раніше присутнім в судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позовної заяви за необґрунтованістю, посилаючись на недоведеність позивачем факту належності залізобетонної опору повітряної лінії радіофікації (магістрального фідеру) відповідачу ПАТ «Укртелеком», яка впала за обставинами 22.03.2019 року на автомобіль позивача. Представник третьої особи, будучи раніше присутнім в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних, відзначив, що автомобіль позивача пошкоджений опорою повітряних ліній радіофіксації, що належить відповідачу ПАТ «Укртелеком», проте відповідач безпідставно заперечує цей факт, намагаючись перекласти відповідальність на іншу особу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, а також доводи та заперечення відповідача, пояснення третьої особи, дослідивши матеріали вказаної цивільної справи в їх системному взаємозв`язку, приходить до наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, що 22.03.2019 року [PERSON] звернувся з заявою до Київського ВП ГУНП в Харківській області про вжиття заходів щодо факту пошкодження автомобіля Nissan Qashqai, д.р.н. [NUMBER] , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є [PERSON] . Факт пошкодження відбувався 22.03.2019 року близько 16:00 год. за адресою: м. Харків, вул. Чкалова, 17, на паркувальному майданчику Національний аерокосмічний університет ім. М.Є. Жуковського «ХАІ». Зі змісту відповіді Київського ВП ГУНП в Харківській області за заявою [PERSON] вбачається, що за вказаних заявником обставин наявні цивільно-правові відносини, що розглядаються судами в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з інформаційного листа Департаменту розвитку телекомунікаційних технологій та зв`язку за вих. №1101/0/580-19 від 26.12.2019 року на паркувальному майданчику біля НАУ ім. М.Є. Жуковського «Харківській авіаційний інститут» за адресою: м. Харків, вул. Чкалова, 17, встановлено три залізобетоні опори, які знаходяться на балансі ПАТ «Укртелеком», фідер радіомовлення наданий час пошкоджено. Згідно листа директора Департаменту розвитку бізнес-сегмента ПАТ «Укртелеком» Герой А.О. № 134-ВИХ-HR-63G719-2020 від 17.02.2020 року щодо планування встановлення залізобетонної опори на місці опори радіофіксації, зруйнованої вітром 22.03.2019 року, розташованої біля паркувального майданчику НАУ ім. М.Є. Жуковського «Харківській авіаційний інститут» за адресою: м. Харків, вул. Чкалова, 17 інформує, що встановлення залізобетонної опори на місці зруйнованої опори радіофіксації та відновлення повітряної лінії радіофіксації не планується, лінія зв`язку переключена за альтернативною схемою. ПАТ «Укртелеком» не заперечуватиме, якщо у технічній документації не буде відображена інформація про зруйновану опору. Зі змісту листа директора технічного департаменту Харківська філія ПАТ «Укртелеком» за вих. №1423 від 19.12.2019 року, щодо надання інформації стосовно залізобетонних стовпів, по яким проходить фідер радіомовлення починаючи від вул. Чкалова, 5 у м. Харкові та проходять уздовж огорожі ХАІ, поблизу автостоянки за адресою: м. Харків, вул. Чкалова, 17 до корпусів університету повідомлено, що згідно проведеного обстеження за даною адресою встановлено три залізобетоні опори, які знаходяться на балансі ПАТ «Укртелеком». Фідер радіомовлення на даний час пошкоджено. Згідно Звіту №27/03/2019Ч, складеного 02.06.2019 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Nissan Qashqai, д.р.н. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП складає 145 446,10 грн. з ПДВ на вартість запчастин. Представник відповідача в якості доказів щодо відсутності на балансі ПАТ «Укртелеком» залізобетонної опори повітряної лінії радіофікації, яка впала на автомобіль позивача, надав письмову відповідь ПАТ «Укртелеком» від 12.08.2020 року, зі змісту якої вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , встановлено три залізобетонні опори, які знаходяться на балансі ПАТ «Укртелеком» (№№ 14/72/4, 14/72/5 та 1439) по лінії ОУС-14-тп-72, яка проходить в районі будинків № 1, 2, 3, [ADDRESS] , біля паркувального майданчику між заправкою «ОККО» та будинку 17 по вул. «Чкалова» і далі на територію Університету ХАІ. Фідер радіомовлення на опорі № 14/72/4 у даний час пошкоджено, сама опора зруйнована значно відхилилася від вертикальної осі, але не впала, лінія зв`язку переключена за альтернативною схемою. Крім того, зазначено, що ПАТ «Укртелеком» на адресу Університету ХАІ письмову згоду на облаштування жодної стоянки автотранспорту за адресами: м. Харків, вул. Чкалова, 17, не надавав. Разом з тим, вказаний лист директора Харківської філії ПАТ «Укртелеком», який отримано на запит адвоката Кононенко В.П., який здійснює представництво інтересів відповідача ПАТ «Укртелеком» по вказаній цивільній справі, не спростовує відомості, що містяться у листі директора Департаменту розвитку бізнес-сегмента ПАТ «Укртелеком» Герой А.О. за № 134-ВИХ-HR-63G719-2020 від 17.02.2020 року про зруйнування 22.03.2019 року вітром опору радіофіксації, розташованої біля паркувального майданчику НАУ ім. М.Є. Жуковського «Харківській авіаційний інститут» за адресою: м. Харків, вул. Чкалова, 17, в якому проінформовано, що встановлення залізобетонної опори на місці зруйнованої опори радіофіксації та відновлення повітряної лінії радіофіксації не планується, лінія зв`язку переключена за альтернативною схемою, також відзначено, що ПАТ «Укртелеком» не заперечуватиме, якщо у технічній документації не буде відображена інформація про зруйновану опору. Також представником відповідача надано Акт огляду місця події, який був складений 23.07.2020 року за участі представників працівників ПАТ «Укртелеком», з якого вбачається, що на паркувальному майданчику за адресою: м. Харків, вул. Чкалова, 17, відсутні опори повітряних ліній радіофікації, що належать ПАТ «Укртелеком» або іншим операторам телекомунікаційних ліній. Аналізуючи вказаний документ за критеріями належності, допустимості та достовірності суд враховує, що вказаний огляд місця події проведений самостійно представниками відповідача ПАТ «Укртелеком» містить однобічний виклад обставин, оскільки по-перше, здійснений представником відповідача самостійно за відсутності на час огляду та складання акту уповноваженого представника Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «ХАІ», проте стосується інтересів третьої особи, по-друге, здійснений після подання позовної заяви та пред`явлення позовних вимог до відповідача ПАТ «Укртелеком», тобто після повідомлення про обставини події та ознайомлення з наявними документами, наданими раніше на запити ПАТ «Укртелеком» за фактом подій, про які вказано в позовній заяві, та по-третє, проведення взагалі вказаної процесуальної дії має проводитися лише уповноваженими компетентними державними органами негайно після отримання повідомлення про місце події, за участю зацікавлених осіб, понятих, спеціалістів, з дотриманням відповідної процедури та форми. Разом з тим, наданий представником відповідача Акт огляду місця події не відповідає вказаним критерієм, у зв`язку з чим не приймає судом до уваги під час ухвалення судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦПК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1 частиною 2 ст. 22 ЦПК України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Відповідно до частини 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоду завдано не з його вини. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, зазначена правова норма встановлює презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно Статуту ПАТ «Укртелеком», затвердженого загальними зборами акціонерів ПАТ «Укртелеком» протокол № 19 від 18 квітня 2019 р.(нова редакція), предметом діяльності ПАТ «Укртелеком» є, зокрема, надання телекомунікаційних послуг, в тому числі послуг фіксованого місцевого, міжміського, міжнародного та рухомого (мобільного) зв`язку, комп`ютерного зв`язку, радіозв`язку (з використанням радіочастот), послуг цифрового телебачення, інших послуг мультисервісних мереж та інших телекомунікаційних додаткових (супутніх) послуг. Операторам, провайдерам телекомунікацій або уповноваженим ними особам дозволяється в порядку, встановленому законодавством, прокладати кабельні підземні, підводні та наземні лінії телекомунікацій через мости, тунелі, колектори, вулиці, шляхи, будівлі, ліси і води, а також використовувати для цього опори ліній електропередачі та опори інфраструктури об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх сукупності та взаємному зв`язку, а також оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів у справі, суд приходить до висновку, що залізобетонна опора повітряної лінії радіофікації, яка станом на 22.03.2019 року знаходилась на паркувальному майданчику біля НАУ ім. М.Є. Жуковського «Харківській авіаційний інститут» за адресою: м. Харків, вул. Чкалова, 17 належала відповідачу - ПАТ «Укртелеком» та яка внаслідок вітру впала на автомобіль марки Nissan Qashqai, д.р.н. [NUMBER] , власником якого позивач [PERSON] , чим заподіяла останній матеріальну шкоду. Суд вважає, що вказані події перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з негативними наслідками у вигляді пошкодження автомобіля. Суд приймає до уваги розрахунок наданий позивачем в обґрунтування розміру заподіяної позивачу матеріальної шкоди у розмірі 145446,10 грн., оскільки вказаний розрахунок є належним та допустимим доказом, інших розрахунків та висновків для спростування їх розміру та обсягу заподіяної шкоди в матеріалах цивільної справи відсутні, відповідні клопотання про призначення експертизи сторонами не заявлялися. Окрім цього, зі змісту листа Харківського регіонального центру з гідрометеорології № 36-07/408 від 18.04.2019 року, 22 березня 2019 року (на погодні умови у Харківській області впливали активні атмосферні фронти. За даними метеостанції Харків вдень пройшов дощ з 10 год. 01 хв. до 10 год. 15 хв., з 10 год. 45 хв. до 12 год. 28 хв., з 13 год. 28 хв. до 13 год. 57 хв., з 19 год. 24 хв. до 20 год. 10 хв. Кількість опадів становила 3 мм. З 16 год. 36 хв. до 17 год. 13 хв. спостерігалася гроза; шквал 20 м/с з 16 год. 47 хв. до 16 год. 59 хв. Разом з тим, надаючи оцінку вищенаведеним обставинам, суд не вбачає підстав для врахування вказаних відомостей для звільнення відповідача від відповідальності, оскільки це не характеризується та не може вважатися непередбаченими, неможливими для своєчасного їх попередження та виявлення, оскільки завчасне вжиття необхідних заходів співробітниками ПАТ «Укртелеком» щодо підтримання залізобетонних опор повітряної лінії радіофіксації у належному технічному стані, а також виявлення аварійного технічного стану є обов`язком відповідача, оскільки право на здійснення вказаної діяльності вбачається зі змісту статутної діяльності ПАТ «Укртелеком», що унеможливіть настання в майбутньому інших більш тяжких наслідків бездіяльності відповідальних осіб, у зв`язку з чим відхиляє вказаний довод представника відповідача про наявність обставин непереборної сили. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). На підставі викладеного,

Outcome: approved