Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідачку передати йому оригінал свідоцтва про право власності, будинкову книгу та технічний паспорт на квартиру [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що він, відповідачка та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Відповідачка у спірній квартирі не проживає, однак, свідоцтво про право власності, будинкову книгу та технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] утримує в себе поза межами квартири. У звязку із чим просить зобовязати останню передати йому документи на квартиру. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просять позов задоволити. Відповідачка в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, а тому суд вважає можливим розглянути справу відповідно до ст.224 ЦПК України, заочно, у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить позивачу, відповідачці та треті особі. Відповідно до ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст.391 ЦК України). Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 статті 60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Проте позивачем, всупереч вказаних вимог, не подано суду жодних доказів, які б свідчили про порушення його права власності відповідачкою зазначеними у позові діями. Крім того, право особи на судовий захист передбачено ст.16 Цивільного кодексу України, частиною 2 цієї ж норми визначені способи захисту порушеного, невизнаного чи оспорюваного права особи. Вказаний перелік способів є не вичерпним, однак, інший спосіб, що може бути застосований, має бути встановлений договором або законом (ч.3 ст.16 Цивільного кодексу України). Позивачем заявлено вимогами про повернення документів, однак, такий спосіб судового захисту не передбачений ні ст.16 Цивільного кодексу України, ні іншими нормами законодавства. З огляду на вказані обставини та виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного статтею 11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приводить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 16, 317, 319, 321391 та

Outcome: dismissed