Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за правом представлення після смерті своєї тітки, [PERSON], яка померла 26.12.1999 року на 30/700 частин житлового будинку А-1 та житлового будинку Б-1 з надвірними будівлями (домоволодіння), яке знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Корсиківський, 11. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.12.1999 року померла його тітка, [PERSON], про що 27.12.1999 року видане свідоцтво про смерть (серія 1-МЮ № 612067). Рішенням Московського народного суду м. Харкова від 28.06.1962 року за [PERSON] (прізвище до шлюбу [PERSON]) було визнано право власності на 30/700 частин домоволодіння № 11 по пров. Корсиківському в м. Харкові, але вона за час свого життя не зареєструвала правовстановлюючий документ на частину домоволодіння, у такий спосіб не оформивши право власності в установленому законом порядку. [PERSON] є племінником [PERSON] та фактично користується частиною домоволодіння, що була визнана за його тіткою. За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання права власності в порядку спадкування за правом представлення після смерті своєї тітки, [PERSON]. В судове засідання представник позивача, що діє на підставі довіреності, не зявився, подав до його початку заяву, про розгляд справи за його відсутності, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, до його початку надала заяву в якій просить суд слухати справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, ознайомившись із заявами представника позивача та відповідача, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Московського народного суду м. Харкова від 28.06.1962 року, копія якого є в матеріалах справи, за [PERSON], яка померла 26 грудня 1999 року, визнано право власності на 30/700 частин житлового будинку А-1 та житлового будинку Б-1 з надвірними будівлями (домоволодіння) № 11 по пров. Корсиківському в м. Харкові. За час свого життя вона не зареєструвала правовстановлюючий документ на частину домоволодіння та не оформила своє право власності в установленому законом порядку. Позивач, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.06.2008 року, є власником 149/700 частин домоволодіння № 11 по пров. Корсиківському в м. Харкові, фактично користується частиною домоволодіння, що була визнана за його тіткою, [PERSON]. Позивач є племінником [PERSON], що підтверджується наступними документами: - свідоцтво про народження серія VII УР № 0582874 від 19.12.1965 року; - свідоцтво про народження - серія УИ № 633911 від 06.07.1946 року; - свідоцтво про народження - від 04.04.1945 року; - свідоцтво про шлюб № 796 від 24.02.1928 року. Відповідно до частин 1-4 ст. 1266 Цивільного кодексу України при спадкуванні за правом представлення є племінники і племінниці спадкодавця, які спадкують ту частку його майна, яка б належала за законом відповідно їхнім матері чи батькові (сестрі або братові спадкодавця) якби вони були живими на момент відкриття спадщини. 25.10.2004 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1 ВЛ № 471558, видане 25.10.2004 року. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що право власності на 30/700 частин житлового будинку А-1 та житлового будинку Б-1 з надвірними будівлями (домоволодіння) № 11 по пров. Корсиківському в м. Харкові необхідно визнати за [PERSON] в порядку спадкування за правом представлення після смерті його тітки, [PERSON], померлої 26.12.1999 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до цивільного законодавства України однією з умов виникнення прав та обовязків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Право власності повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. В матеріалах справи відсутні відомості про порушення інтересів інших осіб. Отже позивачу для реєстрації права власності на спадкове майно необхідно мати правовстановлюючий документ, який би засвідчував його право власності на вищезгадане майно. Підставою для проведення державної реєстрації права власності на спадкове майно відповідно до пп. 10 пункту 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 868 від 11.10.2013 року є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved