Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 19.11.2010 року у розмірі 20 078 грн. 71 коп. та понесені судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.11.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до даного договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, комісією та іншими витратами згідно умов. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, отримані кошти не повертав та не сплачував нараховані відсотки за користування кредитними коштами. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 04.07.2017 року становить 20 078 грн. 71 коп. Просить позов задоволити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подала до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 19.11.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу було надано кредит 6 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язався здійснювати оплату послуг згідно тарифів позивача у строки, передбачені умовами кредитного договору. Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт змінювався та становить 6403 грн. 60 коп. У відповідності до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення клієнтом строків платежів по грошовому зобов'язанню більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання У відповідності із ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені). Судом встановлено, що відповідач умов кредитного договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених кредитним договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 04.07.2017 року загальна сума боргу за кредитним договором становить 20 078 грн. 71 коп., з яких: 6 403 грн. 60 коп. - заборгованість за кредитом; 3697 грн. 47 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 8545 грн. 32 коп. - заборгованість за пенею; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 932 грн. 32 коп. - штраф (процентна складова). З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, не повернув отриманий кредит, не виконавши взятих за договором зобов'язань, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 19.11.2010 року у розмірі 11 533 грн. 39 коп., з яких: 6403 грн. 60 коп. - заборгованість за кредитом; 3697 грн. 47 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 932 грн. 32 коп. - штраф (процентна складова). Позов в частині стягнення пені до задоволення не підлягає з наступних підстав. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаниих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Разом з тим, договором від 19.11.2010 року укладеним між сторонами, не передбачено відповідальності у вигляді сплати відповідачем позивачу пені, у разі невиконання умов договору. З огляду на викладене та враховуючи те, що договором від 19.10.2010 року укладеним між сторонами, передбачено відповідальності у вигляді сплати відповідачем штрафу, у разі невиконання умов договору, суд приходить до висновку, що в задоволенні позов в частині стягнення пені слід відмовити. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові, прийнятій в результаті перегляду рішень в порядку п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, в цивільних справах № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 600 грн. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 634, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved