Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить надати їй дозвіл на тимчасові виїзди за кордон дитини, [PERSON], [INFO], за межі України у супроводі матері - [PERSON], без наявності дозволу (згоди) та супроводу батька дитини - [PERSON], у будь-яку країну світу та оформлювати відповідні проїзні документи , візи для такого виїзду В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 20.08.1997 по 25.05.2012 позивач з відповідачем - [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 травня 2012 року по справі № 2034/6284/2012 було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Кулиничівською селищною радою Харківського району Харківської області 18.11.2002 року, актовий запис за № 50. З квітня 2011 року позивач разом з відповідачем не проживають. Спільна донька залишилася проживати разом матір'ю (позивачем) у квартирі [ADDRESS], де й зареєстрована. Разом з тим, з квітня 2011 року та по сьогоднішній час дівчинка повністю перебуває на утриманні позивача, яка піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Натомість, відповідач, з незрозумілих для позивача причин, у вихованні спільної доньки участі не бере, жодної матеріальної та будь-якої іншої допомоги на її утримання не надає. При цьому, з метою загального розвитку, освіти, зміцнення здоров'я своєї дитини та надання їй належного відпочинку, надання їй оздоровлення в умовах морського клімату, вживання морепродуктів та фруктів позивач бажає періодично виїздити разом зі своєю донькою за кордон на відпочинок до різних країн світу. З приводу цього, не порушуючи при цьому чинне законодавство України, позивач неодноразово зверталася до відповідача із проханням надати дозвіл на виїзд спільної дитини у супроводі позивача за кордон на відпочинок, у вигляді нотаріально посвідченої заяви на такий дозвіл, в результаті чого останній надав позивачу лише письмову заяву про те, що він не заперечує цьому, але кожен раз посвідчувати заяву нотаріально не збирається, бо в нього на це не має часу, цим самим перешкоджаючи позивачу у таких поїздках. Тобто, з одного боку відповідач не проти, але з іншого боку - вчиняти належні дії, нотаріально посвідчувати свою згоду не збирається. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги та доручення від адвокатського бюро «Ніколенко», надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій також вказав, що позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача у судове засідання. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не надав. Від представника третьої особи - Служба у справах Харківської районної державної адміністрації, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника від Служби у справах Харківської районної державної адміністрації. Від представника третьої особи - Харківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності Харківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області. Згідно до ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутністю. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 20.08.1997 по 25.05.2012 позивач з відповідачем - [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 травня 2012 року по справі № 2034/6284/2012. Від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Кулиничівською селищною радою Харківського району Харківської області 18.11.2002 року, актовий запис за № 50. Як вбачається з тексту позовної заяви [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, а також мешкає і зареєстрована у квартирі [ADDRESS]. Згідно з довідкою від 13 лютого 2017 року, виданою Громадською організацією Спортивний Клуб «Слобожанець», судом встановлено, що [PERSON], [INFO], починаючи з вересня 2014 року по теперішній час займається боротьбою дзюдо в СК «Слобожанець» та бере активну участь у зборах, виступах та змаганнях, які як заплановано, так і не заплановано (раптово) дуже часто проходять не лише на території України, а й за кордоном, у зв'язку з чим необхідне швидке реагування по оформленню всіх проїзних документів, які необхідні для того, щоб [PERSON], [INFO], своєчасно та без проблем мала змогу перетинати кордон України разом зі своєю спортивною групою, у супроводі тренерів-викладачів та інших осіб. Відсутність всіх наявних проїзних документів позбавить [PERSON], [INFO], брати участь у змаганнях, зборах, виступах за кордоном. Разом з тим, у відповідності до посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івакіною Т.В. заяви [PERSON], вбачається, що останньому відомо про намір [PERSON] - матері їх спільної донька, [PERSON], [INFO], подати позов до суду, про виїзд за кордон його доньки без додаткового дозволу батька. У зв'язку з тим, що [PERSON] не проживає зі своєю донькою, працює за кордоном, він не має можливості вчасно надавати згоду на виїзд своєї доньки за кордон, як це передбачено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Оскільки відпочинок дитини, її розвиток та навчання для [PERSON] є вкрай важливим, він не заперечує проти вирішення судом справи за вищевказаним позовом [PERSON], та не заперечує, щоб його донька, [PERSON], [INFO], виїздила за кордон у будь-який час, на будь-який період, у будь-яку країну світу. Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), що ратифіковано Постановою Верховної Ради Української РСР № 789-XII від 27.02.91, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 7 статті 7 Сімейного кодексу України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При розгляді справ про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного із батьків необхідно виходити з положень Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну», Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995р. № 231, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995р. № 57 у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010р. № 724 (з наступними змінами), якими передбачено можливість вирішення у судовому порядку питання про виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного із батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» оформлення проїзного документа дитини може провадитися за відсутності згоди одного з батьків на підставі рішення суду. Згідно п. 3 Правил перетинання державного кордону виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Відповідно до п. 4 цих Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Водночас, суд бере до уваги вимоги ст. 141 СК України, якою встановлено рівність прав і обов'язків батьків у здійсненні батьківських прав. Частинами 1 та 2 статті 155 Сімейного кодексу України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Враховуючи наведене, суд приймає до уваги, що батьком дитини надано нотаріально-завірену заяву, в якій він вказує, що не має змоги у відповідності до чинного законодавства України надавати у кожному випадку згоди для виїзду дитини за кордон, а також не заперечує проти виїзду дитини - [PERSON], за кордон у будь-який час, на будь-який період, у будь-яку країну світу, задля її розвитку та оздоровлення. При цьому, судом встановлено, що метою виїзду позивача з дитиною за кордон є оздоровлення дитини, загальний розвиток, навчання, відпочинок, та участь [PERSON] у міжнародних змаганнях, що підтверджується довідкою виданої тренером та президентом Громадської організації Спортивний Клуб «Слобожанець». Оскільки, позивачем доведена мета та доцільність виїзду дитини за кордон, що підтверджено наданими суду доказами, що відповідає інтересам малолітньої дитини, а також визнанням відповідачем позовних вимог в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved