Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що відповідач зареєстрована у належному йому на праві приватної власності будинку № 186 по вулиці Путрівській в селі Путрівка Васильківського району Київської області. Посилаючись на те, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації з березня 2015 року, просить визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов та просили задовольнити його вимоги з викладених у заяві підстав. Пояснив, що йому не було відоме місце перебування відповідача у вказаний період часу. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що її життя із позивачем було нестерпним, через що, у звязку з необхідністю допомогти свекрові по догляду за дітьми, вона в березні 2015 року залишила місце проживання за адресою своєї реєстрації, після чого повернулась в червні 2016 року. Також, пояснила, що вона не казала позивачу куди вона пішла та не повідомляла про своє місцеперебування у тому числі при двох телефонних розмовах із ним. Вислухавши пояснення сторін, представника позивача, показання свідків та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив наступні обставини. З [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.07.2007 року вбачається, що позивач є власником житлового будинку № 186 по вулиці Леніна в селі Путрівка Васильківського району Київської області (а.с. 9). Згідно із даними адресно-довідкового підрозділу територіального підрозділу УДМС України в Київській області від 03.06.2016 року відповідач зареєстрована за вказаною адресою (а.с. 20). Як встановлено Актом від 24.05.2016 року, громадянка [PERSON] з березня 2015 року по 24.05.2016 року за місцем своєї реєстрації не проживає (а.с. 5). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] і [PERSON], які є сусідами позивача, повідомили суду, що відповідач дійсно з березня 2015 року по червень 2016 року на проживала за адресою: [INFO]., с. Путрівка, вул. Леніна, буд. 186 разом із позивачем. Відповідач визнала ту обставину, що вона дійсно не проживала за адресою своєї реєстрації, однак пояснила, що її відсутність за місцем реєстрації також була повязана із необхідністю допомогти свекрові по догляду за дітьми. Свідок [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що мати її чоловіка [PERSON] в березні 2015 року приїжджала до них допомагати доглядати за двома малолітніми дітьми, оскільки їй необхідно було виїхати до міста Бровари, а її чоловік залишався із дітьми сам. Потім, її чоловік, діти і [PERSON] приїхали в м. Бровари, після чого вони всі разом в грудні 2015 року вони переїхали на проживання в [INFO], де [PERSON] проживала разом із ними до липня 2016 року. Разом з цим, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що вона була відсутня за місцем реєстрації з поважних причин та не приймає їх до уваги, оскільки, з урахуванням змісту пояснень свідка [PERSON] [PERSON], слід зробити висновок, що проживання відповідача разом із ними не було крайньою чи вимушеною мірою або іншою виключною і поважною обставиною у звязку з якою остання була відсутня за місцем проживання у період часу з березня 2015 року по червень 2016 року. При цьому, суд враховує ті обставини, що відповідач не повідомляла позивачу про місце свого перебування, повернулася в житло за місцем своєї реєстрації коли дізналася про існування даного судового позову та не зверталася до правоохоронних органів з приводу того, що позивач будь-яким чином чи у якийсь спосіб перешкоджає її постійному проживанню за адресою місця реєстрації. Таким чином, причину відсутності відповідача у житлі за адресою місця своєї реєстрації слід вважати неповажною. Відповідно до частини першої статті 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР). Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що відповідач понад один рік, а саме: з березня 2015 року по червень 2016 року не проживала у [INFO], тобто була відсутня у жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання останньої такою, що втратила право користування житлом у якому вона зареєстрована. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved