Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 17509,35 грн. за кредитним договором №BLаЖГА00033946 від 13.05.2011 р. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору про надання банківських послуг № BLаЖГА00033946 від 13.05.2011 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 23000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,0 % на рік та кінцевим строком повернення 13.05.2014 року. В порушення вимог діючого законодавства та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому станом на 12.08.2015 р. має заборгованість в сумі 17509,35 грн, яка складається з: 5372,62 грн. - прострочена до повернення сума кредиту; 546,73 грн. - прострочені проценти за користування кредитом; 2806,12 грн. -прострочена комісія за управління кредитом; 8783,88 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Представник позивача у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином (ст. 74 ЦПК України), про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань на адресу суду не надсилав. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обовязковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності(ст. 157,158 ЦПК України). За таких обставин та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважав за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що 13.05.2011 року відповідач оформив із банком договір про надання банківських послуг у сфері кредитування № BLаЖГА00033946, за умовами якого отримав кредитні кошти в сумі 23000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,0 % на рік,щомісячної сплати комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту та кінцевим строком повернення 13.05.2014 року в обмін на власне зобовязання з своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених договором. Умовами зазначеної кредитної угоди сторони узгодили термін повернення відповідачем отриманих коштів - 13.05.2014 р. та також порядок виконання ним боргових зобовязань (п.2.5) шляхом щомісячної сплати відповідної частини кредиту, процентів, відповідно до графіка, що є невід'ємною частиною кредитного договору. Всі умови кредитного договору та додатку до нього погоджені особистим підписом [PERSON] Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до п. 2.4.2. Договору проценти та комісію за управління Кредитом Позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення Кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості зі кредитом, наведеному у Додатку №1 цього Договору (надалі за текстом - «Графік»). Щомісячна плата у вигляді комісії за управління Кредитом в розмірі 1,75% від суми Кредиту (п. 4 Спеціальної частини Договору). Згідно із п. 2.5.2. Договору Позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок Банку, вказаний у п. 6 Договору Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Розмір неустойки встановлюється договором (ч. 2 ст. 551 ЦК України). Згідно пункту 4.3. Договору, у випадку прострочення Позичальником сплати за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка 0,50 % та те, що пеня розраховується за методом «факт/360», зазначено у п. 9 Спеціальної частини Договору. Відповідно до п. 4.2 Договору у випадку невиконання Позичальником обовязку, передбаченого п 3.3.3. Загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за Договором перевищило 60 (шістдесят) календарних днів, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини - 25,00 % (двадцять пять відсотків) від суми Кредиту. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. З розрахунку заборгованості за вищевказаним договором № BLаЖГА00033946 від 13.05.2011 року, вбачається, що станом на 12.08.2015 р. [PERSON] має заборгованість в сумі 17509,35 грн., яка складається з: 5372,62 грн.-прострочена до повернення сума кредиту; 546,73 грн.-прострочені проценти за користування кредитом; 2806,12 грн.-прострочена комісія за управління кредитом; 8783,88 грн.- пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Враховуючи, що до теперішнього часу кредитні кошти не повернуті, суд приходить до висновку про правомірність заявлених в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача по тілу кредиту, яка зазначена у розрахунку наданому та перевіреному судом станом на 07.05.2014 року у розмірі 1805,32 грн. Вирішуючи питання про правомірність заявленої позивачем до стягнення суми процентів, комісії та пені, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, виходячи зі змісту зазначеної норми закону нарахування процентів за користування кредитом, комісії та пені після закінчення строку дії договору не передбачено. Строк кредитного договору сторонами визначено до 13.05.2014\~року, а тому нарахування процентів, комісії та пені повинно бути здійснено до 13.05.2014 року включно. В матеріалах справи відсутні докази про зміну умов укладеного між сторонами договору в частині збільшення строку його дії. Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок процентів та комісії встановив, що позивач здійснив їх нарахування з 07.03.2012 року по 12.08.2015 року у сумі 546,73 грн., у той час як відповідно до вимог закону та положень укладеного договору між банком та позичальником сума процентів до стягнення повинна бути нарахована строком до 13.05.2014 року включно. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що нарахована сума до сплати по процентам у строк з 07.03.2012 року по 13.05.2014 року включно, становить 210,14 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Перевіривши розрахунок заборгованості за комісією, судом встановлено, що станом на 13.05.2014 року за відповідачем заборгованості за комісією позивачем не обліковувалось, у звязку із тим, що її нарахування поза межами строків дії договору суперечить вимогам діючого законодавства, суд підстав для задоволення позовних вимог в цій частині не вбачає.. На підставі викладеного, суд приходить до висновку що позовні вимоги банку правомірні і підлягають задоволенню в частині стягнення загальної заборгованості у розмірі 2015,46 грн., яка складається із - заборгованості по кредиту у розмірі 1805,32 грн., по відсоткам за кредитом у розмірі 210,14 грн., які заявлені за період часу з 07.03.2012 року в межах строку дії договору, тобто до 13.05.2014 року включно. Позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за пенею, задоволенню не підлягають, оскільки строк дії договору погоджений сторонами та закінчився 13.05.2014 року, а банк звернувся до суду із даним позовом у серпні 2015 року, тобто з порушенням спеціальної позовної давності, передбаченої ч. 2 ст. 258 ЦК України один рік. Нарахування неустойки після закінчення строку дії договору не передбачено, оскільки строк позовної давності відносно нарахування суми неустойки є спеціальним і збільшенню не підлягає. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Прийшовши до висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач, на час розгляду справи позовних вимог про стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України, не заявляв, тож судом розглянуто справу та вирішено спір в межах заявлених вимог позивачем. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивача на підставі п.22 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial