Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати позивача добросовісним набувачем транспортного засобу RENAULT LAGUNA 1.8; визнати право власності за позивачем на придбаний транспортний засіб RENAULT LAGUNA 1.8; усунути перешкоди у здійсненні володіння, користування і розпорядження набутим майном, зобов'язавши відповідача взяти на облік автомобіль марки RENAULT LAGUNA 1.8, 1997 року випуску, зареєструвавши його на моє ім'я як власника з видачею відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач 24.10.2014 року придбав у м. Києві автомобіль RENAULT LAGUNA 1.8 у продавця [PERSON] і сплатив за нього 49.000,00 грн. (3500 дол. США за курсом НБУ), про що продавець написав розписку і передав автомобіль разом із технічним паспортом серії [NUMBER]. Позивач зазначає, що він, як добросовісний покупець,вжив всіх можливих заходів для перевірки наданих документів на автомобіль. Також позивач стверджує, що згідно розписки продавець зобов'язався протягом тижня вжити всіх необхідних заходів та здійснити всі потрібні дії для юридичного оформлення договору купівлі-продажу та для переоформлення транспортного засобу на позивача, проте після спливу обумовленого строку продавець не виконав своїх зобов'язань. Тому позивач просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачу роз'яснено зміст ст.ст. 10, 11 ЦПК України щодо права на заміну відповідача у справі на належного відповідча, і позивач просив замінити відповідача - Васильківське РЕВ УДАІ ГУ МВС в Київській області на належного відповідача Центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Васильків та Васильківського району при УДАІ ГУМВС України в Київській області. Вказане клопотання судом задоволено. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що він за оголошенням в мережі інтернет зустрівся з продавцем автомобіля RENAULT LAGUNA 1.8 [PERSON], який продав позивачеві автомобіль належний [PERSON]. При цьому [PERSON] в присутності позивача зателефонував власнику [PERSON] та передав слухавку позивачеві. І за наслідками телефонної розмови позивача з особою, яка представилася [PERSON], позивач прийняв рішення про купівлю автомобіля, після чого передав гроші [PERSON], а той склав і передав позивачеві розписку про отримання грошей. Представник відповідача (начальник відділення) проти задоволення позову заперечив, зазначив що вказаний позов має на меті легалізацію автомобіля всупереч вимог законодавства. Також представник відповідача зазначив, що згідно реєстраційної картки транспортного засобу з державним реєстраційним номером [NUMBER], вказаний номерний знак належить іншому автомобілю, а позивач ніколи до відповідача з питань реєстрації спірного автомобіля не звертався, відповідач прав та інтересів позивача не порушував. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали, відповідно до ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, зокрема право на залучення до участі у справі інших відповідачів, попередивши їх про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяючи здійсненню їхніх прав, приходить настуних висновків. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] виданий ВРЕВ-4 УДАІ в м.Києві, копія якого знаходиться в матеріалах справи, зазначено, що автомобіль RENAULT LAGUNA 1.8 д.н. [NUMBER], 1997 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], належить [PERSON]. Згідно роздруківки реєстраційної картки транспортного засобу, за д.н. [NUMBER] і свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], наданого представником відповідача, зареєстровано інший автомобіль, а саме RENAULT LAGUNA 2.0, іншого року випуску - 1996 року, та іншим номером кузова - [NUMBER]. Згідно копії розписки від 24.10.2014 року, яка міститься в матеріалах справи, [PERSON] отримав суму 3500 дол. США за автомобіль Рено Лагуна 1997 року д.н. [NUMBER] та зобов'язався протягом тижня переоформити автомобіль . Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України та спеціальних законів. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 1.10 постанови Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.01 № 1306 власник транспортного засобу - фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами. Статтею 37 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів. Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388 «Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок» (далі Правила) встановлено вичерпний перелік документів, на підставі яких може бути зареєстровано автомобіль. Пунктом 8 цих Правил визначено, що реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу та ін. Правомірність придбання транспортних засобів, вузлів і агрегатів, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах. Належними сторонами в цивільному процесі будуть суб'єкти переданих на розгляд суду спірних матеріально-правових відносин. За положенням ст. 33 ЦПК належний позивач - особа, якій належить право вимоги; належний відповідач - особа, котра повинна відповідати за позовом. Тоді неналежними сторонами будуть ті особи, які не є суб'єктами права вимоги чи несення обов'язку. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Позивачем не доведено перед судом, що він отримав спірний автомобіль від власника останнього, або він особи, яка належним чином уповноважена власником. Відповідно до вимог ст.ст. 208, 210 ЦК України, правочин щодо купівлі-продажу автомобіля повинен вчинятися в письмовій формі, а транспортний засіб згідно Закону України «Про дорожній рух» підлягає державній реєстрації. Відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, перед відчуженням, передачею транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Натомість спірний автомобіль з реєстраційного обліку не знятий. Отже, позивач сплатив грошові кошти особі, яка не є власником або представником власника, отримав у фактичне володіння автомобіль, реєстраційні дані якого не відповідають даним, які містяться в підрозділах МВС України, позивач до відповідача не звертався з метою реєстрації транспортного засобу і відмови не отримував. Також з матеріалів справи випливає, що позивач не звертався до відповідача з приводу реєстрації автомобіля, та не мав відносин з відповідачем з приводу спірного автомобіля, а отже відповідач є учасником переданих на розгляд суду спірних матеріально-правових відносин власності щодо спірного автомобіля, і відповідно відповідач є неналежним відповідачем у справі. За таких обставин, позов є необґрунтований, матеріалами справи не підтверджується та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed