Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 81760,00 грн., збитки заподіяні несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання в розмірі 20621,42 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 25.05.2020 року за адресою Об`їзна дорога 16 км + 400 м, відбулась ДТП за участю автомобіля «FIAT Маrеа», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «AUDI», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Біляївського районного суду м. Одеси, ДТП відбулась внаслідок порушення ПДР водієм автомобіля «AUDI», державний номер [NUMBER] , [PERSON] . На замовлення позивача було проведено незалежну оцінку матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «FIAT Маrеа», державний номер [NUMBER] . Згідно звіту про оцінку, вартість матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП власнику автомобіля «FIAT Маrеа» складає 106035,47 гривень. Відповідальність водія автомобіля «AUDI», державний номер [NUMBER] на дату ДТП, не була застрахована, ні за договором добровільного страхування, ні за договором міжнародного страхування «Зелена Картка». В подальшому, 19.06.2020 року позивач звертався з заявою про виплату страхового відшкодування до МТСБУ, однак у виплаті було відмовлено з посиланням на відсутність умов, які задовольняють п. 41.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки на момент ДТП цивільно правова відповідальність позивача не була застрахована. У зв`язку з викладеним представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 06.07.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача до судового засідання не з`явився, але надав до суду заяву, згідно якої просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, подав до суду відзив на позовну заяву. Згідно наданого відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що 24.04.2020 року у м. Одесі мала місце ДТП за участі колісного транспортного засобу марки «FIAT Маrеа», р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та колісного транспортного засобу марки «AUDI» р/н [NUMBER] (Болгарія) під керуванням водія [PERSON] . За наслідками пригоди вказані транспортний засіб отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Біляївського районного суду Одеської області від 25.05.2020 року винним у ДТП визнано водія [PERSON] . Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України. Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону. На дату ДТП, як водій [PERSON] , так і водій [PERSON] експлуатували вищевказані транспортні засоби за відсутності полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно поданої [PERSON] копії посвідчення серії [NUMBER] від 15.08.2002 року, останній має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Отже, у даних правовідносинах відповідно до приписів п. 13.1 ст. 13 Закону, згідно яких учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. За таких обставин, хоча передбачені п. 13.1 ст. 13 Закону категорії громадян звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників-наземних транспортних засобів, керовані такими особами транспортні засоби без укладання щодо них договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власник наземних транспортних засобів не відносяться до забезпечених транспортних засобів згідно п. 1.7 ст. 1 Закону. Враховуючи зазначене, в даному випадку у МТСБУ відсутні законні підстави для здійснення відшкодування з фонду захисту потерпілих на користь [PERSON] , так як останній є не винуватцем ДТП, а потерпілим. У даному випадку відшкодування шкоди має бути здійснено безпосередні винуватцем ДТП, у зв`язку з чим, просив відмовити позивачу в позовних вимогах (а.с. 48-50). Судом, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено у судовому засіданні, 24.04.2020 року, Об`їзна дорога 16 км + 400 м, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «FIAT» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «AUDI» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У скоєнні вказаного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, був визнаний винним [PERSON] , відповідно до постанови Біляївського районного суду Одеської області від 25.05.2020 року по справі № 496/1701/20 (а.с. 7). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно звіту №29-05-20 вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП власнику автомобіля «FIAT Маrеа», державний номер [NUMBER] , складає 106035,47 гривень, вартість відновлювального ремонту автомобіля «FIAT Маrеа», державний номер [NUMBER] становить 81760,74 грн. (а.с. 9-18). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 15.05.2002 року, позивач [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 32). 19.06.2020 року потерпілий [PERSON] звернувся до МТСБУ із повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 5). Згідно відповіді МТСБУ, у якій зазначено, що за інформацією отриманою від бюро Болгарії транспортний засіб «Ауді», номерний знак [NUMBER] , на дату дорожньо-транспортної пригоди 24.04.2020 року не був застрахований за договором міжнародного страхування «зелена картка». Таким чином у МТСБУ відсутні підстави для здійснення регламентної виплати з фонду страхових гарантій. Одночасно, повідомлено, що належний [PERSON] транспортний засіб «FIAT Маrеа», державний номер [NUMBER] , не є забезпеченим згідно п.1.7. ст. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому підстави для здійснення регламентної виплати з фонду захисту потерпілих на підставі підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону у МТСБУ також відсутні (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На підставі ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. За приписами п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-I, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Відповідно до пп. а п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі. Згідно пп. «г» . 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія п. 13.1 ст. 13 цього Закону. На підставі п. 1.7 ст. 1 Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Отже, у даних правовідносинах відповідно до приписів п. 13.1 ст. 13 Закону, згідно яких учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. За таких обставин, хоча передбачені п. 13.1 ст. 13 Закону категорії громадян звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників-наземних транспортних засобів, керовані такими особами транспортні засоби без укладення щодо них договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не відносяться до забезпечених транспортних засобів згідно п. 1.7 ст. 1 Закону. В даному випадку суд погоджується із доводами представника відповідача МТСБУ викладеними у відзиві на позов, про відсутність законних підстави для здійснення відшкодування з фонду захисту потерпілих на користь [PERSON] , так як останній не є винуватцем ДТП, а потерпілим. У зв`язку з вище викладеним, у даному випадку відшкодування шкоди має бути здійснено безпосереднім винуватцем ДТП, однак в матеріалах справи відсутні відомості щодо звернення позивача з вимогою про стягнення відшкодування збитків саме до особи, яку визнано винним у скоєні вказаного порушення, згідно постанови суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, наданих учасниками справи, які були досліджені судом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed