Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить витребувати з чужого незаконного володіння нежилі приміщення з №1 по №14 (групи приміщень №619) в літ. А, загальною площею 196,80 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS] , та визнати недійсним договір іпотеки, укладений 07.11.2017 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. та зареєстрований в реєстрі за №1648, щодо передачі в іпотеку вказаних нежилих приміщень, з подальшим вилученням записів про іпотеку та обтяження з державних реєстрів, з тих підстав, що зазначене майно належить позивачу та відчужене внаслідок шахрайських дій та без його волевиявлення. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 28.05.2002 між ВАТ «Трест «Південзахідтрансбуд» та ПП «Валтар» укладено інвестиційний договір №46 на будівництво нежитлових вбудовано-прибудованих приміщень до житлового будинку за адресою [ADDRESS] , загальною площею 196,8 кв.м., загальною вартістю 327 398,40 грн., після оплати якої ПП «Валтар» набуло права приватної власності на нежилі приміщення з №1 по №14 (групи приміщень №619), загальною площею 196,80 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS] , літ. А, що підтверджується свідоцтвом про право власності виданим 21.04.2005 Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). 25.12.2012 між ПАТ «Радикал Банк» та ПП «Валтар» укладено кредитний договір №КЛ-1689/2-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом 1 200 000 грн. на строк до 24.12.2014, у якості забезпечення виконання зобов`язань за яким між вказаними сторонами укладено договір поруки з поручителем [PERSON] та іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського району Київської області Дереберою Т.О. за умовами якого в іпотеку банку було передано належні позивачу нежилі приміщення з №1 по №14 (групи приміщень №619), загальною площею 196,80 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS] , літ. А. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за вищевказаним кредитним договором банк звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з позичальника та поручителя заборгованості по кредиту, рішенням Деснянського районного суду м. Києва 12.01.2015 стягнуто солідарно з [PERSON] та ПП «Валтар» на користь ПАТ «Радикал Банк» борг в розмірі 1 507 128,54 грн., на підставі якого видано виконавчий лист №2-4394 та 19.01.2015 відкрито виконавче провадження №46091353. Як зазначає позивач, протягом 2015-2016 років він добровільно сплатив на користь банку та на казначейський рахунок державної виконавчої служби кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом, та 25.09.2017 виконавче провадження №46091353 було закінчено у зв`язку з його повним та фактичним виконанням боржником (позивачем). Проте 01.03.2017 позивач отримав від [PERSON] вимогу про усунення порушень та виконання зобов`язання, оскільки він став іпотекодержателем за іпотечним договором, укладеним у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №КЛ-1689/2-980 від 25.12.2012. Як стало в подальшому відомо позивачу, 07.08.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нотарою О.І. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на спірні приміщення за ТОВ «Паллант-Груп», а 01.09.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. здійснено державну реєстрацію права власності на спірні приміщення за [PERSON] 07.11.2017 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. та зареєстрований в реєстрі за №1648, щодо передачі в іпотеку нежилих приміщень з №1 по №14 (групи приміщень №619), в літ. А, загальною площею 196,80 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS] . Позивач вказує, що всі правочини вчинялись під час дії накладених судом та державними виконавцями арештів на спірні нежитлові приміщення, у зв`язку з чим вибули з власності позивача внаслідок шахрайських дій, за фактом чого 12.10.2017 слідчим відділом Оболонського УП ГУНП у м. Києві розпочато кримінальне провадження №12017100050009471. Крім того, позивач зазначає, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.04.2018 задоволено позовні вимоги ПП «Валтар» до [PERSON] , треті особа: [PERSON] , ПАТ «Радикал Банк», приватний нотаріус Деребера Т.О., приватний нотаріус Апатенко М.А., Оболонський РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, визнано припиненим іпотечний договір серія та номер 2206, виданий 25.12.2012 приватним нотаріусом Деребера Т.О., внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запис про реєстрацію іпотеки №17336752, відносно нежилих приміщень з №1 по №14 (групи приміщень №619) в літ. А, загальною площею 196,80 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер 33508884. Виходячи з викладеного, оскільки спірне майно вибуло з володіння позивача не з його волі, і на даний час перебуває у власності [PERSON] , позивач з урахуванням поданої заяви про зміну предмету позову просив витребувати з чужого незаконного володіння нежилі приміщення з №1 по №14 (групи приміщень №619) в літ. А, загальною площею 196,80 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS] , та визнати недійсним договір іпотеки, укладений 07.11.2017 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. та зареєстрований в реєстрі за №1648, щодо передачі в іпотеку вказаних нежилих приміщень, а також вилучити записи про іпотеку та обтяження з державних реєстрів. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надала, явку представника не забезпечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не доведено, що на момент укладення [PERSON] договору існували заборони та обтяження стосовно спірних нежитлових приміщень. 19.02.2020 в судовому засіданні був присутній представник відповідача [PERSON] - [PERSON] , розгляд справи відкладено у зв`язку з наданням стороні відповідача часу для направлення позивачу та другому відповідачу письмових доказів. 08.04.2020 представник відповідача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи з посиланням на введення карантину. 17.12.2020 представник відповідача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи з посиланням на раптове захворювання. 04.03.2021 представник відповідача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи з посиланням на ускладнення стану здоров`я після хвороби. Разом із тим, суд не може визнати вказану причину неявки в судове засідання поважною, оскільки матеріали справи не містять відомостей на підтвердження хвороби представника відповідача. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити рішення в справі за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За приписами ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що 28.05.2002 між ВАТ «Трест «Південзахідтрансбуд» та ПП «Валтар» укладено інвестиційний договір №46 на будівництво нежитлових вбудовано-прибудованих приміщень до житлового будинку за адресою [ADDRESS] , загальною площею 196,8 кв.м., загальною вартістю 327 398,40 грн. (а.с.9-10, том І), після оплати якої ПП «Валтар» набуло права приватної власності на нежилі приміщення з №1 по №14 (групи приміщень №619), загальною площею 196,80 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS] , літ. А, що підтверджується свідоцтвом про право власності виданим 21.04.2005 Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (а.с.11, том І). 25.12.2012 між ПАТ «Радикал Банк» та ПП «Валтар» укладено кредитний договір №КЛ-1689/2-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом 1 200 000 грн. на строк до 24.12.2014 (а.с.237-242, том І), у якості забезпечення виконання зобов`язань за яким між вказаними сторонами укладено договір поруки з поручителем [PERSON] та іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського району Київської області Дереберою Т.О. за умовами якого в іпотеку банку було передано належні позивачу нежилі приміщення з №1 по №14 (групи приміщень №619), загальною площею 196,80 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS] , літ. А (а.с.243-247, том І). У зв`язку з невиконанням зобов`язань за вищевказаним кредитним договором банк звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з позичальника та поручителя заборгованості по кредиту, на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва 12.01.2015 видано виконавчий лист №2-4394 та постановою ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 19.01.2015 відкрито виконавче провадження №46091353 про солідарне стягнення з [PERSON] та ПП «Валтар» на користь ПАТ «Радикал Банк» суми боргу в розмірі 1 507 128,54 грн. (а.с.171, том І). Постановою ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 03.03.2015 (а.с.172, том І) накладено арешт на все майно, що належить ПП «Валтар». Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.05.2017 задоволено скаргу ПП «Валтар», визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Оболонського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Поліщук В.В. щодо неприйняття рішення про закінчення виконавчого провадження №46091353 (зведене виконавче провадження №46742553), зобов`язано Оболонський РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві винести постанову про закінчення виконавчого провадження №46091353 (зведене виконавче провадження №46742553) (а.с.63-65, том І). Як було встановлено судом в ході розгляду вказаної скарги, [PERSON] та ПП «Валтар» в повному обсязі виплачено борг за виконавчим листом №2-4394 на загальну суму 1 507 128,54 грн. Із вказаної ухвали убачається, що листом Головного державного виконавця від 31.01.2017 позивачу відмовлено у задоволенні заяви про закінчення виконавчого провадження. Постановою головного державного виконавця Оболонського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Поліщук В.В. від 25.09.2017 виконавче провадження №46091353 про солідарне стягнення з [PERSON] та ПП «Валтар» на користь ПАТ «Радикал Банк» суми боргу в розмірі 1 507 128,54 грн. закінчено у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с.173-174, том І). Припинено чинність арешту майна та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Згідно договору №1 про відступлення прав вимоги укладеного 15.11.2016 між ПАТ «Радикал Банк» та ТОВ «ФК Інвест-Кредо», остання набула права вимоги до ПП «Валтар» за кредитним договором №КЛ-1689/2-980 від 25.12.2012 з усіма додатками до нього (в т.ч. іпотечним договором від 25.12.2012 та договором поруки №ДП-1689/1-980), а також до [PERSON] (а.с.248-250, том І). Згідно договору №1 про відступлення прав вимоги укладеного 29.11.2016 між ТОВ «ФК Інвест-Кредо» та [PERSON] останній набув права вимоги до ПП «Валтар» та [PERSON] за кредитним договором №КЛ-1689/2-980 від 25.12.2012 з усіма додатками до нього (в т.ч. іпотечним договором від 25.12.2012 та договором поруки №ДП-1689/1-980) (а.с.4-7, том ІІ). Згідно договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором укладеним 23.05.2017 між [PERSON] та ТОВ «Паллант Груп» (а.с.11-12, том ІІ) останнє набуло всі права іпотекодержателя за іпотечним договором, укладеним 25.12.2012 між ПАТ «Радикал Банк» та ПП «Валтар» та посвідченим приватним нотаріусом Деребера Т.О. Як убачається з договору купівлі-продажу від 31.08.2017 (а.с.13, том ІІ), ТОВ «Паллант-Груп» передало у власність, а [PERSON] прийняв нежилі приміщення з №1 по №14 (групи приміщень №619) в літ.А, загальною площею 196,80 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS] , сплативши за них 1 300 000 грн. 07.11.2017 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. та зареєстрований в реєстрі за №1648, щодо передачі в іпотеку нежилих приміщень з №1 по №14 (групи приміщень №619), в літ. А, загальною площею 196,80 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS] (а.с.20-23, том І). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.04.2018 задоволено позовні вимоги ПП «Валтар» до [PERSON] , треті особа: [PERSON] , ПАТ «Радикал Банк», приватний нотаріус Деребера Т.О., приватний нотаріус Апатенко М.А., Оболонський РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, визнано припиненим іпотечний договір серія та номер 2206, виданий 25.12.2012 приватним нотаріусом Деребера Т.О., внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запис про реєстрацію іпотеки №17336752, відносно нежилих приміщень з №1 по №14 (групи приміщень №619) в літ. А, загальною площею 196,80 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер 33508884 (а.с.24, том І). Ухвалюючи рішення суд прийшов до висновку, що оскільки заборгованість за кредитним договором погашена, зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином, а у разі припинення основного зобов`язання іпотека припиняється, тому договір іпотеки підлягає припиненню. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.05.2019 відмовлено у задоволенні позову ПП «Валтар» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Нотари О.І., ТОВ «ПАЛЛАНТ-ГРУП», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Г.І., [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Оболонський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення нотаріуса, визнання недійсним договору купівлі-продажу. Постановою Київського апеляційного суду від 11.03.2020 скасовано рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24.05.2019 та ухвалено нове, яким позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Нотари О.І. №36500068 від 07.08.2017 про державну реєстрацію права власності на нежилі приміщення з №1 по №14 (групи приміщень №619) в літ. А, загальною площею 196,80 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS] , за ТОВ «Паллант-Груп»; визнано недійсним договір купівлі-продажу №2174 від 31.08.2017 укладений між ТОВ «Паллант-Груп» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І.; визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Г.І. №36863914 від 01.09.2017 про державну реєстрацію права власності за [PERSON] (а.с.209-215, том І). Як встановлено судом в ході розгляду справи, відчуження майна на користь ТОВ «Паллант-Груп», а в подальшому на користь [PERSON] відбулося під час дії заборони на відчуження спірного майна та арештів, які були накладені в межах судових розглядів, в ході виконавчого провадження та в забезпечення кредитного договору, а також поза волею позивача. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (ст.ст. 19,27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»). Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст. 215 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч.2 ст. 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оскаржуваний правочин) (ч.3 ст. 215 ЦК України). При вирішенні позову про визнання недійсним оскаржуваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено постановою Київського апеляційного суду від 11.03.2020, відчуження спірних нежилих приміщень ТОВ «Паллант-Груп», а в подальшому [PERSON] , відбулося поза волею позивача, під час дії заборони на відчуження майна та арештів, накладених в межах судових процесів, виконавчих проваджень та у якості забезпечення кредитного договору, за відсутності заборгованості та основного зобов`язання та на підставі припиненого договору іпотеки. Твердження відповідача [PERSON] про те, що на час відчуження спірного майна були відсутні відомості про його обтяження, не узгоджується з матеріалами справи та не підтверджено належними доказами. Крім того, з огляду на висновки, яких дійшов суд у вищевказаній постанові, ТОВ «Паллант-Груп», як і [PERSON] , не набули права власності на спірні нежитлові приміщення, у зв`язку з чим [PERSON] не мав права укладати з [PERSON] оспорюваний договір іпотеки. На підставі викладеного, враховуючи, що договір іпотеки укладений всупереч вимог чинного законодавства, його слід визнати недійсним. Таким чином, з урахуванням наведених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Інших доказів, які б спростовували висновки суду, учасниками надано не було. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved