Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у зв'язку з тим, що відповідач не виконує обов'язки по поверненню кредиту, згідно з кредитним договором № 500368306 від 30.04.2013 року в разі чого станом на 07.05.2016 року виникла заборгованість в сумі 57 264,05 грн., яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісії та штрафу. Від представника позивача надійшла заява в якій просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України відповідач був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за їхньої відсутності та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 30.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 500368306, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 50 000 грн. 00 коп. строком до 07.05.2016 року, а відповідач взяв на себе зобов'язання в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту. Обов'язок по сплаті кредиту відповідач належним чином не виконував, в разі чого виникла заборгованість за кредитом, яка згідно наданого розрахунку, станом на 07.05.2016 року становить 57 264,05 грн., та складається з заборгованості за кредитом в розмірі 30 633,71 грн., за відсотками в розмірі 5,34 грн., по комісії в розмірі 20 625,00 грн. та штрафу в розмірі 6 000,00 грн.. Відповідно до умов кредитного договору у разі невиконання чи неналежного виконання боржником будь-яких обов'язків, встановлених кредитним договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за кредитним договором. На виконання умов кредитного договору відповідачу 26.05.2016 року була направлена вимога про дострокове повернення кредиту /а.с. 13/, яка не виконана. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.ст. 1050,1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно з ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При вирішенні питання про дострокове повернення кредиту суд враховує положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходить з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Оскільки, у судовому засіданні встановлено, що відповідач порушив зобов'язання за договором № 500368306 від 30.04.2013 року, не сплачував суму кредиту, тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума заборгованості в розмірі 57 264,05 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 30 633,71 грн., за відсотками в розмірі 5,34 грн., по комісії в розмірі 20 625,00 грн. та штрафу в розмірі 6 000,00 грн.. Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп. \\а.с. 1\\. Тому на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 378 грн. 00 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved