Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, де зазначає, що 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг України» було укладено договір факторингу у відповідності до якого, перший відступив позивачу право вимоги від [PERSON] коштів у відповідності до кредитного договору №2006442393 від 27.10.2013 року, укладеного між відповідачем та ПАТ «ОТП Банк» та позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Згідно умов договору факторингу від 22.12.2014 року, до позивача перейшло право вимоги від відповідача суми заборгованості за договором кредиту від 27.10.2013 року, разом з належними до виплати процентами, комісіями, штрафними санкціями в загальному розмірі 31736 грн. 35 коп. В подальшому після відступлення права грошової вимоги ТзОВ «ОТП Факторинг України» позивачу, боржника у відповідності до вимог ст.ст. 512, 513, 514, 516 ЦК України, було повідомлено про відступлення права грошової вимоги однак боржник жодного платежу в рахунок відшкодування заборгованості не здійснив. Загальна сума заборгованості, що підлягає сплаті відповідачем станом на час розгляду справи становить 31736 грн. 35 коп. Вимога позивача про сплату суми заборгованості по кредиту та пені за несвоєчасне повернення суми кредитних коштів боржником не виконана, у звязку з чим просить суд стягнути з відповідача зазначену суму коштів, а також судові витрати. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не зявився, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів та постановити заочне рішення відповідно до положень ст.. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27 жовтня 2013 року між Публічним Акціонерним Товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № [NUMBER], згідно якого останній отримав споживчий кредит в сумі 25000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0.01 % річних, строком на 36 місяців. Згідно з умовами кредитного договору № 2006442393від 27.10.2013 року сторони передбачили порядок виконання грошових зобовязань укладеного між сторонами та було визначено порядок виконання зобовязань позичальником. Так відповідно до умов вказаного договору відповідач взяв на себе зобовязання щомісячно вносити черговий платіж в розмірі установленому в договорі, шляхом внесення готівкових коштів на відкритий поточний рахунок в сумі не меншій чергового платежу, зазначеній в графіці платежів, що є невідємною частиною договору. Проте в порушення взятих на себе зобовязань та вимог ЦК України, відповідач не виконував умови договору та за ним утворилася заборгованість зі сплати грошових коштів за кредитом разом з належними до виплати процентами, комісіями, штрафними санкціями. В подальшому між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг України» було укладено договір факторингу у відповідності до якого, Банк відступив останньому право вимоги від [PERSON]. коштів у відповідності до кредитного договору №2006442393 від 27.10.2013 року внаслідок чого ТзОВ «ОТП Факторинг України» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача. Згідно умов Кредитного договору Позичальник зобовязувався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати інші зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. У звязку з істотним порушенням Відповідачем умов Кредитного договору, Позивачем, який набув права грошової вимоги, у відповідності до умов цього договору, на адресу Відповідача було направлено повідомлення про зміну умов кредитного договору та вимогу про погашення загальної суми заборгованості. Всупереч вищезазначеним умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач належним чином свої зобовязання в повному обсязі не виконав та станом на 19.08.2015 має заборгованість за договором споживчого кредиту від 27.10.2013 року в розмірі 31736 грн. 35 коп., яка складається з 25000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 2.87 грн. заборгованість по процентам, нарахованим Банком за користування кредитом; 6733.48 грн. комісія за обслуговування кредиту. Разом з тим, статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у вказаний строк. Статтею 610 цього Кодексу визначено, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання . Статтею 607 ЦК України, також визначено, що боржник, який прострочив зобовязання, відповідає за неможливість виконання зобовязання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, до відношень за кредитним договором застосовуються положення про позику. За нормами ст. ст. 1048-1050 цього ж Кодексу, позикодавець має право на отримання від позичальника відсотків від суми позики, розмір яких встановлюється договором, а позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві в строк та в порядку, визначеному зобовязанням. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частина 2 ст. 1050 ЦК України передбачає, що коли договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення виконання чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. За таких обставин, суд вважає доведеним, що відповідачем неналежним чином виконувалися умови договору а враховуючи, що відповідно до ст.ст. 611, 615 ЦК України у випадку порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом підлягають задоволенню Враховуючи вищенаведені обставини,

Outcome: approved