Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь 53 927 грн. 17 коп. матеріальної шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та сплачений судовий збір. В обгрунтування позову покликається на те, 17.02.2015 року 04.00 год. по [ADDRESS], [PERSON] керуючи автомобілем марки «Toyota Highlander» д.н.з. [NUMBER], який на праві власності належить [PERSON] у темну пору доби не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, чим порушив вимоги п.12.1,13.1 ПДР України, в результаті чого виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER], завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень. Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 01.04.2015 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно висновку № 265/15 про оцінку автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] від 03.03.2015 року оскільки вартість відновлювального ремонту даного автомобіля перевищує дійсну ринкову вартість автомобіля на момент дорожньо - транспортної пригоди то відповідно проводити ремонтні роботи економічно недоцільно і відповідно вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових приймається рівним дійсній ринковій вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 236 213 грн. 46 коп. Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в СК «Альфа Гарант». Страхова компанія повернула йому частину коштів, а саме 42 785 грн. Після дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] частково компенсував йому завдані збитки в добровільному порядку, однак не в повному обсязі. На даний час відповідачі відмовляються відшкодувати в добровільному порядку 53 427, 17 грн., яка залишилась невідшкодована, у зв'язку із чим просить стягнути таку з відповідача [PERSON], як власника автомобіля та відповідача [PERSON], як винуватця ДТП. Крім того, просить стягнути 500 грн. шкоди понесеної на оплату проведення дослідження. В судовому засіданні представник позивача позов підтримали повністю, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснивши, що позивачу було завдано шкоди на суму 144 773 грн., що підтверджується актом виконаних робіт, оскільки саме за ці кшти було відремонтовано автомобіль, а також на суму 500 грн. за проведене дослідження. У відшкодування зазаначеної суми 42 785 грн. йому було виплачено страхового відшкодування, крім того, відповідач [PERSON] шляхом купівлі запчастин до автомобіля компенсував 48 560, 83 грн., відтак, не відшкодованою залишилась сума 53 927 грн., яку і просить стягнути солідарно з відповідачів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивачу вже повністю відшкодовані завдані в результаті ДТП збитки. Просить врахувати, що із позовної заяви вбачається, що позивач згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, а тому просить вирішити питання про передачу йому у власність транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.02.2015 року о 04.00 год. по [ADDRESS], мала місце дорожньо-транспортна пригода між автомобілями марки «Toyota Highlander» д.н.з. [NUMBER], яктй на праві власності належить [PERSON], під керуванням [PERSON] та автомобілем марки «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER], під керуванням позивача, в результаті якої зазначені транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача [PERSON], який в порушення пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем у темну пору доби не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу. Зазначене підтверджується постановою судді Сихівського районного суду м.Львова від 01.04.2015 року, якою відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вказана постанова є обов'язковою в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому вина [PERSON] у настанні дорожньо - транспортної пригоди та заподіянні шкоди не підлягає доказуванню. Із звіту про оцінку автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] № 265/15 від 03.03.2015 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівним дійсним (ринковій) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 236 213, 45 грн. Ринкова вартість автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] становить 236 213, 45 грн. Із акту виконаних робіт від 05.08.2015 року та товарного чеку №05/08/01 від 05.08.2015р вбачається, що позивачем за відновлювальний ремонт автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] сплачено 144 773 грн. Крім того, позивачем понесено витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 500 грн. (вказані витрати є матеріальною шкодою, оскільки понесені позивачем для відновлення порушеного права, та не є судовоми витратами в розумінні ст.86 ЦПК України). Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Враховуючи те, що позивачем для відновлення свого порушеного права (відновлення пошкодження майна) понесено витрати в сумі 144 773 грн., що підтверджується актом виконаних робіт та товарним чеком, та в сумі 500 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, з огляду на те, що зазначена сума є меншою, аніж визначено висновком автотоварознавчого дослідження,а також є меншою ринкової вартості пошкодженого транспорного засобу, суд приходить до висновку, що саме зазначена сума є розміром збитків завданих позивачу та така підлягає відшкодування. Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахований у ПАТ «Альфа-Гарант». Як вбачається із виписки № Н8CR-PDCI-L24L-6L41 від 10.06.2016 року позивачу було виплачено 42 785 грн. страхового відшкодування. Відповідно до ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено та визнано представниками сторін, що позивачу відповідачем [PERSON] частково відшкодовано матеріальну шкоду (шляхом передачі запчасти) на суму 48 560,83 грн. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути 53 927 грн. 17 коп. матеріальної шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу, відповідно до положень ст.1187 ЦК України, як з особи винної у заподіянні шкоди, (що становить різницю між розміром матеріального збитку 145 273 грн. (144 773+500 грн.), виплаченим страховою компанією страховим відшкодуванням (42 785 грн.) та добровільним відшкодуванням відповідачем (48 560 , 83 грн.). Відповідно до абз. 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92р., постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Однак, як встановлено судом, автомобіль позивача, пошкодженний внаслідок ДТП, ним відремонтований, відтак, даний автомобіль може використовуватись за призначенням. Крім того, позивачем не заявлено вимог про відшкодування шкоди в розмірі ринкової вартості транспортного засобу, а заявлено вимоги у меншому розмірі - лише про стягнення реально понесених витрат на ремонт транспортного засобу. У зв»язку із наведеним такий не може бути переданий відповідачу. Позов в частині стягнення матеріально шкоди з [PERSON] до задоволення не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз'яснень, що містить п.6 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013р. особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспртної пригоди транспортним засобом керував [PERSON],за наявності документів визначених п.2.1 ПДР України, а відтак, і обов'язок відшкодувати шкоду в силу ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України покладений на нього,а не на власника транспортного засобу. Крім того, відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 статті 60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Проте позивачем, всупереч вказаних вимог, не подано суду жодних доказів, які б підтверджували право власності [PERSON] на автомобіль «Toyota Highlander» д.н.з. [NUMBER], а тому в цій частині позову слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, відтак, із відповідача [PERSON] слід стягнути 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору. На підставі ст.16, 215, 220, 799, 1187, 1194 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved