Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 06 вересня 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №2328. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06 вересня 2003 року зареєстрував шлюб з відповідачем, в якому мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Зазначає, що подружнє життя поступово погіршувалось через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, між ними виникали постійні суперечки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З початку 2015 року вони незважаючи на те, що проживають разом, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, втратили один до одного почуття любові, поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги. Стверджує, що на даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, а тому примирення та подальше збереження формально існуючого шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позов визнає та просить задовольнити. Після розірвання шлюбу просить змінити її прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та причини позову, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини сторін, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 06 вересня 2003 року в Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №2328. В шлюбі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Сімейне життя між сторонами не склалось, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2003 року, міцної сім'ї вони не утворили, між ними систематично сварки, конфлікти та непорозуміння, які привели до розпаду сім'ї. З початку 2015 року вони незважаючи на те, що проживають в одній квартирі, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Сторони категорично ствердили, що вони втратили один до одного почуття любові, довіри та взаєморозуміння, без яких повноцінна сім'я існувати не може, і відновлення сімейних стосунків неможливе; переконані, що не будуть вживати заходів для збереження формально існуючого шлюбу. Наведені обставини приводять суд до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечить інтересам сторін, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. А відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 551,20рн. судового збору. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved