Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 10.01.2007 року, виданого Харківською міською Радою, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] (бабі), яка померла [INFO]; [PERSON] (діду), який помер [INFO] року та батьку позивача - [PERSON], який помер [INFO] року. Таким чином, його батько - [PERSON] прийняв спадщину після смерті своїх батьків та став власником спірної квартири в цілому. Позивач вказує, що після смерті його батька він, як єдиний спадкоємець до нотаріальної контори в 6 - ти місячний термін не звернувся, оскільки вважав, що прийняв спадщину, однак звернувшись до нотаріальної контори, в отриманні свідоцтва йому було відмовлено з причини того, що на час смерті свого батька він не був зареєстрований з ним за однією адресою та не звернувся з заявою про прийняття спадщини увстановлені законодавством строки. Позивач також зазначає, що з причини своєї необізнаності його родичі, отримавши свідоцтво про право власності на житло в БТІ його не зареєстрували. Посилаючись на вказані обставини, на положення Цивільного Кодексу України, позивач просив суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення відповідно до яких просив в задоволенні позову відмовити з причин відсутності реєстрації права власності на спірну квартиру за спадкодавцями, посилаючись на те, що право власності виникає після його державної реєстрації. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 10.01.2007 року [NUMBER] виданого Харківською міською Радою, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть (серія [NUMBER]) [PERSON] помер [INFO] року; [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]); [PERSON] помер [INFO] року (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]). Як вбачається з копії витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстраціюнародження, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER], батьком [PERSON] (позивача) є [PERSON]. Згідно копії карток реєстрації (Ф-Б, Ф-А) спадкодавці ([PERSON], [PERSON] та [PERSON].) були зареєстровані в спірній квартирі з 1958 року, з 1956 року та 1981 року відповідно, та по день своєї смерті. Як вбачається з листа Першої харківської нотаріальної контори від 19.03.2015 року вих. № 1149/01-16, спадкові справи після померлих[PERSON]., [PERSON] та [PERSON] не заводились, свідоцтва на спадщину не видавались. Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно частини 1 статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON] належну їй частку спірної квартири прийняли її чоловік - [PERSON] та син - [PERSON]; після смерті [PERSON] належну йому частку спірної квартири з урахуванням частки прийнятої після смерті [PERSON], прийняв його син та батько позивача - [PERSON] та став власником спірної квартири в цілому. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] (батька позивача) ніхто не прийняв, свідоцтва про спадщину після смерті останнього не видавались, то позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті свого батька. Стосовно доводів заперечень відповідача, то останні судом до уваги не приймаються, виходячи з наступного. Відповідно до статті 328 ЦК України, правовласностінабувається на підставах, що не заборонені законом, зокремаізправочинів.Право власностівважається набутим правомірно, якщоінше прямо не випливаєіз закону абонезаконністьнабуття права власності не встановлена судом. Статтею 345 Цивільного Кодексу Українивстановлено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 10.01.2007 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули право власності на спірну квартиру відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Таким чином, законодавець не пов'язує момент виникнення права власності набуте в ході приватизації з моментом його державної реєстрації, в цьому випадку реєстрація права власності на об'єкт нерухомого майна не породжує у особи право власності, а лише засвідчує офіційне визнання і підтвердження державного факту наявності в особи цього права. Така сама правова позиція щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке було створене, введено в експлуатацію до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, висловлена в постанові Верховного Суду України від 13.06.2012 року № 6-54 цс 12. Крім цього, саме свідоцтво про право власності на житло є правовстановлюючим документом, що засвідчує право особи на річ. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved