Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що з 15.03.2002 року по 06.09.2012 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] яка проживає разом з ним за адресою с. Черленівка Новоселицького району та перебуває на його повному матеріальному утриманні. 14.11.2014 року за судовим наказом Новоселицького районного суду стягуються аліменти з відповідача на його користь на утримання доньки. Відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів у зв'язку з чим склалась заборгованість по аліментам, не приймає участь у вихованні доньки, не турбується і не цікавиться її життям, здоров'ям і майбутнім. Позивач вважає, що відповідач в супереч вимогам ст.150 СК України не виконує свої зобов'язання щодо матеріального утримання доньки та прийняття участі у її вихованні. Рішенням органу опіки та піклування визнано доцільним позбавити відповідача батьківських прав щодо доньки. Позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та додатково суду пояснив, що відповідач з самого народження дитини не в повному обсязі займалась її вихованням та матеріальним утриманням, зловживала алкоголем, залишала дитину напризволяще. На даний час вона утворила іншу сім'ю та повністю віддалась вихованню дитини від іншого шлюбу. Відповідач позов не визнала в повному обсязі суду пояснила, що вона із-за тяжкого матеріального становища була вимушена поїхати на заробітки до Італії разом з чоловіком - позивачем, донька залишилась проживати з її мамою в с. Маршинці, Новоселицького району, але з часом її забрали до батьків відповідача. Вона з Італії намагалася спілкуватися з донькою але її перебування у неприязнених відносинах з позивачем та його мамою перешкоджали вільному спілкуванні з донькою. Із-за відсутності документів на офіційне перебування в Італії вона не мала можливості повернутися на Україну. Заборгованість по аліментам погашено нею в повному обсязі просить суд відмовити у задоволенні позиву враховуючи обставину що їй перешкоджали у вільному спілкуванні з донькою та прийняти участь у її матеріальному утриманні. Вважає, що теперішнє становище у відносинах з донькою вирішиться з часом, вони покращаться якщо не будуть перешкоджати у вільному їй спілкуванні та зустрічах. Представник органу опіки та піклування суду пояснив, що відповідно до рішення органу опіки та піклування визнано доцільним позбавити батьківських прав відповідача яка не займалась тривалий період часу вихованням та не приймала участь у матеріальному утриманні доньки. Показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає з батьком в с. Черленівка, Новоселицького району, навчається в Щербинецький ЗОШ, Новоселицького району. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в неприязнених відносинах із-за чого відповідач була позбавлена можливості спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Допитана в судовому засіданні [PERSON] суду пояснила, що вона виховується батьком та бабусею в с. Черленівка, Новоселицького районну, з мамою не спілкується. Бачила через Інтернет мережу маму з іншою дитиною та чоловіком, що негативно вплинуло на її самопочуття. З малих років вона не спілкувалась з мамою вважає, що вона її покинула а тому вона особиста наполягала щоб мати була позбавлена батьківських прав. Свідок [PERSON] працівник методичного кабінету відділу освіти Новоселицького районного відділу освіти суду показала, що вона на прохання батька [PERSON] та класного керівника займалась з нею. У дитини під час спілкування з нею не було встановлено нервових зривів із-за відсутності спілкування з мамою, проблеми у дитини були в спілкуванні з однолітками в класі та школі. Із-за чого вона була переведена в іншу школу. З свідоцтва про народження видане відділом запису актів цивільного стану м. Мілан Італія вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] мати [PERSON]. З рішення Новоселицького районного суду від 06.09.2012 року по справі за №2-764/2012р. вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, та поновлено чоловікові дошлюбне прізвище [PERSON]. З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб за №00017749639 від 07.03.2017 року вбачається, що прізвище чоловіка до державної реєстрації шлюбу [PERSON] після реєстрації шлюбу [PERSON]. З довідки розрахунку по аліментам від 01.03.2017 року за №02-21/2157 вбачається, що [PERSON] погасила заборгованість по аліментам та станом 01.03.2017 року заборгованість складає 605 грн.. З рішення органу опіки та піклування від 11.10.2016 року за №46 вбачається, що орган опіки та піклування вислухавши пояснення батька дитини та діючи в інтересах дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON]. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16,18 Постанови від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Згідно з ч.2 ст.212 ЦПК України, жоден доказ не має для суду наперед встановлення значення а тому з врахуванням викладеного суд вважає, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача та думка доньки [PERSON] щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача суд приймає до уваги але оцінюючи їх у сукупності з викладеними доказами та правовими нормами вважає, що вони не в достатній мірі доводять умисне ухилення [PERSON] від виховання дитини, винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже аналізуючи у сукупності пояснення сторін, покази свідків та зазначені правові норми суд з урахуванням того, що позивач та відповідач перебувають у неприязнених відносинах які склалися між ними у зв'язку з розірванням шлюбу, відповідач тривалий період часу перебувала за кордоном куди була вимушена їхати із-за скрутного матеріального становища та відсутності роботи на родині, перебуваючи нелегального в Італії на заробітки чим була позбавлена реальної можливості приймати участь у вихованні доньки та матеріально її утримати та з врахуванням того, що під час розгляду справи по суті позивачем не доведено умисне ухилення відповідача від виховання дитини, винної поведінки відповідача та її свідомого нехтування своїми обов'язками а тому суд дійшов висновку, про необхідність відмови у задоволенні заявлених позовних вимог. Суд вважає за необхідним про необхідність попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання доньки та покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.

Outcome: dismissed