Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачок про стягнення суми за договором купівлі-продажу квартири, посилаючись на те, що 14 листопада 1997 року між позивачем, з однієї сторони, та відповідачкою [PERSON], з другої сторони, яка діяла від свого імені та від своїх неповнолітніх дочок, був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] і за умовами цього договору відповідачка з відповідачками придбали зазначену квартиру за 54141 гривню, що на момент здійснення операції складало 28875 умовних одиниць за курсом Національного банку України на день укладання даного договору, повна вартість квартири сплачується відповідачами протягом 14 років з моменту укладання договору, тобто до 14 листопада 2011 року, але за даним договором позивачу відповідачки кошти сплатили не повністю, тому позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачок, які на даний час всі є повнолітніми. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги збільшив, збільшені позовні вимоги підтримав та пояснив, що за зазначеним договором купівлі-продажу квартири не повністю сплачені платежі за її придбання, тому позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачок про стягнення заборгованої суми з врахуванням збільшеного розміру курсу долара до гривні, встановленого Національним Банком України. Відповідачки позовні вимоги не визнали та пояснили, що за даним договором купівлі-продажу квартири вносилися платежі за місцем роботи відповідачки, але домовленості про те, що позивачка повинна сплачувати вартість квартири з урахуванням курсу долара США до гривні України між позивачем та відповідачкою не було. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачок. дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 14 листопада 1997 року між представником Закритого акціонерного товариства «Фармацевтична фірма Дарниця», яке змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «Дарниця», з однієї сторони, та відповідачкою [PERSON], з другої сторони, яка діяла від свого імені та від своїх неповнолітніх дочок [PERSON] та [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] і за умовами п. 4 цього договору купівлі-продажу квартири відповідачка з відповідачками придбали зазначену квартиру за 54141 гривню, що на момент здійснення операції складало 28875 умовних одиниць за курсом Національного банку України на день укладання даного договору, із зазначенням того, що повна вартість квартири сплачується відповідачами протягом 14 років з моменту укладання договору, тобто до 14 листопада 2011 року, що підтверджується копією зазначеного договору купівлі - продажу квартири ( а. с. 6 - 7 ). Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно розрахунку, який наданий позивачем суду, відповідачки станом на 09 лютого 2015 року не сплатили позивачу за даним договором купівлі-продажу квартири 12729 доларів США, що становить 317588 гривень 55 копійок, тим самим відповідачками порушені права позивача, тому ця сума підлягає стягненню з відповідачок на користь позивача. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та наданого позивачем розрахунку по нарахуванню трьох процентів річних від простроченої суми, з відповідачок на користь позивача підлягають стягненню 30880 гривень 12 копійок за користування грошовими коштами за період з 14 листопада 2011 року по 09 лютого 2015 року ( а. с. 141 ). При задоволенні позовних вимог підлягають стягненню з відповідачок порівну сплачена позивачем сума судового збору, тобто по 1106 гривень 69 копійок з кожної ( 3320 гривень 07 копійок : 3 = 1106 гривень 69 копійок ).

Outcome: approved