Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], з квартири [ADDRESS] без надання іншого житла та зняттям з реєстраційного обліку в Мелітопольському МВ УДМС України в Запорізькій області, та стягнути з [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує /а.с. 105/. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, не повідомили суд про причини неявки, про час і дату судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового рекомендованого відправлення /а.с. 103/, та відповідає положенням ч. 5 ст. 74 ЦПК України, не повідомили суд про причину своєї неявки. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутність, заперечень проти позову не має. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в судове засідання не з'явився проте надав суду заперечення проти позову, посилаючись на те, що оскільки у квартирі за адресою: [ADDRESS] мешкають неповнолітні діти, то їх виселення з вказаної квартири буде суперечити чинному законодавству України, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. 29.12.2007 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 5992355, [PERSON] остання отримала кредит в сумі 152 000,00 грн. зі сплатою 11,04 % річних з кінцевим терміном повернення до 28.12.2027 року, для придбання квартири [ADDRESS]. /а.с. 9-12/ В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачем було передано позивачу ПАТ «ПУМБ» в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Договір іпотеки від 29.12.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу [PERSON] /а.с. 13-17/ 06.11.2012 року Мелітопольським міськрайонним судом по цивільній справі № 815/10921/2012 за позовом ПАТ «ПУМБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, було ухвалене рішення відповідно до якого позовні вимоги позивача були задоволені. /а.с. 21-23/ При проведені примусового виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції було з'ясовано, що у квартирі крім відповідача зареєстровані її діти: неповнолітня [PERSON], [INFO], та малолітній [PERSON], [INFO]. Відповідно до п.п. 4.5.9. п.4.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/2 зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування. Такого дозволу не надано. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22.12.2014 у справі № 320/9853/14-ц, залишеним без змін ухвалами апеляційного суду Запорізької області від 11.03.2015 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.03.2015 року , частково задоволено ПАТ «ПУМБ» до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], та малолітнього [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, а саме: звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], в частині позовних вимог про виселення відмовлено. Підставою відмови в частині позову про виселення стала та обставина, що відповідач не отримувала вимоги від позивача про виселення. 19.05.2015 року позивач направив відповідачці [PERSON] вимогу про виселення /а.с. 36/ на дві адреси. Зазначену вимогу відповідачка отримала за обома адресами відповідно 29.05.2015 року та 26.05.2016 року, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. /а.с. 39/ Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками встановленими законом. Згідно до ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Особи, які проживають у зазначених приміщенням на умовах найму (оренди).ю не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя. На момент укладення Договору іпотеки - 29.12.2007 року у вищевказаній квартирі зареєстрованих осіб не було, про що свідчить довідка від 27.12.2007 року /а.с. 3/ Відповідно до п.1.7.4 Договору іпотеки, відповідач не мав права реєструвати без письмового погодження з Банком третіх осіб на житловій площі, що входить до складу предмета іпотеки. Проте всупереч вказаній умові договору відповідачка без дозволу банку зареєстрував у приміщенні своїх дітей - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою ТОВ «Комфорт-Мелітополь» /а.с. 27/ Згідно до п.п. 13 п. 1.4 Договору іпотеки відповідач стверджував, що предмет іпотеки не є для нього та членів його сім'ї тощо єдиним можливим місцем проживання та/або сукупний дохід членів сім'ї достатній для придбання або найму іншого житла у разі звернення стягнення на предмет іпотеки, а також відсутні малолітні та/чи неповнолітні діти, що мають право користуватися квартирою, що є предметом іпотеки. Крім того, у власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], знаходить по ? частини квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Отже, квартира розташована за адресою: [ADDRESS], не є для відповідачів єдиним житлом. Таким чином, враховуючи, що позивачем повністю дотримана процедура виселення, передбачена ст. 40 ЗУ «Про іпотеку», суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1218 грн.

Outcome: approved