Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач звернувся\~до\~суду з\~позовом в якому\~ просив визнати [PERSON] , [PERSON] такими,\~що втратили\~право користування\~ житловим будинком [ADDRESS] з тих підстав,\~ що\~ останні понад рік без поважних причин в зазначеному житлі не проживають. В позові [PERSON] вказав, що він є власником будинку [ADDRESS] . В даному будинку крім позивача та його сина, зареєстровані його колишня дружина [PERSON] , з якою шлюб було розірвано 22 червня 2016 року та дочка [PERSON] . Після розірвання шлюбу його колишня дружина разом з дочкою, забравши свої речі, виїхала зі спірного будинку, хоча залишаються зареєстрованими до цього часу. Їх особистих речей в будинку немає,\~ніяких перешкод у користуванні будинком не чинилися, угоди щодо користування приміщенням не укладалися. Реєстрація [PERSON] та [PERSON] у вищевказаному будинку створює перешкоди і незручності для реалізації його прав як власника, зокрема в отриманні державної допомоги у вигляді отриманні субсидії. Ухвалою суду від 31 липня 2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява в якій просила розглянути справу у їх відсутність, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність та не заперечував проти задоволення позову. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подала, повідомлена належним чином через оголошення на сайті суду про судове засідання, у зв`язку з чим, згідно ч. 5\~ст. 279, ст.ст. 280-281 ЦПК України, справа розглянута у порядку заочного розгляду за наявними у справі матеріалами. Дослідивши\~ письмові\~ докази,\~ які\~ є\~ в\~ матеріалах\~ справи,\~ суд\~ приходить\~ до\~ наступних\~ висновків. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 21 липня 2011 року та витягом про державну реєстрацію прав від 01 серпня 2011 року, підтверджується, що будинок [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] (а.с 7-8). Згідно довідок Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області від 08.08.2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 червня 2016 підтверджується, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ст.ст.150, 156\~ЖК Української\~РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд Аналіз вказаних норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Підстави\~ втрати права на користування\~ житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі\~ користування\~ житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду\~ та ст. 405 ЦК України в разі користування\~\~ майном (житлом)\~ власника. Будинок [ADDRESS] є майном (житлом) позивача, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися\~ відповідними нормами цивільного кодексу України.\~ Відповідно\~ до вимог\~ ст. 405 ЦК України член сім`ї\~ власника\~ житла\~ втрачає\~ право\~ на\~ користування\~ цим\~ житлом\~ в разі\~ відсутності\~\~\~ в\~ житлі\~ понад\~ один рік\~\~ без\~ поважних\~ причин,\~ якщо\~ інше\~ не\~ встановлено\~ домовленістю\~ між\~ ним і власником\~ житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї власника житла в силу ст. 64 Житлового кодексу України, дані про укладення з ним договору найму житлового будинку також відсутні. Норма закону яка б регулювала порядок визнання особи, яка не є членом сім`ї власника (чи наймачем), такою, що втратила право користування жилим приміщенням в діючому законодавстві, зокрема,\~ ЖК України та ЦК України не передбачена, з огляду на це, слід застосувати аналогію закону, зокрема, ст.405 ЦК України. В позові [PERSON] стверджував, що відповідач після розірвання шлюбу разом з дочкою [PERSON] , тобто більше року, не проживають в будинку, власником якого є позивач. \~На підтвердження даних тверджень позивач надав суду \~акт про не проживання осіб за місцем реєстрації від 29 липня 2019 року та довідку видану виконкомом Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області від 09 липня 2019 року в\~яких значиться, що [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації не проживають з вересня 2016 року. На думку\~суду позивач\~довів той факт, що [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON] понад один рік не проживають за місцем реєстрації тому їх слід\~визнати такими,\~що\~втратили право користування вказаним жилим приміщенням.

Outcome: approved