Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначивши, що 14.10.2008 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний №DNC0AN09988035. Згідно договору\~\~ПАТ КБ «ПриватБанк»\~\~зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 93645,94 грн. на термін до 13.10.2015, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.\~\~ Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, [PERSON] повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язання за договором між ПАТ КБ «ПриватБанк»\~\~та [PERSON] було укладено договір поруки. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2014 стягнено з відповідачів сума заборгованості в розмірі 81918,01 грн. Зазначене рішення суду не виконано. Станом на 28.11.2016 загальна сума заборгованості відповідачів перед Банком становить 115\~115,74 грн., яка з урахуванням рішення суду складає 33197,73 грн. Враховуючи штрафи відповідно до Договору сума заборгованості складає 35\~107,62 грн., яку позивач, а також судові витрати, і просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана судова справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Подорець О.Б. у зв`язку з перебуванням судді Скрипник О.Г. у відрядженні. Ухвалою від 01 квітня 2019 року справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, зазначивши у позовній заяві клопотання з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11\~ст. 128 ЦПК України\~(судові повістки направлені по зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, а також через опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України), про причини неявки суд не повідомили, не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не скористалися правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк»\~\~та [PERSON] 14.10.2008 був укладений кредитно-заставний договір №DNC0AN09988035, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 93645,94 грн. з метою купівлі автомобіля, строком до 13 жовтня 2015 року. Через неналежне виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, позивач у 2014 році звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням\~\~Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська\~\~від 07 серпня 2014 року, яке набрало законної сили,\~\~позов задоволено, стягнуто солідарно із [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість\~\~за кредитним договором № №DNC0AN09988035 від 14 жовтня 2008 року в розмірі 81918,01 грн. Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» реалізувало\~\~право на дострокове повернення кредиту та платежів за ним. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу\~(частина друга\~статті 1050 ЦК України). Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувшись у 2014 році із позовом про дострокове повернення кредиту, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 14-10цс18,\~\~від 04 липня 2018 року\~№ 14-154цс18 та від 31 жовтня 2018 року № 14-318цс18,\~\~згідно якої наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що у позивача відсутнє право повторно стягувати заборгованість за тілом кредиту, а також проценти та неустойку після закінчення строку дії кредитного договору, та при наявності судового рішення про стягнення цих сум, вимог про застосування наслідків, передбачених\~статтею 625 ЦК України, банк не заявляв, а тому у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. Враховуючи результат розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягаютьі відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed