Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 105345,54 грн. за кредитним договором № OD33RX09030064 від 22.10.2006 року та судові витрати в розмірі 1053,46 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22.10.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № OD33RX09030064, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4570,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, до цього часу відповідачка не виконала умови кредитного договору, не повернула заборговану суму. В судове засідання представник позивача не з'явився, але до суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення по справі. Представник відповідачки до судового засідання з'явилась, та надала до суду клопотання в якої вона просить застосувати до вимог позивача позовну давність. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що в позові має бути відмовлено з наступних підстав. При розгляді справи встановлено, що 22.10.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № OD33RX09030064, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4570,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік. Відповідно до анкети позичальника, кредит надано на період з 23.10.2006 року по 23.10.2007 року(а.с.6). Таким чином [PERSON] повинна була повернути суму кредиту та інших платежів до 23.10.2007 р., тобто з 24.10.2007 року почався перебіг строку позовної давності, по порушеному праву позивача. Стаття 257 ЦК України, встановлює, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Від позивача не надходило ніяких заяв про поновлення строку позовної давності з посиланням на поважність його пропуску. Пункт 1.7.3.1. документу, (а.с.17) наданого позивачем до справи, та який вказується в п. 3 додатків до позову як «умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розсрочка») (Стандарт»), містить в собі зауваження, що «строк позовної давності стосовно вимог повернення кредиту, сплати відсотків, за користування кредитом ….» умов та правил складає 50 років. Але суд не приймає до уваги цей документ, оскільки він є самостійним, та підписаний тільки Банком. Зазначені умови не дають підстав вважати, що позовна давність встановлена законом була збільшена за домовленістю сторін у письмової формі, у розумінні ст.. 259 ЦК України. Позивачем не доведено, що відповідачка ознайомлена з Умовами, та погодилась з збільшенням строку позовної давності у письмової формі. Позовна заява надійшла до канцелярії суду 21.08.2013 року, тоді як трирічний строк закінчився 24.10.2010 року. Стаття 267 ЦК України, встановлює, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною управі, є підставою для відмови у позові. З урахуванням наведеного, не розглядаючи вимоги позивача по суті, суд дійшов до висновку про відмові в позову в зв'язку з спливом позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed