Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстроване місце мешкання дітей позивача [PERSON] , [PERSON] , однак вони там не мешкають. Де мешкають відповідачі невідомо, на зв`язок вони не виходять, в утриманні житла участі не приймають, комунальні послуги не сплачують. Перешкод в користуванні житловим приміщенням відповідачам ніхто не чинив. В судове засідання позивач не з`явилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог, в разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, місце та час розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Про поважність причин суду не повідомили, заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] за зареєстрованим місцем їх проживання. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідача немає. Відповідно до ч.7\~ст.128 ЦПК України\~судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України, днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26.10.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до вимог ч. 1\~ст.16 ЦК України\~«Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~«Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд». При цьому згідно до\~ст. 391 ЦК України\~«Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном». Статтею 41 Конституції України\~та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до\~Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть». Таким чином, як випливає з цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Отже, вирішення питання про зняття осіб з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 71 ЖК України\~«Збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами» при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі продажу, посвідченому 28.10.1989 року державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Лісовою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-7416 /а.с. 10-11/. Крім того, право приватної власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] підтверджується копією свідоцтва про право власності, посвідченого 28.10.1989 року державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Лісовою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-7414 /а.с.12/, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.13/. Згідно довідки голови квартального комітету № 66 Мелітопольської міської ради народних депутатів від 13.09.2020 року встановлено, що за адресою: [ADDRESS] мешкає та зареєстрована за вказаною адресою. Також в будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , однак з 2007 року там не мешкають /а.с.15/. Оскільки відповідачі зареєстровані, однак не проживають за вказаною адресою, позивач вимушений сплачувати за них комунальні послуги. Отже, дії відповідачів порушують права позивача як власника вказаного житлового приміщення. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] . Суд вважає, що задоволена судом вимога в межах визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у цілому відновить порушене право позивача на житло.

Outcome: approved