Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про скасування незаконної відмови у відпустці, заборону зловживати владою, відшкодування шкоди за приниження честі, гідності та ділової репутації, моральної та фізичної шкоди в розмірі 10 000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що звернувся до відповідача з заявою про тимчасове вибуття, надання відпустки за період постійного проживання з 2014/2015 рік. На вказану заяву отримав відмову, мотивовану тим, що заява не містить інформації куди позивач вибуває, а також відсутній висновок лікаря. Вважає вказану відмову незаконною, такою, що порушує його права та законні інтереси, й такою, що завдала шкоди його здоров'ю, честі , гідності та діловій репутації. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість, а також на норми Положення про Київський пансіонат ветеранів праці. Зазначав, що відповідачем не вчинялось дій по приниженню честі, гідності та ділової репутації позивача, у зв'язку з чим відсутні підстави стягнення моральної шкоди, розмір та завдання якої позивачем не доведено. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, позивач є пенсіонером, якому призначена пенсія за віком та який є інвалідом 2 групи загального захворювання. Відповідно до паспорта позивача та наданих сторонами пояснень, останній проживає в Київському пансіонаті ветеранів праці. Відповідно до підпунктів 1.1., 1.3., 1.4. п. 1. Положення про Київський пансіонат ветеранів праці, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 12.11.2013 року № 2060, копія якого, є в матеріалах справи, Київський пансіонат ветеранів праці (далі - Пансіонат) є стаціонарною соціально-медичною установою загального типу для постійного проживання громадян похилого віку, ветеранів праці, інвалідів, які потребують стороннього догляду, побутового і медичного обслуговування, з утвореними у разі потреби відділенням тимчасового перебування та відділенням хоспісної допомоги, що входять як структурні підрозділи до складу Пансіонату. Пансіонат заснований га комунальній власності територіальної громади міста Києва та підпорядкований Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент). Засновником Пансіонату є територіальна громада міста Києва, від імені якої виступає Київська міська рада. Пансіонат є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, печатку зі своїм найменуванням зразок якої затверджує директор Департаменту, інші печатки, штампи, бланки. Місцезнаходження Пансіонату: вул. Маршала Жукова, 2, м. Київ, 02156. Відповідно до підпункту 2.1. п. 2. «Положення про Київський пансіонат ветеранів праці», основним завданням Пансіонату є забезпечення належних умов для проживання, соціального-побутового обслуговування, надання медичної допомоги громадянам похилого віку, ветеранам війни та інвалідам, які потребують стороннього догляду і допомоги. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з заявою про надання відпустки з 24.06.2017 р. по 02.07.2017 р. за період 2014-2015 рік. У відповідності до відповіді від 26.06.2017 р. №168 позивачу не надано вказану вище відпустку у зв'язку з тим, що відсутній висновок лікаря про можливість тимчасового залишення пансіонату, а також відсутня інформація щодо місця куди позивач вибуває. Враховуючи посилання позивача на Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд зазначає, що вказаним Законом дійсно передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. При цьому слід враховувати, що п. 3.17 Положенням про Київський пансіонат ветеранів праці передбачено, що тимчасове вибуття підопічних за особистою заявою дозволяється за погодженням з адміністрацією Пансіонату на термін не більше двох місяців на календарний рік. Дозвіл на вибуття підопічного надається з урахуванням висновку лікаря про можливість тимчасового залишення Пансіонату. З вказаного вище, вбачається, що відповідач надаючи відповідь позивачу діяв в межах своїх повноважень, передбачених спеціальною нормою. Зокрема, зазначеним Положенням не передбачене вибуття підопічних, зокрема й у відпустку, використовуючи періоди за минулі роки. У зв'язку з вказаним, позивачем не надано суду доказів неправомірності дій відповідача. Разом з тим, позивачем не наведено жодного належного та допустимого доказу завдання йому відповідачем моральної та фізичної шкоди, а також приниження відповідачем його честі, гідності та ділової репутації. У зв'язку з вказаним, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed