Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить зобов»язати відповідача надати відомості про причини зменшення земельної ділянки з 0,1437 га, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] до площі 0,1253 га., так вказати як змінилась конфігурація земельної ділянки після цього, оскільки позивач як особа, що здійснює будівництво будинку на даній земельній ділянці має право на одержання цієї інформації; зобовязати відповідача відновити площу земельної ділянки , яка знаходиться за адресою : [ADDRESS], відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю виданий громадянці [PERSON]; визнати витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності , індексний номер 17527979, номер запису про право власності 4609042 недійсним та зобовязати відділ держземагенства у Пустомитівському районі видати новий «Витяг з державного реєстру речових правна нерухоме майно про реєстрацію права власності громадянці [PERSON] в якому площа земельної ділянки відповідала би площі яка зазначена в Державному акті на право приватної власності на землю виданого [PERSON]; зобовязати відповідача надати суду копії планів земельних ділянок сусідів власників даних ділянок : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] для зясування причин зменшення площі земельної ділянки [PERSON]; визначити порядок використання земельної ділянки домоволодіння за адресою [ADDRESS] , на якій знаходиться добудова розміром 5*11 метрів до житлового будинку [PERSON] з влаштуванням ще одного входу до житлового будинку, виготовити технічний паспорт даної добудови, оскільки земельна ділянка на якій знаходиться другий житловий комплекс, після смерті [PERSON], перейде у власність позивача (так він стверджує). Друга ділянка перейде у власність [PERSON], дочки [PERSON] (такі плани у [PERSON]). Просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила, пояснила, що [PERSON], добровільно в нотаріальному порядку відмовилась від частини земельної ділянки. На підставі цієї відмови було внесено зміни в технічну документацію що стосувалась оспорюваної земельної ділянки та видано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно зі ст. 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. В судовому засіданні встановлено наступні обставини. Згідно рішення виконавчого комітету Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 29.03.2007 року «Про дозвіл на добудову до житлового будинку [PERSON] в с.Холодновідка, вул.Сірка, 15» вирішено надати дозвіл [PERSON] Ярославовичуна добудову розміром 5*11 м. до житлового будинку матері [PERSON] з влаштуванням ще одного входу до житлового будинку в [ADDRESS]. Згідно договору № 0152 на виконання робіт від 28.2014 року, замовник [PERSON] з однієї сторони, а виконавець Комунальне підприємство «Арітектурно-планувальне бюро» Пустомитівської міської ради, в особі директора [PERSON] уклали договір на виконання виготовлення ескізу наміру забудови присадибної земельної ділянки та поділу на два землеволодіння с.Басівка Пустомитівського району. Разом з тим акт здачі-приймання виконання робіт по договору на виконання ескізу наміру забудови присадибної ділянки та поділу на два землеволодіння с.Холодновідка, Пустомитівського району від 28.07.2014 року. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, інд. № 17527979 від 06.02.2014 року, [PERSON] є власницею земельної ділянки, яка розташована у с.Холодновідка, Пустомитівського району,Львівської області, кадастровий номер [NUMBER]. Згідно нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 09.10.2013 року, остання, як власник земельної ділянки площею 0,1437 гектара, цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташованої на території Лапаївської сільської ради, Пустомитівського району та належить на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON], державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори 11.03.2004 року за р.№ 955, дала згоду на зменшення площі до 0,1253 гектара та зміну конфігурації цієї земельної ділянки. У відповідності до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України). За змістом ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на вільне володіння майном. Основною метою ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та іншим порушенням принципу безперешкодного користування своїм майном, до яких часто вдаються або схильні вдаватися на практиці уряди держав. Названа стаття проголошує: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно практики Європейського суду з прав людини «втручання у\~право на\~мирне володіння майном є\~сумісним з\~вимогами ст.\~1 Першого протоколу, коли воно законне і\~не\~свавільне (див. рішення у\~справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], №\~31107/96, п.\~58, ECHR 1999-II). Зокрема, друге речення першого пункту дозволяє позбавлення майна лише «на умовах, передбачених законом», а\~другий пункт визнає, що\~держави мають право здійснювати контроль за\~користуванням майном шляхом введення в\~дію «законів» /справа «Андрій Руденко проти України»/. Стаття 1 Протоколу № 1 дає змогу зробити висновок про те, що: власник володіє всією повнотою влади стосовно власного майна, може робити будь-які дії, які не заборонені законом і не порушують прав третіх осіб; право власності є абсолютним, отже, власнику протистоять будь-які треті особи (враховуючи державу), які в свою чергу повинні утримуватися від дій, що порушують права власника. Ця норма закріплює право власника на безперешкодне користування своїм майном. У такому контексті порушенням права власності особи буде вважатися і факт ненадання можливості користуватися своїм майном. Суд вважає, що у позивача відсутнє право матеріально-правової вимоги за даним цивільним позовом, оскільки питання , які порушує у своїй позовні заяві стосуються виключно власності [PERSON], а саме зазначеної земельної ділянки. Будь-яке право позивача (зокрема право власності) не порушено, а відповідно у останнього відсутнє право звернення із зазначеним позовом до суду. Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, у позивача відсутнє право матеріально-правової вимоги щодо предмету спору, питання порушені у прохальній частині позовної заяви носять форму клопотань та запитів, зясування викладених у них обставин, можливе шляхом звернення уповноваженою на те особою у компетентні органи, а тому в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Outcome: dismissed