Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що наказом № 01/15-12ЛС від 15.12.2014р., він був прийнятий на роботу в ТОВ «Професійний футбольний клуб «Металург-Запоріжжя» на посаду директора учбово-тренувальної бази. Наказом № 02/11-12-ЛС від 14.12.2015р. був звільнений з займаної посади у звязку зі скороченням штату працівників, згідно з п.1 ст.40 КЗпП України. Згідно з виданим відповідачем розрахунковим листом за грудень 2015року заборгованість по заробітній платі на час звільнення складає 28119,71 гривень. Позивач, неодноразово звертався до відповідача з вимогою провести розрахунок по заробітній платі, але до теперішнього часу сума боргу по заробітній платі відповідачем не погашена у звязку з чим він змушений звертатись із позовом до суду. Під час розгляду справи позивачем подано заява про збільшення позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 28119,71грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку станом на 22.02.16 в розмірі 14911,67грн. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Також зазначив, що відповідачем частково сплачена заборгованість по заробітній платі в розмірі 5812,44грн. у звязку з чим просить зменшити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітної платі на 5812,44грн. Представник відповідача в судове засідання не зявився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, за відсутності представника відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд надав рівні можливості сторонам у наданні доказів. Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. Судом встановлено, що наказом № 01/15-12ЛС від 15.12.2014р. позивач прийнятий в ТОВ «Професійний футбольний клуб «Металург-Запоріжжя» на посаду директора учбово-тренувальної бази. (а.с.2) Наказом № 02/11-12-ЛС від 11.12.2015р. позивач звільнений з займаної посади у звязку із скороченням штату працівників, згідно з п.1 ст.40 КЗпП України. (а.с.4) Відповідно до розрахункового листка по заробітній платі за грудень 2015 року вбачається, що борг за підприємством становить 28119,71грн. (а.с.3) При визначенні розміру\~середнього заробітку за час затримки\~розрахунку при звільненні застосовуються вимоги\~ п.п. 2, 3, 5, 8\~ Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Оскільки відповідачем не виплачена заборгованість по заробітній платі, то на користь позивача має бути стягнуто середній заробіток за весь час затримки, який становить 14911,67грн. Враховуючи, що позивачем були уточнені позовні вимоги щодо розміру заборгованості по заробітній платі, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі 22307,27грн. (28119,71-5812,44), а також середній заробіток за весь час затримки, який становить 14911,67грн. Таким чином, аналізуючи у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 22307,27грн., середнього заробітку за весь час затримки в розмірі 14911,67грн., а всього 37218,94грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20грн. Рішення у частині присудження працівникові виплати заробітної плати підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: partial