Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 11.08.2008 року між ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Миколаївське РУ, правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 59 834 грн., на придбання транспортного засобу зі сплатою 17,9% річних, терміном до 10.08.2015 р. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким [PERSON] зобов'язалася відповідати перед кредитором за порушення виконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору. Відповідачі свої зобов'язання не виконали, в зв'язку з чим станом на 26.11.2012 року у них виникла заборгованість в розмірі 77 194,97 грн., яку позивач просить стягнути. Крім того, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів витрати по сплаті судового збору в розмірі 898,56 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання надали заперечення на позов та пояснили, що дійсно між сторонами було укладено кредитний договір та договір поруки, відповідно до якого [PERSON] було надано грошові кошти в сумі 59 834 грн. на придбання транспортного засобу. Протягом часу, з моменту укладення кредитного договору, виплата грошових коштів за кредитним договором здійснювалася за рахунок списання грошових коштів з депозитного рахунку [PERSON] Між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», а саме Центральним відділенням філії ВАТ КБ «Надра» Миколаївське, було укладено договір № 52084 строкового банківського вкладу (депозиту) № [NUMBER], згідно із п. 2.1. якого вклад вноситься на вкладний рахунок в сумі 135 900 грн. Пунктом 2.2. Договору визначено, що строк дії вкладу становить 12 місяців від дати внесення такого вкладу на вкладний рахунок. Процентна ставка, відповідно до п. 2.3. Договору, становить сімнадцять цілих одна десята процентів річних. 15 липня 2009 року, відповідно до п. 6 Договору, який передбачає можливість продовження дії договору, [PERSON] підписала із відповідачем Додаткову угоду № 1 до Договору банківського вкладу № 520846 від 7 липня 2008 року. Так, відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1, сторони домовились пролонгувати строк дії вкладу на 4 місяці з дати укладення даної додаткової угоди. Дата повернення вкладу 15 листопада 2009 року. Протягом вересня 2008 року - травня 2009 року вона регулярно, у відповідності до Графіку здійснювала повернення кредиту та сплачувала відсотки, оскільки по депозитному договору регулярно отримувала проценти. Починаючи з липня 2009 року позивачем по справі ПАТ КБ «НАДРА» безпідставно в порушення вимог чинного законодавства України та в порушення положень депозитного договору перестали виплачуватися проценти за депозитом, відповідно, відповідачі не мали змоги погасити заборгованість за кредитом. Також відповідач [PERSON] неодноразово зверталася до позивача з заявами про повернення з депозитного рахунку грошових коштів для погашення заборгованості по кредитному договору, однак дані заяви позивачем були залишені без розгляду. Та обставина, що відповідач [PERSON] неодноразово зверталася до позивача із вимогою про повернення вкладу та процентів встановлена також рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2011 року, яке набрало законної сили 17 січня 2012 року, згідно із Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області. Цим же рішенням було встановлено, що ПАТ КБ «НАДРА» було допущено порушення вимог ч. 4 ст. 1061 ЦК України, відповідно до якої, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У зв'язку із викладеним, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2011 року позов [PERSON] було задоволено та стягнуто з ПАТ КБ «НАДРА» 11 363, 84 грн. - процентів; 12 520, 61 грн. - інфляційних; 3 746,31 грн. - трьох процентів річних. Всього 27 630, 76 грн. На підставі наведеного відповідач частково визнала позов в частині стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за договором позики в розмірі 32 955,36 грн. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 11.08.2008 року між ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Миколаївське РУ, правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 59 834 грн., на придбання транспортного засобу зі сплатою 17,9% річних, терміном до 10.08.2015 р. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким [PERSON] зобов'язалася відповідати перед кредитором за порушення виконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п. 1.2 Договору поруки). Згідно зі статтею 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Також в судовому засіданні встановлено, що з моменту укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем [PERSON], виплата грошових коштів за кредитним договором здійснювалася за рахунок списання грошових коштів з депозитного рахунку [PERSON] Між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», а саме Центральним відділенням філії ВАТ КБ «Надра» Миколаївське, було укладено договір № 52084 строкового банківського вкладу (депозиту) № [NUMBER], згідно із п. 2.1. якого вклад вноситься на вкладний рахунок в сумі 135 900,00 грн. Пунктом 2.2. Договору визначено, що строк дії вкладу становить 12 місяців від дати внесення такого вкладу на вкладний рахунок. Процентна ставка, відповідно до п. 2.3. Договору, становить сімнадцять цілих одна десята процентів річних. В подальшому, тобто 15 липня 2009 року, відповідно до п. 6 Договору, який передбачає можливість продовження дії договору, [PERSON] підписала із відповідачем Додаткову угоду № 1 до Договору банківського вкладу № 520846 від 7 липня 2008 року. Так, відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1, сторони домовились пролонгувати строк дії вкладу на 4 місяці з дати укладення даної додаткової угоди. Дата повернення вкладу 15 листопада 2009 року. Слід зазначити, що протягом вересня 2008 року - травня 2009 року [PERSON] регулярно, у відповідності до Графіку здійснювала повернення кредиту та сплачувала відсотки, оскільки по депозитному договору регулярно отримувала проценти. З липня 2009 року позивачем по справі ПАТ КБ «НАДРА» безпідставно в порушення вимог чинного законодавства України та в порушення положень депозитного договору перестали виплачуватися проценти за депозитом, тому відповідачі не мали змоги погасити заборгованість за кредитом. Відповідач [PERSON], неодноразово зверталася до позивача з заявами про повернення депозиту, однак позивачем вимоги відповідача щодо погашення кредиту за рахунок депозитних грошових коштів не були виконані, а вимоги щодо повернення грошових коштів з депозиту та процентів взагалі залишені без розгляду. Та обставина, що відповідач [PERSON] неодноразово зверталася до позивача із вимогою про повернення вкладу та процентів встановлена Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2011 року. (а.с. 63-65) Цим же рішенням було встановлено, що ПАТ КБ «НАДРА» було допущено порушення вимог ч.4 статті 1061 ЦК України, відповідно до якої, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У зв'язку із викладеним, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2011 року позов [PERSON] було задоволено: стягнуто з ПАТ КБ «НАДРА» 11 363, 84 грн. - процентів; 12 520, 61 грн. - інфляційних; 3 746,31 грн. - трьох процентів річних, а всього 27 630, 76 грн. Вказане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 17 січня 2012 року (а.с. 66-71). Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини. Отже, починаючи з 15 листопада 2009 року по 17 січня 2012 року Банк безпідставно утримував грошові кошти, належні [PERSON] та не сплачував відсотки, передбачені Договором. Позивач, в порушення вимог ч. 2 статті 1060 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що за договором банківського вкладу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, грошові кошти не повернув. Крім того, після закінчення строку депозитного вкладу на вимогу власника рахунку, всупереч статті 1071 Цивільного кодексу України, позивач не провів списання грошових коштів на підставі розпорядження. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Однак, згідно із вимогами статті 614 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою відповідальності за порушення зобов'язання є вина особи, яка порушила зобов'язання. На підставі наведеного викладені обставини свідчать про те, що вина у діях відповідачів [PERSON] та [PERSON] щодо несплати заборгованості за кредитом відсутня. Крім того, частиною.4 статті 612 Цивільного кодексу України чітко визначено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Таким чином, розрахунок заборгованості за договором № 08/08/2008/980К1508 від 11 серпня 2008 року є необґрунтованим, оскільки заборгованість зі сплати відсотків виникла у зв'язку із простроченням кредитора - ПАТ КБ «Надра». Станом на 8 липня 2009 року, тобто на момент пред'явлення відповідачем [PERSON] вимоги до позивача про оплату кредиту грошовими коштами, що знаходяться на депозиті - залишок кредиту становив 57 955, 35 грн., з них тіло кредиту - 56 037, 63 грн., проценти 1 898, 99 грн., неустойка - 18, 74 грн. Згідно квитанції від 13 березня 2012 року [PERSON] через відділення ПАТ «Брокбізнесбанк» було сплачено 25 000 грн. на рахунок № [NUMBER], відкритий у Центральному відділенні філії ПАТ КБ «Надра» Миколаївське РУ. При цьому, у графі «призначення платежу» відповідачем [PERSON] було вказано «оплата тіла кредиту», тобто основного боргу. Однак, позивачем грошові кошти в сумі 24 272, 58 грн. було спрямовано на сплату відсотків по кредиту, всупереч тому, що відсотки за кредитом за період з 8 липня 2009 року - не підлягали нарахуванню через порушення позивачем своїх зобов'язань. Грошові кошти в сумі 25 000 грн. повинні бути враховані під час заборгованості зі сплати тіла кредиту. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 32 955,36 грн., з яких: 31 037,63 грн. - тіло кредиту, 1 898,99 грн. - проценти за користування кредитними коштами, 18,74 грн. - неустойка, в іншій частині позову слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial