Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Партнерство з обмеженою відповідальністю «Інланд Транзіт» , Публічне акціонерне товариство «Банк»Камбіо» про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх позовних вимог вказав, що 26.12.2012 року між ПАТ «Банк Камбіо» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № 947И/02-2012, процентна ставка-22%, строк погашення 26.12.2032. Кредитний договір забезпечено: договором іпотеки від 26.12.2012 року, укладеним між ПАТ «Банк Камбіо» та [PERSON], відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру за адресою: [ADDRESS]; договором поруки від 26.12.2012 року, укладеним між ПАТ «Банк Каміо» , відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 11.09.2014 року між ПАТ «Бпнк Камбіо» та ТОВ «Іенанд Транзіт» укладено договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги, за яким ПОВ «Інланд Транзіт» передало в заставу майнові права-право вимоги грошових коштів по Договору Інвестиційного вкладу № 08д/978EURO від 21.06.2006 року на суму 51249,39 евро. Даним договором застави також забезпечено кредитний договір. Пунктом 4.1 Договору застави від 11.09.2014 року встановлено право банку у разі виконання зобовязань відповідача за кредитним договором задовольнити свої до нього вимоги шляхом списання грошових коштів з рахунку заставодавця ПОВ «ІнландТранзіт». 12.09.2014 року банк звернув стягнення на предмет застави, здійснив договірне спинання грошових коштів в сумі 50959,94 євро з рахунку ПОВ «ІнландТранзіт» і направив їх на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором. Заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором становила 799164,46 грн. і була погашена за рахунок грошових коштів ПОВ «Інланд Транзіт» 07.09.2017 року між [PERSON] і ПОВ «Інланд Транзіт» було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач набув право вимоги грошових коштів у сумі 799164,49 грн. до відповідача за кредитним договором. 07.09.2017 року ПОВ «Інланд Транзіт» передав позивачу за актом прийому-передачі всі оригінали документів, що стосуються кредиту відповідача, а саме оригінали документів, які ПОВ «Інланд Транзіт» отримав від банку за Актом прийому-передачі від 12.09.2014 року Відбулася заміна кредитора в зобов»язання, позивач набув прав кредитора за кредитним договором на суму 799164,49 грн. Оскільки п. 1.1, 3.2 Договору поруки від 26.12.2012 року встановлено, що відповідальність боржника і поручителя є солідарною, позивач просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] заборгованість за договором про іпотечний кредит № 947И/02-2012 від 26.12.2012 року в сумі 1784973,61 грн., з яких 799164,49 грн.- заборгованість за кредитом, 698700,70 грн.-інфляційні втрати в порядку ст. 625 ЦК України, 69691,52 грн.- три проценти річних в порядку ст. 625 ЦК України, 217416,90 грн.- пеня у розмірі подвійної ставки НБУ; стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача понесені судові витрати. В подальшому позивач збільшив свої позовні вимоги, а саме просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 947И/02-2012 від 26.12.2012 року в сумі 1784973,61 грн., з яких 799164,49 грн.- заборгованість за кредитом, 698700,70 грн.- інфляційні втрати в порядку ст. 625 ЦК України; 69691,52 грн.- три проценти річних в порядку ст. 625 ЦК України, 217416,90 грн- пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 25.01.2013 року у сумі 110000 доларів США та 3000 євро, заборгованість за договором позики від 29.05.2013 року у сумі 225000 доларів США, заборгованість за договором позики від 25.12.2013 року у сумі 70000 доларів США за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення, та стягнути з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь [PERSON] понесені судові витрати у розмірі 8000 грн. Позивач, представник позивач в судове засідання не зявився, просив справу слухати без їх участі. Відповідачі в судове засідання не зявились, про день і час слухання справи повідомлялись належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки відповідачі не зявились в судове засідання та не повідомили про причини неявки, відповідачі не подали відзиву, та позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що 26.12.2012 року між ПАТ «Банк Камбіо» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № 947И/02-2012, процентна ставка-22%, строк погашення 26.12.2032. Кредитний договір забезпечено: договором іпотеки від 26.12.2012 року, укладеним між ПАТ «Банк Камбіо» та [PERSON], відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру за адресою: [ADDRESS]; договором поруки від 26.12.2012 року, укладеним між ПАТ «Банк Каміо» , відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON]В.( а. с. 7-10, 19-21). 11.09.2014 року між ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «Інланд Транзіт» укладено договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «Інланд Транзіт» передало в заставу майнові права-право вимоги грошових коштів по Договору Інвестиційного вкладу № 08д/978EURO від 21.06.2006 року на суму 51249,39 євро. Даним договором застави також забезпечено кредитний договір.( а.с. 21). Пунктом 4.1 Договору застави від 11.09.2014 року встановлено право банку у разі виконання зобовязань відповідача за кредитним договором задовольнити свої до нього вимоги шляхом списання грошових коштів з рахунку заставодавця ПОВ «ІнландТранзіт». ( а.с. 21). 12.09.2014 року банк звернув стягнення на предмет застави, здійснив договірне спинання грошових коштів в сумі 50959,94 євро з рахунку ПОВ «ІнландТранзіт» і направив їх на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором. ( а.с. 24-26). Отже, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором становила 799164,46 грн. і була погашена за рахунок грошових коштів ПОВ «Інланд Транзіт» 07.09.2017 року між [PERSON] і ПОВ «Інланд Транзіт» було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач набув право вимоги грошових коштів у сумі 799164,49 грн. до відповідача за кредитним договором. ( а.с. 27-28). 07.09.2017 року ПОВ «Інланд Транзіт» передав позивачу за актом прийому-передачі всі оригінали документів, що стосуються кредиту відповідача, а саме оригінали документів, які ПОВ «Інланд Транзіт» отримав від банку за Актом прийому-передачі від 12.09.2014 року Відбулася заміна кредитора в зобов»язання, позивач набув прав кредитора за кредитним договором на суму 799164,49 грн.( а.с. 29). Згідно розписки від 25.01.2013 року [PERSON] надав [PERSON] у борг 110000 доларів США та 3000 євро, що підтверджується розпискою, в якій також зазначено, що [PERSON] гарантує своєчасне повернення суми боргу і відсотків, проте не зазначена дата такого повернення ( а.с. 49). 29.05.2013 року позивач надав [PERSON] у борг 225000 доларів США, відповідач [PERSON] в розписці зазначив, що зобов»язується щомісячно погашати відсотки і повернути суму боргу у встановлений строк, проте не зазначений строк виконання такого повернення суми. Згідно розписки від 25.12.2013 року позивач надав [PERSON] у борг 70000 доларів США, [PERSON], в свою чергу, зобов»язався повернути кошти до 01.01.2014 року ( а.с. 51). Згідно зі\~статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами. \~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. \~\~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. \~\~\~\~\~\~\~\~ Пунктом 1\~статті 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до положень частини 1\~статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно до частини 2\~статті 1050 Цивільного кодексу України\~України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до \~ст. 536 ЦК України\~передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частинами першою, третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобовязанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобовязанні допускається протягом усього часу існування зобовязання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суд приходить до висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обовязку погашення кредиту взагалі. Аналогічні правові позиції викладені в Постанові ВСУ від 23.09.2015 року за № 6-979цс15. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема той факт, що відповідачі перед кредитором відповідають солідарно, суд приходить до висновку про наявність наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за кредитним договором про іпотечний кредит № 947И/02-2012 від 26.12.2012 року в сумі 1784973,61 грн., з яких 799164,49 грн.- заборгованість за кредитом; 698700,70 грн.- інфляційні втрати в порядку ст. 625 ЦК України, 69691,52 грн.- три проценти річних в порядку ст. 625 ЦК України; 217416,90 грн.- пеня у розмірі подвійної ставки НБУ. Що стосується стягнення суми боргу за договором позики, укладеними між позивачем та відповідачем [PERSON], 25.01.2013 року, 29.05.2013 року та 25.12.2013 року, то суд виходить з наступного. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені\~\~родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження\~\~укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів. Аналогічні правові позиції викладені в постанові ВСУ в справі № 6-1967 цс15 від 11.11.2015 року. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 12 постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірний наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом з тим як за предявлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати». Враховуючи обставини справи, зокрема той факт, що надані позивачем до матеріалів справи на підтвердження укладення між позивачем та відповідачем договорів позики розписки, які відповідають вищезазначеним вимогам нормам права, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 25.01.2013 року у сумі 110000 доларів США та 3000 євро, заборгованості за договором позики від 29.05.2013 року у сумі 225000 доларів США та заборгованості за договором позики від 25.12.2013 року у сумі 70000 доларів США. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, тому вимоги позивача про стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] судового збору підлягають задоволенню з кожного по 4000грн., а всього 8000грн, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, а не солідарно, як просить позивач. На підставі викладеного,

Outcome: approved