Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно посилаючись на те, що 26.02.2004 року його баба [PERSON] у приватного нотаріуса Сквирського районного нотаріального округу [PERSON] посвідчила заповіт за реєстраційним номером №345, згідно якого земельну ділянку, площею 3,1519 га., посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 № 389392 виданого Сквирською райдержадміністрацією 30.07.2003 року, що розташована на території Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області заповідала [PERSON] 22.03.2013 року [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БК № 263450 виданого 23.03.2013 року відділом реєстрації смерті у м. Києві. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме : земельну ділянку площею 3,1519 га, яка розташована на території Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач прийняв спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак, отримати свідоцтво про право на спадщину, у нотаріальній конторі він не має можливістю у звязку з тим, що у Державному акті на праві приватної власності на земельну ділянку відсутній кадастровий номер. Позивач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить розглянути справу у його відсутність та ухвалити рішення по суті позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення у судовому засіданні без їх участі, позов визнає, заперечень не має. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26.02.2004 року [PERSON] у приватного нотаріуса Сквирського районного нотаріального округу [PERSON] посвідчила заповіт за реєстраційним номером №345, згідно якого земельну ділянку, площею 3,1519 га., посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 № 389392 виданого Сквирською райдержадміністрацією 30.07.2003 року, що розташована на території Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області заповідала [PERSON] 22.03.2013 року [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БК № 263450 виданого 23.03.2013 року відділом реєстрації смерті у м. Києві. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме : земельну ділянку площею 3,1519 га, яка розташована на території Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач прийняв спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак, отримати свідоцтво про право на спадщину, у нотаріальній конторі він не має можливістю у звязку з тим, що у Державному акті на праві приватної власності на земельну ділянку відсутній кадастровий номер. Відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Згідно\~ст. 16 Цивільного кодексу України, способом захисту порушеного права є визнання права. Визначеними\~ст. 3 Цивільного кодексу України\~загальними засадами цивільного законодавства, яким мають відповідати як цивільні права, так і цивільні інтереси, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність. Зазначене в повній мірі відповідає вимогам\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з практикою застосування якої, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 року). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). З урахуванням вище викладеного та враховуючи приписи цивільного законодавства України, суд, приходить до висновку, що оскільки права позивача пасивно порушуються відповідачем, а саме у не визнанні права то позов підлягає задоволенню в повному обсязі із застосуванням обраним способом захисту, а саме визнання права власності на спадкове майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved