Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки, в якій просить стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі а саме: на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2027, 00 гривень ( дві тисячі двадцять сім гривень) щомісяця, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повтоліття. Стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі а саме: на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1626, 00 гривень ( одну тисячу шісот двадцять шість гривень) щомісяця, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повтоліття. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивачки покликається на те, що 27 грудня 2013 року між сторонами укладено шлюб у Франківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Від шлюбу у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . 06 грудня 2018 року рішенням Франківського районного суду м. Львова шлюб між сторонами розірвано. З вересня 2018 року діти проживають з позивачем, відповідачка жодної участі у вихованні дітей не бере, коштів на утримання дітей не дає. За наявно інформацією, відповідачка працює в Республіці Польща по 4 години в день, отримує дохід в розмірі від 90 до 135 злотих в день. Виїхавши закордон, відповідачка забра із собою банківську картку, на яку виплачується допомога при народженні двох молодших дітей. На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити. 22.04.2019 року Франківським районним судом відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова 26.09.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Від відповідача 09.12.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначає, що після розірвання шлюбу позивач вигнав її з квартири [ADDRESS] , у якій вони проживали разом з позивачем тап дітьми, мотивуючи це тим, що він є співвласником даної квартири. Тому, для того чоб забезпечити належний матеріальний добробут собі та дітям, в кінці 2018 року, вона була зушена поїхати на роботу в Польщу, в цей час діти залишилися проживати разом з батьком, оскільки він чинив перешкои у спілкуванні з дітьми. Перебуваючи за межами України, постійно висилала на ім`я позивача грошові кошти. Станом на сьгоднішній день вона є вагітною від свого нового чоловіка, а тому будь - яка фізична робота мені заборонена лікарем в якого я перебуваю на оьліку як вагітна. На підставі вище викладеного, просить в задоволенні позову відмовити. 13.05.2020 року позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив, в якому посилається на те, що доводи позивачки наведені у відзиві не підтверджуються жодними належними допустимими доказами. Позивачка за період з вересня 2018 року і по сьогодні, жодних коштів на утримання спільних дітей не надсилала, не купувала дітям жодних речей, іграшок, продуктів харчування, тощо. Усі витрати а дітей здійснюються ним. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав по наведених вище мотивах, просить позов задоволити. Представник відповідача у судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечив та просив відмовити у задоволені такого. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в ході розгляду справи, діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , проживають разом з позивачем, що підтверджується актом Житлово-Будівельного кооперативу № 64 від 28.01.2019 р. № 13. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] є позивач та відповідач. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 5\~ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про аліменти, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 183 СК України, судом визначається частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Встановлюючи частку від доходу, суд виходить з того, що в\~ст. 179 СК України\~законодавцем передбачено стягнення аліментів на ім`я одного з батьків, які вправі розпоряджатися ними виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дітей та потреби на їх утримання, стан здоровя дітей, матеріальне становище відповідача, а також однаковий обов`язок обох батьків утримувати дітей та приходить до висновку, що слід стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2027, 00 гривень ( дві тисячі двадцять сім гривень) щомісяця, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повтоліття, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1626, 00 гривень ( одну тисячу шісот двадцять шість гривень) щомісяця, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повтоліття, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1626, 00 гривень (одна тисяча шістсот двадцять шість грн.) щомісяця, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повтоліття. Разом з тим, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 768, 40 грн. в дохід держави. Згідно із\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~На основі вищевикладеного,

Outcome: approved