Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 08.02.2017 у розмірі 19702,03 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. Зазначає, що 18.04.2012 р. з відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого він одержав від позивача кредит у розмірі 9870,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору за ним виникла заборгованість, яка станом на 12.12.2019 становить 19702,03 грн. і складається з: 13479,91 грн. - заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту та 13479,91 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту); 0,00 грн. - заборгованість по нарахованим відсоткам; 0,00 грн. - заборгованість по простроченими відсотками; 1340,22 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 32983,12 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нарахована комісія; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 914,38 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позову ним було долучено клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином, судова повістка надсилалась за його зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] , однак до суду повернувся конверт із відміткою: «адресата не було вдома». У судове засідання 07.04.2020 року, 05.05.2020 р., 01.06.2020 року відповідач не прибув, проте за змістом ч.7, п.4 ч.8\~ст.128 ЦПК України\~повістка вважається врученою відповідачу, оскільки надсилалась за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про судовий розгляд справи та строк подання відзиву на позовну заяву, проте не подав до суду вказаний відзив, заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неподання відзиву від відповідача не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч .2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено наступне. 08.02.2017 р. між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н від 08.02.2017 р. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком договір, підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду і такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пеня, штраф). Судом встановлено, що відповідач вносив щомісячні платежі в рахунок погашення заборгованості по кредиту з порушенням графіку погашення заборгованості. Тому, за ним, станом на 12.12.2019 становить 19702,03 грн. і складається з: 13479,91 грн. - заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту та 13479,91 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту); 0,00 грн. - заборгованість по нарахованим відсоткам; 0,00 грн. - заборгованість по простроченими відсотками; 1340,22 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 32983,12 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нарахована комісія; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 914,38 грн. - штраф (процентна складова). За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту, відсотків та штрафів обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами по даній справі витікають з договірних відносин, які є обов`язковими для виконання сторонами, та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у вищевказаному розмірі. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь пені, суд виходить з наступного. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду і такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пеня, штраф). Покладання на відповідача, окрім штрафів, ще й обов`язку сплати пені у розмірі 32983,12 грн., суд вважає подвійним стягненням неустойки, оскільки питання щодо сплати неустойки за порушення зобов`язання за кредитним договором вирішено шляхом стягнення штрафів. Відповідно до статті 549\~ЦК\~України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61\~Конституції\~України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених уст.\~61\~Конституції\~України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відмовити позивачу в частині стягнення суми 3467,52 грн., зазначеної позивачем, як заборгованість за пенею. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК»\~про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню в сумі 16234,51 грн. Крім цього, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1732,05 грн., пропорційно до частини задоволених позовних вимог (з розрахунку 16234,51 х2102 грн.: 19702,03 грн.). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial