Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) [NUMBER] площею 4,31 га в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться в адміністративних межах Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на вищезазначену земельну частку (пай). Він являється спадкоємцем спадкового майна за правом спадкової трансмісії, у відповідності до Цивільного кодексу (далі ЦК) Української РСР, так як його батько [PERSON], який був сином [PERSON], помер [INFO], тобто після відкриття спадщини, не встигнувши її оформити. Оскільки, на день смерті баби він був з нею зареєстрований, проживав та здійснював за нею догляд, фактично вступив в управління її майном та вважається таким, що спадщину прийняв, у відповідності до ЦК Української РСР. Звернувшись до державного нотаріуса Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори головного територіального управління юстиції у Одеській області, щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] та прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій по причині відсутності у нього оригіналу правовстановлюючого документу - сертифікату на земельну частку (пай), який був втрачений. Позивач у підготовче судове засідання не з?явився, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 75-76). Представники відповідача та третьої особи у підготовче судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечували (а.с. 58-59, 74). Згідно ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи клопотання представників відповідача та третьої особи про те, що не заперечують проти задоволення вимог позивача, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому судовому засіданні, за наслідками чого винести рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], сином якої був [PERSON] (а.с. 10, 12). Згідно свідоцтва про смерть встановлено, що [INFO] помер [PERSON], сином якого є позивач [PERSON] (а.с. 11,13) Відповідно до довідки, виданої Знам'янською сільською радою Іванівського району Одеської області, [PERSON] є сином та проживав разом з матір?ю [PERSON] по день її смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся його син і, відповідно до вказаної заяви та спадкової справи, інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, інформація щодо наявності заповітів, спадкових договорів після смерті [PERSON] - відсутня (а.с. 61-69). Державним нотаріусом Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори головного територіального управління юстиції у Одеській області, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріусу не подано правовстановлюючий документ (а.с. 7, 70). З вищевикладеного вбачається, що після смерті [PERSON], її спадкоємцем за законом був [PERSON], а його спадкоємцем за законом є позивач [PERSON] Відповідно до довідки, виданої Михайлівською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області, за [PERSON] рахується земельна ділянка (пай) [NUMBER], площею 4,31 га ріллі (а.с. 15). Згідно листа Відділу в Олександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 601/101-18 від 20.07.2018 року, сертифікат на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] по КСП ім. Куйбишева на території Михайлівської сільської ради у відділі відсутній (а.с. 33). Із наданих списків громадян-членів КСП «ім. Куйбишева» на одержання земельних паїв вбачається, що [PERSON] в даному списку зазначена (а.с. 16-32). Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК Української РСР, часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 551 ЦК Української РСР, якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (ст. 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], який прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], помер і не оформив своїх спадкових прав. Його син, позивач по справі, є спадкоємцем за спадковою трансмісією та вважається таким, що спадщину прийняв. Спадщина складається з права на земельну частку (пай) [NUMBER] площею 4,31 га в умовах кадастрових гектарах, яка знаходиться в адміністративних межах Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач не має можливості оформити спадок через нотаріальну контору у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а саме сертифікату, який було втрачено згідно листів з УСБУ в Кіровоградській області та Відділу в Олександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (а.с. 33, 35). Отже, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підтверджені належними доказами. Разом з тим, позивач просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай). Норми цивільного законодавства передбачають, що спадкоємець успадковує майно або право на нього. Згідно п. 17 «Перехідних положень» ЗК України, сертифікати на право володіння земельною часткою (паєм) вважаються правовстановлюючими документами при пред'явленні вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 11 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Отже, позивач, у разі визнання права на земельну частку (пай), згідно сертифікату, матиме можливість отримати земельну ділянку. У даному випадку, як встановлено вищевикладеним, земельна частка (пай) в натурі не виділена, а тому за позивачем необхідно визнати у порядку спадкування право на земельну частку (пай), а не право власності, як того вимагає позивач. За таких підстав позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial