Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Політична партія «Блок Петра Порошенка «Солідарність», Політична партія «Народний фронт» про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації, у якому просив визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ТОВ «Новини 24 години», поширену [INFO] року на веб-сайті Інтернет видання «Українська правда» за адресою в мережі Інтернет: [INFO]/у публікації під назвою: «[INFO]»», а саме: «..[INFO]»; зобов`язати [PERSON] ( [ADDRESS] ) на найближчому засіданні погоджувальної ради керівників фракцій та голів Комітетів Верховної Ради України з дня набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію про ТОВ «Новини 24 години», поширену [INFO] року на засіданні погоджувальної ради керівників фракцій та голів Комітетів Верховної ради України та у публікації під назвою: «[INFO]»», розміщеній [INFO] року на веб-сайті Інтернет- видання «Українська правда» за адресою в мережі Інтернет: [INFO]/, шляхом зачитування вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі; зобов`язати [PERSON] на найближчому засіданні погоджувальної ради керівників фракцій та голів Комітетів Верховної Ради України з дня набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію про ТОВ «Новини 24 години», поширену [INFO] року на засіданні погоджувальної ради керівників фракцій та голів Комітетів Верховної ради України та у публікації під назвою: «[INFO]»», розміщеній [INFO] року на веб-сайті Інтернет-видання «Українська правда» за адресою в мережі Інтернет: [INFO]/, шляхом зачитування вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі; зобов`язати [PERSON] протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену про ТОВ «Новини 24 години» у публікації під назвою: «[INFO]», розміщеній [INFO] року на веб-сайті Інтернет-видання «Українська правда» за адресою в мережі Інтернет: [INFO]/ шляхом розміщення на веб-сайті https://www.pravda.com.ua вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі під заголовком «[INFO]». Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] року у публікації під назвою: «[INFO]», розміщеній на веб-сайті Інтернет видання «Українська правда» в мережі Інтернет за адресою: [INFO]/, поширено недостовірну інформацію про Телеканал «NewsOne», яка порушує особисті немайнові права Товариства з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години», яке є власником веб-сайту https://newsone.ua та яке має ліцензію на мовлення під логотипом NewsOne, а саме:«[INFO]». Наведена інформація також була поширена [INFO] року відповідачами на засіданні Погоджувальної ради керівників фракцій та голів Комітетів Верховної Ради України. Вказана інформація, поширена про позивача, є такою, що порушує його особисті немайнові права, порочить ділову репутацію, у зв`язку з чим порушені права останнього підлягають судовому захисту шляхом визнання поширеної інформації недостовірною та спростування її відповідачами. На підставі викладеного позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою суду від 16 січня 2019 року у справі відкрито провадження, справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 30 травня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляд по суті. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, що викладені у ньому. Представник відповідача [PERSON]. у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи Політична партія «Блок Петра Порошенка «Солідарність» проти заявлених позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи Політичної партії «Народний фронт» проти заявлених позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, проте, у судове засідання не з`явились. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON] ., представника третьої особи Політична партія «Блок Петра Порошенка «Солідарність», представника третьої особи Політичної партії «Народний фронт», дослідивши матеріали справи, суд встановив. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, [INFO] року у публікації під назвою: «[INFO]», розміщеній на веб-сайті Інтернет видання «Українська правда» за адресою в мережі Інтернет: [INFO]/, поширено наступну інформацію:«Голови фракцій «Блок Петра Порошенка» та «Народного фронту» заявили, що через окремі засоби масової інформації представники «п 'ятої колони» намагаються влаштувати реванш Росії в Україні.Так, за словами голови фракції «БПП» [PERSON] , динаміка антиукраїнських настроїв на телеканалі NewsOne набуває все більших розмірів і «все частіше цей телеканал транслює темники Кремля, використовуючи для цього представників п`ятої колони». «[INFO]». Наведена інформація також була поширена [INFO] року відповідачами на засіданні Погоджувальної ради керівників фракцій та голів Комітетів Верховної Ради України. Позивач стверджує, що така інформація є недостовірною, стосується Телеканала «NewsOne», відтак порушує особисті немайнові права ТОВ «Новини 24 години», яке є власником веб-сайту https://newsone.ua та яке має ліцензію на мовлення під логотипом NewsOne. Поряд із тим, з такими висновками позивача суд не може погодитись, з огляду на наступне. Відповідно до положень ст. 32 Конституції України кожен має право вимагати в судовому порядку спростування недостовірної інформації, що порочить його честь і гідність та членів його сім`ї. Статтею 55 Конституції України закріплено право захисту своїх праві свобод від порушень та протиправних посягань. У статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року та пунктом 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, встановлено, що ніхто не повинен зазнавати незаконних і безпідставних посягань на його честь і репутацію. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація (ст. 201 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 91 ЦК України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Відповідно до ч. 1 ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Отже, відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а)поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б)поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет або з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Як вказано у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК). Позивач просить суд визнати недостовірними та такими, що порушують права позивача наступні висловлення: «.[INFO]». Однак в позовній заяві позивач жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені висловлення стосуються його та порушують його права. Згідно Ліцензії на мовлення серії НР №00034-м від 26 червня 2016 року, виданої ТОВ «Новини 24 години», позивач має ліцензію на мовлення під логотипом «NewsOne». Поряд із тим, у зазначених висловленнях жодним чином не згадується телеканал «NewsOne», в них мова йде про «[INFO]». У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Дюльдін і Кіслов проти Росії» від 31 жовтня 2007 року суд підкреслює, що позов щодо захисту честі та гідності може бути поданий лише тими особами, котрих можна конкретно ідентифікувати на підставі таких висловів. Даний принцип у практичному розумінні означає те, що розповсюджувана інформація повинна мати вказівку на конкретну особу. Позивачем не обґрунтована можливість конкретної ідентифікації його як «[INFO], відтак твердження позивача відносно порушення наведеними висловами прав ТОВ «Новини 24 години» є безпідставними. Право особи на вільне вираження поглядів гарантовано основними міжнародними угодами з прав людини та чинним законодавством України. Так, згідно зі статтею 19 Загальної декларації прав людини 1948 року кожен має право на свободу переконань і на вільне їх вираження. Відповідно до частини першої статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція та рішення Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні, національні суди мають їх застосовувати при розгляді справ. Згідно зі статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Право особи вільно поширювати інформацію закріплено також у частині першій статті 302 Цивільного кодексу України та частині першій статті 5 Закону України «Про інформацію». ЕСПЛ у рішенні в справі «Гендісайд проти Сполученого Королівства» від 07 грудня 1976 року вказав, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. Тобто, наявність права висловлювати свої погляди та закріплення в законодавстві гарантій його реалізації є необхідною складовою демократичного суспільства. Важливою гарантією права на свободу слова є неможливість притягнення до юридичної відповідальності за критику та висловлювання оціночних суджень, відсутність вимоги доводити правдивість оціночних суджень та спростовувати їх. Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Згідно з частиною другою зазначеної статті оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). ЄСПЛ у своїх рішеннях наголошує на необхідності розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (зокрема, рішення в справі «Лінгенс проти Австрії» від 08 липня 1986 року). Також, Пленум Верховного Суду України у Постанові «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1 роз`яснив, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Таким чином, фізичні та юридичні особи мають право вільно висловлювати та поширювати критичні погляди та оцінку дій інших осіб. Такі висловлення не підлягають спростуванню та визнанню їх недостовірними. Право вільно поширювати оціночні судження є необхідною складовою демократичного суспільства. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року, реалізуючи право на свободу слова та вираження поглядів, [PERSON] , [PERSON] оприлюднили свої оціночні судження щодо діяльності окремих засобів масової інформації та окремих осіб. Не зважаючи на це, позивач звернувся до суду з вимогою визнати недостовірними та спростувати оціночні судження, які були оприлюднені на Погоджувальній раді та Публікації. Так, ТОВ «Новини 24 години» просить суд визнати недостовірним та спростувати висловлення: «через окремі засоби масової інформації [INFO]» (Висловлення 3). В позовній заяві позивач стверджує, що слово «[INFO]. Слова та словосполучення «[INFO]», окрім вказаних у позовній заяві, мають й інші значення та є образними виразами поглядів та думок. Відповідно до п.19 Постанови ПВСУ №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. При цьому відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів Відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Європейської конвенції «Про захист прав людини і основних свобод». Це право закріплено також в ст.10 Європейської конвенції «Про захист прав людини і основних свобод», якою визначено право кожного на свободу вираження поглядів. Висловлення 1, Висловлення 2, Висловлення 3 носять алегоричний характер завдяки використанню зазначених художніх образів, тому відноситься до оціночних суджень відповідно до статті Закону України «Про інформацію» та не підлягають спростуванню. Поряд із тим, обставина того, що Висловлення 2 є оціночним судженням, підтверджується Висновком експерта № 056/386 від 11 грудня 2018 року. Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/13556/18 встановлено, що висловлення «[INFO]», яке також було оголошено [PERSON] на Погоджувальній раді, є оціночними судженнями. Зазначене рішення набрало законної сили, а відтак в силу положень ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені таким рішенням, є преюдиційними та не підлягають доказуванню. [INFO] року на Погоджувальній раді [PERSON] заявив наступне: «[INFO]». [INFO] року на Погоджувальній раді [PERSON] повідомив: «[INFO]». Таким чином, [INFO] року в мережі Інтернет на веб-сайті pravda.com.ua була поширена інформацію про зміст виступів [PERSON] , [PERSON] на Погоджувальній раді, така публікація дослівно відтворює текст даних виступів. За таких обставин, враховуючи, що позивачем не доведено поширення відповідачами недостовірної інформації, такої, що порушує особисті немайнові права позивача, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні поданого позову слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed