Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в сумі 9 031,50 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 19.10.2012 р. між ПАТ «СК «УСГ» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу, предметом якого було страхування транспортного засобу «Шевролет Лачетті» державний номер [NUMBER]. 25.05.2013 р. в м. Києві відбулось ДТП за участю застрахованого транспортного засобу «Шеролет Лачетті» державний номер [NUMBER] та транспортного засобу «ЗАЗ 110307» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києві від 20.06.2013 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 27.05.2013 р. страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, надавши всі необхідні документи. В подальшому, позивач, на виконання умов договору страхування, на підставі страхового акту №ДККА-27613 та розрахунку суми страхового відшкодування перерахував грошові кошти у розмірі 9 031,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням №19130 від 25.10.2013 р. Посилаючись на ст.ст. 1187, 1191, 1192 ЦК України, ст.ст. 4, 6, 27 ЗУ «Про страхування» та на не виконання в добровільному порядку вимог позивача щодо відшкодування відповідачем завданих збитків позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, проте надала клопотання, в якому підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час судового засідання, причини неявки суду не повідомив. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст.ст. 993, 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду іншій особі, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Також у відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової організації, яка сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням, переходить в межах цієї суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Судом встановлено, що 19.10.2012 р. між ПАТ «СК «УСГ» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу, предметом якого було страхування транспортного засобу «Шевролет Лачетті» державний номер [NUMBER]. 25.05.2013 р. в м. Києві відбулось ДТП за участю застрахованого транспортного засобу «Шеролет Лачетті» державний номер [NUMBER] та транспортного засобу «ЗАЗ 110307» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києві від 20.06.2013 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 27.05.2013 р. страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, надавши всі необхідні документи. 16.10.2013 р. позивачем був складений страховий акт №ДККА-27613 та розрахунок суми страхового відшкодування. Сума страхового відшкодування відповідно до страхового акту та розрахунку до нього склала 9 031,50 грн. На виконання умов договору страхування, на підставі страхового акту №ДККА-27613 та розрахунку суми страхового відшкодування перерахував грошові кошти у розмірі 9 031,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням №19130 від 25.10.2013 р. Статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні в зв'язку із чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved