Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що між ПАТ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір № б/н від 23.08.2006 року. За умовами даного договору позивач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконав свої зобовязання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, тому станом на 31.07.2014 року загальна заборгованість відповідача за кредитом становить 15966,24 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 3124,06 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 12842,18 грн. Судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20.08.2008 року з відповідача на користь банку стягнуто заборгованість за цим договором у розмірі 6369,21 грн. Різниця між загальною сумою заборгованості за договором та стягнутої суми заборгованості за рішенням суду становить 9597,03 грн., а також 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 479,85 грн. штрафу (процентна складова). Тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості достягнення за кредитним договором 10576,88 грн. та 243,60 грн. судового збору. Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позову наполягає з підстав зазначених в позові. Пояснила, що відповідачем частково сплачувався кредит. Відповідач в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову та пояснила, що вона кредит в банку не отримувала. В серпні 2008 року вона дала свій паспорт знайомій дівчині на прізвище [PERSON]. Їй відомо, що остання разом з ще одною дівчиною брали кредити на чужі паспорти, в тому числі й на її. Також відомо що з цього приводу судом було засуджено [PERSON]. Однак точного прізвища та яким судом винесено вирок їй не відомо. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н від 23.08.2006 року. Відповідно до заяви позичальника, банк надає позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 5000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку картки. [PERSON] підписуючи заяву № б/н від 23.08.2006 року, погодилася, що вказана заява разом із запропонованими банком умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. Частиною 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.6.5. умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбаченим цим договором. Відповідно до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Пунктом 8.6. умов передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбаченим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку 500 грн.+5% від суми позову. 20.08.2008 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.08.2006 року у розмірі 6369,21 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.08.2006 року укладеного між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] станом на 31.07.2014 року загальна заборгованість становить 15966,24 грн. Сума за кредитом, задоволена рішенням 6369,21 грн. Різниця між поточною заборгованістю та задоволеною раніше судом - 9597,03 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн. та 479,85 грн. штрафу (відсоток від суми заборгованості), разом 10576,88 грн. Як вбачається з виписки по особистому рахунку №4149605350963930 відкритого на імя [PERSON] в період з 08.12.2006 по 31.03.2008 роки сплачено заборгованості на суму 5198,00 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23.01.2015 року за клопотанням відповідача була призначена судово почеркознавча експертиза. Листом начальника НДЕКЦ за №18/1-2186 від 12.05.2015 року суду повідомлено про необхідність сплати вартості експертизи та надання вільних зразків підпису [PERSON] Листом суду від 20.05.2015 року повідомлено представника відповідача [PERSON] про надання вільних зразків та сплати вартості експертизи. Листом начальника НДЕКЦ за №18/1-2796 від 19.06.2015 року суду повідомлено про необхідність надання вільних зразків підпису [PERSON] Листом експерта НДЕКЦ за №18/1-6963 від 04.11.2015 року доведено про зняття з виконання матеріалів цивільної справи, у звязку з тим, що [PERSON] не надано вільних зразків підпису. Ухвалою суду від 04.01.2016 року на підставі ч.2 ст. 86 ЦПК України ухвала суду про призначення експертизи скасована. Відповідно до ст.. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши докази в їхній сукупності, суд вважає, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що нею не укладався кредитний договір № б/н від 23.08.2006 року. Заперечення відповідача спростовуються тим, що кредит частково був сплачений, а на підтвердження своїх доводів відповідачем не надано жодного доказу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст.. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином, позов обґрунтований, доведений, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved