Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилався на те, що він є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач зареєстрована в означеній квартирі, але з жовтня 2014 року за місцем реєстрації не мешкає. Позивач має намір оформити житлову субсидію, однак позбавлений такої можливості, оскільки в квартирі зареєстрована особа, яка фактично не проживає в квартирі. Тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування означеною квартирою. Позивач надав суду заяву згідно якої просив розглядати позов за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. Треті особи у справі в судове засідання не з`явилися, надавши суду заяви, у відповідності до яких просили проводити розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечили. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відкритим акціонерним товариством «Губиниський цукровий завод» 29 жовтня 2001 року, реєстрованого у реєстрову книгу за № 35-1, позивачу та третім особам на праві приватної спільної власності належить квартира [ADDRESS] /а.с.8/. З довідки ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 21 січня 2017 року вбачається, що з 03 серпня 2010 року у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] зареєстровано відповідача у справі. У відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2014 року вбачається факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] /а.с. 26/. У відповідності до довідки виконавчого комітету Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 3850, станом на 27 грудня 2016 року, у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з акту, складеного депутатом Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області Бура В.О., мешканців квартири [ADDRESS] Дніпропетровської області, [PERSON] з жовтня 2014 року, в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] не проживає /а.с.5/. Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені обставини, того, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] відповідач не проживає понад один рік, а лише зареєстрована в ній. У відповідності до п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, згідно матеріалів справи не вбачається наявності договору чи заповіту, на підставі яких встановлено сервітут відповідача щодо користування квартирою, належною позивачу, матеріали справи свідчать про відсутність відповідача у житловому приміщенні, що належить позивачу більше, ніж один рік. За таких обставин, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 641,00 гривня, тому, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 641,00 гривня підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved