Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений з відповідачем 21 травня 2013 року, зареєстрований міським відділом ДРАЦС Львівського МУЮ, про що складено відповідний актовий запис № 641. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 21.05.2013 року. В шлюбі в них дітей немає. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, так як хоч поки вони проживають разом, не підтримують подружніх відносин. Значна кількість причин унеможливлюють подальше спільне перебування у шлюбі: відсутність нормальних міжособистісних стосунків, відсутність взаєморозуміння, психологічне несприйняття один одного, наявність зі сторони відповідача постійних словесних образ та активних дій провокативного характеру в його сторону тощо. Сім`я розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, тому просить його розірвати. Відповідач відзиву на позов не надав. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі. Просить справу розглядати у його відсутності та позов задоволити. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав суду клопотання, в якому зазначає, що відповідач не погоджується з обставинами, викладеними у позовній заяві, оскільки вони не відповідають дійсності. Вважає, що дійсним ініціатором припинення сімейних відносин був позивач, який систематично вчиняв психологічне домашнє насильство по відношенню до відповідача, провокував сварки, а також під час нападів агресії нищив спільне нажите майно. Також без попередження обмежив доступ відповідача до спільних банківських рахунків, позбавивши її засобів існування. Не заперечує проти задоволення позовних вимог з описаних підстав. Представник позивача 27.07.2021 подав заяву, в якій просить не брати до уваги викладене у клопотанні представника відповідача від 12.07.2021, оскільки відповідач наводить свої підстави для розірвання шлюбу, які абсолютно надуманими, неправдивими та такими, що не підтверджені жодними доказами. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України. З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно зі\~ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1\~ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до\~статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2\~статті 112 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2\~ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.05.2013 вбачається, що 21 травня 2013 року міським відділом ДРАЦС Львівського МУЮ зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 641 (а.с.5). Судом встановлено, що сторони міцної сім`ї не створили. Внаслідок непорозумінь та конфліктів, які виникали в сім`ї, сторони хоч і проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Між ними втрачено почуття взаєморозуміння, без якого повноцінна сім`я існувати не може, а примирення неможливе. З цього слідує, що між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. З цього слідує, що подальше збереження шлюбу, який існує формально, суперечитиме інтересам сторін, а тому його слід розірвати. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 908 грн., згідно з квитанції № 0.0.2126554686.1 від 17.05.2021 року, банк отримувача Казначейство України, отримувач УКуСихів.рм.Львів, р/р ua03899998031315120600003008, МФО 899998, КОД ЄДРПОУ 38007636. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті та подання останнім заяви про вирішення питання щодо судового збору в порядку ч.1 ст. 142 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 454 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти іншу частину сплачених позивачем при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 454 грн. судового збору. На підставі ст.ст.24, 105, 112 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved