Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість у розмірі 2766893,93 грн. та витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 3654,00 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 11.06.2008 року між Акціонерним банком «АвтоЗАЗбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 57-П/08, за яким [PERSON] отримала кредит у сумі 180000 доларів США. 11.06.2008 року Акціонерний банк «АвтоЗАЗбанк» та [PERSON] уклали договір поруки № 27. 21.03.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Кіпру», якє є правонаступником усіх прав та обов'язків Акціонерного банку «АвтоЗАЗбанк», та [PERSON] було укладено договір поруки № 57-П/08-П2. Відповідно до вказаних договорів поруки [PERSON] та [PERSON], як солідарні боржники поручаються за виконання [PERSON] обов'язків, які виникли на підставі кредитного договору № 57-П/08 від 11.06.2008 року. 06.06.2014 року між Публічним акціонерним товариством «БАНК КІПРУ», яке є правонаступником усіх прав та обов'язків Акціонерного банку «АвтоЗАЗбанк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. договору Клієнт (ПАТ «Банк Кіпру») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитним договорам, укладених з боржниками. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ним права, зокрема право грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Позивач зазначив, що внаслідок укладення Договору факторингу відбулася заміна кредитора, тобто він набув статус нового кредитора/стягувача за кредитним договором № 57-П/08 від 11.06.2008 року, де позичальником є відповідачка [PERSON] В судовому засіданні представник позивача Лопухов В.А. підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Представники відповідачки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свої заперечення відсутністю належних допустимих доказів, які достовірно підтверджують перехід права Клієнта (ПАТ «Банк Кіпру») до Фактора «ТОВ «Кредитні ініціативи») по зобов'язанням кредитного договору № 57-П/08 від 11.06.2008 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду, про що свідчить розписка про отримання повістки /а.с. 131/. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду, про що свідчить розписка про отримання повістки /а.с. 130/. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні також заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом, а відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою від 02.12.2015 року /а.с. 155/ суд за клопотанням [PERSON], відповідно до ст.ст. 64, 137 ЦПК України, зобов'язав позивача надати оригінали документів для їх дослідження у судовому засіданні та належним чином завірені копії для долучення до матеріалів справи, а саме: довіреність на представництво інтересів ПАТ «Банк Кіпру» у суді, відповідно до п.2.7 Договору факторингу від 06.06.2014 року; Договір факторингу від 06.06.2014 року, укладеного між ПАТ «Банк Кіпру» та ТОВ «Кредитні ініціативи»; акт приймання-передачі заборгованості, що стосується [PERSON], за формою встановленою в Додатку 2 до Договору факторингу станом на 06.06.2014 року. Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Однак, позивач проігнорував виконання вищезазначеної ухвали суду, чим позбавив суд можливості належним чином перевірити чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги, якими доказами вони підтверджуються. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Під час судового розгляду представником позивача були надані для огляду нотаріально завірені копії з копії Договору факторингу від 06.06.2014 року, укладеного між ПАТ «Банк Кіпру» та позивачем, та Договору про передачу прав за іпотечними договорами від 06.06.2014 року, укладеного між тими ж сторонами. Представниками [PERSON] було зазначено, що надані представником позивача копії з копій Договору факторингу від 06.06.2014 року та Договору про передачу прав за іпотечними договорами від 06.06.2014 року, містять ознаки їх фальсифікації, а саме ці копії з копій не є копіями з оригіналу, як зазначено у штампі нотаріуса з виправленими номерами вчиненої нотаріальної дії. Більш того, Договір факторингу від 06.06.2014 року не пронумерований. Тобто надані копії з копій викликають сумніви з приводу їх достовірності. Оригіналів вказаних договорів, та інших письмових доказів, які подані в копіях, під час судового розгляду подану не було. Так з пояснень представника позивача вбачається, що оригінали вказаних договорів та інших письмових доказів, які подані в копіях, він не може надати у судове засідання, оскільки керівник юридичної особи ТОВ «Кредитні ініціативи», у якого вони знаходяться, відмовляє надавати їх для їх дослідження у судовому засіданні. Крім того, з позовної заяви та додатків до неї неможливо встановити яка заборгованість відповідача-1 в розумінні Договору факторингу від 06.06.2014 року була передана Клієнтом (ПАТ «Банк Кіпру») Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи»). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ч. 1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Як вбачається зі ст. 514 ЦК України, уступка вимоги є однією з підстав заміни сторони у цивільно-правовому зобов'язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст. 1082 ЦК України боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Однак, в суперечить вищевказаних норм права позивачем не було надано належних допустимих доказів переходу до нього, як нового кредитора прав та обов'язків за кредитним договором № 57-П/08 від 11.06.2008 року, передбаченими положеннями ст.ст. 512, 514 ЦК України, оскільки правочин про зміну кредитора у зобов'язанні, відповідно до вимог ч.1 ст.513 ЦК України, у матеріалах справи відсутній. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення вимог позивача. Таким чином, суд вважає, що наданих представником позивача письмових доказів, які знаходяться в матеріалах справи, не достатньо для можливості зробити висновок про те, що позивач набув права вимоги за кредитним договором № 57-П/08 від 11.06.2008 року. Таким чином, позивачем не надано, достатньо доказів, щодо обґрунтування позовних вимог, на підставі чого, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed