Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він працював на посаді машиніста електровоза підземного 4 розряду на Відокремленому підрозділі «Шахта «Хрустальська» Державного підприємства «Донбасантрацит» з 14 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року. На день звільнення позивача йому була нарахована та не виплачена заробітна плата за період його роботи у сумі 13891,74 грн. Відповідач надав позивачу довідку про наявність заборгованості у вищевказаному розмірі, а тому просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату сумі 13891,74 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 34729,35 грн., а загалом 48621,09 грн. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засіданні представника не надіслав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів по справі, з постановленням заочного рішення. 23 травня 2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню зважаючи на наступне. Як встановлено в судовому засіданні позивач працював на Відокремленому підрозділі «Шахта «Хрустальська» Державного підприємства «Донбасантрацит» з 14 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року (а.с. 8-13). Згідно довідки, наданої відокремленим підрозділом «Шахта «Хрустальська» державного підприємства «Донбасантрацит», заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає 13891,74 грн. (а.с. 14). Відповідно до розрахунку середнього заробітку за час затримки загальна заборгованість перед позивачем складає 34729,35 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Але ч. 2 вищевказаної статті зазначає, що позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою, що позивачем і було зроблено, а саме: стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнення компенсації середнього заробітку за час затримки у виплаті заробітної плати. З викладеного суд приходить до висновку, що позивач обґрунтовано позивається до відповідача про стягнення заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, оскільки працював на Відокремленому підрозділі «Шахта «Хрустальська» Державного підприємства «Донбасантрацит» та після звільнення йому не було виплачено заробітну плату в сумі 13891,74 грн. Внаслідок прострочення виплати заробітної плати відповідачем позивачу він обґрунтовано звертається з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 34729,35 грн. по березень 2016 роу. А тому позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved