Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 59949,98 грн, посилаючись на те, що між сторонами укладено договір № б/н від 28 січня 2013 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, однак, в зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за вказаним договором станом на 11 березня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 59\~949,98 грн, яка складається з: 19\~613,03 грн - заборгованість за тілом кредиту; 40\~336,95 грн заборгованість за відсотками. У прохальній частині позовної заяви позивач вказав, що у разі неявки в судове засідання відповідача, він не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. До позову додав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 6). Ухвалою від 29 квітня 2021 року, справу прийнято до провадження суддею Луньовою Д.Ю., відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення сторін. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошень на офіційному сайті «Судова влада». Станом на дату розгляду справи відзив від відповідача на адресу суду не надходив, клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. З урахуванням положень ст. ст. 223, 280\~ЦПК України та позиції позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~14\~ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач має банківську ліцензію за № 22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених ч. 3 ст.\~47\~ЗУ «Про\~банки і\~банківську діяльність» та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут АТ КБ «ПриватБанк». Як вбачається з матеріалів справи, 28 січня 2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якому останній підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування та кредитування, становить між сторонами Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом сторін у заяві (а.с. 14). В анкеті відсутні відомості про те, яку саме банківську послугу отримав позивач, яку картку оформив та який кредитний ліміт був на неї встановлений. До кредитного договору банк додав розрахунок заборгованості станом на 31 жовтня 2020 року (а.с. 8-11), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 15), витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 16-40), виписку за договором № б/н станом на 15 березня 2021 року (а.с. 50-51), довідку про видані кредитні картки (а.с. 13), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача (а.с. 12), копію паспорта [PERSON] (а.с. 42). Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 28 січня 2013 року, який складається з двох частин, станом на 31 жовтня 2020 року заборгованість за кредитом складає 19\~613,03 грн, заборгованість за процентами 1\~029\~389,41 грн, заборгованість по пені 2\~700 грн. Разом 1\~051\~702,44 грн (а.с. 8-10). Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 28 січня 2013 року, станом на 11 березня 2021 року погашено заборгованості по пені 991\~752,46 грн. Заборгованість за тілом кредиту 19\~613,03 грн, заборгованість за простроченими відсотками 40\~336,95 грн (а.с. 11). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.\~526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,\~634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Звертаючись до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту та відсотками посилаючись на Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи Банку, які викладені на банківському сайті. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами шляхом підписання Анкети-заяви. А тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові Великої Палати від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Ураховуючи зазначене, позивачем не представлено суду жодного підписаного відповідачем документу, з якого можливо встановити волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору з конкретно визначеними істотними умовами розмір кредитного ліміту, розмір відсотків, строк повернення, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, тому банком необґрунтовано визначено суму заборгованості за процентами, так як позивачем не надано доказів того, що з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, відповідач був ознайомлений та їх підписав, а отже, й не доведено правомірність дій банку щодо нарахування відсотків. Отже, слід відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 40\~336,95 грн. Враховуючи, що отримані кошти відповідачем не повернуті, заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню, однак суд не погоджується, з розрахунком заборгованості проведеним позивачем, оскільки, як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку, кошти які сплачувались відповідачем на погашення тіла кредиту безпідставно вносились на рахунок погашення відсотків та пені. Оскільки в укладеному між сторонами кредитному договорі від 28 січня 2013 року у вигляді анкети-заяви відсутні умови щодо сплати процентів, та відповідальності у вигляді неустойки то у банка були відсутні правові підстави нараховувати проценти за користування кредитом та здійснювати зарахування сплачуваних відповідачем коштів на погашення процентів за користування кредитом та пені. Так, з розрахунку вбачається, що відповідачем сплачувались кошти які зараховувались позивачем на погашення заборгованості за процентами стовпчик «сплачено відсотків» на загальну суму 4\~128,5 грн. Отже, заборгованість відповідача за тілом кредиту, підлягає зменшенню на суму 4\~128,5 грн, яка була позивачем безпідставно зарахована на часткове погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 15484,53 грн (19613,03 4128,5). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 586,32 грн. (15484,53/59949,98х2270).

Outcome: partial