overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 28.08.2010року у виконавчому комітеті Артемівської міської ради Перевальського району Луганської області, актовий запис №26. В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позову та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Просив суд не надавати строку для примирення, оскільки це суперечить його особистим інтересам. Відповідачка в судове засідання не з'явилася про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2010р. (а.с.4). Спільних дітей у подружжя немає. На теперішній час сторони проживають окремо з листопада 2010р. і не підтримують ніяких відносин. Подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, бо на теперішній час в кожного із сторін склалося особисте життя. Майнового спору між сторонами немає. Оскільки в добровільному порядку відповідачка розірвати шлюб не бажає позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами склалися шлюбні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України, один з подружжя має право пред'явити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення, оскільки, за твердженням позивача, це не відповідатиме його інтересам і може лише ускладнити взаємовідносини між сторонами та порушуватиме його право на особисте життя. Крім того, суд враховує, що з моменту звернення позивача до суду з позовом (08.11.2013р.) минуло майже два місяці, а відповідачка не з'явилась в судове засідання та не заявляла клопотань про надання строку на примирення. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просив суд не відновлювати йому дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує клопотання позивача про покладання судових витрат на нього. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений між сторонами, який зареєстрований 26.06.2015р. у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №665. В обґрунтування позову зазначив, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки шлюбні відносини фактично припинені, бо вони мають різні погляди на шлюб та сім'ю. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Просив не відшкодовувати понесені ним судові витрати. Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги визнає повністю. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Фактичні обставини справи сторони визнають, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК суд вважає їх доведеними. Ухвалюючи рішення суд виходить з того, що 26.06.2015р. сторони уклали шлюб /а.с.3/. Від шлюбу сторони не мають дітей. Протягом останніх двох років відносини сторін погіршувались, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сторони мають різні погляди на шлюб та сімю і на ґрунті цього між ними виникають суперечки. На теперішній час сторони проживають окремо і не ведуть спільного господарства, у зв'язку з чим шлюб між ними носить формальний характер. Розірвання шлюбу відповідатиме дійсній волі та особистим інтересам сторін. На момент розгляду справи судом перешкоди для розірвання шлюбу, визначені ст.110 Сімейного кодексу України відсутні. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами немає. В добровільному порядку відповідач відмовляється від розірвання шлюбу, а тому позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Тож спір між сторонами виник із шлюбних відносини, які регулюються Сімейним кодексом України (далі СК). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на характер спірних відносин, зміст позовних вимог, враховуючи положення ст.ст.24, 110, 112 СК, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд, зважаючи на вимоги ст.111 СК, вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення, оскільки, за твердженням сторін, це не відповідатиме їх інтересам і не матиме результату, бо вони дійшли остаточного висновку про неможливість спільного проживання та перебування у шлюбних відносинах. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує клопотання позивача про покладення судових витрат на нього. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути аліменти на його користь та утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно до закінчення учбового закладу. Позивач вказав, що його батьки: мати [PERSON] та батько [PERSON] протягом 1996-1997 років проживали однією сімєю. Від спільного шлюбу народився 16.10.1997 року позивач [PERSON] 04.04.2001 року шлюб між батьками було розірвано. 10.04.2015 року позивачу було змінено прізвище з «Лисенко» на «Канарський». На даний час позивач досяг повноліття та навчається в Національному аерокосмічному університеті ім..[PERSON] «Харківський авіаційний інститут» денної форми навчання. Посилаючись на те, що він потребує допомоги батька, проте відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає, позивач просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник не зявилися, представник надала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позов визнає. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі даних і доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із ксерокопії свідоцтва про народження, свідоцтва про зміну імені, паспорта (а.с.3-7) вбачається, що батьком позивача [PERSON], [INFO], є відповідач по нинішній справі. Згідно довідки (а.с.11) [PERSON] навчається в Національному аерокосмічному університеті ім.М.Є.Жуковського «Харківський авіаційний інститут» денної форми навчання, строк закінчення навчання червень 2020 року. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу . Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачу матеріальну допомогу, син досяг повноліття, але продовжує навчатися, потребує матеріальної допомоги, відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу, тому суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, він підлягає задоволенню. Суд вважає визначити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно на утримання повнолітнього сина. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 гривень. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути борг за кредитним договором у сумі 11167,73 грн., посилаючись на те, що відповідач не виконав зобов'язань за кредитним договором №КЛ-3349/05.12.2013-Кр від 05.12.2013 р. Представник позивача у судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, про що надав суду заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: копія заяви на отримання кредиту; копія довідки про доходи; копія договору кредиту №КЛ-3349/05.12.2013-Кр від 05.12.2013 р.; копія графіку розрахунків; копія видаткового касового ордеру; копія додаткової угоди до договору; копія розрахунку заборгованості; копія протоколу засідання кредитного комітету. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 05 грудня 2013 р. між сторонами був укладений договір кредиту №КЛ-3349/05.12.2013-Кр, відповідно до якого йому було надано кредитні кошти у розмірі 7000 грн., зі сплатою нарахованих планових відсотків у розмірі 7206,33 грн. Зобов'язання за кредитним договором належним чином не були виконані в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 11167,73 грн., яка складається з основної суми за кредитом в сумі - 6384,07 грн., відсотків за користування кредитом - 4783,66 грн. Вказана сума на підставі ст.ст. 526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути борг за кредитним договором у сумі 5782,33 грн., мотивуючи порушенням відповідачкою зобов'язань за кредитним договором № R191.0010254 від 24.11.2011 р. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, справу просив розглядати в його відсутність, про що надав суду заяву. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: копія довідки УПФУ в м. Алчевську; копія заяви - анкети; копія пам'ятки клієнта; копія попереднього розпису сукупної вартості кредиту; копія умов надання та обслуговування кредитів; копія заяви про надання кредиту на споживчі цілі; копія додатків № 1 до договору № R191.0010254 від 24.11.2011 р; копія розпису сукупної вартості кредиту; копія тарифів; копія розрахунку заборгованості; копія меморіального ордеру. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 24.11.2011 р. між сторонами було укладено кредитний договір № R191.0010254, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 20 032 грн., строком на 36 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,49% річних, 1,47 % щомісячної комісії за обслуговування кредиту. Станом на 12.05.2015 р. зобов'язання за кредитною угодою відповідачкою належним чином не були виконані в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 5782,33 грн., яка складається з простроченої суми заборгованості по кредиту - 3876,93 грн., прострочених відсотків за фактичне користування кредитом - 138,58 грн., простроченої комісії за обслуговування кредиту - 1766,82 грн. Вказана сума на підставі ст.ст. 526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. З відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути борг за кредитним договором у сумі 9998,66 грн., посилаючись на те, що відповідачка не виконала зобов'язань за кредитним договором №10927/06/к5 від 21.03.2012 р. Представник позивача у судове засідання не з'явився, позов підтримав, просив справу слухати за його відсутності, про що надав письмову заяву. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, просила справу розглядати за її відсутності, позов визнала, про що надала письмову заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 21 березня 2012 р. між сторонами був укладений кредитний договір №10927/06/к5, відповідно до якого відповідачці було надано кредитні кошти у розмірі 20000 грн., строком на 24 місяці з 21.03.2012 р. по 21.03.2014 р., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24% річних. Кредит надався шляхом перерахування коштів на відкритий поточний (картковий) рахунок [NUMBER], МФО 322959, іден.номер [NUMBER]. Зобов'язання за кредитним договором належним чином не були виконані в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 9998,66 грн., яка складається з суми простроченої заборгованості по кредиту - 7802,63 грн., сума прострочених процентів по кредиту - 2196,03 грн. Вказана сума на підставі ст.ст. 526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідачки. Суд вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачкою слід прийняти. З відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути відповідача заборгованість за кредитним договором № 142ст від 24.06.2014 у розмірі 8730,72 грн., в обґрунтування вимог посилаючись на невиконання відповідачкою умов кредитного договору. Відзиву відповідачем на позовну заяву не надано. Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено,\~що 24 червня 2014 р. між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та [PERSON] укладено кредитний договір № 142ст, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 1500 грн. на споживчі цілі /а.с.3-4/. Відповідно до п. 2.1 договору кредит надано строком на 24 місяці від дня отримання позичальником кредиту. Відповідно до п. 3.1 договору плата за користування кредитом (проценти) становить 70 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За згодою сторін було складено графік погашення кредиту, відповідно до якого відповідачка зобов`язалась до 25 числа кожного місяця сплачувати проценти за користування кредитом та сам кредит. Проте не зважаючи на прийняті зобов`язання, порушувала графік сплати кредиту. Станом на 07 лютого 2019 р. сума боргу за кредитним договором складає 8730,72 грн., з яких: 1490 грн. сума позовних вимог зі сплати основного боргу, 7240,72 грн. заборгованість зі сплати відсотків. 08 лютого 2019 р. між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» (цедент) та [PERSON] (цесіонарій) укладено договір відступлення права вимоги (договір цесії), відповідно до якого цедент в порядку та на умовах, визначених договором передає цесіонарієві, а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за кредитним договором № 142ст від 24.06.2014, укладеного між цедентом і відповідачем/а.с.15/. Згідно\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526\~ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований.\~\~\~\~\~\~\~\~ Судовий збір у розмірі 768,40 грн., на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини його заробітку щомісячно та до повноліття дитини, вказавши, що з відповідачкою знаходився у шлюбних відносинах з 2003 року по 2014 року, проживали однією сім'ю, у зв'язку з чим в них народилася дитина. Спільне життя з відповідачкою не склалося через постійні сварки та скандали, різні погляди на життя та неналежним способом життя, який стала вести відповідачка. З травня 2014 року між ними фактично припинилися шлюбні відносини, стали проживати окремо. Дитина проживає з ним. Відповідачка у добровільному порядку аліменти не сплачує, життям сина не цікавиться, будь-якої іншої матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Представник позивача - адвокат [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, наполягала на їх задоволенні. У судове засідання відповідачка не з'явилася, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позов визнала у повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що відповідачка є матір'ю [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з батьком, про що не заперечувала відповідачка у свої заяві. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. В відповідності з ч.3 ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розміри 1/4 частини з усіх видів її доходів (заробітку), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви та до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом , в якому просив\~\~ стягнути з [PERSON] на її користь\~\~ аліменти\~ на утримання двох\~ неповнолітніх дітей\~ [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO],\~ в розмірі 1689,00\~ гривень щомісячно. Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що після розірвання шлюбу з відповідачем в квітні 2017 року неповнолітні діти проживають з нею. Оскільки домовленості між нею та [PERSON] про участь останнього в утриманні дітей не досягнуто, відповідач має нерегулярний дохід, вимушена звернутися з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] позов визнала в повному обсязі, в наданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутність. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов належить частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], 14 лютого 2009 року, [PERSON], [INFO], батьком неповнолітніх дітей є [PERSON] відовідач по справі , а матір»ю є позивачка [PERSON] . На теперішній час неповнолітні діти проживають з матір»ю . Представник відповідача визнав, що [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі 1689,00 гривень щомісячно. Ухвалюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітніх дітей , суд виходить з вимог ст. 182 СК України і враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей , які проживають разом з матірю , матеріальне становище [PERSON] , наявність у відповідача інших утриманців , і приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити , визначивши розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей відповідно до вимог ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі в розмірі 1689,00 гривень щомісячно, але не менше 30% прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину . На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved