Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою № 13 в будинку № 15 по пр.50-річчя Перемоги в м.Мелітополі Запорізької області, посилаючись на те, їй на праві приватної власності належить вказана квартира. У належній їй квартирі зареєстрована відповідачка, однак з моменту реєстрації відповідачка в квартирі не проживає, її речей в ній не має. На теперішній час позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною квартирою, а тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання позивач не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, судова повістка повернулась з відміткою пошти: «за\~закінченням терміну зберігання та відсутністю адресата». Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] за місцем її\~реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідачки немає. Відповідно до ч.7\~ст.128 ЦПК України\~судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення повістки є:\~\~день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, суд вважає, що відповідач була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки, письмових заперечень від неї не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі договору дарування квартири від 28.07.2001 року позивачу на праві приватної власності належить квартира № 13 в будинку № 15 по пр..50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області /а.с.4/ Так, судом встановлено, що відповідачка зареєстрована у вищевказаній квартирі, але не мешкає в ній з січня 2014 року, що підтверджується довідкою старшої по будинку від 07.11.2018 року /а.с.5/. У зв'язку з реєстрацією відповідача у належній позивачу квартирі, остання не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Крім того, комунальні послуги за проживання в квартирі нараховуються на усіх осіб, які зареєстровані в ній, а тому, позивач вимушена сплачувати їх за свій рахунок. Відповідач є членом сім'ї позивачів, а саме: онука, тому, згідно з чинним законодавством у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, тобто, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності [PERSON] у квартирі судом не встановлено. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження того факту, що відповідач з січня 2014 року не проживає за місцем реєстрації без поважної на те причини. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не проживає у квартирі понад один рік, тому вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved