Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить звільнити з під арешту квартиру [ADDRESS], загальною площею 29,40 кв. м., житловою площею 14,80 кв. м., накладений постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТА Банк», яке змінило своє наймення на Публічне акціонерне товариство «БТА Банк» було укладено Договір кредитної лінії № 007/016/08-22-4. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором було укладено Договір іпотеки від 13 березня 2008 року, згідно якого відповідач передав в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS], загальною площею 29,40 кв. м., житловою площею 14,80 кв. м. 08 квітня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва було ухвалено рішення, про визнання за Банком права власності на предмет іпотеки. Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві було накладено арешт на все майно відповідача. Враховуючи те, що наявність арешту, порушує право Банку, як іпотекодержателя та як власника майна за рішенням суду, на проведення державної реєстрації, а тому він звернувся до третьої особи з заявою про зняття арешту з предмета іпотеки, а саме квартири [ADDRESS], однак у відповідь 24 лютого 2014 року отримав відмову. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, однак надав суду заяву, у якій просить розглянути справу у його відсутність в заочному провадженні, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу, вказану в позовній заяві, причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надавав. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який подав заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Судом встановлено, що 13 березня 2008 року між позивачем Відкритим акціонерним товариством «ВТА Банк», яке змінило своє наймення на Публічне акціонерне товариство «БТА Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 007/016/08-22-4. (а.с. 5-9) З матеріалів справи вбачається, що в забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 13 березня 2008 року було укладено договір іпотеки, згідно якого відповідач передав в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS], загальною площею 29,40 кв. м., житловою площею 14,80 кв. м. (а.с. 10-11) Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 квітня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства «ВТА Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення мешканців задоволено частково, звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS], припинено право власності [PERSON] на вищевказане нерухоме майно, визнано за Публічним акціонерним товариством «ВТА Банк» право власності на спірну квартиру. (а.с. 12-16) Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України (норми прямої дії), судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. З матеріалів справи вбачається, що на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], було накладено арешт. Згідно з інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 16941820 від 29 січня 2014 року об'єктом обтяження є квартира [ADDRESS]. (а.с. 17) Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Разом з тим, третьою особою Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві накладено арешт та заборону на відчуження квартири [ADDRESS]. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України). Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вбачається, що постанова про накладення арешту на вищевказаний заставний автомобіль суттєво порушує майнові права позивача ПАТ «БТА БАНК», оскільки банк має першочергові майнові права на арештовану квартиру, які не можуть бути обмежені. Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «БТА БАНК» до [PERSON], третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved