Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є співвласником зазначеного майна. Зазначає, що у будинку зареєстроване місце проживання відповідача, яка з 2009 року за місце реєстрації не проживає та не з`являється. Повідомляє, що він намагався зв`язатися з відповідачем для вирішення питання щодо зняття її з реєстрації, однак вона категорично відмовляється від цього у зв`язку з віддаленістю. Враховуючи наведене, просить суд позов задовольнити. Крім того, просив викликати у судове засідання та допитати свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які можуть підтвердити вищезазначені обставини. Ухвалою судді від 15 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою від 28 лютого 2020 року задоволено клопотання позивача про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яких викликано у судове засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, не повідомив суду причини неявки, клопотань про розгляд справи за його відсутності, викладення розгляду справи не подав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду про її виклик у судове засідання, клопотань про розгляд справи за її відсутності, про викладення розгляду справи не подала. Враховуючи те, що позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав, а також те, що його неявка не перешкоджає розгляду справи і доказів, які наявні у матеріалах справи, достатньо для прийняття рішення, та у зв`язку з відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд продовжує розгляд справи за відсутності позивача. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до акта Містківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 15 липня 2019 року позивач та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] . Аналогічна інформація стверджується актом від 23 листопада 2018 року. Крім того, позивач у своїй позовній заяві підтверджує факт того, що він є співвласником вказаного вище майна. За ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). За вимогами ч.ч. 1,2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відтак, визнання особи такою, що втратила право користування житлом, або виселення із житлового будинку, що знаходиться у спільній частковій власності, можливе лише за наявності обумовленої письмової згоди всіх співвласників цього житлового будинку та (або) подання ними спільного позову. Зазначена правова позиція узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року № 127/17323/15-ц. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи те, що позов заявлено лише одним співвласником вищезгаданого житлового будинку, а також беручи до уваги відсутність у матеріалах справи письмової згоди іншого співвласника вказаного майна на визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, з огляду на вищевикладене, необхідність допиту свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відсутня, оскільки їхніми показаннями можна підтвердити лише ті обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, що не має жодного значення для вирішення даної справи.

Outcome: dismissed