Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 07 вересня 2013 року Центральним Відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2327, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через розбіжності у характерах та різних інтересах, стали постійними суперечки, що не давали змоги дійти до порозуміння, ведення спільного господарства та шлюбні відносин припинено. Шлюб має формальний характер. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, сімейне життя не склалося, стосунки між ними почали погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З грудня 2020 проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Шлюб між ними носить формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Ухвалою суду від 22.06.2021 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та розірвати шлюб з відповідачем. Позивач пояснив, що спільне життя з відповідачем не склалося з різних причин. Вони з відповідачем з грудня 2020 р. мешкають окремо, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство, а тому примирення позивач вважає не можливе. Зазначив, що не заперечує, що дитина буде проживати разом з відповідачем. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, погодилась на розірвання шлюбу з позивачем. Пояснила, що спільне життя з позивачем не склалося з різних причин, між ними припинено шлюбні стосунки, з грудня 2020 року проживають окремо один від одного, не ведуть спільне господарство. Примирення відповідач вважає неможливе. Дитина залишається проживати разом з нею. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 вересня 2013 року у Центральному Відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2327, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 30.10.2015 р. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved