Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод в користування житловим приміщенням шляхом вселення, відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги з урахуванням уточнення (а.с. 26-29) мотивовані тим, що позивач та відповідач є користувачами квартири № 196 будинку № 63 по вулиці 40-річчя Перемоги в місті Запоріжжі. Відповідач чинить позивачеві перешкоди в користування квартирою: замінили замки на вхідній двері, ключі від яких не надала, без згоди позивача вселила в квартиру сторонніх осіб. З наведених підстав позивач просить суд усунути перешкоди в користування житловим приміщенням шляхом вселення його в квартиру. Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача 35\~000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої зазначеними діями відповідача, що призвело до моральних страждань позивача, а також стягнути витрати на сплату судового збору. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач позов не визнала, в судовому засіданні пояснила, що перешкоди в користуванні позивачем квартирою не чинить. Замки на вхідній двері дійсно поміняла, оскільки двері були пошкоджені; ключі від двері не надала позивачеві тому, що він їх не питав; в квартирі тимчасово мешкає її двоюрідній брат. Вважає, що моральної шкоди позивачеві не завдала. Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив пояснення відповідача. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ордеру на житлове приміщення, виданому 18 травня 1990 р. виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів м. Запоріжжя, наймачем квартири № 196 будинку № 63 по вулиці 40-річчя Перемоги в місті Запоріжжі є [PERSON], членами його сімї: [PERSON] дружина, [PERSON] син. (а.с. 7) Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2007 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 69) Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2012 р. [PERSON] та [PERSON] за позовом [PERSON] визнані такими, що втратили право користування зазначеною квартирою. (а.с. 43-44 ) Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 4 липня 2012 р. вказане рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволені позову [PERSON] про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, відмовлено; зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] задоволено, їх вселено в спірну квартиру та поновлено реєстрацію в квартиру. (а.с. 70-73) В судовому засіданні встановлено, що в січні 2012 р. [PERSON] незаконно приватизував спірну квартиру, продав її сторонній особі та знявся з реєстрації у квартирі, що підтверджено рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2013 р. (а.с. 8-11) Вказаним рішенням суду, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22 жовтня 2013 р. (а.с. 12-15), розпорядження Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради від 10 січня 2012 р. про приватизацію квартири, свідоцтво про право власності [PERSON] на вказану квартиру, договір купівлі-продажу квартири від 12 грудня 2012 р. визнано недійсними. У відповідності зі ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно довідки житлового органу [PERSON] знявся з реєстрації у спірній квартирі 25 грудня 2012 р. після продажу квартирі сторонній особі. (а.с. 48) Таким чином станом на цей час позивач та відповідач є користувачами вказаної квартири та зареєстрованій у ній. (а.с. 6-зв., 48) У відповідності зі ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно зі ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Судом встановлено, що відповідач чинить позивачеві перешкоди у користуванні житловим приміщенням. Вказаний висновок суду грунтується наступним. В судовому засіданні представник позивача пояснила, що відповідач замінили замки на вхідній двері, ключі від яких не надала, без згоди позивача вселила в квартиру сторонніх осіб. Відповідач підтвердила, що змінила замки на вхідній двері, ключі від яких не надала позивачеві тому, що він їх не питав; в квартирі тимчасово мешкає її двоюрідній брат, згоду на що вона у позивача не отримала. Викладене підтверджується висновком про результати розгляду звернення [PERSON] в Комунарський ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області. (а.с. 19) Суд вважає, що зазначеними діями відповідач обмежила право користування позивачем спірною квартирою, чим порушила вимоги ст. 64, 65 ЖК України. Для поновлення порушеного права позивача на користування квартирою суд вважає за необхідне вселити позивача у спірне житлове приміщення відповідно до положень ст. 16 ЦК України. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги наступне. У відповідності зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до розяснень, що містіться в п. 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону «Про інформацію», ст. 44 Закону «Про авторське право і суміжні права»; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В судовому засіданні представник позивача пояснила, що моральна шкода завдана позивачеві порушенням з боку відповідача його житлових прав, перешкоджанням користуванню квартирою. Враховуючи, що діючим законодавством України не передбачено відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення житлових прав фізичної особи, у задоволенні позову [PERSON] про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial