Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути, солідарно, з відповідачів заборгованість за кредитом в сумі 207690 грн. 41 коп., а також витрати по сплаті судового збору. При цьому позивач вказує на те, що відповідно до Кредитного договору № 180907-К/2 від 18.09.2007 року відповідачу [PERSON] було надано кредит на споживчі потреби в національній валюті в розмірі 20000 доларів США, строком з 18.09.2007 року по 18.09.2010 року, зі сплатою за користування кредитними коштами із розрахунку 13 % річних. Відповідно до укладеної 01.11.2008 року Додаткової угоди №2 до Кредитного договору №180907-К/2 від 18.09.2007 року, сторони погодили, що з 01.11.2008 року плата за користування кредитом встановлюється у розмірі 17% річних. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов»язань відповідача за вищевказаним кредитним договором, 19.09.2007 року Договором №1 про внесення змін до Кредитного договору №180907-К/2 від 18.09.2007 року був змінений п.2.1.1 Договору, а саме вказано, що в заставу передається автомобіль марки DAIMLER-CHRYSLER, модель 638, тип легковий пасажирський, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], колір чорний, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], оформлений УДАІ ГУ МВС України в м.Києві на [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 18.09.2007 року, придбаний згідно біржової угоди 039599 від 18.09.2007 року. Крім того, з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов»язань відповідача за вищевказаним кредитним договором, 18.09.2007 року між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого остання, як поручитель [PERSON], взяла на себе обов»язок відповідати за зобов»язаннями позичальника, що випливають з кредитного договору. Як вказує позивач, [PERSON] свої зобов»язання за договором кредиту належним чином не виконує, через що у нього виникла заборгованість, яка станом на 08.05.2013 року складає 207690 грн. 41 коп., а саме: заборгованість по основній сумі кредиту - 12503,84 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 08.05.2013 року складає 99943 грн. 19 коп.; суми несплачених відсотків за користування кредитними коштами - 10169,84 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 08.05.2013 року складає 81287 грн. 53 коп.; суми пені за несвоєчасне погашення часток кредиту - 14591 грн. 71 коп.; суми пені за несвоєчасне погашення процентів - 11867 грн. 98 коп. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги. 07.10.2013 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до ПАТ «Банк Кредит Дніпро» про визнання припиненим договору поруки. Позивач за зустрічним позовом мотивувала свої вимоги тим, що її зовсім не було повідомлено про укладення додаткових угод до кредитного договору та не повідомлялось про необхідність укладення додаткових угод до договору поруки. Відповідно, нею не надавалась згода на зміну зобов»язання боржника перед банком, внаслідок якої значно збільшився обсяг її відповідальності, а тому, в зв»язку зі збільшенням розміру відповідальності кредитора і сталась фактична зміна її зобов»язання, як поручителя, в бік збільшення. В зв»язку з цим, [PERSON] просить визнати припиненим договір поруки №180907-П/3 від 18.09.2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Кредит-Дніпро», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» та нею ([PERSON]). В судовому засіданні представники позивача Батижманська І.О. та Бальчос П.В. позовні вимоги підтримали, просять стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Вирішення питання щодо позовних вимог зустрічної позовної заяви [PERSON] віднесли на розсуд суду. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] проти позову ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заперечував, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав в повному обсязі, просить визнати припиненим договір поруки та стягнути з позивача на користь [PERSON] понесені нею судові витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу, в зв»язку з чим просить відмовити в задоволенні позову ПАТ «Банк Кредит Дніпро» в частині позовних вимог, пред»явлених до [PERSON] Крім того, представник відповідачів, заперечуючи проти позовних вимог ПАТ «Банк Кредит Дніпро», вказав на те, що, на його думку, строк дії кредитного договору припинився 29.01.2009 року в зв»язку з його розірванням згідно п.п.5.6 «а», 4.11 кредитного договору, тобто з моменту спливу терміну, встановленого згідно вимоги позивача № 36 від 16.01.2009 року, отриманої відповідачем [PERSON] 22.01.2009 року. Тому, представник відповідачів вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, в зв»язку з чим просив про застосування наслідків пропуску такого строку і в зв»язку зі спливом позовної давності просив відмовити в задоволенні позову в частині вимог до [PERSON] Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 18.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Кредит-Дніпро» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро») та [PERSON] був укладений кредитний договір №180907-К/2 та надано [PERSON] споживчий кредит в іноземній валюті в сумі 20000 доларів США на купівлю автомобіля, зі сплатою 13 % річних за користування кредитом, строком повернення кредиту - 18.09.2010 року. (а.с.9-13). Відповідно до укладеної 01.11.2008 року Додаткової угоди №2 до Кредитного договору №180907-К/2 від 18.09.2007 року, сторони погодили, що з 01.11.2008 року плата за користування кредитом встановлюється у розмірі 17% річних (а.с.20). З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов»язань відповідача за вищевказаним кредитним договором, 19.09.2007 року Договором №1 про внесення змін до Кредитного договору №180907-К/2 від 18.09.2007 року був змінений п.2.1.1 Договору, а саме вказано, що в заставу передається автомобіль марки DAIMLER-CHRYSLER, модель 638, тип легковий пасажирський, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], колір чорний, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], оформлений УДАІ ГУ МВС України в м.Києві на [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 18.09.2007 року, придбаний згідно біржової угоди 039599 від 18.09.2007 року (а.с.21). Крім того, з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов»язань відповідача за вищевказаним кредитним договором, 18.09.2007 року між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №180907-П/3, згідно якого остання, як поручитель [PERSON], взяла на себе обов»язок відповідати за зобов»язаннями позичальника, що випливають з кредитного договору (а.с.22-23). Позивач в повному обсязі виконав свої зобов»язання за кредитним договором та відкрив [PERSON] для обліку розрахунків за кредитним договором наступні рахунки: 2203-7-50194701 - позичковий рахунок; 2208-2-50194701 - рахунок нарахованих відсотків; 2207-1-50194701 - рахунок простроченої заборгованості по кредиту; 2209-3-50194701 - рахунок прострочених відсотків. Крім того, на підставі Заяви - зобов»язання [PERSON] Банк надав кредит у сумі 20000 доларів США шляхом видачі готівки з каси банка та здійснював нарахування відсотків за користування кредитними ресурсами згідно з умовами Договору. що підтверджуються Виписками по рахункам [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], що належать [PERSON] Відповідач [PERSON] порушив свої зобов»язання за кредитним договором, передбачені пунктами 4.1, 4.3 та 7.1 щодо повернення одержаного кредиту в строки, встановлені Графіком погашення кредиту та сплати щомісячно відсотків за користування кредитними коштами. Згідно п.4.1 та п.4.3 Кредитного договору, у разі недодержання строків, встановлених Графіком, плата за користування одержаним кредитом в період. який починається на наступний день за днем погашення кредиту і до дня фактичного повернення кредиту, встановлюється в розмірі 26 % річних. сума заборгованості за кредитом, що не сплачена у визначений строк, наступного робочого дня вважається простроченою. А у разі порушення п.4.3 кредитного договору, плата за користування одержаним кредитом в період, який починається на наступний день за днем погашення Кредиту (його частини) згідно цього Договору і до дня фактичного повернення Кредиту Позичальником, встановлюється в розмірі 34 % річних згідно Додаткової угоди №2 до Кредитного договору №180907-К/2 від 18.09.2007 року від 01.11.2008 року. Як стверджують представники позивача, [PERSON] на час звернення до суду свої зобов»язання за договором кредиту належним чином не виконує, через що у нього виникла заборгованість, яка станом на 08.05.2013 року складає 207690 грн. 41 коп., а саме: заборгованість по основній сумі кредиту - 12503,84 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 08.05.2013 року складає 99943 грн. 19 коп.; сума несплачених відсотків за користування кредитними коштами - 10169,84 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 08.05.2013 року складає 81287 грн. 53 коп.; сума пені за несвоєчасне погашення часток кредиту - 14591 грн. 71 коп.; сума пені за несвоєчасне погашення процентів - 11867 грн. 98 коп. Вищевказані доводи представників позивача підтверджуються матеріалами справи, а саме розрахунком заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором, яка станом на 08.05.2013 року становить 207690 грн. 41 коп., а також висновком експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 29.05.2014 року № 14682/13-45, який підтверджує правильність розрахунку заборгованості відповідача, наданого позивачем ( а.с. 24-30 т.1, а.с.41-56 т.2). Таким чином, суд вважає, що вказаний розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитом відповідає умовам кредитного договору та є правильним. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов»язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов»язання не допускається. Таким чином, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Що стосується вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів солідарно, а також вимог зустрічного позову про визнання припиненим договору поруки, то судом встановлено наступне. Відповідач [PERSON], звернувшись до суду з зустрічним позовом, вказує на те, що в порушення вимог закону та умов договору її не було повідомлено позивачем про укладення додаткових договорів до кредитного договору та не повідомлялось про необхідність укладення додаткових договорів до договору поруки, а тому, відповідно, нею і не надавалась згода на зміну зобов»язання боржника перед банком, внаслідок чого значно збільшився обсяг її відповідальності в частині суми заборгованості. Вказані доводи і вимоги відповідача [PERSON] підтвердив в судовому засіданні і її представник [PERSON] Суд вважає вимоги зустрічного позову в частині визнання припинення договору поруки обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, в зв»язку з чим і первісний позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.1,2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як встановлено ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до п.п. 2.2.1.п.2.2 договору поруки, кредитор зобов»язується погоджувати з поручителем можливі зміни, доповнення, які вносяться в Кредитний договір, що стосуються збільшення обсягу відповідальності поручителя в частині суми заборгованості. Аналізуючи зміст умов договору та вищенаведених норм Цивільного Кодексу України, ретельно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність припинення оспорюваного договору поруки в зв»язку зі зміною зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, оскільки відсутні відповідні та належні докази повідомлення поручителя про укладення між позивачем та позичальником додаткових договорів до кредитного договору, надання поручителем згоди на зміну зобов»язання боржника перед банком, внаслідок чого значно збільшився обсяг її відповідальності в частині суми заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні всі правові підстави для задоволення вимог зустрічного позову про визнання припиненим договір поруки №180907-П/3, укладений 18.09.2007 року, між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Кредит-Дніпро» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро») та [PERSON]. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] умови Кредитного договору не виконав, кредит та відсотки за користування кредитом не сплатив, а порука відповідача [PERSON] визнається судом за її зустрічним позовом припиненою, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Банк Кредит Дніпро» підлягають задоволенню частково, а саме - з відповідача [PERSON] підлягає стягненню борг за договором кредиту в сумі 207690 грн. 41 коп. В судовому засіданні представник відповідачів, заперечуючи проти позовних вимог ПАТ «Банк Кредит Дніпро», вказав на те, що, на його думку, строк дії кредитного договору припинився 29.01.2009 року в зв»язку з його розірванням згідно п.п.5.6 «а», 4.11 кредитного договору, тобто з моменту спливу терміну, встановленого згідно вимоги позивача № 36 від 16.01.2009 року, отриманої відповідачем [PERSON] 22.01.2009 року. Тому, представник відповідачів вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, в зв»язку з чим просив про застосування наслідків пропуску такого строку і в зв»язку зі спливом позовної давності просив відмовити в задоволенні позову. Доводи представника відповідачів про розірвання договору не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні з огляду на наступне. Відповідно до п.4.11 кредитного договору, у разі порушення позичальником умов цього договору, а саме, але не виключно: встановлення банком факту нецільового використання кредиту, що буде підтверджено відповідним актом перевірки, ненадання на вимогу банку інформації для перевірки платоспроможності позичальника, а також у випадку невиконання графіку погашення кредиту ( Додаток № 2 до цього договору) або виникнення обставин, які ставлять під сумнів повернення позичальником отриманого кредиту, відсутності заставленого майна або загрози втрати належного та достатнього забезпечення виконання зобов»язань позичальника за цим договором, що буде підтверджено відповідними актами, неотримання згоди позичальника на підписання додаткової угоди згідно п.5.4 цього договору, позичальник зобов»язується виконати письмові вимоги банку, передбачені у п.5.6 цього договору. В разі невиконання вимоги у строк дії договору, кредитний договір вважається розірваним з дати, яка настала в день закінчення терміну виконання вимоги. В разі виконання вимоги у вказаний термін, вона визнається такою, що втратила свою чинність. Згідно п.5.6 вказаного договору, при виникненні будь-якої з наступних подій: - відмови позичальника в оформленні (переоформленні) якого-небудь з договорів страхування, згідно п.4.10 цього договору; - порушення позичальником зобов»язань, передбачених умовами даного договору, в т.ч. при порушенні цільового використання коштів; - неотримання згоди позичальника на зміну відсоткової ставки згідно п.п.5.4 та 11.2 даного договору; - порушення заставодавцями зобов»язань за договорами застави, укладеними для забезпечення виконання зобов»язань за даним договором, в т.ч. при порушенні порядку заміни предмету застави; - порушення судом справи про визнання позичальника недієздатним або обмежено дієздатним, або кримінальної справи відносно позичальника та/або заставодавця; - неможливості звернення стягнення на майно, заставлене з метою забезпечення виконання зобов»язань за цим договором, з будь-якої причини ( в т.ч. втраті, знищенні, пошкодженні або недоступності предмету застави для банку з будь-яких причин); - встановлення невідповідності дійсності відомостей, які містяться в цьому договорі, договорі застави або інших документах, наданих позичальником та/або заставодавцем; - пред»явлення третіми особами вимог до забезпечення та/або порушення заставодавцем зобов»язань за договорами, укладеними з метою забезпечення виконаннязобов»язань за даним договором; - надання заставодавцем предмету застави іншій особі без письмової згоди банку; - настання страхового випадку, передбаченого договором страхування майна, або договором особистого страхування, винесення ухвали органів внутрішніх справ про знаходження позичальника у розшуку більше 180 днів; банк на власний розсуд має право вимагати: а) змінити умови договору - вимагати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати винагороди та відсотків за його користування, виконання інших зобов»язань за цим договором повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому згідно ст.212, 611, 651 ЦК України, за зобов»язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються тими, що наступили у вказану в повідомленні дату. На цю дату позичальник зобов»язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду і відсотки за фактичний термін користування кредитом, а повному обсязі, виконати інші зобов»язання за цим договором; або: б) розірвати договір в судовому порядку. При цьому в останній день дії договору позичальник зобов»язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду і відсотки за фактичний термін користування кредитом, в повному обсязі виконати інші зобов»язання за цим договором; або: в) згідно ст.651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з направленням позичальнику відповідного повідомлення. У вказану в повідомленні дату цей договір вважається розірваним. При цьому в останній день дії договору позичальник зобов»язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду і відсотки за фактичний термін користування кредитом, повністю виконати інші зобов»язання за цим договором. Одностороннє розірвання договору не звільняє позичальника від відповідальності за порушення зобов»язань. Як вбачається з тексту вимоги позивача № 36 від 16.01.2009 року, отриманої відповідачем [PERSON] 22.01.2009 року, банк на підставі п.5.6. «а» вимагав від позичальника у семиденний строк з моменту отримання письмової вимоги банку дострокового виконання всіх зобов»язань за кредитним договором в повному обсязі, зокрема: повернення кредиту у сумі 12503,84 долари США, сплати відсотків за його користування, пені, суми інфляції по несплаченим сумам, 3 % річних від простроченої суми (що будуть нараховані відповідно до умов кредитного договору та чинного законодавства на дату погашення кредиту за фактичний строк користування кредитом) (а.с.26 т.2). Таким чином, аналізуючи зміст умов договору, зміст вимоги в сукупності з наведеними правовими нормами, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави вважати кредитний договір розірваним, оскільки вказана вимога банку ґрунтується на п.5.6 «а», який передбачає право банку для пред»явлення вимоги про дострокове виконання зобов»язань позичальником, в той час, як розірвання договору передбачено п.5.6 «в», на який посилання у вимозі відсутнє, а також відсутні будь-які посилання на те, що банк в односторонньому порядку кредитний договір розриває. Що стосується заперечень представника відповідачів проти позову та його заяви про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, то дані заперечення та заяву суд до уваги не приймає, виходячи з наступного. Згідно ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як визначено ч.ч.3, 4, 5 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як вже встановлено судом, підстави вважати договір розірваним з 29.01.2009 року відсутні, а тому строк позовної давності має обчислюватись з моменту закінчення строку дії договору, який закінчився 18.09.2010 року. Даний позов пред»явлено до суду 27.05.2013 року, тобто відсутній пропуск строку позовної давності. При таких обставинах відсутні підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, а тому відповідна заява представника відповідача задоволенню не підлягає. Твердження представника відповідачів про те, що позивачем було вилучено в рахунок погашення боргу автомобіль, який є предметом застави, суд до уваги не приймає, оскільки на підтвердження даних доводів представником відповідачів не надано жодного доказу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не вбачає підстав для задоволення вимог відповідача [PERSON] про стягнення з позивача на її користь витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн., виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Право на допомогу також закріплено і статтею 27 ЦПК України. Згідно вимог ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи, до яких належать і витрати на правову допомогу (п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України). Частинами 1,2 статті 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. В обгрунтування вимог про відшкодування витрат, пов»язаних з оплатою правової допомоги, суду надано договір від 10.09.2013 року про надання правової допомоги, укладений між адвокатом [PERSON] та [PERSON], та квитанцію про сплату послуг від 07.10.2013 року в сумі 3000 грн. (а.с.238-239 т.1, а.с.2 т.2). Відповідно до ст.1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з вищевказаної квитанції, призначенням платежу є оплата за правову допомогу за позовом [PERSON] В той же час, дана квитанція не містить жодних інших реквізитів, які б дозволяли ідентифікувати даний платіж, як витрати відповідача на правову допомогу саме по даній справі. Крім того, враховуючи те, що позивачем не надано суду підписаного сторонами акту виконаних робіт, не надано калькуляції вартості юридичних послуг, які були надані [PERSON] відповідачу [PERSON], з яких би вбачалося кількість годин витраченого робочого часу на надання правової допомоги, то суд приходить до висновку, що вимоги про відшкодування витрат, понесених позивачем по оплаті правової допомоги не знайшли обгрунтування у судовому засіданні, та не підлягають задоволенню судом. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 2076 грн. 90 коп. та по зустрічній позовній заяві суд стягує з ПАТ «Банк Кредит Дніпро» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial