Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~Вимоги мотивував тим, що 23.10.2010 р. зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] 18.08.2012 р. у них народилася дитина [PERSON] У 2015 р. дружина за договором купівлі-продажу від 05.02.2015 р. придбала Ѕ частину житлового будинку по вул. Горького, 21 м. Ромни. Власником іншої Ѕ частини будинку був [PERSON], який помер. На момент його смерті в разом з ним проживала його дружина [PERSON], проте свідоцтво на спадщину не оформляла. З моменту придбання дружиною Ѕ частини вказаного будинку, він разом з дружиною та дитиною проживають за цією адресою. В даний час з метою його реєстрації за місцем фактичного поживання (бо в даний час він зареєстрований в [INFO]) він звернувся до Управління адміністративних послуг Роменської міської ради, проте 16.08.2018 р. отримав відмову у звязку з тим, що відсутня згода іншого співвласника 1-/2 частини нерухомого майна. Посилаючись на те, що Ѕ частина житлового будинку, що придбана дружиною у шлюбі, і є спільною сумісною власністю подружжя, та відсутня згода іншого співвласника, просив визнати з ним право користування вказаним будинком, а з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог - Ѕ частиною житлового будинку, належного на праві спільної часткової власності [PERSON], що знаходиться за адресою: м. Ромни, вул. Горького 21. \~ \~ \~ \~У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечення мотивувала тим, що, по-перше, відповідно до витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно дружині позивача [PERSON] належить на праві спільної часткової власності виключно Ѕ частина житлового будинку за адресою м. Ромни, вул. Горького, а інша частина належить власнику, який не є членом сімї чи близьким родичем ні позивача, ні відповідача [PERSON], тому позивач має право вимагати визнання права користування виключно на ту частині спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а не на все майно; по-друге, визнання права користування на все приміщення без виділення своєї частки в натурі є невірний спосіб захисту своїх прав позивачем, оскільки задоволення такого позову призведе до порушення права інших співвласників (зокрема її), які ніякого відношення не мають до сімейних суперечок між позивачем та його дружиною щодо порядку користування спільним сумісним майном подружжя; по-третє у позивача взагалі відсутні правові підстави для користування спірним приміщенням, оскільки він користується та проживає в іншому приміщенні по вул. Молодіжній, 15 в с. Заклимок Роменського району. Вважає, що відмова Управління адміністративних послуг щодо реєстрації місця проживання позивача не є порушенням його прав, його права можуть бути порушені виключно в разі перешкоджання або не визнання будь-якою особою його права користування. Оскільки відсутні порушені, невизнані або оспорювані права позивача щодо користування його часткою в спірному майні, позов не підлягає задоволенню. Тому просила в позові відмовити повністю. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, суду пояснили обставини, викладені в заявах по суті. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнала, по суті підтримала заперечення викладені у відзиві на позов, та зазначила, що [PERSON] відмовилася від спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON], а вона як спадкоємець після смерті [PERSON] спадщину прийняла, проте свої спадкові права ще не оформила, тому просила в позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши подані ними докази, дійшов такого висновку . Судом встановлено, 23 жовтня 2010 р. зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на «Москаленко», що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9) 18 серпня 2012 р. народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10) \~ \~ \~ \~Відповідно до договору купівлі-продажу від 05.02.2015 р. [PERSON] придбала Ѕ частку житлового будинку житловою площею 59,3 кв.м., загальною площею 121,8 кв.м. за № 21, що розташований по вул. Горького в м. Ромни, на земельній ділянці площею 0,0709 га, кадастровий номер: 5910700000:03:006:0145, при цьому в п. 17 цього договору вказано, що придбання частки житлового будинку за цим договором вчиняється за письмовою згодою чоловіка [PERSON] [PERSON], викладеною у вигляді заяви (а.с. 11-14) . На підставі вказаного договору були внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується витягом № 33191930 від 05.02.2015 р. (а.с. 15-16) Як вбачається з довідки квартального комітету Роменської міської ради від 14.08.2018 р., [PERSON], який зареєстрований за адресою [INFO], фактично проживає разом з сімєю - дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] за адресою м. Ромни вул. Горького, 21 (а.с. 17). Управління адміністративних послуг Роменської міської ради листом № 04-13/2969 від 16.08.2018 р. повідомило [PERSON], на її звернення про реєстрацію місця проживання чоловіка за адресою: м. Ромни. вул. Горького, 21, про те, що відповідно до п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207, зазначено, що для реєстрації місця проживання особа, або її представник подає: документи,що підтверджують право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду , яке набрало законної сили , про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. Тому виходячи з цього та положень ЦК України, які регулюють спільну часткову та сумісну власність, для проведення реєстрації місця проживання необхідно надати всі правовстановлюючі документи, що підтверджує право власності на це житловий будинок, та письмову згоду співвласників або рішення суду. (а.с. 18-19) Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна наданої 16.12.2018 р. в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно мається запис про право власності 8621865, згідно якого [PERSON] є власником Ѕ житлового будинку по вул.. Горького, 21 в м. Ромни, форма власності приватна, вид спільної власності - спільна часткова, розмір частки Ѕ ; а також запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно у відомостях про обєкт нерухомого майна зазначається «реєстраційний номер майна 37109146, тип майна житловий будинок, адреса нерухомого майна «Сумська обл.., м. Ромни, вулиця Горького, будинок 21» , а у відомостях про право власності: дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 11.07.2012 р., … ПІП «Новік Дмитро Федорович», форма власності «приватна спільна часткова», частка власності «1/2» (а.с. 74-78) \~ \~ \~ \~Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27.03.2014 р. після смерті [PERSON], який помер 14.12.2013, Роменською міською державною нотаріальною конторою 27.03.2014р. заведено спадкову справу № 55905305 (номер у нотаріуса 66/2014 ) (а.с. 106). \~ \~ \~ \~Відповідно до листа Роменської міської державної нотаріальної контори № 606/0116 від 01.07.2014 р. після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON], яка зареєстрована в [INFO], відповідно до ст. 1269 ЦК України 27.03.2014 подавши заяву про прийняття спадщини, дружина померлого [PERSON], що проживає [INFO], заявою 27.03.2014 відмовилася від своїх спадкових прав. (а.с. 107). Таким чином встановлено, що спадкоємцем співвласника житлового будинку (де має намір зареєструватися позивач) [PERSON] є [PERSON], а не [PERSON], яка відмовилася від своїх спадкових прав, тому позов заявлено до неналежного відповідача. Відповідно ч. 2 ст.48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Як вбачається зі змісту ст.51,175 ЦПК України, на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п. 8постанови від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»роз'яснив, що пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Відповідно до вищевказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорювання його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов'язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Аналізуючи досліджені у справі докази суд дійшов до висновку, що позивач не обґрунтував свої позовні вимоги, тому вважає за доцільне в задоволенні позову відмовити. При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

Outcome: dismissed