Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] та на нежитлові приміщення по [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що всі вищенаведені об'єкти належали його покійній бабці [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем першої черги за законом був син померлої (його батько) [PERSON], який 30.03.2004 року звернувся в П'яту Львівську державну нотаріальну контору зі заявою про прийняття спадщини. [INFO] [PERSON] помер, не встигши за життя отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Разом з тим, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину в силу п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом були його мати (дружина померлого) [PERSON], він та його брат [PERSON], який помер [INFO]. [PERSON] подала заяву від 21.07.2012 року, в якій повідомила, що відмовляється від своїх спадкових прав після смерті її чоловіка [PERSON] За таких обставин, на даний час він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька [PERSON] В зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, додатково пояснивши, що [PERSON] не може оформити спадщину, оскільки після смерті його батька він не може знайти оригінал свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] та нежитлові приміщення по [ADDRESS], просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову в частині визнання права власності за позивачем на квартиру [ADDRESS] не заперечила, однак заперечила щодо визнання права власності на нежитлові приміщення по [ADDRESS], пояснивши, це тим, що позивачем не надано суду жодного допустимого доказу, який б свідчив про те, що зазначені приміщення належали на праві власності батькові або бабці позивача. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] /а.с.16/. [INFO] [PERSON] померла /а.с.10/. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК УРСР (оскільки спадщина відкрилася і була прийнята до 01.01.2004 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п.п.1,2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем першої черги за законом був син померлої (батько позивача) [PERSON] /а.с.6/, який 30 березня 2004 року звернувся в П'яту Львівську державну нотаріальну контору зі заявою про прийняття спадщини /а.с.46/. [INFO] [PERSON] помер, не встигши за життя отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Разом з тим, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину в силу п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом були його дружина (мати позивач) [PERSON] /а.с.12,13/, та двоє його синів: позивач [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] /а.с.8/. Як убачається зі змісту заяви [PERSON] від 21.07.2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. зареєстровано в реєстрі № 890, [PERSON] на оформлення своїх спадкових прав після смерті її чоловіка [PERSON] не претендує /а.с.22/. За таких обставин, на даний час позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька [PERSON] Зі змісту акту ЛКП «Листопадове» від 03.08.2012 року вбачається, що позивач на день смерті його бабці [PERSON] та по сьогоднішній день проживає у [ADDRESS] /а.с.21/. Таким чином, позивач вважається таким, що прийняв спадщину після смерті його батька, яка складається з квартири [ADDRESS], в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Проте, як убачається з пояснення представника позивача [PERSON] не може оформити спадщину, оскільки після смерті його батька він не може знайти оригінал свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS]. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на квартиру [ADDRESS], яка залишилися після смерті його бабці та батька, в якій позивач постійно проживає, інших претендентів на дане спадкове майно немає, і при цьому відсутній інший, окрім судового, шлях для відновленого порушеного права позивача. Щодо позовної вимоги про визнання права власності за позивачем на нежитлові приміщення по [ADDRESS], то у задоволенні такої слід відмовити, оскільки позивачем не надано суду жодного допустимого доказу, який б свідчив про те, що зазначені приміщення належали на праві власності його батькові або бабці.

Outcome: partial