Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 58 по вул.Маяковського у с.Мар'ївка Павлоградського району Дніпропетровської області та зняти їх з реєстрації за вищевказаною адресою. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що він є власником зазначеного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину. Будинок він успадкував після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 25 серпня 2005 року. Після смерті матері в будинку залишилися зареєстрованими відповідачі [PERSON] та [PERSON], які доводяться позивачу племінниками. З грудня 2006 року відповідачі у будинку позивача не проживають, проте добровільно знятися з реєстрації у будинку позивача не бажають. Реєстрація місця проживання відповідачів в будинку створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, у зв'язку з чим, він вимушений звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує . Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на таких підставах. Так, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу належить житловий будинок №58 по вулиці Маяковського в селі Мар'ївка Павлоградського району Дніпропетровської області, який він успадкував після смерті своєї матері [PERSON], що, також, підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копією свідоцтва про право на спадщину за законом /а.с.9,10/. У будинку позивача, розташованому за вищезазначеною адресою зареєстровані відповідачі - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.17,18/. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного 31 січня 2017 року комісією Богданівської сільської ради Павлоградського району за участю сусідів позивача, відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 2006 року не проживають за адресою: [INFO], місце проживання змінили без зміни місця реєстрації. В звязку з тим, що відповідачі зареєстровані у спірному будинку, позивач не має можливості реалізувати своє право на розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки вони в ньому не проживають більше одного року без поважних причин. Що стосується вимог позивача про зняття з реєстраційного обліку, то така вимога не ґрунтується на вимогах Закону, оскільки питання та підстави для зняття з реєстрації визначені ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яка передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду (про позбавлення права власності на жиле приміщення, або право користування жилим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З огляду на зазначене, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Лише в разі відмови компетентного органу здійснити зняття особи з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду в порядку, встановленому КАС України, тому в задоволенні позовних вимог про зняття відповідачів з реєстрації необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial