Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму майнової шкоди в розмірі 71189,36 грн., 600 грн. за проведення авто товарознавчого дослідження та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідач під час виконання трудових обовязків, який керував автомобілем марки «Mersedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER], на 7 км а/д Житомир-Чернівці в с. Тетерівка Житомирського району, відволікся від керування, виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем «Ісузу», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив позов задовольнити та не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 1166, 1167, 1188, 1192 ЦК України. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування\~\~матеріальної шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Судом встановлено, що 08.04.2014 року згідно наказу директора ТОВ «Агробізнес» № 542 [PERSON] прийнято на посаду водія-експедитора Житомирського регіонального структурного підрозділу ТОВ «Агробізнес» та закріплено за останнім транспортний засіб «Mersedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER], згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 10.10.2014 року. 01.04.2015 року відповідач під час виконання трудових обовязків, який керував автомобілем марки «Mersedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER], що належить ТОВ «Агробізнес» на праві приватної власності, на 7 км а/д Житомир-Чернівці в с. Тетерівка Житомирського району, відволікся від керування, виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем «Ісузу», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 11.08.2015 року, [PERSON], [INFO], визнано винним у скоєнні вищевказаної ДТП та закрито провадження у звязку зі сплином строку для накладення адміністративного стягнення. Відповідно до звіту про оцінку автомобіля № 33 від 17.04.2015 року, вартість матеріального збитку заподіяного внаслідок вищезазначеної ДТП власнику автомобіля «Mersedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] становить 233629,47 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складових вказаного автомобіля склав 221299,18 грн. грн. Вартість оцінки становить 600,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 818 від 15.04.2015 року. Транспортний засіб по програмі «КАСКО» застрахований не був. В добровільному порядку відшкодувати завдано шкоду Відповідач відмовився, після скоєння ДТП на роботу не виходив, що стало підставою його звільнення та звернення Позивача до суду. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування витрат, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків; при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника; ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Згідно ст. 132 Кодексу законів про працю України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Статтею 134 Кодексу законів про працю України передбачені випадки, за наявності яких на працівників може бути покладена матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, зокрема у випадку коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. У відповідності до вимог ст. 135-1 Кодексу законів про працю України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно вищевказаного Переліку посад, затвердженого постановою Державного комітету [PERSON] Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної [PERSON] Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року N 447/24, договори про повну матеріальну відповідальність укладаються в тому числі, з експедиторами. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Частиною 2 ст. 1192 встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до вимог п. 3,\~\~4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців\~\~з вини іншого - відшкодовується винним. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при зверненні до суду. На підставі викладеного,\~\~

Outcome: approved