Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Подільські товтри» про скасування наказу ПАТ «Подільські товтри» № 56 від 01 березня 2018 року про звільнення позивача з займаної посади за п. 2 ст. 41 КЗпП України в звязку з втратою довіри , поновлення на роботі на посаді помічника машиніста бурової установки СБШ, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що відповідно до наказу від 22.07.2013 року №41-к позивач був прийнятий на посаду водія [PERSON] акціонерного товариства «Подільські товтри». Відповідно наказу №95-п від 08.11.2017 року переведений помічником машиніста бурової установки СБШ. Наказом №56 від 01.03.2018 року звільнений з займаної посади на підставі п.2 ст.41 КЗпП України, в звязку з втратою довіря. Зі звільненням не згідний, оскільки позивач на посаді помічника машиніста бурової установки СБШ не здійснював обслуговування грошових, товарних цінностей , він не вчиняв ніяких дій на цій посаді , внаслідок яких міг втратити довіру , крім того не було фактів , які б призвели до втрати довіря під час його роботи на посаді помічника машиніста бурової установки СБШ. Вважає звільнення незаконним. Просить скасувати наказ ПАТ «Подільські товтри» №56 від 01.03.2018 року про звільнення [PERSON] з займаної посади по п.2 ст.41 КЗпП України, у звязку із втратою довіря та поновити [PERSON] на посаді помічника машиніста бурової установки СБШ на [PERSON] акціонерному товаристві «Подільські товтри». Стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Подільські товтри» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.03.2018 року до дня постановлення рішення суду. Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць. Стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Подільські товтри» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позов підтримали з наведених підстав, просили позов задовольнити. Крім того [PERSON] пояснив, що 28 вересня 2017 року під час перевезення гірничої маси з карєру з патрубка почало витікати дизельне пальне , позивач позивав збирати дизельне пальне в каністи , які були в нього в автомобілі. Двигун автомобіля почав працювати на підвищених обертах , він заткнув патрубки , по яким мало надходити повітря в паливну систему в результаті чого зупинив двигун. Далі повторно запустив двигун, розвантажив гірничу суміш і після того, як зупинив автомобіль [PERSON] біля прохідної, перевантажив каністри в свій автомобіль, бо не було іншого місця для зберігання каністр. Після того, як позивач , хотів переставити автомобіль в інше місце на стоянці, його зупинили працівники охорони. Під час роботи позивача на посаді помічника машиніста СБШ , до нього ніяких нарікань не було , порушень трудової дисципліни він не допускав. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні також пояснив, що позивача було переведено з посади водія на посаду помічника машиніста бурової установки, яка не передбачена штатним розкладом. Під час роботи на посаді помічника машиніста бурової установки СБШ позивач не здійснював обслуговування товарно матеріальних цінностей, він не вчиняв будь яких дій . які б могли призвести до втрати ним довіри з боку адміністрації підприємства. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив, подав суду відзив на позов, зазначає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки [PERSON], перебуваючи на посаді водія [PERSON] ПАТ «Подільські товтри», 28 вересня 2017 року біля 20 год.30 хв. був затриманий охоронною фірмою ТОВ «Галичина», в звязку з тим, що намагався на власному автомобілі марки «Рено-Траффік» виїхати з автостоянки перед центральною прохідною ПАТ «Подільські товтри», з дизельним паливом у загальному обємі 80 літрів (4 каністри ємкістю по 20л.кожна), яке він злив з ввіреного йому автомобіля [PERSON] незадовго до виїзду з автостоянки. По даному факту Камянець-Подільським РВНП порушено кримінальне провадження №12017240160000808. За результатами проведеного службового розслідування наказом №56 від 01.03.2018 року [PERSON] було звільнено за п.2ч.1 ст.41 КЗпП України за втрату довіри до нього. Оскільки [PERSON] не був членом профспілкового комітету, то його звільнення з профспілковою організацією не погоджувалось. Відповідач звільнив позивача у відповідності з діючим законодавством України. Враховуючи викладене просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши надані сторонами письмові докази по справі, матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до наказу від 22.07.2013 року №41-к прийнятий на посаду водія [PERSON] акціонерного товариства «Подільські товтри». Відповідно наказу ПАТ «Подільські товтри» від 01.07.2017 року №87 [PERSON] прийнято по строковому трудовому договору на період 01.07.2017 року по 30.06.2018 року на посаду водія [PERSON]. Відповідно наказу №95-п від 08.11.2017 року [PERSON] переведений з 09.11.2017 року з посади водія БелАЗа на посаду помічника машиніста бурової установки СБШ. Наказом №56 від 01.03.2018 року [PERSON] був звільнений з займаної посади помічника машиніста бурової установки СБШ, на підставі п.2 ст.41 КЗпП України, в звязку з втратою довіря. Позивач зі звільненням не згідний, оскільки відповідачем не надано доказів фактично систематичного невиконання ним своїх обовязків та відповідно довіря. Вважає звільнення незаконним, оскільки профспілкова організація не надавала згоди на його звільнення, а також на те, що в наказі про звільнення немає розяснення сутності вчиненого порушення, яке слугувало причиною звільнення. Крім того відсутні докази, що підтверджують винні дії, як працівника, не встановлено будь-якої матеріальної шкоди, завданої його неправомірними діями. Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог\~ст.40 ч.1 п.3 КЗпП України,\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. \~\~\~\~Відповідно до вимог\~ст. 41 ч. 1 п. 2 КЗпП України\~трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Відповідно абз.2 п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при \~розгляді \~справ \~про \~поновлення \~на \~роботі осіб,\~звільнених \~за \~пунктами 2\~і 3\~ст.41\~КЗпП,\~судам слід\~враховувати,\~ що\~розірвання трудового\~договору з\~цих підстав\~не є\~заходом дисциплінарного\~ стягнення\~ і\~тому вимоги\~статей148,149\~КзпП України\~про строк\~і порядок\~застосування дисциплінарних\~стягнень на\~ці випадки\~не поширюються.\~Разом з\~тим при\~вирішенні справ\~про звільнення\~з цих\~підстав суди\~мають брати\~до уваги\~відповідно час,\~що пройшов\~з моменту\~ вчинення\~ винних\~ дій\~ чи\~аморального проступку,\~наступну поведінку\~працівника і\~інші конкретні\~обставини,\~що мають\~значення для\~правильного вирішення\~спору. Звільнення з підстав втрати довір'я (п.2 ст.41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Судом встановлено, що посада помічника машиніста бурової установки СБШ не відноситься до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, крім того позивачем під час роботи на посаді помічника машиніста бурової установки не було вчинено будь яких дій, в звязку з якими з боку адміністрації підприємства було втрачено до нього довіру. При частковому задоволенні позову суд також враховує, що посада водія автомобіля [PERSON] теж не повязана з обслуговуванням грошових та товарних цінностей. З пункту 1.2 Інструкції з охорони праці № 9 , затвердженої наказом генерального директора ПАТ «Подільскі товтри» від 21 вересня 2015 року за №93/2 вбачається, що водії великовантажних самоскидів [PERSON] 7522, та ін.. виконують роботи по перевезенню гірничої маси з карєру до дробильно сортувальних установок , по перевезенню відсіву з конусів у відвали, завантаженням готової продукції в на піввагони. Верховний Суд України при розгляді справи N 6-100цс16 висловив правову позицію , в якій вказав, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (пункт 2 частини першої статті 41 КЗпП України). Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов'язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір'я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). За таких обставин наказ \~ ПАТ\~«Подільські \~товтри» №\~56\~ від\~01\~ березня\~2018\~року \~про звільнення\~ позивача\~ з\~займаної \~посади за\~п.\~2\~ст.\~41\~КЗпП України\~ в\~звязку з\~втратою \~довіри підлягає визнанню недійсним , а позивача слід поновити на роботі , на посаді, з якої його було звільнено вищевказаним наказом. Відповідно до вимог\~ст. 235 ч. ч. 1 та 2 КЗпП України\~у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З довідки ПАТ «Подільські товтри» № 151 від 01 червня 2018 року вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача становить 416 гривень 73 коп. За період з 01 березня 2018 року по 08 листопада 2018 року минуло 173 робочих дні ( березень 21, квітень 20, травень 20, червень 20, липень 22, серпень 22, вересень 20, жовтень 22, листопад 6) тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середньомісячний заробіток в сумі 72094 гривень 29 коп. ( 416, 73 гривень х 173 дні). Відповідно до вимог\~ст. 237-1 ч. 1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує спричинення позивачеві моральної шкоди, яка полягає у втраті звичних життєвих звязків, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації позивачем свого життя. Згідно абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно дост.237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи винятків щодо компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, аст.237-1\~цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди в обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин Враховуючи вищенаведене,\~суд вважає,\~що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 500 гривень без врахування податків і зборів, які підлягають відрахуванню з цієї суми. Відповідно ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України з [PERSON] акціонерного товариства «Подільські товтри» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 791 гривня 42 коп.. При визначенні розміру судового збору суд враховує, що судовий збір повинен бути стягнутий в розмірі 1% від суми середньомісячного заробітку 720 гривень 94 коп. та те, що позов про відшкодування моральної шкоди задоволено в розмірі 10% від суми 5000 гривень. тому з позовних вимог про відшкодування моральної шкоди судовий збір підлягає стягненню в сумі 70 гривень 48 коп. (704 грн. 80 коп. х 10 %). Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку в сумі 8473 гривні 53 коп.(416,73 грн. х 20 робочих дні) з врахуванням податків і зборів, які підлягають відрахуванню з заробітної плати підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: partial