Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Клініки ЗПСМ Амбулаторія св. Анни на Артилерійському (відповідач 1), ПрАТ «УОСК» (відповідач 2), третя особа: [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди, у якій просив стягнути на свою користь з відповідача 1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 30 569,14 грн, моральну шкоду у розмірі 40 000,00 грн, судовий збір у розмірі 1 218,00 грн. З відповідача 2 позивач просив стягнути на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. Також [PERSON] просив суд стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 815,70 грн та витрати на проведення оцінки вартості майнової шкоди у розмірі 1 000,00 грн пропорційно відшкодуванню матеріальної шкоди. 19 липня 2016 року позивач подав до суду заяву, у якій шляхом уточнення просив стягнути з відповідачів на його користь суму матеріального збитку у загальному розмірі 87 240,61 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13.02.2014 в м. Києві з вини [PERSON], який перебуває у трудових відносинах з відповідачем 1, сталася ДТП, в результаті чого був пошкоджений автомобіль позивача. При цьому на дату цієї пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача 1 у розмірі до 50 000,00 грн (франшиза 510,00 грн) була застрахована в ПрАТ «УОСК» (відповідач 2), який погодився виплатити позивачу страхове відшкодування лише в розмірі 20 839,94 грн. У повному обсязі страхове відшкодування позивачу відповідачем 2 не виплачено, на час розгляду справи автомобіль позивача не відремонтовано після ДТП від 13.02.2014. Згідно висновку експерта про визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача станом на 07 червня 2016 року становить 87 240,61 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій також просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з урахуванням матеріального збитку 87 240,61 грн. Представник відповідача 1 у судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача 2 у судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав до суду письмові заперечення, відповідно до яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 2 матеріальної шкоди в розмірі 29 160,06 грн та витрат на проведення оцінки майнової шкоди у розмірі 1 000,00 грн. Третя особа у судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року по справі №3/756/1104/15 [PERSON] (третя особа) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.12). Постановою Апеляційного суду м. Києва від 01 липня 2015 року було залишено без змін зазначену вище постанову Оболонського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року (а.с.13-16). Відповідно до вищевказаних постанов [PERSON], керуючи автомобілем «АС», реєстраційний номер [NUMBER], 13 лютого 2014 року порушив п. 10.2 Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортного засобу «Акура», реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП за вчинення ДТП 13 лютого 2014 року суд вбачає, що останній на момент вищевказаної ДТП перебував у трудових відносинах (водій-фельдшер) з Клінікою ЗПСМ Амбулаторія св. Анни на Артилерійському (відповідач 1), що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях [PERSON] Частиною 1 ст. 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Власником автомобіля «Акура», реєстраційний номер [NUMBER] є позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Станом на день ДТП 13.02.2014 цивільно-правова відповідальність автомобіля «АС», реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована в ПрАТ «УОСК» з лімітом майнової відповідальності до 50 000,00 грн (франшиза 510,00 грн), що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8827903. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За результатами розгляду заяви позивача про страхове відшкодування від 21.04.2015 та на підставі звіту №122/14 від 11.03.2014 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику т/з «Акура», реєстраційний номер [NUMBER], наданого на замовлення відповідача 2, останнім було прийняте рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 20 839,94 грн, про що позивачу 19.06.2015 було направлено повідомлення №5293 (а.с.93-98). Проте після визнання Оболонським районним судом м. Києва від 06 квітня 2015 року [PERSON] (третя особа) винним у вчиненні ДТП 13.02.2014, яка набрала законної сили, позивач звернувся до ФОП [PERSON] для визначення вартості пошкодження автомобіля. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 267/7-15 від 16.07.2015 вартість матеріального збитку автомобілю «Акура», реєстраційний номер [NUMBER], становить 80 569,14 грн (а.с.17-26). Враховуючи суттєві розбіжності у наведених вище звітах щодо визначення вартості пошкодження автомобіля позивача, суд ухвалою від 16 березня 2016 року призначив по справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручив експертам Державного науково - дослідного експертно - криміналістичному центру МВС України (а.с.105-106). Висновком експерта Державного науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України №19/12-3/37 від 07 червня 2016 року встановлено, що вартість матеріального збитку та відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Акура», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження в результаті ДТП, яка сталася 13.02.2014, станом на дату страхового випадку може складати 47 015,76 грн. Також висновком експерта встановлено, що на дату проведення експертизи така вартість може складати 87 240,61 грн (а.с.127-142). Суд вважає необхідним звернути увагу, що ДТП відбулася 13.02.2014, а [PERSON] постановою суду визнано винним лише 06 квітня 2015 року (постановою Апеляційного суду залишено без змін 01 липня 2015 року). Тому позивач до набрання зазначеною постановою законної сили не мав змоги здійснювати ремонт свого автомобіля, оскільки б це унеможливило в подальшому визначити дійсну вартість матеріального збитку та відновлювального ремонту транспортного засобу. Відповідач 2 ПрАТ «УОСК» не здійснив на користь позивача страхове відшкодування у розмірі визначеному полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8827903 та звітом про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 267/7-15 від 16.07.2015, тобто після набрання постановою суду законної сили, відтак автомобіль позивача станом на день розгляду справи не відремонтовано. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Суд вважає доцільним з метою дотримання вищезазначених принципів цивільного законодавства стягнути з відповідача 2 матеріальну шкоду на користь позивача саме виходячи з розміру визначеному експертом Державного науково - дослідного експертно - криміналістичному центру МВС України станом на день проведення експертизи (87 240,61 грн). Враховуючи ліміт майнової відповідальності до 50 000,00 грн та франшизу у розмірі 510,00 грн, суд вважає можливим стягнути з відповідача 2 на користь позивача страхове відшкодування за матеріальну шкоду у сумі 49 490,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням становить 37 750,61 грн. У зв'язку з цим та на підставі того, що третя особа [PERSON] на час вчинення ДТП виконував свої трудові обов'язки, суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази кожен окремо та у їх сукупності, на підставі вказаних норм закону, дійшов висновку, що з відповідача 1 необхідно стягнути на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у сумі 37 750,61 грн. До того ж за проведення судової автотоварознавчої експертизи Державним науково - дослідним експертно - криміналістичному центру МВС України позивач сплатив 1 015,20 грн. У позовній заяві останній просив стягнути на свою користь витрати на проведення оцінки вартості майнової шкоди у розмірі 1 000,00 грн. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи стягнені суми матеріальної шкоди з відповідача 1 у розмірі 37 750,61 грн, з відповідача 2 у розмірі 49 490,00 грн, беручи до уваги заявлену вимогу саме у розмірі 1 000,00 грн, суд вважає можливим пропорційно задоволеним вимогам про відшкодування матеріальної шкоди стягнути на користь позивача витрати за проведення експертизи з відповідача 1 у розмірі 432,72 грн та з відповідача 2 у розмірі 567,28 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача з відповідача 1 моральної шкоди у розмірі 40 000,00 грн суд вбачає необхідним зазначити наступне. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У п. 5 зазначеної постанови роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Пунктом 8 Постанови визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. З огляду на те, що внаслідок пошкодження працівником відповідача 1 автомобіля позивача, останній на день розгляду справи вже більше двох років не має змоги ним користуватися, відповідно зазнав душевних та фізичних страждань, на думку суду моральна шкода, яка заподіяна позивачу, внаслідок неправомірних дій третьої особи 13.02.2014, який на той час перебував у трудових відносинах з відповідачем 1, може бути оцінена в розмірі 2 000,00 грн. Саме така сума моральної шкоди на думку суду є справедливою та розумною. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України відповідно до задоволених позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди суд вважає необхідним стягнути судовий збір на користь позивача з відповідача 1 у розмірі 352,95 грн та з відповідача 2 у розмірі 462,75 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд вбачає необхідним стягнути з відповідача 1 на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 60,90 грн. На підставі вищевикладеного та ст. 23, 1166, 1167, 1172, 1194 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial