Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсною довіреність від імені [PERSON] на ім»я [PERSON], що посвідчена 25 грудня 2004 року Головою Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області Шевченко Сергієм Івановичем за № 873; визнати недійсною довіреність від імені [PERSON] на ім»я [PERSON] , що посвідчена 13 серпня 2005 року приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі № 2203.ю дублікат якої видано 7 листопада 2005 року приватним нотаріусом Коростищівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2982; визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 7 листопада 2005 року укладений [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 14795; визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме трикімнатна квартира [ADDRESS]; витребувати трикімнатну квартиру [ADDRESS] з незаконного володіння [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовін вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачі заперечували проти задоволення позову. Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 24 грудня 2004 року [PERSON] було складено заповіт, за яким він заповідав все своє майно [PERSON]Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 4815. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] вказаний заповіт був ос порений та у задоволенні заяви про визнання недійсним заповіту було відмовлено. 28 березня 2008 року на підставі заяви [PERSON] Восьмою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 57/2005, 11 лютого 2008 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на прості іменні акції. Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] позивач не отримала, так як вказана квартира була продана [PERSON] 7 листопада 2005 року. Як вбачається з матеріалів справи, 25 грудня 2004 року Головою Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області було посвідчено довіреність [PERSON] на ім»я [PERSON] на розпорядження усім майном та укладання усіх дозволених законом угод по керуванню, розпорядженню, відчуженню та придбанню майна з правом передоручення. 13 серпня 2005 року [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 25 грудня 2004 року видав довіреність, якою уповноважив [PERSON] управляти та розпоряджатися усім належним [PERSON] майном. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Коростишевського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2203. 7 листопада 2005 року приватним нотаріусом було видано дублікат зазначеної довіреності за реєстровим № 2982. Також, 7 листопада 2005 року між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу квартири відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив належну [PERSON] квартиру [ADDRESS]. 30 листопада 2005 року [PERSON] була продана вказана квартира [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу квартири. В подальшому, 6 червня 2007 року квартиру було реалізовано на прилюдних торгах. Переможцем торгів було визнано [PERSON] [PERSON] порушила перед судом питання про визнання довіреності від імені [PERSON] на ім»я [PERSON] та довіреності від імені [PERSON] на ім»я [PERSON] недійсними. Підставою недійсності правочину від імені [PERSON] на ім»я [PERSON] зазначила порушення ст. 203 ЦК України, а саме особа , яка вчиняє правочин має мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Зазначає про те, що померлий [PERSON] в оформленні довіреності участі не приймав, відповідний договір купівлі - продажу укладався без волевиявлення померлого. Підставою позову в розумінні цивільно - процесуального права є зазначення фактичних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, тобто юридичних фактів матеріально - правового характеру, що визначаються нормами матеріального права та докази на підтвердження зазначених обставин. Відповідно позивач зобов»язаний зазначити в позовній заяві фактичні обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги та докази на підтвердження цих вимог. Суд в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України роз»яснив учасникам процесу про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, яка мають бути вжиті для здобуття обґрунтування позовних вимог. Позивач в судовому засіданні заявив, що всі обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, викладені в позовній заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог про визнання довіреностей недійними слід відмовити. Стосовно позовної вимоги про визнання договору купівлі - продажу квартири недійсним. Так, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 25 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] Відповідно до п. 1 договору продавець передає, а покупець приймає у власність квартиру за [ADDRESS] та сплачує за це продавцю грошові кошти в сумі та на умовах, які визначені в даному договорі. У відповідності до глави 2 п. 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України під час здійснення необхідних дій щодо укладання зазначеного договору купівлі -продажу квартири нотаріусом було перевірено відсутність заборони відчуження. Зі вказаного слідує, що на момент продажу квартири не існувало жодних обмежень щодо відчуження майна, а тому [PERSON], як попередній власник мала право за власним розсудом розпоряджатися своїм майном Слід також зазначити, що [PERSON] в якості доказів зазначає про рішення суду про задоволення позову про визнання прилюдних торгів недійсними, однак вказане рішення було скасоване та направлено на новий розгляд, за результатами нового розгляду в задоволенні позову було відмовлено. Тому суд вважає, що позивачем безпідставно наводяться факти щодо незаконного придбання попереднім власником [PERSON] вказаної квартири та як наслідок неправомірного відчуження на користь [PERSON] Доводи позову щодо визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння не можуть бути задоволені, виходячи з наступного. Частина 1 ст. 328 ЦК України передбачає набуття права власності на підставах, що не заборонені законом. В силу положень ст. 182 ЦК України, відповідно до якої право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації, позивач не є власником спірного майна, оскільки перехід права власності на неї від померлого не відбувся з огляду на відсутність державної реєстрації такого права. В статті 1297 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Ч. 1 ст. 1299 ЦК України передбачений обов»язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 1299 ЦК України встановлено, що право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державною реєстрацією прав власності на нерухоме майно є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об»єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до реєстру прав власності на нерухоме майно. З обставин справи вбачається, що позивачем не було отримано свідоцтво на спадщину, так само як і не було здійснено державну реєстрацію свого права у відповідних органах, отже у задоволенні позовної вимоги про визнання права власності слід відмовити. Вимога щодо витребування квартири із володіння [PERSON] не може бути задоволена, виходячи з наступного. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Таким чином, право на витребування майна у добросовісного набувача має виключно власник і тільки в тому випадку, коли майно перебувало безпосередньо у його володінні або особи, якій він передав майно у володіння та вибуло з такого їх володіння не з їх волі. В даному випадку [PERSON] ніколи не була власником квартири, не отримала свідоцтво про право власності на квартиру, а тому у неї відсутнє право витребувати таке майно. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов»язок для спадкоємця, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач не може вважатися такою, що прийняла спадщину до того часу, поки не отримає належним чином оформлене свідоцтво.

Outcome: dismissed