Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в розмірі 3970,63 гривні та судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] . Відповідачі у справі є власниками та зареєстровані в кв. [ADDRESS] . В обґрунтування позову, посилаючись на положення ст.ст. 322,382 ЦК України, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» позивач зазначає, що відповідачі, як власники квартири, належним чином не виконали свої зобов`язання по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у них виникла заборгованість в розмірі 3832,48 гривні, яку він просить стягнути в судовому порядку. Крім того, з урахуванням ч.2 ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідачів 3% річних від суми заборгованості за весь період прострочення виконання зобов`язань. Розгляд справи відбувається за правилами спрощеного провадження без участі сторін на підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України. Відповідачі не скористались своїм правом на подання відзиву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки, наданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району» в [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Квартира перебуває у власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Докази щодо розміру часток відповідачів у спільній власності матеріали справи не містять. Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Звертаючись до суду з вимогами про стягнення з відповідачів солідарно суми заборгованості за надані послуги, позивач не обґрунтовує свої вимоги в цій частині на підставі якого закону або договору у відповідачів виник солідарний обов`язок. Оскільки квартира перебуває у приватній власності, то відповідно до положень ст.322 ЦК України вони несуть обов`язок по утриманню своєї власності в межах розміру своєї частки. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Наймачі квартир (кімнат) вносять плату за найом житла, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ці платежі і платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки. При простроченні внесення вказаної плати стягується пеня з розрахунку 1 процент від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 100 процентів загальної суми боргу. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до ст.ст. 7,13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтями 20, 21 Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. При зверненні до суду позивач просить стягнути заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження зазначених обставин. Позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував право вимоги до відповідачів за надані житлово-комунальні послуги. Рішення Київської міської ради «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м.Києва», розрахунок заборгованості не можуть підтверджувати факт надання будь-яких послуг, понесені позивачем витрати на утримання будинку, наявність укладених договір по обслуговуванню [ADDRESS] . В порушення вимог ст. 81 ЦПК України суду не надано доказів фактичного надання саме позивачем послуг з утримання будинку і прибудинкової території. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом обставини в їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволеня позову, оскільки вимоги позивача не є доведеними і обгрунтованими. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed