Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив припинити право власності відповідачів на частки квартири [ADDRESS]. Посилався на те, що він є власником ? частин вищевказаної квартири, а відповідачам належить по 1/8 частини квартири на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 25.02.2014. У зв'язку з тим, що частки відповідачів у квартирі є незначними, неможливий ні поділ квартири в натурі між співвласниками, ні виділ частки у спільному майні співвласникам, ні встановлення порядку користування, відповідачі жодного дня не проживали у квартирі, не приймали участі в її утриманні, вартість часток є незначною припинення за рішенням суду прав відповідачів на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачів та членам їх сімей. 20.10.2015 року ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі та їх представник проти задоволення позовних вимог позивача заперечували, посилаючись на те, що право власності на спірну квартиру ними набуто лише 24.07.2015. Відповідач [PERSON] іншого власного житла не має, проживає в гуртожитку. Відповідач [PERSON] проживає в гуртожитку в одній кімнаті без додаткових умов із дорослим сином, а тому ,внаслідок припинення права спільної часткової власності в спірній квартирі, відповідачі будуть позбавлені житла, їх інтереси будуть істотно порушені. Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача, виходячи з наступного. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ч.ч.3,5 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ст.. 321 ч.1 право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником ? частини квартири [ADDRESS] на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 25.02.2014 ( витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №22431590 від 02.06.2014). Відповідачеві [PERSON] належить 1/8 частина квартири [ADDRESS] на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 25.02.2014 ( витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №41183422 від 24.07.2015). Відповідачеві [PERSON] належить 1/8 частина квартири [ADDRESS] на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 25.02.2014 ( витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №41183422 від 24.07.2015). Позивач звернувся до суду з позовом про припинення прав осіб на частку в квартирі, яка належить на праві спільної часткової власності з сплатою відповідачам по 104 575 грн кожному за їх частку . Відповідно до ч. 1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до ч.2 ст 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Як вбачається з матеріалів справи попередньо позивач не вніс вартість часток на депозитний рахунок суду. Судом критично оцінюється позиція позивача щодо дійсного наміру на сплату вартості часток, виходячи з наступного. Ухвалою судді від 12.10.2015 (а.с. 52) позивачеві було вказано на необхідність внесення суми вартості часток співвласників на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва та зазначено реквізити рахунку. Зазначена ухвала отримана позивачем 15.10.2015 (а.с.53). У своїй письмовій заяві (а.с. 54-55) позивач повідомив, що сума вартості часток буде внесена на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва до початку розгляду справи по суті, проте під час розгляду справи та до винесення рішення у справі доказів внесення грошових коштів позивач надав. Крім того, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до вимог ст.. 365 ЦК України присудження грошової компенсації можливе за будь -яких підстав передбачених п.п. 1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України , але тільки у випадку, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Разом з тим, суд звертає увагу на те що в межах розгляду даної справи та оцінюванні доказів наданих сторонами у справі, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. До того ж, суд враховує правову позицію Верховного суду України у справі за № 6-37 цс 13, відповідно до якої для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Як вбачається з пояснень відповідачки [PERSON] в судовому засіданні, вона знаходиться у скрутному положенні щодо свого житла. Проживає у гуртожитку, де має приватизовану одну кімнату площею 17 м.кв без ізольованого санвузла, ванної кімнати, кухні разом із дорослим сином. Як пояснив відповідач [PERSON] у судовому засіданні, власного житла він не має, проживає з 1992 року у найманому житлі, зареєстрований у гуртожитку за адресою [ADDRESS]. Дані обставини не заперечувалися сторонами. Заслухавши пояснення відповідачів та представника відповідачів суд приходить до висновку, що, позбавлення права відповідачів на частку у спільному майні завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам їх сімей. Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене вище, надані суду докази при вирішенні спору, відсутність будь-яких доказів внесення вартості часток у спірній квартирі на депозитний рахунок суду суд приходить до висновку про відмову в позові.

Outcome: dismissed