Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя , а саме автомобіль [NUMBER], 2004 року випуску, кузов № [NUMBER], визнати за ним право власності на вказаний автомобіль. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 12 липня 1997 року між ним та відповідачем - [PERSON] був зареєстрований шлюб. Спільне життя із відповідачем не склалося, шлюб між сторонами був розірваний 31.12.2012 року. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, за спільні кошти подружжя придбало автомобіль [NUMBER], 2004 року випуску, кузов № [NUMBER], загальна вартість якого на даний час становить 40000 гривень, який є спільною сумісною власністю подружжя. Шлюбний договір між ними не укладався, домовленості щодо порядку поділу вказаного майна, що є спільною сумісною власністю досягнуто не було, у зв'язку з чим позивач вважає, що спірне майно, яке було придбано за спільні кошти за час шлюбу, має бути поділено між позивачем та відповідачем у рівних частках. Позивач в судове засідання не з*явився, надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, справу розглядати за його відсутністю. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, суд виносить по справі заочне рішення суду. Суд, дослідив матеріали справи вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.07.197 року, згідно свідоцтва про одруження, виданого Московським відділом ПАЦС м. Харкова. Від даного шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] , відповідно свідоцтва про народження дитини, виданого Московським відділом ПАЦС м. Харкова. 31.10.2012 року рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31.10.2012 року шлюб між подружжям розірваний. 12.11.2012 року рішення суду набрало законної сили, ні ким не скасовано. Крім того судом встановлено, що під час шлюбу сторонами придбане майно, вартістю згідно висновку №432 від 20.04.2016 року 40 000,00 грн. Згідно ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Згідно ч.1 ст. 68 Сімейного Кодексу припинення шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу. Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток. Згідно наданих позивачем калькуляції про ремонт автомобіля, позивач самостійно здійснював ремонт та обслуговування автомобіля. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» № 1325 від 14.04.2016 року, за адресою: м. Харків, [PERSON], 48, кв.19 зареєстровані та мешкають: [PERSON] мати позивача, [PERSON] позивач та [PERSON] дочка позивача. Згідно ст.. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні батька. Таким чином, суд задовольняє позов у повному обсязі, визнає в порядку поділу майна подружжя за позивачем право власності на спільно нажите майно в межах заявлених позовних вимог та виходячи з вартості майна, яка встановлена судом, при цьому стягує з позивача на користь відповідача суму грошової компенсації у розмірі 1/4 вартості майна. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними; у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. В звязку з поділом майна подружжя суд припиняє право спільної сумісної власності відповідача на автомобіль.

Outcome: approved