Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 52806,12 грн., проценти за користування позикою в розмірі 3952,16 грн., річні за прострочення виконання грошового зобов'язання у сумі 753,80 грн., а всього - 57512,14 грн., а також витрати з оплати судового збору та витрати з оплати послуг адвоката. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01 грудня 2013 року відповідач [PERSON] взяв у нього,[PERSON], в борг гроші в сумі 2500 доларів США, що підтверджується розпискою. Термін повернення боргу згідно вказаної розписки - 14 лютого 2014 року. До цього часу відповідач борг позивачу не повернув, вказуючи, що не має такої можливості. Посилаючись на ст. ст. 524, 533, 625, 1047, 1049, 1050 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 52806,12 грн., що відповідає сумі боргу у національній валюті за курсом НБУ, встановленим на 19.05.2015 року, проценти за користування позикою за період з 01.12.2014 року по 20.05.2015 року у сумі 3952,16 грн. та 3 відсотки річних за період з 15.02.2014 року по 20.05.2015 року (459 днів) у сумі 753,86 грн., а також судові витрати, що складаються з витрат з оплати судового збору у сумі 575,12 грн. та витрати з оплати послуг адвоката у сумі 3000 грн. Представник позивача, що діє на підставі договору про надання правової допомоги, на судове засідання не з'явився, до його початку надав суду заяву, якою просить розглядати справу без його участі та надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у його відсутність, суду не надав. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Суд, ознайомившись із заявою представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з розписки від 01.12.2013 року, копія якої є в матеріалах справи, відповідач взяв у борг у позивача 2500 доларів США та зобов'язався повернути позивачу грошові кошти в повній сумі позики до 14.02.2014 року. За договором позики, відповідно до статі 1046 ЦК України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі статтею 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з обов'язкових для всіх судів правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду України від 8 вересня 2013 року № 6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, між сторонами у встановленій законодавством формі укладено договір позики, за яким грошові кошти передано відповідачу. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються відповідними положеннями цивільного законодавства щодо договорів позики. Згідно ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов'язання, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. За таких обставин, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем зобов'язань щодо повернення позики. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Закінчення строку договору відповідно до частини 4 статті 631 ЦК України не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ч. 2 ст. 524 ЦК України - сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. На 19.05.2015 року Національним банком України встановлений курс 21,1224468 грн. за 1 долар США. Сума боргу, що підлягає стягненню у національній валюті, складає: 2500х21,1224468 = 52806,12 грн. Належна до стягнення сума процентів від суми позики з 15.02.2014 року по 20.05.2015 року склала 3952,16 грн. Прострочення повернення боргу з 15.02.2014 року по 20.05.2015 року складає 459 днів. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання склали: 19982,5 : 365 х 409 х 3 % = 753,86 грн. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу щодо стягнення заборгованості за договором позики за офіційним курсом НБУ, встановленим на 19.05.2015 року (21,1224468 грн. за 1 долар США), а стягнення штрафних санкцій за період з 15.02.2014 року по 20.05.2015 року, та не заявлялась вимога щодо стягнення грошових коштів за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення, суд, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в розмірі 575,12 грн. та витрати з оплати правової допомоги у сумі 3000,00 грн., понесення яких позивачем підтверджується договором про надання правової допомоги від 02.09.2014 року, додатковою угодою № 1 від 05.09.2014 року до вказаного договору, квитанцією до прибуткового касового ордера.

Outcome: approved