Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області, треті особи: Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області, Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно, вказавши на те, що 10.09.1994 року померла бабуся позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на: домоволодіння, що знаходиться за адресою: смт. Балабине вул. Кірова, 18 Запорізького району Запорізької області. При житті [PERSON] склала заповіт, в якому вона зробила заповідальне розпорядження: все належне їй на час смерті майно заповіла позивачу [PERSON] та онуку [PERSON] Спадщину, відкриту після смерті [PERSON] прийняв лише позивач, тому як був зареєстрований на час відкриття спадщини за однією адресою зі спадкодавцем. При оформленні своїх спадкових прав на домоволодіння зясувалось, що спадкодавець не зареєструвала своє право власності в БТІ на домоволодіння, тому нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено в видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом та видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В звязку з тим, що оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач не має змоги, він змушений був звернутися до суду з позовною заявою. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, однак надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила розглядати справу за її відсутністю Представник відповідача Виконавчий комітет Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи - Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Заперечення до позовної заяви відсутні. Представник третьої особи - реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим на підставі ст..197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. У відповідності до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у звязку з наступним. Факт смерті [PERSON], померлої 10.09.1994 р. підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 304347, виданим повторно 10.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 92. Відповідно до заповіту, складеному 04 липня 1994 року, [PERSON] заповіла все своє майно онуку [PERSON] та онуку [PERSON] в рівних частинах. Оскільки, правовідносини по спадкуванню після смерті [PERSON] відкрились в 1994 році, то при розгляді спору необхідно керуватись нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, чи він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На запит суду Запорізькою районною державною нотаріальною конторою Запорізької області надано копію спадкової справи № 407/2014, відкриту після смерті [PERSON], з матеріалів якої вбачається, що позивач [PERSON] прийняв спадщину належним чином, інший спадкоємець онук [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернувся та відповідно до довідки № 3048 наданої 10.10.2014 р. Балабинською селищною радою Запорізького району Запорізької області не був зареєстрований разом із спадкоємцем на день смерті [PERSON] за адресою: смт. Балабине вул. Кірова, буд. 18 Запорізького району Запорізької області, тому вважається таким, що не прийняв спадщину. Відповідно до Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності ( ст. 392 ЦК України). Належність при житті [PERSON] домоволодіння за адресою: смт. Балабине вул. Кірова, 18 Запорізького району Запорізької області підтверджується копією Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку. [PERSON] Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26.08.1948 року встановлено, що кожний громадянин та кожна громадянка СРСР мають право купити або побудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок для чого здійснюється відвід земельних ділянок в безстрокове користування. Забудова відбулась в передбаченому діючим на той час законодавством порядку. Земельна ділянка під забудову площею 700 кв.м. була виділена та забудова була дозволена рішенням виконкому Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області. У відповідності до вказаного [PERSON] Міністрів СРСР від 26.08.1948 року прийнято Постанову, п. 2 якої визначено, що побудовані на відведених під будівництво індивідуальних житлових будинків земельних ділянках будинки є особистою власністю забудовників. Таким чином, діюче у вказаний період цивільне законодавство передбачало право особистої приватної власності на таке майно як індивідуальний житловий будинок. Всі викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, ніким не заперечуються. Суд не піддає сумніву достовірність документів, наданих позивачем як докази. Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли до 01.01.2004 року ( тобто будинок побудований в 1985 році), згідно із ч. 6 ст. 86 ЦК УРСР відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами. За положеннями ст. 86 ЦК УРСР та ст.2 Закону України «Про власність» ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до ст. 12 Закону України від 07.02.1991 року «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності на доходу від участі в суспільному виробництві індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ст. 49 зазначеного Закону володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обєкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved