Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, ухвалити рішення яким усунути перешкоди у користуванні належним їй на праві приватної власності будинком [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] з будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . У будинку вона проживає разом з своєю сім`єю. Також в будинку проживає відповідач [PERSON] разом зі своїм неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] . В будинку зареєстровано місце проживання лише неповнолітнього [PERSON] . Відповідачі не є членами її сім`ї та проживають у будинку проти її волі, покликаючись на реєстрацію в ньому неповнолітнього. Проживання відповідачів в належній їй квартирі змушує її нести додаткові витрати на утримання будинку. Крім того відповідачі перешкоджають їй вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Позивач у судовому засіданні позов підтримала повністю, просить задовільнити його, суду пояснила наступне. 03 жовтня 1996 року її батько [PERSON] подарував для неї незакінчений будівництвом житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , процент готовності якого становить 73 проценти. Мати добудувала будинок і в 2000 році вона разом з матір`ю переїхала жити в даний будинок. З початку 2003 року її мати почала жити разом з відповідачем [PERSON] без реєстрації шлюбу, а 05.12.2003р. вони зареєстрували шлюб. В шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] . Оскільки її мати проживала з іншим чоловіком і в них народився син, то в 2005 році вона переїхала жити до своєї баби. 07 липня 2012 року вона зареєструвала шлюб. [INFO] її мати померла. В 2017 році вона повернулася у свій будинок. Деякий час з відповідачами проживала в нормальних стосунках, оскільки було вирішено, що баба подарує для неповнолітнього [PERSON] будинок і він разом з батьком переїдуть туди жити. 01.02.2018р. їх баба [PERSON] подарувала неповнолітньому [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] Проте, в подальшому відповідач [PERSON] відмовився виселитися із належного їй будинку, почав порушувати правила співжиття, що негативно впливає на неї та її дітей. З приводу негативної поведінки відповідача вона зверталася до поліції. На даний час вона з своєю сім`єю чоловіком та двома малолітніми дітьми займає лише одну кімнату. Натомість відповідачі займають дві кімнати і проживають роздільно. Відповідачі чинять їй перешкоди в користуванні будинком, жодним чином в утримання будинку, оплаті комунальних послуг участі не приймають, чим завдають їй значних матеріальних збитків. Присутність сторонніх осіб у належному їй будинку порушує право приватної власності та перешкоджає їй та її сім`ї користуватися та вільно розпоряджатися майном. Їй також відомо, що відповідачу [PERSON] належить 1/3 частина квартири за адресою [ADDRESS] , де і зареєстроване його місце проживання, а отже відповідачі в повній мірі забезпечені житлом. Те, що відповідач [PERSON] посилається, що він добудував гараж, робив ремонт в будинку, то все це робилося з матеріалів, які залишив ще її батько. Відповідачем [PERSON] \~в інтересах\~неповнолітнього [PERSON] \~подано суду\~відзив на\~позов,\~в якому\~він просить\~відмовити в\~його задоволенні\~з наступних\~підстав.\~Так,\~03\~жовтня 1996\~року позивачка\~набула у\~власність на\~підставі договору\~дарування незакінчений\~будівництвом житловий\~будинок,\~що знаходиться\~за адресою\~ [ADDRESS] ,\~процент готовності\~якого становить\~73\~проценти.\~На той\~час вона\~була неповнолітньою.\~Після цього\~матір позивачки\~ [PERSON] \~і [PERSON] добудували будинок. Тобто, їй належало 27/100 частини житлового будинку. 18 квітня 2007 року виконавчим комітетом Богдашівської сільської ради було прийнято рішення №53 відповідно до якого надано дозвіл жительці [ADDRESS] [PERSON] на будівництво сараю, літньої кухні, гаража розміром 5х13 м. за адресою: [ADDRESS] . Всі ці об`єкти були збудовані [PERSON] і вона стала їх власником. [INFO] [PERSON] померла і відповідно [PERSON] є спадкоємцем першої черги, як син спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки, в порядку спадкування він набув право на частку в житловому будинку, то не підлягає виселенню. В судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Чайковський О.В. просить суд в позові відмовити з підстав наведених у відзиві. Додатково суду пояснив, що позивачка має правовстановлюючий документ на будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , а виселити просить з домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що він разом з матір`ю позивачки зробив ремонт в будинку, оскільки він був не поштукатурений, вікна були старі і їх необхідно було замінити. Також він побудував гараж, літню кухню, сарай, криницю. Позивачка з 2005 по 2017 роки проживала в баби. Будь-яких перешкод ні він, ні його неповнолітній син для позивачки у проживанні в будинку не чинить. Вважає, що підстав для виселення з будинку немає. Проосить суд в позові відмовити. Представник органу опіки та піклування Здолбунівської міської ради Гуляр М.В. в судовому засіданні висновок органу опіки та піклування про недоцільність виселення неповнолітнього [PERSON] з спірного будинку підтримала повністю. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він подарував для своєї дочки незакінчений будівництвом житловий будинок, що знаходився за адресою [ADDRESS] , процент готовності якого становив 73 відсотки. Вказаний будинок добудовувала дружина. Коли [PERSON] почала жити з [PERSON] будинок був повністю побудований. Коли він розлучився з дружиною, то залишив всі будівельні матеріали для будівництва. Свідок [PERSON] дав суду показання, що після розлучення з [PERSON] . [PERSON] проживала деякий час з чоловіком на ім`я [PERSON] , а потім вже одружилася з [PERSON] . На той час будинок був повністю побудований. Коли [PERSON] розлучився з дружиною, він залишив всі будівельні матеріали. Свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили суду, що коли відповідач [PERSON] почав жити з [PERSON] , то був лише будинок. При цьому, будинок був не поштукатурений, вікна були старі. Ремонт в будинку був зроблений [PERSON] та [PERSON] . Ними спільно було побудовано сарай, гараж, літню кухню, криницю. Свідок [PERSON] пояснила суду, що коли [PERSON] почав жити з матір`ю позивачки [PERSON] , то будинок був вже побудований. [PERSON] зробив нове опалення в будинку, побудував гараж з блоків, які залишив батько позивачки. З будівельних матеріалів, які привіз [PERSON] це були ліс, пісок, щебінь. Також [PERSON] зробив криницю. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, представника органу опіки та піклування, свідків, дослідивши докази по справі суд приходить до наступних висновків. Відповідно до договору дарування, посвідченого 03.10.1996р. державним нотаріусом Здолбунівської державної нотаріальної контори Чайковською А.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1709, [PERSON] подарував для своєї дочки [PERSON] незакінчений будівництвом житловий будинок, що знаходився за адресою [ADDRESS] , процент готовності якого становить 73 проценти. Як встановлено в судовому засіданні, в подальшому, матір`ю позивачки [PERSON] було завершено будівництво житлового будинку і на початку 2000 року позивачка [PERSON] з матір`ю [PERSON] переїхали жити у вказаний будинок. 05 грудня 2003 року матір позивачки уклала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON] та в яких [INFO] народився син [PERSON] . З 2005 по 2017 роки позивачка проживала у своєї баби [PERSON] , а в спірному будинку проживала мати позивачки [PERSON] , [PERSON] та їх син [PERSON] . Згідно рішенням № 53 від 18 квітня 2007 року виконавчим комітетом Богдашівської сільської ради Здолбунівського району [PERSON] було надано дозвіл на будівництво сараю, літньої кухні, гаража розміром 5х13 м. за адресою [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Після смерті матері позивачка разом з сім`єю переїхала проживати у вказаний будинок єдиним власником якого вона є. Як встановлено під час розгляду справи на даний час в спірному будинку також проживають відповідачі по справі, покликаючись на те, що вони мають частку у вказаному домоволодінні. Проте, твердження відповідачів по справі, що вони набули право на частку в спірному будинковолодінні не підтверджується жодним доказом. Так, добудувавши житловий будинок та побудувавши гараж, літню кухню та сарай мати позивачки [PERSON] не набула права власності на дане нерухоме майно чи їх частину, оскільки, вона діяла в інтересах неповнолітньої дочки, як законний представник, а відтак після її смерті спадщина вказане майно до спадкового майна не відноситься. Також безпідставним є посилання відповідачів на те, що позивачка має у власності житловий будинок по [ADDRESS] , а виселити просить з житлового будинку по [ADDRESS] , оскільки як вбачається з інвентаризаційної справи наданої КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» це є один і той самий житловий будинок. З листа Здолбунівського відділення поліції Острозького відділу поліції ГУНП в Рівненській області від 24.10.2017р. вбачається, що позивачка зверталася в відділення поліції з приводу негативної поведінки та виселення відповідачів. Крім того слід зазначити, що відповідачу [PERSON] належить 1/3 частина квартири за адресою [ADDRESS] , а неповнолітньому відповідачу [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . У силу частини шостої статті 19 СК України\~суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Органом опіки та піклування надано висновок від 28.04.2021р. про недоцільність виселення неповнолітнього [PERSON] з житлового будинку. Проте, суд вважає, що даний висновок є необґрунтованим та таким, що має загальний характер, без урахування всіх обставин справи. У висновку не аргументовано яким чином буде зменшено обсяг прав неповнолітнього [PERSON] , враховуючи, що він має у власності житловий будинок. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV\~«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. У даній справі припинення користування відповідачами спірним житлом відповідає пропорційності в розумінні положень ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з огляду на те, що між сторонами спору склалися вкрай неприязні стосунки, спірний житловий будинок має три житлові кімнати, в двох з яких роздільно проживають відповідачі, а позивачка з чоловіком і двома дітьми змушена проживати в одній кімнаті, оскільки окрім спірного житлового будинку іншого житла не має, однак змушена забезпечити належні житлові умови не лише для себе, але і для малолітніх дітей, які проживають разом з нею. Разом із тим, встановивши, що права позивачки порушені у контексті\~статті 8 Конвенції, необхідно зазначити, що порушено і її права, як власниці житлового приміщення, гарантовані також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Таким чином, інтереси позивачки, як власника житла, перевищують інтереси відповідачів, у яких припинилися правові підстави користування чужим майном та які забезпечені іншим житловим приміщенням. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати.

Outcome: approved