Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 12 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11393874000, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 60 000,00 (шістдесят тисяч) доларів США, а Позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 12 вересня 2013 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 16% річних. Для забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки, посвідчений 12 вересня 2008 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за номером 3075. Відповідно до Договору іпотеки предметом іпотеки є нежитлова будівля мясопереробний комплекс МК, загальною площею 91,10 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, село Устимівка, вулиця Білоцерківська, будинок 17 А. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 грудня 2012 року по справі №2-782/12 вирішено стягнути з [PERSON], [PERSON] заборгованість за Кредитним договором, у загальному розмірі 98 044,87 доларів США (дев'яносто вісім тисяч сорок чотири дол. 87 центів США). Виданий 09.10.2013 року на підставі Рішення суду виконавчій лист станом на 12 травня 2017 року не виконаний. Таким чином, Рішення суду щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором залишене без належного виконання, а заборгованість за Кредитним договором в повному обсязі не була погашена. Представник позивача в судовому засіданні, вимоги позову підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися, про день, час та місце повідомлялися належним чином. У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява з урахуванням її уточнення підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з положень ст.ст. 526 і 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки та відшкодування шкоди. Згідно з вимогами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки Як вбачається з положень ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Як вбачається з положень ст.ст. 589 і 590 ЦК України, в разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави, яке здійснюється за рішенням суду. Відповідно до положень ч.6 ст.3 і ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», при невиконанні або неналежному виконанні боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Положення ст.39 Закону України „Про іпотеку передбачають перелік зазначень у рішенні суду у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. З огляду положень ч.2 ст.553 та ч.2 ст.554 ЦК України вбачається, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. У відповідності до положень п. 37 Постанови, невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотеко держателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпокодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. В судовому засіданні встановлено, що 12 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11393874000, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 60 000,00 (шістдесят тисяч) доларів США, а Позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 12 вересня 2013 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 16% річних. Для забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки, посвідчений 12 вересня 2008 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за номером 3075. Відповідно до Договору іпотеки предметом іпотеки є нежитлова будівля мясопереробний комплекс МК, загальною площею 91,10 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, село Устимівка, вулиця Білоцерківська, будинок 17 А. 28 листопада 2016 року між Банком та ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» укладено Договір про відступлення прав вимоги №1 за Договорами іпотеки до Договору Факторингу № 48 від 28 листопада 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований за номером 4206, відповідно до якого було право вимоги за Договором іпотеки відступлено до ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ». 28 листопада 2016 року між ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» було укладено Договір факторингу № 48/1, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором відступлено до ТОВ «ФК «ПОЗИКА». 20 грудня Л016 року між ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА) укладено Договір про відступлення прав вимоги за Договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований за номером 1160, відповідно до якого право вимоги за Договором іпотеки відступлено до ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ». Відповідно до п. 4.1. Договору факторингу №48/1 від 28.11.2016 року право власності на Права Вимоги вважається таким, що перейшло від Клієнта Фактору, та право вимагати від Боржників виконання всіх зобов'язань в межах відступлених Прав Вимог у Фактора виникає в день підписання Акту приймання-передачі Права Вимоги. Акт приймання-передачі Права Вимоги між ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» підписано 28 листопада 2016 року. Таким чином, позивач є єдиним власником всіх прав вимоги за вище зазначеними Кредитними договорами, у тому числі прав на отримання всіх платежів, передбачених цим Договором та є єдиним Іпотекодержателем предмета іпотеки. Заборгованість відповідача перед позивачем складає 4 536 694,69 гривень, з них: заборгованість за тілом кредиту (гривневий еквівалент) 1 466 252 грн. 15 коп. заборгованість за процентами (гривневий еквівалент) 3 070 442 грн. 53 коп. Приймаючи до уваги, що позичальник не належним чином виконав свої обовязки перед позикодавцем, чим інтересам позивача завдано матеріальну шкоду та враховуючи те, що умовами кредитного договору було передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Що стосується застосування до вимог позову положень закону про мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, то суд виходить, що положення зазначеного закону можуть бути застосовані лише під час виконання судового рішення щодо звернення стягнення на заставне майно. На підставі наведеного та

Outcome: approved