Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 05 травня 2011 року померла її мати - [PERSON], про що видане свідоцтво про смерть серії 1-КИ № 393357. Померла мешкала все життя з нею в одному будинку у с. Піщанка, вул. Шосейна, 31, Новомосковського району Дніпропетровської області, тому вона вважається такою, що вступила у спадщину після смерті матері. Нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак у Свідоцтві про право на спадщину до складу спадкового майна, що перейшло до неї у порядку спадкування, не була включена земельна ділянка, що належала померлої матері [PERSON] Померла [PERSON] та вона отримали на підставі Актів у приватну власність земельні ділянки площею 0,32 га для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га для обслуговування житлового будинку, що розташований с. Піщанка, Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Шосейна, 31. Однак, за час свого життя її мати почала оформлювати земельну ділянку 0,32 га, але не встигла до кінця здійснити державну реєстрацію права власності на неї. В звязку з тим, що право власності на земельну ділянку площею 0,32 га не було зареєстровано за її матірю при житті, вона не має можливості зареєструвати дану земельну ділянку на свої імя в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Позивачка просить визнати за нею права на завершення приватизації та одержання державного акту на право власності на земельну ділянку 0,32 га. для обслуговування житлового будинку, що розташована с. Піщанка, Новомосковського району, Дніпропетровської області вул. Шосейна, 31 в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої 05 травня 2011 року. В судовому засіданні позивач в повному обсязі підтримала свій позов та, посилаючись на ті ж підстави, просила задовольнити його. Представник позивача також підтримав позовні вимоги позивача та посилаючись на ті ж підстави, а також посилаючись на те, що незважаючи на те, що [PERSON] сільська рада внесла своїм рішенням зміни щодо можливості позивачем приватизувати зазначену земельну ділянку, однак на сьогоднішній день державний реєстратор не може внести відповідні відомостей до реєстру, тому як на сьогоднішній день перелік документів, що надаються для реєстрації права власності збільшений та надається на підставі нового порядку розгляду питання щодо передачі земельної ділянки у власність громадян. А тому позивач вимушена звернутися до суду з таким позовом, тому як позбавлена можливості реалізувати свої права. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судовому засіданні вважав, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Сільрада в липні 2016 року після звернення позивача, внесла зміни до рішення щодо передачі земельної ділянки у її власність. Дійсно на сьогоднішній день для ухвалення рішення про передачу земельної ділянки у власність громадян встановлений інший порядок, за яким виконуються ряд робіт, які раніше не виконувалися, а тому для реєстрації права власності за порядком, який встановлений на сьогодні позивач позбавлена можливості надати такі документи. Не заперечують проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] РДА в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника та представник [PERSON] сільради, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме: Встановлено, що 05 травня 2011 року померла - [PERSON], про що внесено відповідний актовий запис № 37 виконкомом [PERSON] сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 05 травня 2011 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. З копії спадкової справи № 452/2011, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом. [PERSON] щза життя заповітів не складала. Позивач є донькою [PERSON], тобто спадкоємцем першої черги за законом тому як вона проживала з матірю сумісно за однією адресою, та своєчасно у строки, встановлені ст.. 1270 ЦК України подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори, згідно заяви позивача, видано Свідоцтво про право на спадщину за законом. У Свідоцтві про право на спадщину за законом до складу спадкового майна, що перейшло до позивачки у порядку спадкування, не була включена земельна ділянка, що належала померлої матері [PERSON], та 0,32 га для обслуговування житлового будинку, що розташований с. Піщанка, Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Шосейна, 31. Померла [PERSON] при житті та вона отримали на підставі Актів у приватну власність земельні ділянки площею 0,32 га для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га для обслуговування житлового будинку, що розташований с. Піщанка, Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Шосейна, 31. Однак, за час свого життя [PERSON] почала оформлювати земельну ділянку 0,32 га, але не встигла до кінця здійснити державну реєстрацію права власності на себе. Рішенням № 5 від 20 вересня 2007 року [PERSON] сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області на 13 сесії 5 скликання передала безкоштовно у приватну власність земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] в розмірі 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,32 га для ведення особистого селянського господарства с. Піщанка, вул. Шосейна, 31. Рішенням № 9-6/VII від 20 липня 2016 року внесени зміни до рішення № 5 від 20 вересня 2007 року, а саме вирішено передати гр..[PERSON] в приватну власність земельну ділянку кадастровий номер 1223285500:03:006:057 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,3200 га, земля сільськогосподарського призначення, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Новомосковського району в межах населеного пункту: с. Піщанка, вул. Шосейна, 31 Згідно вимог ч.1 ст.125 Земельного кодексу, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Спори про визнання права власності земельну ділянку в порядку спадкування, зокрема у випадках; якщо спадкодавцем не був отриманий держаний акт про право власності на земельну ділянку, розглядаються судом з урахуванням вимог закону та розяснень Пленуму ВСУ України, викладених в п.10 та 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини переходять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадщина належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. У відповідно до ч. 1 ст.125 Земельного кодексу, органом місцевого самоврядування, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, зазначених частиною другою статті. Пунктом 1 розділу Х (перехідні положення) Земельного кодексу України, із змінами та доповненнями згідно із Законом №509-У1 від 16.09.2008 р., встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняти органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складення документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким чином, якщо видача державного акту про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органом місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. За життя [PERSON] займалася процедурою завершення приватизації зазначеної земельної ділянки, однак не встигла одержати державний акт на право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Враховуючі вищевказане, суд вважає, що позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] має право на завершення приватизації спірної земельної ділянки та право на одержання державного акту про право власності на спірну земельну ділянку на свої імя у порядку спадкування, а не права власності на цю земельну ділянку. Набуття прав власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце при наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельну ділянку; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому законом порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на землю. Враховуючи, що державний акт спадкодавцем [PERSON] за життя не був отриманий, право власності на земельну ділянку за нею не зареєстровано, тому у спадкоємця за законом [PERSON] виникло права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на спірну земельну ділянку на своє імя, а не на право власності на земельну ділянку. А тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved