Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу в розмірі 73018грн. 64 коп., посилаючись на те, що відповідач добровільно не виконує свої зобов'язання за розпискою щодо повернення грошових коштів. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Неживок І.В. розмір позовних вимог змінили, просять стягнути з відповідача борг в сумі 93483грн. 24коп. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 20.04.2012 року між сторонами укладено договір позики в письмовій формі у вигляді розписки, відповідно до якої відповідач [PERSON] позичила у позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 22160гривень, 928 євро, 6948 доларів США, зобов'язавшись до 31.12.2012 року повернути грошові кошти, що підтверджується розпискою (а.с.4). Із пояснень позивача вбачається, що згідно розписки відповідачкою повернуто 928 євро, 14250гривень, 2800 доларів США. Вказані суми коштів сторони не оспорюють. Із пояснень відповідача вбачається, що [PERSON] повернула всі кошти, що підтверджується відповідними записами, що надала до справи. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 10.11.2014 року було призначено судову почеркознавчу експертизу підпису [PERSON], на вирішення якої було поставлено питання, чи поставлено підпис особисто [PERSON], чи іншою особою на аркуші справи №35 на зворотній стороні щодо отримання коштів. (а.с.49). Із Висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 14.04.2015 року №15821/15822/14-32 встановлено, що підписи від імені [PERSON], які містяться на зворотній стороні аркуша щодо отримання коштів, виконані самим [PERSON], а не іншою особою. (а.с.76). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні 20.05.2015 року позивач змінив розмір позовних вимог, зокрема просить стягнути з відповідача 93483грн. 24коп., з них: 4148 доларів США, що в еквіваленті станом на 13.05.2015 року становить 85573грн. 24коп. та борг в сумі 7910грн. Твердження позивача щодо неповернення грошових коштів, зокрема 4148 доларів США спростовуються висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 14.04.2015 року №15821/15822/14-32, згідно якого встановлено, що позивач отримав 4760 доларів США., що підтверджується його підписами. (а.с.35 зворотна сторона). Крім того, оскільки відповідачем було повернуто 4760 доларів США, тобто, більше, ніж сума боргу - 4148 доларів США, тому, різницю 612 доларів США (4760-4148), що в еквіваленті становить 12625гривень 56 копійок, відповідачем враховано в погашення суми боргу 7910 гривень, що судом береться до уваги як доказ щодо повернення всіх грошових коштів згідно розписки. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, враховуючи, що матеріалами справи підтверджений факт повернення відповідачем грошових коштів за договором позики, а позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження заперечень щодо неповернення відповідачем грошових коштів не надано, тому, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed