Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить відібрати у батьків [PERSON] та [PERSON] малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей - їх вихованням та доглядом не займаються, не піклуються про них, не забезпечують матеріально, ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями. На даний час малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах. Орган опіки та піклування Кодимської РДА Одеської області прийшов до висновку про доцільність відібрання у батьків [PERSON] та [PERSON] малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] без позбавлення їх батьківських прав. Посилаючись на вказані обставини, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідачі в підготовче засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 6\~ст. 128 ЦПК України\~судове повідомлення вручені належним чином. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідачів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 16.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції в Одеській області та малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області. Відповідачі ухиляються\~від виконання\~своїх батьківських\~обов`язків\~по відношенню\~до малолітніх\~дітей,\~ не\~займаються їх\~вихованням та\~доглядом,\~не піклуються\~про них,\~не забезпечують\~матеріально,\~ведуть аморальний\~спосіб життя,\~зловживають спиртними\~напоями.\~Мати неповнолітніх\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~неодноразово притягувалась\~до адміністративної\~відповідальності за\~ухилення від виконання передбачених законодавством України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для життя, навчання та виховання своїх неповнолітніх дітей. Малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з бабусею [PERSON] і дідусем [PERSON] та перебувають на їх утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Кодимською міською радою та актами обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеними депутатом міської ради. Відповідачі неодноразово були попереджені про можливість відібрання дітей без позбавлення батьківських прав у разі не зміни ставлення до виховання та утримання своїх дітей. Однак належних висновків батьки не зробили, всі зауваження з боку працівників соціальних служб ігноруються та не виконуються відповідачами. У відповідачів низький рівень батьківського потенціалу, недостатньо сформовані навички відповідального батьківства. 30.11.2018 року Кодимською РДА Одеської області як органом опіки та піклування, надано висновок про доцільність відібрання, без позбавлення батьківських прав, у [PERSON] та [PERSON] малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У всіх цих випадках підставами для відібрання дітей без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї\~\~небезпечної для дитини обстановки, незалежно від суб`єктивних причин такого положення. Відповідно до\~ст.6 СК України\~правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини, держави - учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява №2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що поведінка та аморальний спосіб життя відповідачів з негативного боку характеризують їх як батьків та показують їх негативне ставлення до своїх прямих батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своїх малолітніх дітей, тому така міра виховного характеру як відібрання малолітніх дітей у відповідачів без позбавлення їх батьківських прав буде сприяти більш ретельному і відповідальному батьківському ставленню відповідачів до виховання та утримання малолітніх дітей, яке на сьогодні у відповідачів відсутнє. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Оскільки позивач на момент звернення до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі\~Закону України «Про судовий збір», а також положення\~ст.141 ЦПК України, з [PERSON] та [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 гривень, враховуючи вирішення судом однієї самостійної вимоги немайнового характеру. \~

Outcome: approved