Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 28.01.2014 між ним та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № СL146084. За договором відповідач отримав кредит в сумі 10000,00 грн., за умови сплати кредитодавцю 33% річних. Крім того, відповідно до умов договору, з відповідача було стягнуто комісію за надання кредиту в сумі 300,00 грн. Кінцева дата повернення кредиту 20.01.2017. Відповідно до умов договору відповідач зобовязувався сплачувати щомісячні платежі в останній робочий день, що передував 20-му числу кожного місяця. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Умови кредитного договору щодо погашення заборгованості відповідач виконує неналежним чином, тобто здійснює погашення заборгованості не у терміни, встановлені договором, внаслідок чого у нього виникла прострочена заборгованість. У звязку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 15669,67 грн. та судовий збір у сумі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредитному договору підтримав, проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечував (а. с. 67). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в суді відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України. (а. с. ). Про дати судових засідань відповідач повідомлявся неодноразово. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла. Оскільки позивач не заперечував проти цього, судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення, що регулюють правовідносини, що випливають з договору позики. Судом встановлено, що 28.01.2014 між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № СL146084 (а. с. 8-24), за яким відповідач отримав кредит в сумі 10000,00 грн. та зобовязувався сплачувати кредитодавцю 33% річних. Відповідно до умов договору, з відповідача стягувалася комісія за надання кредиту в сумі 300,00 грн. Кінцева дата повернення кредиту 20.01.2017. Відповідно до умов договору відповідач зобовязувався сплачувати щомісячні платежі в останній робочий день, що передував 20-му числу кожного місяця. Відповідач погодився з умовами отримання кредиту та його погашення, про свідчить його підпис у договорі. Однак в порушення п. 4.1, 4.2 кредитного договору відповідач не виконує належним чином свої зобовязання, не сплачує плату за користування кредитом та заборгованість по кредиту в порядку, на умовах та в строки, встановлені договором, внаслідок чого утворилася заборгованість. Позивачем відповідачу [PERSON] направлявся лист-вимога від 28.10.2014 (а. с. 25), в якому містилося прохання про виконання відповідачем зобовязань за договором. Однак жодних дій зі сторони відповідача, спрямованих на погашення заборгованості, не відбулося. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, яка станом на 01.04.2016 становить 15669,67 грн., з них: сума простроченої заборгованості за кредитом 1307,92 грн.; сума дострокового стягнення кредиту 8273,15 грн.; сума несплачених відсотків 4826,48 грн.; сума пені 1262,12 грн. Сума боргу стверджується обґрунтованим розрахунком (а.\~с.\~4). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у межах заявлених вимог. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору .

Outcome: approved