Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем вказавши, що вони перебувають у шлюбі з 15 серпня 1992 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки з відповідачем припинені через наявність різних поглядів на життя, втрату взаєморозуміння. Оскільки примирення неможливе, позивач просив шлюб між ним та відповідачем розірвати . Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, в зв`язку з чим, у відповідності до ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 15 серпня 1992 року між сторонами укладено шлюб, який був зареєстрований Виноградівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 128, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 06 серпня 2015 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим повторно 06 серпня 2015 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Спільне життя сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, любові та поваги. Підстав для примирення сторони не знаходять. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалася остаточно і відновлена бути не може, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі ст.ст. 12, 13, 79, 128, 141, 142, 211, 223 ЦПК, п.2 ст.104, п.3 ст.105, п.1 ст.110, ст.112 СК, суд -

Outcome: approved