Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 09 вересня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, про що складено відповідний актовий запис за № 1920. В обґрунтування позову покликається на те, що сімейне життя між ними не склалось; втратили почуття любові, розуміння та підтримки один до одного; не мають спільних інтересів; намагання зберегти сім'ю не дали результату, а тому шлюб існує лише формально; попри те, під час шлюбу у них викали конфлікти та непорозуміння, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, а відтак подальше збереження шлюбу неможливе. Від шлюбу мають неповнолітнього сина. Просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявився, хоча належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи; подав суду заяву про слухання справи у його відсутності та позовні вимоги підтримує повністю; у разі повторної неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений, суду невідомі причини неявки, а тому, суд зі згоди позивача, яка викладена у письмовійй заяві, постановив ухвалу, яка внесена до журналу судового засідання, про порядок заочного розгляду справи з дотриманням вимог, встановлених ст.224 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 09 вересня 1995 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, про що складено відповідний актовий запис за №1920, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СГ № 267122, однак міцної сім'ї не створили. Сторони не підтримують шлюбних відносин, у звязку із чим такі фактично припинились; спільне господарство не ведуть; проживають окремо. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позов підставний, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем, в останнього відсутні які-небудь почуття до відповідача, а відтак наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сторін по справі нічого не об'єднує, а тому такий необхідно розірвати, а позов задовольнити у повному обсязі. Розподіляючи судові витрати, суд приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з квитанцією, наявною у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено 640 грн. 00 коп. судового збору, що підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved