Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто»за участі третіх осіб приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котула Артема Михайловича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 21949 від 16.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф.про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто»заборгованість в розмірі 27800,00 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що 16.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис №21949 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто»заборгованості за кредитним договором №200830-22835-3 від 30.08.2020 року в розмірі 27800,00 грн. На підставі виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котула Артема Михайловича06.08.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66426587. 12.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котула Артема Михайловичавинесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням процедури його вчинення. Про вчинення виконавчого напису позивачу було невідомо, про його існування позивач дізнався лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Ухвалою суду від 20.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 20.09.2021 року вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення коштів за виконавчим написом №21949 від 16.06.2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованості за кредитним договором від 30.08.2020 року №200830-22835-3 та плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом на загальну суму 27800,00 гривень, який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котула Артема Михайловича, виконавче провадження №66426587. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача надав заяву, згідно якої просив розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача на розгляд справи не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомлено. Відзив на позов не надано. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. на розгляд справи не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомлено. Приватний виконавець виконавчого виконавчого округу Запорізької області Котула А.М.на розгляд справи не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомлено. На адресу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. направлена ухвала суду від 19.10.2021 року про витребування доказів (матеріалів вчиненого виконавчого напису), але нотаріусом вимоги ухвали виконано не було, матеріали до суду не надано. Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30.08.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» було укладено кредитний договір №200830-22835-3 . Зі змісту виконавчого напису вбачається, що на підставі договору відступлення права вимоги за кредитним договором №11/06/2021-Р/М від 11.06.2021 року правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» усіх прав та обов`язків за кредитним договором стало ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто». 16.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис № 21949 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто»заборгованість в розмірі 27800,00 гривень. На підставі виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем виконавчого виконавчого округу Запорізької області Котула А.М.06.08.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66426587. 12.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого виконавчого округу Запорізької області Котула А.М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 ЗаконуУкраїни «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме у такому розмірі. Також спірний виконавчий напис вчинено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто»як правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», але позивач не отримував жодного документу про правонаступництво ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто»та відповідно нових реквізитів для сплати грошового зобов`язання. Ч. 2 ст. 516 ЦК України визначено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Приписами ч.2 ст. 518 ЦК України встановлено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Отже, в даному випадку, приватний нотаріус перед вчиненням виконавчого напису повинен був пересвідчитися чи повідомлений належним чином боржник про заміну кредитора внаслідок правонаступництва, в результаті чого перевірити і наявність/відсутність у боржника заперечень проти вимог нового кредитора, чим встановити факт безспірності заборгованості. Також за вказаним кредитним договором позивачу було надано кредит в розмірі 5000,00 грн. терміном на 10 днів з 30.08.2020 року по 08.09.2020 року з процентною ставкою за користування кредитом 1,7 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку кредитування. Проте виконавчим написом стягнуто з позивача заборгованість за кредитним договором за період з 05.12.2020 року по 11.06.2021 року, тобто відповідачем нарахована заборгованість за відсотками за межами строку дії кредитного договору, що суперечить правовим позиціям ВС у постановах від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, від 06.02.2019 року у справі №175/4753/15-ц. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Крім того, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року (№К/800/7651/17), визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Отже, вказаний пункт 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, на підставі якого вчинявся виконавчий напис за №21949 від 16.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованості, визнано незаконним та нечинним. Таким чином, постановою суду, яка набрала законної сили, було визнано незаконним та нечинним положення правової норми щодо можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, не посвідченому нотаріально. Постановою Верховного суду від 29.01.2019 № 910/13233/17 зазначається, що в зв`язку з визнанням судом нечинною Постанови Кабінету міністрів України N 662 від 26.11.2014 р. до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів №1172. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Укладення кредитного договору №200830-22835-3 від 30.08.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] відбулося у простій письмовій формі без нотаріального оформлення договору, а отже виконавчий напис було вчинено на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним з моменту його прийняття. Враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, а також те, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано нечинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, суд доходить висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги [PERSON] - такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволеню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1362,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved