Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 33/100 часток домоволодіння, що складається з двох житлових будинків та надвірних будівель за адресою: м.Харків, вул.Галинська, 34, в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON], померлої 06.12.2016 року. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що його бабуся [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище «Омельченко» на «Грайворонська», була власником 32/100 часток домоволодіння по вул. Галинській, 34 в м. Харкові на підставі договору купівлі-продажу. Рішенням Московської районної ради трудящих від 19 грудня 1973 року ідеальні частки співвласників домоволодіння були перерозподілені та частка [PERSON] склала 33/100 замість 32/100 часток у праві власності на домоволодіння. Після смерті [PERSON] 06 грудня 2016 року відкрилася спадщина, що складається з 33/100 часток домоволодіння за вищевказаною адресою. Єдиними спадкоємцями померлої є дочка померлої відповідач [PERSON] та онук померлої позивач [PERSON] Відповідач відмовилася від спадщини на користь свого сина позивача по справі, а останній прийняв спадщину, оскільки постійно проживав та був зареєстрований разом з бабусею. Приводом звернення позивача до суду стало те, що державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 04 січня 1960 року, який був посвідчений Третьою Харківською державною нотаріальною конторою 04 грудня 1960 року, за реєстром № 3-1 та зареєстрований КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», запис № 2607, [PERSON] придбала 8/25 часток домоволодіння по вул. Галинській, 34 в м. Харкові. Рішенням Московської районної ради трудящих м. Харкова від 19 грудня 1973 року №278 перерозподілені ідеальні частки в будинковолодінні по вул. Галинській, 34 в м. Харкові по фактичному користуванню, відповідно до якого частка [PERSON] склала 33/100 у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями замість 32/100 часток. Після реєстрації шлюбу прізвище «Омельченко» було змінено на «Грайворонська», що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 05.03.2013 року. 06 грудня 2016 року [PERSON] померла, про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області зроблено актовий запис № 17840. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 33/100 частин домоволодіння за адресою: по вул. Галинській, 34 у м. Харкові, що належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 04 січня 1960 року та рішення виконавчого комітету Московської райради м. Харкова від 17 грудня 1973 року. Як вбачається з довідок КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 2503503 від 20.06.2017 року, та № 1616 від 20.06.2017 року, домоволодіння по вул. Галинській, 34 в м. Харкові належить [PERSON] у 18/100 частках, [PERSON] у 19/100 частках, [PERSON] у 30/100 частках, 33/100 частках після перерозподілу ідеальних часток, згідно рішення № 278 виконкому Московського району м. Харкова від 19.12.1973 року за [PERSON] не зареєстровано. Житловий будинок по вул. Галинській, 34 в м. Харкові складається з двох житлових будинків літ. «А-1» та «Б-1» та надвірних будівель, самочинні перепланування, реконструкція, будівництво відсутні. Судом встановлено, що сторони є спадкоємцями померлої [PERSON], у встановлений ст. 1270 ЦК України звернулися до нотаріальної контори. Як вбачається з відповіді на заяву [PERSON], наданої Восьмою Харківською нотаріальною конторою 28 липня 2017 року, відповідно до матеріалів спадкової справи № 144/2017, заведеною після померлої [PERSON], позивач [PERSON] є єдиним спадкодавцем за законом, спадщину прийняв фактично відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем за однією адресою на день відкриття спадщини. Дочка спадкодавця [PERSON] від права на прийняття спадщини відмовилася на користь сина, про що в матеріалах справи є відповідна заява. Згідно відповіді Восьмої Харківської нотаріальної контори від 16.01.2018 року, інших заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини у матеріалах спадкової справи № 144/2017 немає, заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності [PERSON] на 33/100 частин спірного будинку ніким не оспорюється, було набуто правомірно на підставі договору купівлі-продажу, ідеальна частка у праві власності на домоволодіння 8/25, що дорівнює 32/100, була змінена на 33/100 часток рішенням виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова в 1973 році внаслідок здійснення співвласниками домоволодіння прибудов до житлових будинків літ. «А-1» та літ. «Б». Станом на 1973 рік право власності на частину нерухомого майна не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] на час смерті належало 33/100 часток домоволодіння по вул. Галинській, 34 в м. Харкові, позивач є єдиним спадкоємцем за законом, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], не отримав свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved