Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та недійсним рішення Іванківської сільської ради від 30.11.1993 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам» в частині надання земельних ділянок [PERSON] у приватну власність, а саме 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, та 0,24 га для ведення особистого підсобного господарства. В судовому засіданні позивач посилається на те, що Іванківська сільська рада розглянувши його клопотання прийняти рішення про відмову в наданні йому дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0,38 га поблизу домоволодіння по [ADDRESS] із земель запасу сільської ради у власність для ведення особистого селянського господарства. Обгрунтовуючи свої вимоги тим, що виконкомом Іванківської сільської ради безпідставно йому було відмовлено в наданні дозволу на виготовлення документації з землеустрою на земельну ділянку площею 0,41 га з підстав, що вона належить [PERSON], так як доказів того , що саме вказана земельна ділянка приватизована [PERSON] немає, державний акт на земельну ділянку він не виготовляв, а вони з дружиною є пенсіонерами, проживають [ADDRESS], мають бажання вести особисте селянське господарство та оскільки вказана у його заяві земельна ділянка розташована поряд з його домогосподарством бажав отримати її в користування. Також позивач зазначає, що Іванківська сільська рада при прийнятті Рішення №84 від 30.11.1993 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам» в частині надання земельних ділянок [PERSON] у приватну власність порушила вимоги ст. 17 Земельного Кодексу України 1990 року, а саме в частині того, що до прийняття оспорюваного рішення не доводиться факт користування [PERSON] даними земельними ділянками. Просив позов задовольнити в повному об»ємі. Представник відповідача Іванківської сільської ради-О.П. Лисецька в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що рішенням сесії Іванківської сільської ради від 24.07.2012 року [PERSON] було відмовлено у задоволенні його заяви про надання йому дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0,41 га в [ADDRESS], оскільки дана земельна ділянка приватизована [PERSON] згідно рішення виконкому Іванківської сільської ради № 84 від 30.11.1993 року. Вказане рішення є законним та було прийнято одноголосно депутатами сільської ради. Земельна ділянка, на яку претендує позивач приватизована іншою особою, рішення про приватизацію діюче, те що, власником не виготовлено державний акт на земельну ділянку не позбавляє її права власності на земельну ділянку. Просила в позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в їх задоволенні за безпідставністю, посилаючись на те, що рішення виконкому Іванківської сільської ради № 84 від 30.11.1993 року є законним та було прийнято одноголосно депутатами сільської ради. На час прийняття вказаного рішення [PERSON] особисто погоджено межі спірної земельної ділянки, будь-яких претензій з його боку не висловлювалось. За вказаним питанням [PERSON] неодноразово звертався до прокуратури Житомирської області, земельного відділу Андрушівської РДА, в ході проведення перевірок порушень чинного законодавства не виявлено. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що в 1993 році працювала землевпорядником Іванківської сільської Ради. При проведенні фактичних обмірів земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], спору, щодо меж ділянок не було. Вислухавши сторони, перевіривши обставини справи доказами, дослідивши наглядового провадження №2с-12 прокуратури Андрушівського району, справу №272/1182/13-а, суд не знаходить підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу позивач [PERSON] є власником жилого будинку, що розташований за адресою [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 03.06.1989 року. Згідно рішення Іванківської сільської ради № 86 від 28.12.1993 року [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,22 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель. Із наглядового провадження видно, що на дану земельну ділянку [PERSON] виготовив державний акт 01-11 серія ЖТ 521. Під час виготовлення державного акта з [PERSON] було погоджено межі земельної ділянки з суміжними громадянами, у тому числі й [PERSON], що підтверджується протоколом погодження суміжностей земельної ділянки землевласника. 28.06.2012 року [PERSON] звернувся до Іванківської сільської ради про надання йому дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0,41 га поблизу домоволодіння по [ADDRESS], яка перебуває у приватній власності [PERSON] Рішенням сесії Іванківської сільської ради від 24.07.2012 року [PERSON] було відмовлено у задоволенні його заяви про надання йому дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0,41 га, оскільки дана земельна ділянка приватизована [PERSON] згідно рішення виконкому Іванківської сільської ради № 84 від 30.11.1993 року. Однак позивач претендує на земельну ділянку площею 0,41 га, яка належить [PERSON], не погоджуючись із твердженням сільської ради, що спірна земельна ділянка приватизована [PERSON]. Згідно відповідей наданих [PERSON] на його звернення прокуратурою Житомирської області та прокуратурою Андрушівського району за результатами проведеної перевірки встановлено, що земельна ділянка площею 0,41 га, на яку претендує позивач та яка розташована поряд з його господарством , приватизована рішенням виконкому Іванківської сільської ради від 30.11.1993 року [PERSON] та підстав для прокурорського реагування не встановлено. Із рішення Іванківської сільської ради № 84 від 30.11.1993 року видно, що [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель та 0,24 га - для ведення особистого підсобного господарства. Із матеріалів наглядового провадження № 2с-12 видно, що згідно плану розташування земельна ділянка [PERSON] складається із двох ділянок, одна з яких розташований поряд з його господарством площею 0,08 га та 0,41 га поряд з догомосподарством [PERSON]. Позивач вказував на те, що на момент продажу будинку у 1989 році за [PERSON] обліковувалася земельна ділянка площею 0,60 га та вважав, що вказана земля мала перейти йому у користування. Суд не погоджується із таким твердженням позивача, так як відповідно до вимог ст.106-1 Земельного Кодексу 1970 року перехід права вланості на жилий будинок, розташований у сільському населеному пункті не тягне за собою переходу права користування присадибною земельною ділянкою. Надання присадибної земельної ділянки особі, до якої перейшло право власності на жилий будинок, провадиться на загальних підставах відповідно до вимог цього Кодексу. Отже, позивач не мав законних підстав для користування земельною ділянкою, якою користувався [PERSON] . Позивачу була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,22 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель, на яку ним було виготовлено державний акт серії 01-11 серія ЖТ 521. Інша частина земельної ділянки, яка перебувала укористування [PERSON] площею 0,38 га перейшла до земель запасу сільської ради. В подальшому [PERSON] була приватизована земельна ділянка площею 0,49 га. Згідно з ч. 1 п в ст. 81 ЗК України право власності на земельну ділянку набувають громадяни України на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Відповідно до п. 7 перехідних положень ЗК України громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки, одержані ними до 01 січня 2002 р. у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством. Припинення, права власності на земельні ділянку можливе лише з підстав визначених ст.140 ЗК України за рішенням суду. Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що та земельна ділянка, на яку претендує позивач, знаходиться у власності іншої особи згідно рішення Іванківської сільської ради про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам № 84 від 30.11.1993 року, яка не може бути позбавлена права власності на земельну ділянку інакше як за рішенням суду. Оскільки немає підстав для скасування рішення від 30.11.1993 року, то позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed