Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № 970/нд-12-07 від 04.12.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] останній отримав кредит у розмірі 80 000,00 доларів США з розрахунку 10,6% для споживчих потреб на строк до 03.12.2027 року. В забезпечення зобов'язань по вказаному договору між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 970/нд-12-07/Р від 04.12.2007 року, згідно якого [PERSON] зобов'язалася відповідати перед банком за зобов'язаннями [PERSON] В подальшому ТОВ «Український промисловий банк» відступив право вимоги за вказаними договорами ПАТ «ДельтаБанк». У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачі зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконали. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачі станом на 27.07.2015 року мають заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 400 000,40 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту - 1 691 442,05 грн. та відсотки - 665 284,03 грн. й комісія 43 274,32 грн. Просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази (ст. 11 ЦПК України) суд установив наступне. Відповідно до укладеного договору № 970/нд-12-07 від 04.12.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] останній отримав кредит у розмірі 80 000,00 доларів США з розрахунку 10,6% для споживчих потреб на строк до 03.12.2027 року. В забезпечення зобов'язань по вказаному договору між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 970/нд-12-07/Р від 04.12.2007 року, згідно якого [PERSON] зобов'язалася відповідати перед банком за зобов'язаннями [PERSON] Згідно договору про передачу активів від 30.06.2010 року ТОВ «Український промисловий банк» - передав, а «ДельтаБанк» отримав майнові права згідно Акту приймання-передачі Прав вимоги, серед яких кредитний договір № 970/нд-12-07 від 04.12.2007 року. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Згідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. На підставі ст. 544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачі не виконують в односторонньому порядку умови кредитного договору, а тому у позивача виникло право вимагати від відповідачів виконання зобов'язань по кредитному договору, які останні ігнорують. Тому є підстави для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилася у відповідача. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що відповідач в однобічному порядку не виконав покладені на нього договором зобов'язання по поверненню кредиту та оплаті за користування грошима, тому позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, тому його необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved