Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки площею 0,1375 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в [ADDRESS] та належить на праві власності позивачу згідно державного акту серія [NUMBER]; перенести паркан та не порушувати суміжну межу відповідно до акту про встановлення (відновлення) на місцевості (в натурі) меж земельної ділянки та схеми перенесення меж земельної ділянки позивача, складеного 17.09.2013 р. представником землевпорядної організації ТОВ «Компанія Мегаполіс» за участю землевпорядника Путрівської сільської ради у відповідності до даних земельно-кадастрової документації. Позивач вказує, що відповідач самовільно перенесла свій паркан на його частину земельної ділянки, захопивши 0,025 га його земельної ділянки та відповідно до вимог узгоджувальної комісії по земельним питанням Путрівської сільської ради відповідач не виконала рішення цієї комісії звільнити самовільну зайняту частину земельної ділянки позивача. Позивач та представник позивача в судове засідання з'явилися позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явилася, позов не визнає. Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 вересня 1998 року позивач успадкував 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]/а.с.7/. Відповідно до договору конкретного користування частка право власності позивача на житловий будинок змінилась на 2/5 частки/а.с.12/. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] на підставі рішення Путрівської сільської ради 10 сесії 24 скликання позивач отримав у власність 0,112 га земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS]/а.с.8/. Відповідно до договору купівлі-продажу позивач отримав у власність ще 3/5 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS]/а.с.9-11/. Отже на час розгляду справи позивачеві належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні відповідач визнала, що спірний паркан встановлено за її вказівкою та її коштом. Відповідно до протоколу узгоджувальної комісії по земельним питанням Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області від 25 березня 2011 року відповідача зобов'язано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, не порушувати суміжну межу та встановити межові знаки власної земельної ділянки , згідно державного акту на право власності, незалежною землевпорядною організацією на проведення даних робіт та дозволено виготувати позивачу державний акт на право власності на земельну ділянку згідно акту встановлення меж на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки без підпису відповідача /а.с.14/. Як встановлено актом про встановлення (відновлення) на місцевості (в натурі) меж земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків землевласнику (землекористувачу) від 17 вересня 2013 року межові знаки земельної ділянки,площею 0,1375 га, яка перебуває у власності позивача за адресою: [ADDRESS] встановлені на місцевості в кількості 5 шт./а.с15/. Позивач отримав державний акт від 28 грудня 2012 року серії ЯИ №413600 на виконання рішення Путрівської сільської ради 16 сесії 06 скликання № 244 від 26.12.2012 р. /а.с.13/. Оскільки відповідач не виконала вимоги узгоджувальної комісії по земельним питанням Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області від 25 березня 2011 року позивач був змушений повторно звернутися з заявою до сільського голови Путрівської сільської ради щодо вирішення питання самовільного переносу забору відповідачем на земельну ділянку позивача/а.с.18/. Відповідно до протоколу узгоджувальної комісії по земельним питанням Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області від 30 квітня 2014 року відповідача зобов'язано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, не порушувати суміжну межу та встановити межові знаки власної земельної ділянки , згідно державного акту на право власності, незалежною землевпорядною організацією на проведення даних робіт та дозволено виготувати позивачу державний акт на право власності на земельну ділянку згідно акту встановлення меж на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки без підпису відповідача/а.с.16/. Як встановлено судом відповідач відмовляється звільнити самовільно зайняту земельну ділянку позивача. За клопотанням позивача ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2014 року було призначено судово-будівельну експертизу, провадження по справі було зупинено/а.с.36/. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2015 року було відновлено провадження по справі, оскільки до суду надійшов висновок експерта. Відповідно до висновку №1500406-01 ДП Київського науково-дослідного інституту незалежних експертиз від 06 квітня 2015 року відповідач порушила межі земельної ділянки позивача площею 0,1375 га, кадастровий номер [NUMBER], яка належить останньому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та це порушення може бути шляхом зміщення встановленого відповідачем паркану із шиферу, бетонних труб та металевих прутів на земельній ділянці [PERSON] з кадастровим номером [NUMBER], під час відновлення меж земельної ділянки позивача з кадастровим номером [NUMBER] в порядку, встановленому Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженого наказом Держкомзему від 18.05.2010 р. №376. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Виходячи з того, що відповідач порушила межі земельної ділянки позивача, та встановила паркан на земельній ділянці позивача, то такі перешкоди мають бути усунуті. Відповідно позов є обґрунтованим, матеріалами справи підтверджується та підлягає задоволенню.

Outcome: approved