Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати припиненим договір поруки укладений 31 липня 2007 року між Акціонерним товариством «Індустріально-Експортний Банк» та [PERSON]. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що між АТ «Індустраіально-Експортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Індустраіально-Експортний Банк», повним правонаступником якого є ПАТ «Креді [PERSON]» та [PERSON] 31.07.2007 року було укладено кредитний договір №154/07-Ф, за яким банк надав у власність позичальника грошові кошти (кредит) в сумі 70000,00 доларів США строком до 30.07.2027 року, а позичальник зобовязався сплачувати за користування кредитом 11,2 % річних, починаючи з дня списання коштів з рахунку позичальника до моменту повного погашення заборгованості за договором. Крім того, позичальник зобовязався сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 0,15% в місяць від фактичного залишку заборгованості за кредитом. В цей же день між ним та банком було укладено договір поруки, згідно якого перший зобовязався відповідати перед кредитором за виконання боржником зобовязань в повному обсязі (повернення кредиту, сплата відсотків та комісій за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за кредитним договором №154/07-0 від 31.07.2007 року. Згодом, 12.01.2016р. ПАТ «Креді [PERSON]» звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором та просить солідарно стягнути заборгованість в сумі 34 320,62 доларів США. Однак, жодних повідомлень від банку про погашення заборгованості він не отримував. Так, з матеріалами справи стало відомо, що за невиконання умов кредитного договору 07.05.2015р. лише боржнику [PERSON] була скерована вимога про усунення порушення з вимогою достроково повернути всієї суми кредиту та сплати інших платежів за кредитним договором. Вважає, що у звязку із тим, що відповідач ПАТ «Креді [PERSON]» в порушення умов договору поруки та ст.559 ЦК України протягом шести місяців з часу настання строку виконання зобовязань не предявив йому вимогу, дія договору поруки припинилась, а тому просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просять таку задоволити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ПАТ «Креді [PERSON]» в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення пощтових відправлень та відповідні розписки сторін в матеріалах справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 липня 2007 року між АТ «Індустраіально-Експортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Індустраіально-Експортний Банк», повним правонаступником якого є ПАТ «Креді [PERSON]» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №154/07-Ф, за яким банк надав у власність позичальника (відповідача) грошові кошти (кредит) в сумі 70000,00 доларів США строком до 30.07.2027 року. Відповідно до п.1.4.1 кредитного договору позичальник (відповідач) зобовязаний сплачувати за користування кредитом 11,2 % річних, починаючи з дня списання коштів з рахунку позичальника, зазначеного в п.3.1.1 кредитного договору, до моменту повного погашення заборгованості за договором. Згідно п.1.4.2 позичальник зобовязаний сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 0,15% в місяць від фактичного залишку заборгованості за кредитом. На забезпечення виконання вказаних кредитних зобовязань відповідачем [PERSON], як позичальником, 31 липня 2007р. між АТ «Індустраіально-Експортний Банк» та позивачем [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого останній зобовязався відповідати перед кредитором за виконання боржником зобовязань в повному обсязі (повернення кредиту, сплата відсотків та комісій за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за кредитним договором №154/07-0 від 31.07.2007 року. Як вбачається із змісту кредитного договору від №154/07-0 від 31.07.2007 року та додатку до нього, яким є графік погашення кредиту, кредитні кошти надані відповідачу [PERSON] на строк до 30.07.2027р., відтак, кінцевим строком виконання зобовязань за кредитним договором є 30.07.2027р. Відповідно до вимог ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Згідно вимог ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Частиною 4 ст.559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] умов кредитного договору не виконала, прострочила погашення поточних платежів по кредиту та нарахованих відсотках, належним чином не здійснювала повернення кредиту, чим порушила взяті за договором зобовязання. Вказане стало підставою звернення ПАТ «Креді [PERSON]», як правонаступника АТ «Індустраіально-Експортний Банк», до Сихівського районного суду м.Львова з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором та вимогою солідарно стягнення заборгованості в сумі 34 320,62 доларів США. У відповідності до положень п.3.2.3. кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту в повній сумі, сплати нарахованих процентів, комісій та можливих штрафних санкцій, якщо позичальник протягом трьох робочих днів від дати отримання вимоги кредитора про надання додаткового забезпечення виконання зобовязання, згідно з п.3.2.2 цього договору, не надасть такого забезпечення (шляхом укладення відповідного договору) або запропоноване забезпечення не влаштує кредитора. Крім того, згідно п.3.2.6 цього договору, у випадку непогашення простроченої заборгованості в строк до 30 днів, банк направляє позичальнику та/або поручителю вимогу про дострокове погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, штрафів та пені. Якщо позичальник протягом 33 днів з моменту направлення йому вимоги банком, не виконає вимогу про дострокове погашення, банк вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду за стягненням або зверненням стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Як передбачено положеннями п.3.2. договору поруки від 31.07.2007р., про виникнення заборгованості позичальника банк повідомляє поручителя письмово. При цьому, згідно п.4.1 цього договору, строк закінчення договору не вказується сторонами конкретно, так як він визначається моментом повернення суми кредиту за кредитним договором. Однак, повідомлення позивачу [PERSON], як поручителю, щодо порушення умов та виникнення заборгованості за кредитним договором №154/07-0 від 31.07.2007 року із вимогою виконання умов договору поруки, у звязку із невиконанням позичальником відповідачем [PERSON] зобовязань за цим кредитним договором, відповідачем ПАТ «Креді [PERSON]» взагалі не надсилалось. Така вимога була направлена 07 травня 2015р. лише позичальнику відповідачу [PERSON] Отже, предявивши основному позичальнику вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом 6 місяців, починаючи від цієї дати. Зокрема, відповідно до ч.1 ст.251, ч.1 ст.252 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч.2 ст.251, ч.2 ст.252 Цивільного кодексу України). Згідно Постанови Пленуму ВСС з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Предявленням вимоги до поручителя являє собою направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому, в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. По суті, аналіз положень ч.4 ст.559 ЦК дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (у будь-якому із випадків: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги, якщо кредитор не предявить позову до поручителя) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З урахуванням наведеного, кредитор не вправі вимагати виконання зобовязання від поручителя на підставі договору поруки, так як порука є припиненою в силу ч.4 ст.559 ЦК України, а тому суд приходить до висновку, що поруку позивача [PERSON] перед відповідачем ПАТ «Креді [PERSON]», яка виникла на підставі договору поруки від 31.07.2007р. укладеного на виконання зобовязань відповідачем [PERSON] за кредитним договором №154/07-0 від 31.07.2007 року, слід припинити. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, відповідно до частини задоволених вимог, з відповідача ПАТ «Креді [PERSON]» в користь позивача, слід стягнути понесенні судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі ст.ст.11, 15, 202, 251-252, 526, 553, 559, 598, 626, 629, 1050 ЦК України та

Outcome: approved