Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним право власності на ? частину житлового будинку № 41/21 по вул. Батарейній/Алапаєвській в м. Запоріжжі, в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що вказана частина житлового будинку належала [PERSON], який помер 8 червня 1994 р., заповіту не залишив. Після його смерті спадщину прийняли дружина померлого [PERSON] та син [PERSON], які постійно мешкали у спірному будинку разом із спадкодавцем, але в нотаріальну контору із заявою про прийняти спадщину, видачу свідоцтва про право на спадщину не звертались. 15 жовтня 2001 р. [PERSON] померла, заповіту не залишила. Після її смерті спадщину прийняв син [PERSON], який постійно мешкав у спірному будинку разом із спадкодавцем, але в нотаріальну контору із заявою про прийняти спадщину, видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався. 23 грудня 2014 р. [PERSON] помер, залишивши заповіт, яким усе своє майно заповідав позивачеві. У встановлений законодавством строк позивач звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірну частину будинку. З наведених підстав позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Представник позивача в судовому засідання підтвердила позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволенні позову. Представник відповідача позов визнала, в судовому засіданні пояснила, що оскільки заповіт, залишений [PERSON], не визнано недійсним, позивач вправі успадкувати спірне майно. Треті особи [PERSON], [PERSON] з позовом не погодились, в судовому засіданні пояснили, що є дітьми померлого [PERSON] Вони вважають, що батько не міг залишити заповіт на сторонню особу, якою є позивач [PERSON], однак заповіт не оспорювали. Третя особа [PERSON] з позовом не погодились, в судовому засіданні пояснила, що є власником другої половини будинку, також вважає, що [PERSON] не міг залишити заповіт на сторонню особу. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] з позовом погодились, в судовому засіданні пояснила, що 11 грудня 2014 р. вона посвідчила заповіт, яким [PERSON] заповідав усе своє майно [PERSON] Під час посвідчення заповіту вона переконалась у дієздатності [PERSON], розяснила йому умови укладання та правові наслідки посвідчення заповіту, положення законодавства. [PERSON] самостійно прочитав заповіт, погодився з ним своїм підписом. Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно договору на право побудови будинку та безстрокове користування земельною ділянкою від 4 серпня 1954 р., висновку про реєстрацію будинку, виданого 12 травня 1982 р. Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації, право власності на ? частину житлового будинку № 41/21 по вул. Батарейній/Алапаєвській в м. Запоріжжі зареєстровано за [PERSON]. (а.с. 9, 113-114) На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 грудня 2011 р. інша частина того ж будинку належить [PERSON]. (а.с. 106) 8 червня 1994 р. [PERSON] помер (а.с. 22), в звязку з чим відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР, який діяв на той час, відкрилась спадщина, до складу якої увійшла вказана частина будинку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] при житті заповіту не залишив (а.с. 70), в звязку з чим спадщина здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР були дружина померлого [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 20, 21, 107), які постійно мешкали у спірному будинку разом із спадкодавцем (а.с. 30, 117-зв., 118), але в нотаріальну контору із заявою про прийняти спадщину, видачу свідоцтва про право на спадщину не звертались. У відповідності зі ст. 548, 549 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] на день смерті спадкодавця мешкали у спірному будинку, вони у відповідності зі ст. 549 ЦК Української РСР вважаються такими, що прийняли спадщину, в звязку з чим згідно зі ст. 529 ЦК Української РСР їм належало по ? частині спірного домобудування. 15 жовтня 2001 р. [PERSON] померла (а.с. 86), в звязку з чим відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР, який діяв на той час, відкрилась спадщина, до складу якої увійшла ? частина спірного будинку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] при житті заповіту не залишила (а.с. 85-зв.), в звязку з чим спадщина здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР після смерті [PERSON] були діти померлої [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 21, 87-88) У відповідності зі ст. 548, 549 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що спадкоємці першої черги [PERSON] у встановлений законом строк звернулась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини (а.с. 85), [PERSON] на день смерті спадкодавця мешкав у спірному будинку (а.с. 33), тому вони у відповідності зі ст. 549 ЦК Української РСР вважаються такими, що прийняли спадщину, в звязку з чим згідно зі ст. 529 ЦК Української РСР їм належало по 1/8 частині спірного домобудування. Таким чином, після смерті [PERSON], яка настала 15 жовтня 2001 р., [PERSON] став власником 3/8 частини спірного будинку (1/4 + 1/8), а [PERSON] 1/8 частини. 23 грудня 2014 р. [PERSON] помер (а.с. 21), в звязку з чим у відповідності зі ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до складу якої увійшли 3/8 частини спірного будинку. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В судовому засіданні встановлено, що 11 грудня 2014 р. [PERSON] залишив заповіт, яким усе своє майно заповідав [PERSON]. (а.с. 12) Згідно зі ст. 1223 ч.1 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], на користь якого спадкодавець залишив заповіт, у встановлений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщину (а.с. 51), тому відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. 7 липня 2015 р. позивач звернувся в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. (а.с. 66) Постановою нотаріуса від 7 липня 2015 р. у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] відмовлено, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірну частину будинку. (а.с. 67) Згідно розясненням, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством; за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що [PERSON] при житті успадкував 3/8 частини спірного будинку, залишив заповіт, яким усе своє майно заповідав [PERSON], котрий у відповідності до діючого законодавства прийняв спадщину, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на 3/8 частини вказаного будинку в порядку спадкування за заповітом, частково задовольнивши позов. Задовольнити повністю позов [PERSON] про визнання за ним право власності на 1/2 частину вказаного будинку, суд не може, оскільки в судовому засіданні встановлено, що 1/8 частина спірного будинку належить [PERSON], яка успадкувала цю частину будинку після смерті матері [PERSON] Заперечення третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що [PERSON] не міг залишити заповіту [PERSON], суд не приймає до уваги, оскільки вказаний заповіт недійсним не визнано, що виключає спадкування зазначеними особами за законом. На підставі викладеного,

Outcome: partial