Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просить стягнути з відповідачів співвласників квартири №7 по вул. Кубійовича у м. Львові [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь Львівського комунального підприємства «Снопківське» 8\~989,77 грн. заборгованості за послуги з утримання будинку і прибудинкової території, покликаючись на те, що відповідачі в період з липня 2004 року по теперішній час не сплачують витрат за утримання будинку і прибудинкової території в добровільному порядку, внаслідок чого, станом на 01.11.2017 року, утворилась вказана заборгованість. 05.05.2014 року позивач уже звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, з приводу даної заборгованості, однак ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21.05.2014 року такий судовий наказ був скасований. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, згідно якої позов підтримує та просить задоволити. Представник відповідачів в судовому засіданні позов заперечив. Просить відмовити в задоволенні позову, у звязку з пропуском строків позовної давності, а також з підстав наданих позивачем неналежних та недопустимих в процесі доказування доказів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши фактичні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], у якій і проживають, що стверджується довідкою від 12.01.2017 року, виданою ЛКП «Снопківське» за №140/а.с.7/. Згідно розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, будинок №18 по вул. Кубійовича у м. Львові перебуває на балансі та утриманні ЛКП «Снопківське». У період з липня 2004 року по 01.11.2017 року, у відповідачів виникла заборгованість по несплаті ними послуг з утримання будинку та прибудинкової території, яка згідно розрахунку наданого позивачем становить суму в розмірі 8\~989,77 грн./а.с.4,5,223/. У відповідності до ст.\~13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що\~цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У відповідності зі ст.ст.\~64,\~67,\~68 Житлового кодексу Української РСР,\~наймачі зобов'язані своєчасно оплачувати надані комунальні послуги. Повнолітні члени сім'ї несуть з наймачем солідарну відповідальність. Згідно п.2 ч.1 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Частинами 3, 4\~ст. 16 цього ж Закону,\~визначено принцип безперебійного надання споживачу послуг. Виконавець/виробник зобов'язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.2 ст.21 цього ж закону, виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. Пунктами 1, 2, 4, 5 ч.1 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 3\~ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Верховний Суд України у справі № 6-56220св10, у своєму рішенні від 07.09.2011 року та у справі №6-2951цс15, рішення від 20.04.2016 року, зазначив, що «відсутність укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від оплати спожитих житлово-комунальних послуг». Відповідно до ст.162\~Житлового кодексу Української РСР,\~плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 1 п.п.5, 6 ст.30 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що державне регулювання цін/тарифів базується на принципах відповідності оплати житлово-комунальних послуг їх наявності, кількості та якості та відповідальності виконавців/виробників за недотримання вимог стандартів, нормативів, норм, порядків та правил. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.32\~ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»,\~плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з існуючими тарифами та перевірка не тільки розрахунку заборгованості, а й докази надання комунальних послуг. За договорами №САТ-006/13 від 01.09.2013 року та 02.12.2016 року ТзОВ «СпецАвтотранс-Львів» надає ЛКП «Снопківське» послуги з вивезення твердих та великогабаритних побутових відходів /а.с.60-62,170-171/. Згідно угоди №5/301 від 02.03.2015 року Обласне комунальне підприємство профілактичної дезінфекції надає ЛКП «Снопківське» з профілактики боротьби з паразитами та шкідниками /а.с.63/. Умовами договорів №№15,15 від 01.01.2012 року, 01.04.2014 року, визначено, що Львівське комунальне Ремонтно-аварійне підприємство надає ЛКП «Снопківське» послуги з виконання робіт з ліквідації аварій та пошкоджень на внутрішньо-будинкових інженерних мережах у житловому фонді /а.с.64,168 /. Оцінюючи вищенаведені договори, суд приймає до уваги те, що в жодному з них відсутнє посилання на будинок в якому проживають відповідачі, тобто вони a priori не свідчать про надання послуг безпосередньо відповідачам та не вказують на них (відповідачів). Як зазначає позивач, на підставі зазначених договорів і статуту, відповідачі отримують послуги з утримання будинку №18 та його прибудинкових територій. В той же час, зі змісту робочих листків /а.с.65-76/, актів приймання виконаних робіт та рахунків-фактур /а.с.77-95, 175-201/, не вбачається, що послуги, які визначені у вказаних договорах надаються саме мешканцям будинку №18 по вул. Кубійовича у м. Львові, тобто такі документи не вказують безпосередньо на те, що такі послуги фактично були надані позивачем і отримані відповідачами як мешканцями будинку №18 по вул. Кубійовича у м. Львові. Вказане твердження ґрунтується, зокрема на заявах мешканців будинку №18 по вул. Кубійовича у м. Львові, згідно яких ЛКП «Снопківське» не виконує свій безпосередній обовязок щодо утримання їхнього будинку та прибудинкових територій . При цьому, суд приймає до уваги, що ці заяви подані, в тому числі особами які вказані в робочих листках і які заперечують факт виконання таких робіт та факт підписання робочих листків/т.2 а.с.11-15/. У відповідності до положень ч.1-4 ст.18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Згідно наявного в матеріалах справи акту про ненадання послуг від 24.10.2017 року /а.с.239-241/, складеного мешканцями будинку №18 по вул. Кубійовича у м. Львові, ЛКП «Снопківське» за період з 2004 року по теперішній час належним чином не виконує своїх безпосередніх обовязків щодо утримання їхнього будинку та прибудинкових територій, при цьому як стверджують у вказаному акті мешканці будинку позивач взагалі не надає жодних послуг повязаних із забезпеченням належних технічних вимог та експлуатації будинку. Зазначеної у вказаному вище акті інформації представником позивача в ході розгляду справи спростовано не було та не подано суду, з приводу спростування таких даних жодних документів. При цьому, суд зазначає, що наявність спору між сторонами у суді не звільняє позивача від обовязку належним чином відреагувати на претензію споживача. Натомість, як встановлено в ході розгляду справи, ЛКП «Снопківське» надав споживачам формальну відповідь, зіславшись на наявність спору у суді, проігнорувавши ту обставину, що претензія підписана, крім відповідачів також іншими мешканцями будинку, які не сторонами по даній справі. Крім цього, як вбачається з повідомлень на оплату житлово-комунальних послуг /а.с.95а-100/складовими тарифу на послуги з утримання будинку та прибудинкової території крім вивезення побутових відходів та витрат на дератизацію є також: обслуговування систем водопостачання, димовентиляційних каналів, поточний ремонт, витрати на освітлення МЗК, електроенергія місць загального користування, інші послуги. При цьому, позивач, на підтвердження позовних вимог та факту надання вказаних вище послуг відповідачам як споживачам, окрім вищеописаних не надає з цього приводу будь-яких достовірних та достатніх доказів, на підставі яких можна б було встановити, що такі послуги були дійсно надані. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Галицького районного суду м. Львова у справі №2-29/08 від 24.01.2017 року, яке набрало законної сили /а.с.146-148/, у справі за позовом [PERSON],[PERSON], [PERSON] до ЛКП «Снопківське», задоволено позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої позивачам, внаслідок залиття їхньої квартири [ADDRESS], яке відбувалось впродовж 2001- 2016 років. Як вказано судом у даному рішенні, наслідком неодноразового залиття квартири відповідачів стало неналежне утримання ЛКП «Снопківське» будинку №18. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги ЛКП «Снопківське» щодо стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи, докази надані позивачем, у своїй сукупності не є достатніми, відтак не підтвердженим є і розрахунок заборгованості житлово-комунальні послуги, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Крім цього, надаючи оцінку заяві представника відповідачів про застосування строків позовної даності, суд зазначає, згідно з\~ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Абзац 3 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 08.12.2009 року, передбачає - встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Правила про позовну давність, відповідно до\~ст.267 ЦК України, мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено підставність позовних вимог. У протилежному випадку, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги. Період заборгованості з липня 2004 року по 05.04.2011 року включно, перебуває поза строками позовної давності, оскільки такий, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України перерваний зверненням позивача 05.05.2014 року до суду із заявою про видачу судового наказу з приводу стягнення з відповідачів вказаної заборгованості. При цьому, представником позивача не надано суду доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку. З урахуванням наведеного, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог стосовно періоду заборгованості з липня 2004 року по 05.04.2011 року включно, слід відмовити у зв'язку з необґрунтованістю. З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача не обґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердженні в ході розгляду справи, а відтак в задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, слід залишити за позивачем - ЛКП «Снопківське».

Outcome: dismissed