overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 08.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом №179, оскільки подружнє життя між ними не склалося. Зникли взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, з 01.09.2015 року проживають окремо, що призвело до припинення фактичних шлюбних відносин. Мають спільну дитину, щодо якої досягнуто згоди про утримання. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності (а.с.17) . Відповідач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву по визнання позову та розгляд справи за її відсутності (а.с. 19). А тому суд вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відносини, що склалися між сторонами, суд відносить до сімейних правовідносин та вважає за необхідне керуватися нормами СК України. Згідно ч.2 ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.07.2011 року (а.с.7), мають дитину : [PERSON], [INFO] (а.с.8). Фактично припинили сімейні відносини та проживають окремо, не мають наміру миритися та наполягають на розірванні шлюбу. За таких обставин суд вважає, що шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем зареєстрований 08. 07. 2013 року в виконкомі Нехворощанської сільської ради Андрушівського району, Житомирської області, актовий запис № 1. Позивач зазначає, що з часом стосунки між подружжям погіршилися, зникло взаєморозуміння та спільні інтереси. Сімейне життя у них не склалося, у кожного з них різні характери та погляди на сімейне життя. Внаслідок чого сімейні стосунки погіршувалися та в результаті подружжя вже більше року припинило спільне проживання, а їх шлюб носить формальний характер. Позивач вважає, що збереження шлюбу та примирення між ними не можливе, а тому просить даний шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з вище зазначених підстав, просив шлюб розірвати, оскільки вважає, що збереження їхнього шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, підтвердила, що з позивачем вони припинили спільне проживання та вже рік проживають окремо, шлюб носить формальний характер і намірів на збереження шлюбу у неї не має. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 СК України. Факт укладення шлюбу між сторонами підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.4). Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. З пояснень сторін вбачається, що сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому суд приходить до висновку, що їхній шлюб необхідно розірвати. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача та відповідачки на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 08 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1725 та стягнути судовий збір. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сімейне життя між ними не склалось; втратили почуття любові, розуміння та підтримки один до одного; не мають спільних інтересів; намагання зберегти сім'ю не дали результату, а тому шлюб існує лише формально, а відтак подальше збереження такого неможливе. Від шлюбу дітей немає та спільного господарства не ведуть. Просить позов задовольнити. У судовому засідання позивач позов підтримала повністю та просить такий задовольнити; не заперечую проти заочного розгляду справив у зв'язку із повторною неявкою відповідача. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений, суду не відомі причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а тому, суд постановив протокольну ухвалу про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 08 жовтня 2009 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України про що в книзі реєстрації шлюбів від 08.10.2009 зроблено відповідний актовий запис за №1725, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 08.10.2009 року серії [NUMBER], однак міцної сім'ї не створили. Сторони не підтримують шлюбних відносин, у зв'язку із чим такі фактично припинились. Від шлюбу спільних дітей не мають. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позов підставний, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем, в останнього відсутні які-небудь почуття до відповідача, а відтак наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сторін по справі нічого не об'єднує, а відтак такий необхідно розірвати, а позов задовольнити у повному обсязі. Розподіляючи судові витрати, суд приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з квитанцією, наявною у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено 243 грн. 60 коп. судового збору, що підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 08 липня 1995 року у Шевченківському відділі РАГС м.Львова, актовий запис № 275, в якому дітей не мають. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що подружнє життя не склалось. Протягом останніх двох років між ними систематично виникали непорозуміння, що остаточно і призвело до розпаду сім'ї. Тривалий час вони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин та проживають окремо. Неодноразові спроби помиритись позитивних наслідків не дали. Примирення категорично заперечує. Стверджує, що сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, ствердив, що категорично заперечує можливість примирення, так як мав достатньо часу для прийняття такого рішення, втратив до відповідача почуття любові, а тому вживати заходи для збереження сім'ї не буде. Настоює на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому згідно ст.ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу у її відсутності за наявності у справі достатніх доказів. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи і причини позову, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів: сторони, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 08.07.95., міцної сім'ї не утворили. Протягом останніх двох років між ними систематично виникали непорозуміння, які привели до розпаду сім'ї. Тривалий час вони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин та проживають окремо. Як вбачається з тверджень позивача, вони намагалися зберегти сім*ю, проте такі спроби позитивних наслідків не дали - їх взаємовідносини не змінились. Ствердив, що втратив до відповідача почуття любові, без якого повноцінна сім'я існувати не може, і відновлення сімейних стосунків неможливе; переконаний, що не буде більше вживати заходів для збереження формально існуючого шлюбу. Наведені обставини приводять суд до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 09.10.2010 Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, де зроблено запис за № 519. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що причиною нормальних сімейних відносин стали шкідливі звички відповідача (комп'ютерманія та вживання алкогольних напоїв), у зв'язку із чим виникали сварки, зневажливе ставлення до позивача, внаслідок чого зникло взаєморозуміння між сторонами. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечить інтересам як позивача так і їх спільної дитини ([PERSON], [INFO]), а тому у травні 2014 року припинили шлюбні та подружні відносини та перестали вести спільне господарство. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просять їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу та вважає, що позов підлягає до задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 09 жовтня 2010 року одружились, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 519 та шлюб зареєстрований Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 09.10.2010 серії [NUMBER], однак міцної сім'ї не створили. Разом із тим, сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства з травня 2014 року, у зв'язку із чим такі фактично припинились. Відповідач підтвердив ці обставини. Від подружніх відносин у сторін народились донька - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвам про народження. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підставні, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін та негативно впливають на розвиток дитини, шлюб між сторонами має формальний характер, родина фактично розпалася і її відновлення неможливе, а відтак такий необхідно розірвати, а позов задовольнити у повному обсязі. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд виходить із такого. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з квитанцією від 26.05.2014 № ПН385, наявною у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено 243 грн. 60 коп. судового збору, що підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 10 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Галицького районного управління юстиції м.Львова, актовий запис за № 158 та стягнути судовий збір. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сімейне життя між ними не склалось; втратили почуття любові, розуміння та підтримки один до одного; немають спільних інтересів; намагання зберегти сім'ю не дали результату, а тому шлюб існує лише формально, а відтак подальше збереження такого неможливе. Від шлюбу дітей немає та спільного господарства не ведуть. Просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи; на адресу суду подав заяву про слухання справи у його відсутності та у разі повторної неявки відповідача, просить розглянути справу у заочному порядку. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений, суду не відомі причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а тому, суд вважає можливим, провести заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.224 ЦПК України та постановити заочне рішення. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 10 серпня 2002 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Галицького районного управління юстиції м.Львова про що 10 серпня 2002 року складено відповідний актовий запис за № 158, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 10.08.2002 року серії [NUMBER], однак міцної сім'ї не створили. Сторони не підтримують шлюбних відносин, у зв'язку із чим такі фактично припинились. Від шлюбу спільних дітей не мають. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позов підставний, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем, в останнього відсутні які-небудь почуття до відповідача, а відтак наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сторін по справі нічого не об'єднує, а відтак такий необхідно розірвати, а позов задовольнити у повному обсязі. Розподіляючи судові витрати, суд приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з квитанцією, наявною у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено 243 грн. 60 коп. судового збору, що підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 10 серпня 2011 року Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис за № 190. В обґрунтування позову покликається на те, що сімейне життя між ними не склалось; втратили почуття любові, розуміння та підтримки один до одного; не мають спільних інтересів; намагання зберегти сім'ю не дали результату, а тому шлюб існує лише формально; попри те, відповідач проявляє агресію до позивача та погрожує фізичною розправою, а відтак подальше збереження шлюбу неможливе. Від шлюбу мають доньку. Спільного господарства не ведуть з 10.07.2014. Просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просить такий задовольнити; дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, хоча належним чином була повідомлена, суду не відомі причини неявки, від нього не надійшла заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому зі згоди позивача, суд, згідно із вимогами ст.ст.224, 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 10 серпня 2011 року уклали шлюб, який зареєстрований Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції про що 10 серпня 2011 року складено відповідний актовий запис за № 190, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб від 22.08.2014 серії [NUMBER], однак міцної сім'ї не створили. Сторони не підтримують шлюбних відносин, у зв'язку із чим такі фактично припинились. Від шлюбу мають спільну дочку та спільне господарство не ведуть; позивач проживав із відповідачем до 10.07.2014. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позов підставний, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем, в останнього відсутні які-небудь почуття до відповідача, а відтак наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сторін по справі нічого не об'єднує, а відтак такий необхідно розірвати, а позов задовольнити у повному обсязі. Розподіляючи судові витрати, суд приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з квитанцією, наявною у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено 243 грн. 60 коп. судового збору, що підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 10 серпня 2013 року у Личаківському відділі ДРАЦС Львівського МУЮ, актовий запис № 226, в якому мають дочку [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що подружнє життя не складалось. З 2015 року між ними систематично виникали непорозуміння, що остаточно і призвело до розпаду сімї. Проживаючи разом, вони не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Неодноразові спроби помиритись позитивних наслідків не дали. Примирення категорично заперечує. Стверджує, що сімя розпалась остаточно і поновлена бути не може. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, ствердив, що категорично заперечує можливість примирення, так як мав достатньо часу для прийняття такого рішення, втратив до відповідача почуття любові і взаєморозуміння, а тому вживати заходи для збереження сімї не буде. Настоює на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, ствердила, що дійсно в сімї систематично виникали непорозуміння. Проживаючи разом, вони не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Ствердила, що жодні заходи зберегти сім*ю позитивних наслідків не дали, їх сімя остаточно розпалась. Також настоює на розірванні шлюбу. Просить суд відновити їй дошлюбне прізвище - «Мроць». Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи і причини позову, повно та всебічно зясувавши фактичні взаємини сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів: сторони, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 10.08.13., міцної сімї не утворили. З 2015 року між ними систематично виникали непорозуміння, які привели до розпаду сімї. Проживаючи разом, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують подружні відносини. Як вбачається з тверджень сторін, вони намагалися зберегти сім*ю, проте такі спроби позитивних наслідків не дали їх взаємовідносини не змінились. Сторони категорично ствердили суду, що втратили один до одного почуття любові та взаєморозуміння, без яких повноцінна сімя існувати не може, і відновлення сімейних стосунків неможливе; переконані, що не буде більше вживати заходів для збереження формально існуючого шлюбу. Наведені обставини приводять суд до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, сімя розпалась остаточно та шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати та відновити відповідачу дошлюбне прізвище «Мроць». На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved