Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача не виплачену заробітну плату за період з січня 2010 року по травень 2013 року в сумі 21627,45 грн., а також середній заробіток за період затримки розрахунку з 16 травня 2013 року по 31 липня 2017 року у розмірі 76644,48 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 01.04.2007 працював у відповідача по 15.05.2013, звільнений за п.1 ст.36 КЗпП України. Однак, у день звільнення не повністю виплачено заробітну плату, у звязку із чим утворилась заборгованість, яку просить з відповідача. Крім цього, із відповідача підлягає стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку, у спірному розмірі. Просить позов задовольнити повністю. Позивач та представник позивача у судове засідання не зявились. Представник позивача подав суду заяву про слухання справи у їх відсутності; просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі повторної неявки відповідача без поважних причин провести заочний розгляд справи. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений, суду не відомі причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а тому зі згоди представника позивача, що викладена у поданій суду заяві, суд вважає можливим, провести заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, яки повинні бути виплачені працівнику, проводиться в день звільнення. З 01 квітня 2007 року по 15 травня 2013 року позивач працював на посаді електромонтером з ремонту і обслуговування електроустаткування пятого розряду в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» та звільнений з посади згідно з п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується записами трудової книжки. Судом встановлено, що на час звільнення позивача із займаної посади, заборгованість по заробітній платі становила 21627,45 грн., відповідно до розрахунку позивача наведеного у позовній заяві, який приймається судом до уваги. \~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що оскільки в день звільнення усіх сум з заробітної плати позивачу не було сплачено, до теперішнього часу заборгованість по заробітній платі існує, тому слід стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати у розмірі 21627,45 грн. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разi невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi в статтi 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмiр пiдприємство, установа, органiзацiя повиннi виплатити працiвниковi його середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до розрахунку, поданого позивача, який проведений відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995 р. №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Середній заробіток по день фактичного розрахунку становить 76644,48 грн. (з урахуванням усіх обовязкових платежів і зборів, які підлягають відрахуванню з заробітної плати), що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судом приймається до уваги поданий розрахунок позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати; доказів із сторони відповідача щодо неправильного нарахування середнього заробітку не подано. Згідно з п.2 ст.367 ЦПК України допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 233 КЗпП позов подано до районного суду з дотриманням встановлених строків. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. в дохід держави. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними, а позов про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку слід задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного, ст. ст.116, 117 КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року, п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995р. №100,

Outcome: approved