Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовомв якому просить стягнути на свою користь з відповідача завдану ним матеріальну шкоду у розмірі 32820,00 грн., моральну шкоду у сумі 15000,00 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн., а усього 48063,60 грн. При цьому позивач посилається на те, що 14.10.2014 р. відповідач [PERSON] керуючи автомобілем «Митсубісі» д.н. [NUMBER] у м. Одесі здійснив виїзд на перехрестя по вул. Балківській та Бабеля на червоне світло світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н. [NUMBER], який належить позивачу на праві власності та яким він у той час керував. В результаті зіткнення автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Позивач зазначає, що внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, винним у якій згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси від 11.112.2014 р. було визнано відповідача, йому було завдано матеріальну шкоду. Так, на ремонт свого пошкодженого автомобіля у «Малярно-ріхтовочному комплексі» СПД [PERSON] позивач витратив 82820,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №12 від 02.02.2015 р. та квитанцією до прибуткового касового ордеру №44 від 02.02.2015 р. Згідно наказу№1880 від 14.04.2015 р. Моторне/транспортне/страхове бюро України сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 50000,00 грн. Інша частина матеріальної шкоди, а саме сума у розмірі 32820,00 грн. відповідачем позивачу не сплачена. Окрім того, позивач зазначає, що в результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, скоєної з вини відповідача, йому було завдано моральну шкоду яку він оцінює у 15000,00 грн. При цьому позивач обґрунтовує розмір моральної шкоди тим, що під час ДТП в його автомобілі знаходився його 5-тирічний син, за життя та здоров'я якого позивач злякався. Крім того позивачу довелося на протязі 4 місяців у зимній період привозити дитину до дитячого закладу (дитячого садочка) міським транспортом. Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності , у які зазначив, що позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Тому згідно ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2014 р. у справі №522/22157/14-п (провадження №3/522/7313/14), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави. Під час розгляду в судовому засіданні вказаної адміністративної справи судом встановлені обставини, які відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не потребують доказування під час розгляди даної цивільної справи, а саме те, що 14.10.2014 р. о 08:37 [PERSON] керуючи автомобілем «Митсубісі» д/н [NUMBER] в м. Одесі здійснив виїзд на перехрестя на червоний сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем «Тайота» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], в ході чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином, у результаті зіткнення, автомобіль «Тайота» д/н [NUMBER], який належить позивачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] отримав механічні пошкодження. 08.12.2014 р. експертом [PERSON] був складений Акт огляду транспортного засобу - автомобіля Toyota Corola, р/н [NUMBER], власником якого є позивач. Про проведення вищезазначеного огляду автомобіля Toyota Corola, р/н [NUMBER], відповідач сповіщався, але не з'явився. Згідно Висновку №503/14 експертного автотоварознавчого дослідження від 12.01.2015 р. ринкова вартість автомобіля Toyota Corola, р/н [NUMBER] до пошкодження становить 168860,43 грн., вартість поновленого ремонту, у тому числі НДС, 96487,64 грн., коефіцієнт фізичного зносу автомобіля 0,33, вартість поновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 70105,20 грн. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, спричинені особі збитки є втрати, яких вона зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Пунктом 16 вищезазначеної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України встановлено, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Судом встановлено, що на відновлювальний ремонт свого автомобіля Toyota Corola, р/н [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП від 14.10.2014 р., позивач витратив 82820.00 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт №12 від 02.02.2015 р. «Малярно-ріхтовочной комплекс» СПД [PERSON] та квитанцією до прибуткового касового ордеру №44 від 02.02.2015 р., копії яких містяться в матеріалах справи. Згідно наказу №1880 від 14.04.2015 р. Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 50000,00 грн. Враховуючу, що фактичний розмір матеріальної шкоди завданої позивачу, як власнику автомобіля Toyota Corola, р/н [NUMBER], є більшим ніж розмір страхової виплати, що був здійснений МТСБУ відповідно до наказу №1880 від 14.04.2015 р., суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача різниці між даними сумами. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума матеріальної шкоди у розмірі 32820,00 грн. завданої як власнику автомобіля Toyota Corola, р/н [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП 14.10.2014 р. Крім майнової шкоди, позивач просить стягнути на свою користь відповідача моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн., у зв'язку з чим суд повинен зазначити про таке. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізувати, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для її відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У зв'язку з пошкодженням саме з вини відповідача належного позивачу автомобіля, останньому була завдана моральна шкода, яка полягає в порушенні звичайного способу життя, негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження автомобіля, неможливості користуватися ним протягом проведення відновлювального ремонту. З урахуванням конкретних обставин справи та заподіяних моральних страждань, суд вважає, що розмір моральної шкоди, з врахуванням принципу розумності, слід визначити в розмірі 3000,00 грн., яку слід стягнути саме з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, у відповідності до правил встановлених ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial