Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в березні 2016 року, вимагаючи стягнення з нього суми в розмірі 17747,39 гривень. Свої вимоги Позивач обґрунтував наступним. З позовної заяви вбачається, що між Позивачем та [PERSON], який працював на підприємстві на посаді головного бухгалтера, 20.08.2014р. було укладено Договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги в сумі 10000 гривень до 31.08.2015р. Повернення зазначеної допомоги повинно було здійснюватися Відповідачем починаючи з серпня 2014 року щомісяця по 10000 гривень. Наказом №34-к від 21.07.2015р. [PERSON] було звільнено з посади головного бухгалтера, своїх зобов'язань з повернення безпроцентної позики він не виконав, і станом на день подання позову його заборгованість становила 8550 гривень. Вимагаючи стягнення вказаної суми в примусовому порядку, Позивач також просить стягнути з Відповідача штрафні санкції, передбачені ст. 625 ЦК України, нараховані на кожен прострочений платіж станом на 10.02.2016р.: інфляційні втрати в сумі 2362,34 грн та 3% річних в сумі 242,34 грн. Крім того, Позивач зазначає, що під час роботи на підприємстві Відповідачем було під звіт отримано кошти з каси підприємства в сумі 13333,00 гривень, проте повернуто невикористаних коштів та надано звіти про використання коштів на загальну суму в розмірі 7894,40 гривень, тобто необгрунтованим є отримання під звіт коштів в сумі 5438,60 гривень, які Позивач вважає своїм збитком і просить стягнути з Відповідача в примусовому порядку. Одночасно з цим, як зазначає Позивач, [PERSON], отримавши дохід у зазначеній сумі, не утримав з нього та не перерахував до відповідного бюджету суму податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1154,11 гривень. Представник Позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, про розгляд справи повідомлявся за місцем своєї реєстрації. За наявності згоди представника Позивача суд ухвалив можливим розглядати справу у відсутність Відповідача із постановленням заочного рішення на підставі наявних матеріалів. Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що 20 серпня 2014 року між Державним підприємством «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» та [PERSON], який працював на даному підприємстві на посаді головного бухгалтера Київської філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», було укладено Договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги в сумі 10000 грн зі строком повернення до 31 серпня 2015 року. Пунктом 3.4. Договору було передбачено, що повернення допомоги здійснюється щомісячно рівними частинами в розмірі 1000 гривень починаючи з жовтня 2014 року. Встановлено також що наказом від 21.07.2015р. №34-к [PERSON] було звільнено з посади головного бухгалтера Київської філії Державного підприємства «Центр було сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу». Як вбачається з довідки про стан розрахунків по Договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №б/н від 01.11.2015р., наданої Позивачем, погашення заборгованості за вказаним договором відбулось частково шляхом утримання суми в розмірі 1450,00 грн. з заробітної плати [PERSON] 06 серпня 2015 року. Непогашена частина заборгованості становить 8550,00 грн. У зв'язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов'язань з повернення вказаної суми позовні вимоги в частині примусового стягнення зазначеної суми підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком суду витрати Позивача від інфляції, пов'язані з невиконанням Відповідачем своїх зобов'язань по кожному з платежів становлять: Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу 01.11.2014 - 06.08.201510001.462462.05 01.12.2014 - 06.08.201510001.435434.79 07.08.2015 - 01.02.20165501.03820.94 01.01.2015 - 01.02.201610001.446446.03 01.02.2015 - 01.02.201610001.403402.55 01.03.2015 - 01.02.201610001.332331.96 01.04.2015 - 01.02.201610001.202202.13 01.05.2015 - 01.02.201610001.05454.50 01.06.2015 - 01.02.201610001.03231.80 01.07.2015 - 01.02.201610001.02827.69 01.08.2015 - 01.02.201610001.03838.07 Враховуючи, що розрахована судом сума в розмірі 2452,51 грн перевищує розмір позовних вимог, заявлених Позивачем, позов в цій частині підлягає в межах заявлених вимог. Розрахунок 3% річних за невиконання Відповідачем своїх зобов'язань по кожному з платежів становить: Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів 100001.11.2014 - 06.08.20152793 %22.93 100001.12.2014 - 06.08.20152493 %20.47 55007.08.2015 - 01.02.20161793 %8.09 100001.01.2015 - 01.02.20163973 %32.63 100001.02.2015 - 01.02.20163663 %30.08 100001.03.2015 - 01.02.20163383 %27.78 100001.04.2015 - 01.02.20163073 %25.23 100001.05.2015 - 01.02.20162773 %22.77 100001.06.2015 - 01.02.20162463 %20.22 100001.07.2015 - 01.02.20162163 %17.75 100001.08.2015 - 01.02.20161853 %15.21 Розрахована судом сума 3% річних (243,16 грн) також перевищує межі позовних вимог, а тому саме в розмірі 242,34 грн позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно зі статтею 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Пункт 2 частини 1 статті 134 КЗпП України встановлює, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами. Судом встановлено, що за період з 01.07.2014р. по день звільнення [PERSON] отримано було під звіт грошові кошти в сумі 13333,00 грн. повернуто невикористаних коштів та надано звіти про використання коштів на загальну суму 7894,40 грн, залишок коштів, які неповернуті Підприємству та по яким відсутні авансові звіти, складає 5438,60 грн. Враховуючи викладене, кошти отримані Відповідачем під звіт в сумі 5438,60 гривень та неповернуті ним підлягають стягненню з Відповідача згідно із заявленими вимогами. В той же час Позивачем не доведено наявність реальної матеріальної шкоди у вигляді неперерахованого податку до відповідного бюджету в сумі 1154,11 гривень, вини [PERSON] в цьому, а тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи часткове задоволення позову, стягненню з Відповідача підлягає також судовий збір в розмірі 1378 гривень.

Outcome: partial