Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності після смерті [INFO] [PERSON] на спадкове майно вказане в заповіті від 08.06.2010 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої входять, в тому числі, земельні ділянки. Являючись спадкоємцем за заповітом, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на ці земельні ділянки в нотаріальній конторі через недоліки, допущені при оформленні державного акту. У судовому засіданні позивач позов підтримав та наполягав на його задоволенні, підтвердивши обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи - відділу Держземагенства у Городнянському районі вважав, що права позивача підлягають судовому захисту. Треті особи: [PERSON] та Городнянська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, самостійних вимог на предмет спору не заявили. У відповідності до ч.3 ст. 36 ЦПК України у зв'язку з відсутністю їх вираженої згоди на особисту участь в судовому засіданні, справу можливо розглянути без їх участі. Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З оглянутого в судовому засідання свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 5) вбачається, що [INFO] у віці 72 роки помер [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей у виконкомі Куликівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області 01 серпня 2011 року зроблено актовий запис за номером 11. За свого життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 08.06.2010 року секретарем виконкому Куликівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області (а.с.6), згідно якого належні йому земельні ділянки, вказані в акті серії ЧН № 094649 заповів позивачу. Судом встановлено, що перешкодою в отриманні позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на згадані в позові земельні ділянки, що належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧН №094649, став той факт, що державний акт виданий на кілька земельних ділянок одночасно, через що він не визнається учасниками цивільного обігу. Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих сторонами, з'ясувавши правовідносини, визначившись з правовою нормою, що підлягає застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Суд враховує положення ст.ст.81,131 ЗК України, згідно яких громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу, міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Як вбачається із положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві і не припинились внаслідок його смерті. Згідно до статтей 1223,1268 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадшини. Спадкоємець за заповітом має право прийняти або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З досліджених в судовому засіданні матеріалів спадкової справи (а.с. 49-56) вбачається, що позивач прийняв спадщину після смерті [INFO] [PERSON] згідно заповіту, посвідченого 08.06.2010 року секретарем виконкому Куликівської сільради, Городнянського району, Чернігівської області за реєстровим номером 65. Інший спадкоємець, який має право на обов'язкову частку у спадщині [PERSON] відмовилась від своєї частки у спадщині у встановленому законом порядку, шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальних органів. З дослідженого в судовому засіданні проекту організації території земельних часток (паїв) колишнього КСП ім. Ілліча с. Куликівка Городнянського району Чернігівської області вбачається, що на підставі розпорядження Городнянської РДА від 02.09.2004 року спадкодавцю було передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки, в тому числі загальною площею 0,1800 га та 3,2080 га. Таким чином, досліджені документи не спростовують правомірність набуття за життя спадкодавцем вказаних ділянок у власність. Як вбачається з положення ч.8 ст. 126 ЗК України, у разі якщо державним актом на право власності на земельну ділянку було посвідчено право власності на декілька земельних ділянок, відчуження однієї з цих ділянок відбувається після виготовлення державного акта, що посвідчує право власності на кожну з цих ділянок. Згідно із ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність спадкодавця прпинилась у момент його смерті, а тому за дослідженими в судовому засіданні документами суд вважає можливим перевести права спадкодавця на його спадкоємця шляхом визнання права власності на дві земельні ділянки за судовим рішенням. При цьому суд враховує положення статті 1225 ЦК України, у відповідності з яким право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі викладеного,

Outcome: approved