Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такою, що втратили право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Журкі О.Т., який зареєстрований в реєстрі за № 1991. У квартирі зареєстровані, але вже понад п`ять років не проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Реєстрація відповідачів в квартирі приводить до додаткових витрат позивачем на комунальні послуги та порушують його права. А тому просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву у якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, а також повідомлення, розміщені на офіційному веб-сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27.11.2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Журкі О.Т., який зареєстрований в реєстрі за № 1991, та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.06.2019 року. Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради від 05.06.2018 року № 1730/19-21, у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Реєстрація у квартирі, що належить на праві власності позивачу, відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] створює для нього додаткові витрати на комунальні послуги та обмежує його законні права власника. Положенням частини першої статті 321 та статті 391 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно довідки ЖБК «Едельвейс» № 105 від 05.12.2017 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в квартирі за адресою: [ADDRESS] , не проживають більше п`яти років. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). А тому, враховуючи, що жиле приміщення , яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві власності, в такій зареєстровані, але понад п`ять років не проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що обмежує законні права позивача щодо розпорядження належною йому квартирою, суд вважає, що вимога позивача про визнання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved