Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказавши, що 12.12.1996 року його мати [PERSON] та його рідний брат - [PERSON] приватизували квартиру за адресою : [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.01.2009 року він отримав право власності на 1/2 частину квартири, що залишилася у спадок після смерті матері. Згідно договору дарування від 29.08.2012 року, укладеного між ним та [PERSON] він набув право власності на 1/2 частину квартири, яка належала відповідачу та була попередньо подарована ним [PERSON] відповідно до договору дарування від 17.07.2012 року. З 04.10.2012 року він є єдиним власником квартири за адресою : [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який з січня 2009 року фактично в ній не проживав. В той час, не зважаючи на відчуження свої частки квартири [PERSON], відповідач до цього часу зареєстрований за адресою знаходження квартири. Реєстрація відповідача за вказаною квартирою перешкоджає йому користуватися житлом, спричиняє додаткові витрати при сплаті комунальних послуг, ускладнює продаж даної квартири, чим порушує його право власності на вказану квартиру. Просив суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою за адресою : [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, тому за згодою позивача, на підставі ст. 224-233 ЦПК України, суд розглядає справу в заочному порядку та виносить по справі заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.01.2009 року, [PERSON] прийняв спадщину після [PERSON] та став власником 1/2 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.01.2009 року. Згідно з договором дарування від 17.07.2012 року [PERSON] подарував 1/2 частину належної йому квартири [PERSON], а останній в подальшому 29.08.2012 року подарував вказану частину квартири [ADDRESS] [PERSON], що слідує з договору дарування від 29.08.2012 року. З 04.10.2012 року позивач став власником квартири [ADDRESS] в цілому. З довідки КП «НК ЖЕУ» від 12.11.2014 року та показань свідків [PERSON] та [PERSON] слідує, що [PERSON] зареєстрований за адресою знаходження вказаної квартири, проте з 2009 року в ній не проживає без поважних причин, перешкоди у проживанні зі сторони позивача йому не створюються. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 320 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки [PERSON] не проживає понад рік в квартирі, що належить на праві власності позивачу, є його рідним братом, тому суд застосовує до спірних правовідносин ст. 405 ч.2 ЦК України, без поважних причин не користується житловим приміщенням, в добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації, своєю реєстрацією створює перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженні квартирою, тому у суду є підстави для задоволення позову та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. На підставі ст. 317-320, 391, 405 ч.2 ЦК України,

Outcome: approved