Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення суми кредитної заборгованості, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за укладеним сторонами договором кредиту та наявність заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами, а саме просив стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 8219 грн. 34 коп., що станом на 08.01.2020 року складається із основної заборгованості в розмірі 6478 грн. 17 коп., відсотків за користування кредитом в розмірі 1473 грн. 85 коп., розрахунково-касового обслуговування в розмірі 14 грн. 00 коп., пені за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 184 грн. 93 коп., інфляційних втрат в розмірі 56 грн. 83 коп., 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 11 грн. 56 коп., а також судові витрати в розмірі 2102 грн. 00 коп.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечив щодо винесення рішення в заочному режимі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень щодо позову, заяв та клопотань до суду не направив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 22 листопада 2013 відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг, уклала договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 5349. (далі - договір). 25.02.2014 між сторонами договору було укладено додатковий договір до договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 5349. (далі - додатковий договір) Відповідно до п. 1.1.4 договору в редакції додаткового договору, банк встановлює клієнту кредит у сумі 6500 грн. 00 коп. Строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, кредит подовжується на строк дії кредитної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24 грн. 00 коп. річних і сплачується щомісячно. Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 1055 ЦК України. Додатковим договором №1 до договору № 5349 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 25.02.2014 та іншими матеріалами справи, підтверджується факт одержання відповідачем передбачених кредитним договором коштів, що також вказує на виконання умов договору позивачем. Розрахунком заборгованості підтверджується факт невиконання відповідачем умов договору та наявність боргу в розмірі 8219 грн. 34 коп., що станом на 08.01.2020 року складається із основної заборгованості в розмірі 6478 грн. 17 коп., відсотків за користування кредитом в розмірі 1473 грн. 85 коп., розрахунково-касового обслуговування в розмірі 14 грн. 00 коп., пені за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 184 грн. 93 коп., інфляційних втрат в розмірі 56 грн. 83 коп., 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 11 грн. 56 коп. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6червня2012р. у справі №6-49цс12, від 24жовтня2011р. у справі №6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст.625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17жовтня2011р. у справі 6-42цс11). Згідно ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Оскільки відповідач в односторонньому порядку не виконує договірні зобов`язання, на неї в судовому порядку слід покласти обов`язок сплати позивачеві, який є банківською установою, передбачених договором коштів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене суд вважає звернення позивача правомірним, відповідач переконливих заперечень на позов не подав, доводи позивача не спростував, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Правомірним суд визнає і вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат в повному обсязі, оскільки такі вимоги відповідають ст. 141 ЦПК України та підтверджуються наявними в матеріалах справи платіжним дорученням.

Outcome: approved