Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи позов тим, що 21 січня 2006 року померла його хрещена матір [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 5,83 га, розташована на території [PERSON] міської ради Кіровоградської області. Позивач є спадкоємцем за заповітом вказаної земельної ділянки та 18.09.2015 року звернувся до державного нотаріуса для оформлення спадщини, однак державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропущення строку, визначеного законодавством для її прийняття, про що виніс постанову від 18.09.2015 року. Зазначає, що у шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин, а саме тяжкої хвороби онука та збором коштів йому на операцію у м. Києві та післяопераційне лікування, а також втрати домової книги, яка б засвідчила факт, що на день смерті [PERSON] проживала в його сімї. Оскільки на час смерті [PERSON] проживала разом з ним та вели спільне господарство, а тому вважав, що набув право на спадщину. Крім того, за свої кошти ним було проведено поховання [PERSON] Також перешкоджає оформленню його спадкових прав відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, який було втрачено. Посилаючись на вказані обставини просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 21 січня 2006 року, визнавши вагомою причиною його пропущення, та визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право на земельну ділянку, площею 5,83 га, що знаходиться на території [PERSON] міської ради Кіровоградської області та належала померлій [PERSON] Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05 лютого 2016 року позовну заяву [PERSON] в частині вимог про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом за заявою позивача залишено без розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, додатково пояснив, що кровного споріднення зі спадкодавцем [PERSON] не має, однак вона проживала разом з ним, звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини 18.09.2015 року, але постановою нотаріуса від вказаного числа у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених в позові, додатково пояснивши, що після смерті спадкодавця позивач звернуся до нотаріуса за розясненнями, але нотаріус повідомив, що на даний час не потрібно переоформляти спадщину, завіривши позивача, що оскільки померла проживала разом із ним, то він має право на спадщину. Оскільки позивач був необізнаний в законодавстві, а тому вчасно не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Потім у позивача не було коштів для оформлення спадщини у звязку із хворобою онука. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти задоволення позову заперечив, пояснивши, що в матеріалах справи відсутні докази факту проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, позивач пропустив строк для прийняття спадщини без поважних причин, а тому позов є необґрунтований та просив відмовити в його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] міської ради Кіровоградської області в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.78), до суду надав клопотання в якому позовні вимоги не визнає та просить судове засідання провести без його участі (а.с.86). Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.79). Суд, заслухавши сторони та представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 21 січня 2006 року у с. Дібрівка Бобринецького району Кіровоградської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №019370, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції Кіровоградської області 23 січня 2006 року (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 5,83 га, яка розташована на території [PERSON] міської ради і належить спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №042503, виданого [PERSON] райдержадміністрацією 29 березня 2002 року, що визнається сторонами та підтверджується копією заповіту щодо вказаної земельної ділянки (а.с.6) та листом відділу Держземагенства у [PERSON] районі від 18.09.2015 року Р-91/0-99/6-15 (а.с.8). Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини [PERSON] є день її смерті, тобто 21 січня 2006 року. Частиною 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, шестимісячний строк для прийняття спадщини померлої [PERSON] закінчився 21 липня 2006 року. За життя спадкодавець склав заповіт, який посвідчено 23 грудня 2005 року секретарем Марянівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області за №200 та згідно копії якого [PERSON] заповідала земельну ділянку, площею 5,83 га, яка розташована на території [PERSON] міської ради і належить їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №042503, виданого [PERSON] райдержадміністрацією 29 березня 2002 року хрещенику [PERSON] (а.с.6). Вказаний заповіт на час розгляду справи сторонами не оспорюється. За змістом заповіту, який посвідчено 23 грудня 2005 року, спадкодавець проживала в [INFO] (а.с.45), що також підтверджується і копією поданої [PERSON] заявою про прийняття спадщини від 17 липня 2006 року (а.с.41). Для прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач звернувся до державного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], однак остання відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що позивач на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця в нотаріальну контору не звертався, доказів постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не надав, таким чином неможливо встановити факт прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON], що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 вересня 2015 року (а.с.11). З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №42229080, №42229068 від 25.11.2015 року (а.с.38-39) та копії спадкової справи №206-2006 до майна померлої 21 січня 2006 року [PERSON] (а.с.40-46) вбачається, що після смерті [PERSON] заведена 17.07.2006 року спадкова справа за заявою [PERSON] та зареєстровано\~ заповіт\~за №57695909, який є чинним. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За змістом ч.3 ст.1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Обгрунтування позивачем позову посиланням на те, що фактично прийняв спадщину шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, на підтвердження чого надав довідку [PERSON] міської ради №3424 від 21.07.2006 року видану в тім, що [PERSON] за свій рахунок здійснив поховання [PERSON], яка померла 21.01.2006 року (а.с.95), є безпідставними, оскільки вказана довідка не є належним та допустимим доказом фактичного прийняття спадщини в розумінні ч.3 ст.1268 ЦПК України, а лише підтверджує здійснення позивачем поховання [PERSON] після смерті останньої. Інших доказів на підтвердження проживання [PERSON] разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини суду не надано. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1369 ЦК України). Однак, позивач протягом встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звернувся за прийняттям спадщини, а звернувся із вказаних питань до державного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] лише 18.09.2015 року (а.с.11, 94). Згідно ч.2, 3 ст.1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Верховного Суду України 26 вересня 2012 року (справа № 6-85 цс 12), прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, визначено, що правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч.3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Частиною першою статті 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до абз.6 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Однак, позивачем не надано доказів того, що він не мав можливості з обєктивних, непереборних, поважних причин у передбачений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини [PERSON] звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Посилання сторони позивача на ту обставину, що не звернувся вчасно до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] у звязку із відсутністю коштів та тяжкою хворобою онука [PERSON], збором коштів на лікування онука в м. Києві та післяопераційне лікування, що обєктивно, непереборно перешкодило прийняттю ним спадщини, не доведено позивачем будь-якими належними та допустимими доказами під час розгляду справи, оскільки позивачем не надано доказів тяжкої хвороби онука у визначений для прийняття спадщини шестимісячного строк, потребування онуком постійного стороннього догляду, та що постійний догляд за онуком здійснювався саме позивачем, а не його дружиною чи сином позивача - батьком [PERSON], [INFO]. Суд також не приймає до уваги епікризи №3611, №1112, №1529 про те, що онук позивача [PERSON], [INFO] знаходився на стаціонарному лікуванні в ОКД в періоди з 11.11.2013 року по 20.11.2013 рік, 26.03.2012 року по 04.04.2012 рік, та з 27.04.2012 року по 10.05.2012 рік, оскільки лікування онука проходило після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщин після смерті [PERSON] (а.с.91,92,93). Належних та допустимих письмових доказів звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом протягом шестимісячний строку з моменту відкриття спадщини [PERSON] суду також не надано. Крім того, сама по собі необізнаність позивача у чинному законодавстві, відсутність коштів не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не має право спадкування після смерті [PERSON], яка наступила 21 січня 2006 року, оскільки пропуск шестимісячного строку прийняття спадщини після смерті [PERSON] відбувся позивачем без поважних причин. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed