Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд виселити з житлового будинку №10 по провулку Барчана П. у селищі Санжари Харківської області [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], Харківська область, Харківський район, сел. Санжари, [PERSON], буд.10), [PERSON] ([INFO], Харківська область, Харківський район, сел. Санжари, [PERSON], буд.10), малолітніх [PERSON] ([INFO], Харківська область, Харківський район, сел. Санжари, [PERSON], буд.10), [PERSON] ([INFO], Харківська область, Харківський район, сел. Санжари, [PERSON], буд.10), [PERSON] ([INFO], Харківська область, Харківський район, сел. Санжари, [PERSON], буд.10), без надання іншого житла та зняттям з реєстраційного обліку у Харківському районному відділі управління Державної міграційної служби України в Харківській області, а також стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 26 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]», правонаступником всіх прав та зобовязань якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6747748, згідно з яким банком було виданого кредит у сумі 40000,00 доларів США на придбання нерухомості строком до 26.01.2025 зі сплатою 12,99 % річних. В забезпечення виконання умов кредитного договору в іпотеку позивачу передано житловий будинок № 10 по провулку Барчана П. у селищі Санжари Харківської області, який належить на праві власності [PERSON], про що між ним та позивачем укладено договір іпотеки №6747761 від 26.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстраційним №2755. Позивач належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, надавши [PERSON] обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, вжитими позивачем досудовими заходами спонукати відповідача до виконання договірних зобовязань не вдалося. У звязку з невиконанням умов кредитного договору позивач звернувся до Червонозаводського районного суду м.Харкова з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29.09.2011 року у справі №2-418/2011 позов позивача задоволено, стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №6747748 від 26.08.2008 року в загальному розмірі 47\~869,32 доларів США, що становило в еквіваленті за офіційним курсом НБУ 379\~062,78 гривень, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок, реєстраційний номер 23916953, загальною площею 64,80 кв.м., житловою площею 37,10 кв.м., що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Санжари, пров. П.Барчана, буд.10. Разом з тим, на виконання вимог п.3.2.7 договору іпотеки, позивачем 01.12.2015 направив вимогу про усунення порушення основного зобовязання (вих.№966 від 25.11.2015), в якій [PERSON] попереджено про необхідність виселення з житлового будинку, який є предметом іпотеки та забезпечити звільнення вказаного нерухомого майна іншими особами, а також звільнити нерухоме майно від будь-якого майна і домашніх тварин. У добровільному порядку вимога позивача відповідачами у справі не виконана, у звязку з чим позивач і звернувся до суду з відповідним позовом. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, а також не заперечує у разі неявки відповідачів проти постановлення заочного рішення. Відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, але як вбачається зі зворотних поштових повідомлень про неможливість вручення судової повістки, зазначена кореспонденція не була отримана відповідачами та була повернута на адресу у звязку із закінченням терміну зберігання. Відповідно до положень ст.ст. 76-77 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи - Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, про причини неявки судне повідомив. Заяви про розгляд справи у відсутність представника до суду не надходили. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. Судом встановлено, що 26 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]», правонаступником всіх прав та зобовязань якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6747748, згідно з яким банком було виданого кредит у сумі 40000,00 доларів США на придбання нерухомості строком до 26.01.2025 зі сплатою 12,99 % річних. В забезпечення виконання умов кредитного договору в іпотеку позивачу передано житловий будинок № 10 по провулку Барчана П. у селищі Санжари Харківської області, який належить на праві власності [PERSON], про що між ним та позивачем укладено договір іпотеки №6747761 від 26.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстраційним №2755. Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29.09.2011 року у справі №2-418/2011 позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №6747748 від 26.08.2008 року в загальному розмірі 47\~869,32 доларів США, що становило в еквіваленті за офіційним курсом НБУ 379\~062,78 гривень, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок, реєстраційний номер 23916953, загальною площею 64,80 кв.м., житловою площею 37,10 кв.м., що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Санжари, пров. П.Барчана, буд.10. Згідно п. 3.2.7 договору іпотеки, після прийняття позивачем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідачі зобовязані на письмову згоду позивача добровільно звільнити приміщення та максимально сприяти звільненню предмета іпотеки всіма іншими мешканцями. На виконання вказаних вище вимог договору іпотеки, позивач 01.12.2015 направив вимогу про усунення порушення основного зобовязання (вих.№966 від 25.11.2015), в якій [PERSON] попереджено про необхідність виселення з житлового будинку, який є предметом іпотеки та забезпечити звільнення вказаного нерухомого майна іншими особами, а також звільнити нерухоме майно від будь-якого майна і домашніх тварин. У добровільному порядку вимога позивача відповідачами у справі не виконана У добровільному порядку вимога позивача відповідачами у справі не виконана. Частиною 3 статті 109 Житлового кодексу УРСР визначено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками встановленими законом. Статтею 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно положень, викладених у правовій позиції постанови Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі 6-1484цс15, за змістом статті 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-447цс15 та від 01 липня 2015 року у справі №6-875 цс15. Як вбачається зі змісту кредитного договору №6747748 від 26.08.2008, кредитні кошти отримані [PERSON] із цільовим призначення для купівлі житлового будинку, загальною площею 64,80 кв.м., житловою площею 37,10 кв.м., що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Санжари, пров. П.Барчана, буд.10, який і став предметом іпотеки. Відповідно до п.п. 13 п. 1.4 договору іпотеки відповідач стверджував, що предмет іпотеки не є для нього та членів його сім'ї тощо єдиним можливим місцем проживання та/або сукупний дохід членів сім'ї достатній для придбання або найму іншого житла у разі звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, відповідно до п.1.7.4 договору іпотеки, відповідач не мав права реєструвати без письмового погодження з Банком третіх осіб на житловій площі, що входить до складу предмета іпотеки. Проте, у відповідності до копії довідки №185 від 15.02.2016, виданої Виконавчим комітетом Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області, за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Санжари, пров. П.Барчана, буд.10, дійсно проживає [PERSON], [INFO], до складу родини якого входять у відповідності до записів будинкової книги - [PERSON], [INFO] (дружина), [PERSON], [INFO] (син дружини), [PERSON], [INFO] (син дружини), [PERSON], [INFO] (донька дружини). Таким чином, [PERSON] всупереч вказаній умові договору без дозволу банку зареєстрував в житловому будинку дружину та її неповнолітніх дітей. Між тим, від [PERSON] до суду надано копія заяви, яка засвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована під №290, де заначено, що останній визнає, що право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Санжари, пров. П.Барчана, буд.10, належить на законних підставах ПУБЛІЧОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]» та надає безумовну згоду ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]» розпоряджатися даним житловим будинком на власний розсуд та без будь-якої обмежень. Таким чином, враховуючи, що позивачем повністю дотримана процедура виселення, передбачена ст. 40 Закону України «Про іпотеку», а також те, що допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, суд вважає необхідним задовольнити в цій частині позовні вимоги позивача. Щодо вимоги позивача щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку суд зазначає наступне. У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Оскільки судове рішення про виселення є підставою для зняття з реєстрації місця проживання, вимога позовної заяви про зняття з реєстрації не підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 79 та 88 ЦПК України, а саме: судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, які суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при предявленні позову до суду були сплачені судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 1378,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №KНО 1 від 06 квітня 2016 року. У відповідності до п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (зі змінами, внесеними згідно із постановою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 25.09.2015) солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, однак при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Відтак, з відповідачів у звязку із задоволенням позовних вимог підлягає стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору з кожного і рівних частинах.

Outcome: partial