Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості по договору поставки. У судовому засіданні представник позивача Сидоренко В.А. просив позовні вимоги задовольнити та пояснив суду, що 25 січня 2018 року між ним та [PERSON] було укладено договір поставки продукції виробничо-технічного призначення. У якості забезпечення виконання даного договору 16 серпня 2018 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки. У зв`язку з тим, що позивач належним чином виконав умови договору та поставив продукцію, а відповідач грошові кошти у повному обсязі не сплатив, позивач просив суд стягнути на його користь суму заборгованості, з урахуванням відсотків річних, пені та інфляційних втрат. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не заявляв. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, ТОВ «Трау Нутришин Україна» зобов`язалось поставити [PERSON] продукцію виробничо-технічного призначення на загальну суму 17802,90 грн., а останній в свою чергу зобов`язався прийняти та оплатити її, що підтверджується договором № 266/18/3 від 25.01.2018, додатком № 266/18/3/1 від 25.01.2018, додатком № 266/18/3/2 від 31.01.2018, додатком № 266/18/3/3 від 31.01.2018 (а.с. 12-14, 19, 21, 23). ТОВ «Трау Нутришин Україна» поставило, а [PERSON] прийняв продукцію виробничо-технічного призначення на загальну суму 17802,90 грн., що підтверджується такими видатковими накладними: № 724 від 30.01.2018; № 905 від 01.02.2018; № 957 від 01.02.2018; № 1224 від 08.02.2018 (а.с. 18, 20, 22, 24). 06 березня 2018 року [PERSON] сплатив на користь ТОВ «Трау Нутришин Україна» грошові кошти у розмірі 2652,30 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 2PL011840 та № 2PL011851 (а.с. 30, 31). Згідно із договором поруки № 1/2018 від 16.08.2018 [PERSON] поручився перед ТОВ «Трау Нутришин Україна» за виконання обов`язків та грошових зобов`язань [PERSON] за договором поставки № 266/18/3 від 25.01.2018 та усіма додатками до нього (а.с. 32). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Згідно із ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У зв`язку з тим, що позивач належним чином умови договору поставки не виконав та не сплатив суму заборгованості за отриманий ним товар у розмірі 15150,60 грн., а поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність з останнім, тому позовні вимоги про стягнення даної суми заборгованості на користь відповідача, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із п. 9.2. договору поставки за несвоєчасну оплату продукції покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення виконання грошових зобов`язань та відповідно до ст. 625 ЦК України 10 % річних від суми грошового зобов`язання (а.с. 13). Згідно розрахунку позивача, за період з 09.02.2018 по 29.03.2019 за невиконання грошового зобов`язання відповідачем сума боргу становить 24177,26 грн., з яких: основна сума боргу становить 15150,60 грн., 10% річних у розмірі 1718,95 грн., інфляційних втрат у розмірі 1289,81 грн., пені у сумі 6017,90 грн. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути 1762 грн. судового збору.

Outcome: approved