Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CNL-OBC-009/2006 від 11.10.2006 року, в загальному розмірі 24\~294, 08 доларів США, що еквівалентно 1\~494\~347,31 грн. по курсу НБУ станом на 04.08.2016 року та 3\~417\~711,30 грн. пені. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 11.10.2006 року між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна» правонаступником якого, відповідно до Статуту є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» був укладений кредитний договір про надання кредиту в сумі 24000,00 доларів США, строком до 11.10.2016 року. Крім того 11.10.2006 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором з [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] поручились за виконання умов кредитного договору за відповідача [PERSON] Проте, умови кредитного договору [PERSON] не виконав, на вимоги про погашення заборгованості не відреагував та продовжує ухилятись від виконання зобовязань. У звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.12.20016 року складає 24\~291,08 доларів США. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судові засідання не зявлялись, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Судові повістки, які направлялись відповідачам, повернулись на адресу суду не вручені, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Положення ч. 1\~ст. 224 ЦПК України\~визначають, що у разі неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності або якщо повідомлені причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справ доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 11.10.2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №CNL-OBC-009/2006. Відповідно до умов договору сума кредиту становила 24000,00 доларів США, дата остаточного повернення кредиту 11.10.2016 року. Згідно пункту 1.6.1. другої частини кредитного договору позичальник зобовязаний повернути банку суму кредиту не пізніше дати остаточного повернення. У пункті 4 другої частини кредитного договору також передбачено відповідальність позичальника, зокрема, за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені договором строки, позивальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних зобовязань за кожен день прострочки. 11.10.2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] укладено договір поруки №SR-0BC/009/2006. За цим договором поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором №CNL-OBC-009/2006 від 11.10.2006 року в повному обсязі таких зобовязань (пункт 1.1. договору поруки). 11.10.2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] укладено договір поруки №SR-0BC/009/2006/1. За цим договором поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором №CNL-OBC-009/2006 від 11.10.2006 року в повному обсязі таких зобовязань (пункт 1.1. договору поруки). 27.07.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» укладено договір купівлі продажу кредитного портфелю, відповідно до якого покупцю передаються права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори, зокрема договір №CNL-OBC-009/2006 від 11.10.2006 року. 04.01.2017 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позивачем направлено досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором №CNL-OBC-009/2006 від 11.10.2006 року. Проте, станом на день подання позову до суду заборгованість за кредитним договором не погашено. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №CNL-OBC-009/2006 від 11.10.2006 року, станом на 30.12.2016 року заборгованість становить 24\~294,08 доларів США, з якої залишок заборгованості за кредитом 22\~877,80 доларів США, відсотки за користування кредитом 1\~416,28 доларів США та сума пені за прострочення зобовязань 2\~417\~711,30 грн. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Також ч. 1 ст. 533 ЦК України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Національним банком України\~на 11.10.2017 року\~встановлено офіційний курс долару США 26,581 грн. Враховуючи викладене, оскільки відповідачі не виконали зобовязання, взяті на себе кредитним договором та договорами поруки, внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. У постанові Верховного Суду України від 03.09.2014року по справі №6-100цс14 викладена правова позиція, відповідно до якої частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. З урахуванням розрахунку заборгованості станом на 30.12.2016 року, з відповідачів слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 24\~294,08 доларів США, що еквівалентно 645\~760, 90 грн. Разом з тим, оскільки нарахований позивачем розмір пені 2\~417\~711,30 грн., значно перевищує основну заборгованість відповідачів за кредитним договором, суд вважає за необхідне зменшити пеню до 100\~000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України \~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial