Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 175-08 від 8 квітня 2008 року в розмірі 25742,66 грн. та судові витрати у справі. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання представник позивача не з'явився. У поданій до суду заяві просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи у випадку неявки до суду відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Направив до суду заяву про застосування строків позовної давності. Заяв про розгляд справи у його відсутності від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст.224 ЦПК України за згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом з матеріалів справи встановлено, що 8 квітня 2008 року позивачем на підставі кредитного договору № 175-08 відповідачу було надано кредит в розмірі 47000 грн. зі сплатою 22 % річних за користування кредитними коштами із терміном повернення кредиту не пізніше 7 квітня 2011 року. Додатком № 1 до кредитного договору встановлено графік погашення кредиту із визначенням строків та розміру платежів. Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером №155151 від 8 квітня 2008 року. 30 травня 2008 року сторонами укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору, яким встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 24 % річних. Пунктом 4.1 кредитного договору встановлено, що повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами, починаючи з травня 2008 року, по 1306 грн. не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, якщо інше не передбачено договором та/або додатками до нього. У відповідності до ст.525, 526, абз.1 ч.1 ст.530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У відповідності до ст.610, 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобовязується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Всупереч умовам кредитного договору та наведеним нормам закону відповідачем порушено графік погашення кредиту. Згідно із розрахунком залишок кредиту станом на 13 жовтня 2015 року становить 14350 грн., заборгованість за процентами складає 2965,69 грн. Відповідно до ст.549, 551 ЦК України кредитор має право на пеню, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання у розмірі, встановленому договором. Пунктом 5.1 кредитного договору встановлено, що за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за договором позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3.2 договору, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення. Як вбачається з розрахунку, пеня за несвоєчасне виконання зобовязання складає 8426,97 грн. Відповідач взятих на себе зобовязань за кредитним договором належним чином не виконав, не сплативши процентів за користування кредитними коштами, не повернувши чергових сум та не погасивши всієї суми кредиту. Відповідачем заявлено про застосування позовної давності до вимог позивача щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 175-08 від 8 квітня 2008 року. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст.257 ЦК України ). Згідно із ч.1 ст.261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( ч.1 ст.261 ЦК України ). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-20цс14 від 19 березня 2014 року. З укладеного між сторонами кредитного договору вбачається, що сторони встановили як строк дії договору - до повного виконання ними своїх зобовязань ( п.7.1 ), кінцевий строк повернення кредиту - до 7 квітня 2011 року ( п.2.1 ), так і строки виконання зобовязання зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця не пізніше останнього робочого дня поточного місяця для основної заборгованості ( п.4.1 ) і для процентів за користування кредитом ( п.3.4 ). Відтак, початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту ( місяця, дня ) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. З розрахунку суми позову про стягнення заборгованості по кредитному договору № 175-08 від 8 квітня 2008 року встановлено, що відповідач припинив виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом з червня 2010 року. Таким чином, перебіг позовної давності розпочався 1 липня 2010 року. Позивач звернувся до суду з даним позовом 18 грудня 2015 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст.267 ЦК України ). За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити за пропуском строку позовної давності. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed