Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою та просить суд визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подачі заяви з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], яка померла 06 жовтня 2004 року, три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 06 жовтня 2004 року померла її бабуся [PERSON], якій на праві приватної власності належала земельна ділянка, розташована на території Куземинської сільської ради Охтирського району Сумської області. За життя [PERSON] залишила заповіт, за яким все своє майно заповідала позивачу. У встановлений законом строк [PERSON] спадщину не прийняла, у звязку з находженням її за межами України, і рішеннями Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2009 року та 07 квітня 2011 року їй було надано додатковий строк шість місяців для прийняття спадщини після [PERSON] Однак у встановлений судом строк позивач знов не встигла прийняти спадщину, оскільки також знаходилась за межами України, що спонукало останню звернутися до суду з відповідним позовом для захисту свої прав. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, але представник позивача надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутністю та відсутністю позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с.42). Представник Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області до суду не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином рекомендованою кореспонденцією, надав заяву про розгяд справи за відсутністю представника нотаріальної контори та прийняти рішення у відповідності до вимог діючого законодавства (а.с.29). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, дослідивши докази по справі, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06 жовтня 2004 року померла [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії І-ВЛ № 436499, виданого Глибоківською сільською радою Харківського району Харківської області 09.10.2004р., актовий запис № 41. 16 жовтня 2003 року [PERSON] склала заповіт, яким залишила усе належне їй майно [PERSON], який на даний час не скасовано та не змінено. Як вбачається з копії державного акту на землю, серії ІІ-СМ № 031360, виданого Куземинською сільською радою 28 грудня 2001 року, за життя [PERSON] належала земельна ділянка, площею 2,62га., яка розташована на території Куземинської сільській раді Охтирського району Сумської області, акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1345. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється термін в шість місяців, що починається з моменту відкриття спадщини. Рішеннями Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2009 року та 07 квітня 2011 року [PERSON], надано додатковий строк шість місяців для прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 06.10.2004р. Позивач пропустила надані судом строк для прийняття спадщини в звязку з тим, що перебувала в цей строк поза межами України, що підтверджується довідками, виданими ТОВ «Ластівка» за № 05 від 25.03.2011р. та за № 11 від 07.04.2017р. На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що [PERSON] пропустила строк з поважних причин, у звязку з чим її позовні вимоги є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню. Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд залишає на рахунок позивача.

Outcome: approved