Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 08 грудня 2002 року померла його тітка [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, а саме земельна частка (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,86 га, яка знаходиться на території Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області. За життя померла склала заповіт, яким заповіла все своє майно йому. Однак він не може оформити спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,85 га., яка знаходиться на території Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області. Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, суду надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримав, просив суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,85 га., яка знаходиться на території Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області. Суду пояснив, що заповіт, складений померлою [PERSON], до цього часу не змінений та не скасований. Також представник позивача підтвердив, що земельна частка належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) площею 4,85 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в межах Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області. Представник відповідача - Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області позовні вимоги не визнав та пояснив, що крім [PERSON] є ще один спадкоємець померлої, яка здійснювала догляд за спадкодавцем до її смерті. Окрім цього представник наполягає, щоб справа розглядалася не лише щодо земельного паю, а і щодо спадкового будинку в с. Харківці, який знаходиться вкрай занедбаному стані. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі. Відповідач пояснила, що [PERSON], це її рідна тітка, яка довгий час проживала сама в с. Харківці. Приблизно у 1999 році через хворобу тітки вона забрала її проживати до себе і почала доглядати за нею. У грудні 2002 року тітка померла, вона здійснювала її поховання. Оригінал сертифікату на спірну земельну частку (пай) знаходиться у неї. Спадщину після смерті тітки вона не оформляла до 2015 року. Про те, що в с.Харківці знаходиться пай і він ніким не оформлений, їй повідомили із сільської ради на початку 2015 року. Потім вона почала оформляти спадщину. Вважає, що позивач не має права на спадкове майно, оскільки він не доглядав за тіткою. Суд, вислухавши доводи позивача та його представника, заперечення відповідачів та їх представників, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом установлено, що на підставі рішення Пирятинської районної державної адміністрації від 03 квітня 1996 року № 93 [PERSON] отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 4,85 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в межах Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області (а.с.38). 08 грудня 2002 року [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №305679 (а.с.4). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Харківецької сільської ради, яким заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, [PERSON] - позивачу по справі (а.с.5). Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року, яке набрало законної сили, [PERSON], як спадкоємцю за заповітом, було відмовлено у задоволенні його вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.89-91). Окрім цього, [PERSON], як спадкоємець за заповітом, подав заяву до Пирятинської нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, проте державним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] не надано правовстановлюючий документ на вищевказану земельну частку (пай) (а.с.9). Після встановлення зазначених обставин та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до такого висновку. Оскільки спадкодавець помер й спадщина відкрилась 08 грудня 2002 року, тобто до набрання чинності ЦК 2003р., тому дані правовідносини регулюються ЦК 1963р. й застосовуються норми ЦК 1963р. Згідно зі ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за заповітом чи за законом. За нормами цивільного законодавства до складу спадкової маси можуть входити тільки ті права і обовязки, носієм яких був спадкодавець, і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває право власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, земельну ділянку та інше. Як убачається з матеріалів справи, на момент своєї смерті [PERSON] не набула право власності на спірну земельну частку (пай). Крім того позивачем, як того вимагають приписи ст.ст.10, 60ЦПК України, не було надано суду доказів того, що [PERSON] набула право власності на спірну земельну частку (пай). Згідно доказів, наданих сторонами по справі, [PERSON] набула лише право на земельну частку (пай), що підтверджено Сертифікатом на земельну частку (пай) (а.с.17), тому в силу закону до спадкоємця можуть перейти тільки ті права, носієм яких була спадкодавець [PERSON], і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок її смерті. Отже у звязку з тим, що спадкодавець [PERSON] не набула право власності на земельну частку (пай), то позивач спадкоємець за заповітом також не може набути на вказане майно право власності. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Враховуючи вище викладене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є безпідставними та в їх задоволенні слід відмовити, оскільки спадкодавець [PERSON] не набула право власності на земельну частку (пай), тому позивач спадкоємець за заповітом також не може набути на вказане майно право власності в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: dismissed