Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва. Свої вимоги мотивує тим, що з 24.01.1974 року по 2008 рік він знаходився у трудових відносинах з ДП «Дзержинськвугілля». 12.07.2013 року після обстеження йому стало відомо про професійне захворювання - пневмоконіоз за смішаним типом - захворювання професійне. Супутній діагноз: гіпертонічна хвороба І-ІІ стадії, дифузний кардіосклероз, викривлення носової перегородки. Донецькою обласною профілактичною медико-соціальною експертною комісією йому встановлено 20% втрати працездатності. Вважає, що внаслідок недотримання відповідачем законодавства про охорону праці, конституційних норм та гарантій, в результаті чого ним було отримано професійне захворювання та стійка втрата працездатності. У зв'язку з погіршенням його фізичного стану, було спричинено моральну шкоду, яка полягає в порушенні життєвого ритму та укладу життя, порушено нормальні життєві зв'язки. Враховуючи глибину, важкість та тривалість моральних страждань, значне погіршення якості життя, моральну шкоду позивач оцінює в 50 000грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що позивач дійсно перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля», працюючи з 05.05.2003 року по 15.07.2008 року де працював на підземних роботах ГРОЗ. Згідно з наказом № 129 К від 15.07.2008 року позивача було звільнено із займаної посади за власним бажанням, у зв'язку з переходом на пенсію. Позивач вважає, що йому було заподіяно моральну шкоду у зв'язку з отриманими ним професійними захворюваннями пневмоконіоз внаслідок роботи в шкідливих підземних умовах на підприємстві відповідача, оскільки згідно висновку МСЕК від 27.08.2013 року, позивачу було встановлено 20% втрати працездатності. Жодних доказів, що підтверджують обставини на які посилається позивач не додані до матеріалів справи та відомі лише зі слів відповідача. Позивач має зазначити, в чому полягає моральна шкода , якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Неправомірна дії чи бездіяльність з боку ДП «Дзержинськвугілля» треба розцінювати об'єктивно. При укладенні трудового договору кожен працівник ознайомлюється з Положенням про дисципліну робітників гірничих підприємств, шкідливими умовами праці, пільгами, компенсаціями, обов'язками. колективним договором, «Гірничим Законом» та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Враховуючи, що працівник на власний розсуд та за власною ініціативою обрав відповідну професію, заздалегідь був попереджений про наслідки, що могли спричинити погіршення стану його здоров'я не можна покладати вину лише на підприємство. Фактором, що спричинив профзахворювання є рудничний пил, але шахту неможливо позбавити пилу у зв'язку з геологічними умовами при цьому підприємство проводить протипилові заходи, забезпечує своїх працівників засобами індивідуального захисту від пилу, але простежити за тим, як вони їх використовують підприємство можливості не має. Робоче місце позивача проходило атестацію, таким чином в державі дозволено працювати в зазначених умовах з використанням відповідних засобів індивідуального захисту, чим позивач забезпечувався. Крім того, позивач звільнився з ВП «шахта Північна» ДП «Дзержинськвугілля» за шість років до встановлення йому профзахворювання. Жодних активних противоправних дій, направлених на порушення трудових прав позивача з боку відповідача не учинялось, що безперечно треба врахувати при визначенні розміру шкоди. Позивачем практично не наведено доказів, які б підтверджували розмір шкоди та неможливо встановити, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір заподіяної шкоди саме у 50 000грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що позивач, з з 05.05.2003 року по 15.07.2008 року знаходився у трудових відносинах з ДП «Дзержинськвугілля», де працював у відокремленому підрозділі «Шахта Північна» (а.с.6-8). Згідно з наказом № 129к від 15.07.2008 року позивач був звільнений у зв'язку з переходом на пенсію. Відповідно до медичного висновку № 23/1038 від 09.07.2013 року було встановлено наявність професійного захворювання пневмоконіоз (t/s; 1/1; fr), ЛН І-ІІ ступеню зі змішаним типом (а.с.10) Згідно з довідкою МСЕК № 232473 від 27.08.2013 року позивачу визначено первинно ступінь втрати працездатності на рівні 20% безстроково (а.с.14). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача з часу встановлення йому стійкої втрати працездатності, тому правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної йому ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків, регулюються саме ст. 237-1 КЗпП України. Згідно до ч.4 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до частини 1 та 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Враховуючи зазначені положення основного Закону України та КЗпП України підприємство мало створити потерпілому як і іншим працівникам належні небезпечні умови праці, за яких факт настання професійного захворювання або іншого пошкодження здоров'я були неможливими. Сукупність проаналізованих та досліджених в судовому засіданні доказів дає можливість суду зробити висновок про те, що ушкодження здоров'я на виробництві спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та у моральних переживаннях, що призвело до змін звичайного образу життя та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Внаслідок порушення відповідачем права позивача на безпечні умови праці у останнього виникло професійне захворювання: пневмоконіоз. Позивачу встановлена втрата працездатності безстроково на рівні 20%, він відчуває інші неприємні відчуття від незадовільного стану здоров'я. Перелічені негативні явища дійсно не можуть не турбувати потерпілого, не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує порушення нормальних життєвих зв'язків позивача, неможливість ведення попереднього способу життя. Разом з тим, вимогу позивача щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн. суд визнає дещо збільшеною. З врахуванням ступеня та глибини моральних страждань позивача,

Outcome: partial