Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 20.09.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем Договір, про що свідчить підпис [PERSON] у заяві. Згідно до умов договору позичальник зобов'язаний погашати заборгованість, однак, свої зобов'язання не виконує. Станом на 28.02.2017р. створилась заборгованість в розмірі 66632, 78 грн., яка складається з: 3408,91 грн. - заборгованості за кредитом; 55235, 24 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 4339,45 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 3149,18 грн. - штрафу (процентна складова). Оскільки [PERSON] ухиляється від сплати заборгованості, позивач просить у примусовому порядку стягнути з нього суму заборгованості 66632,78 грн. та судові витрати в сумі 1 600 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про його виклик на сайті суду, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, раніше 25.09.2017 року через канцелярію суду надавав заяву про відкладення судового розгляду справи та 30.10.2017 року про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності, та 13.12.2017 року надав письмові пояснення по справі. Суд, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись відповідно до вимог закону або договору. Судом встановлено, що дійсно 20.09.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про що свідчить його Заява позичальника (а.с. 6-7). Підписання заяви позичальником і є підтвердженням укладення між сторонами Договору, що складається з заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. Розмір, зміна кредитного ліміту відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг встановлюються за рішенням Банку без згоди позичальника. Підписання цього Договору є прямою та безумовного згодою позичальника на встановлені банком умови. Під час укладення угоди сторони керувались положеннями ст. 634 ч.1 ЦК України, а саме: договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відсотки за користування кредитом нараховуються відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач не виконує, станом на 28.02.2017р. заборгованість складає 66632,78 грн., яка складається з: 3408,91 грн. - заборгованості за кредитом; 55235, 24 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 4339,45 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 3149,18 грн. - штрафу (процентна складова), що підтверджується розрахунком, долученим до матеріалів справи ( а.с. 3-5). В свою чергу банком свої зобов'язання, визначені в ст. 1054 ЦК України, а також Умовах та Правилах надання банківських послуг щодо надання грошових коштів позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, виконано. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В разі порушення умов договору з боку позичальника Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено повернення кредиту, оплата винагороди банку, сплата штрафу тощо. В зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань боржником банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, з письмовою заявою про розірвання договору або проханням щодо зміни тарифів позичальник не звертався. Окрім того, в судові засідання відповідач взагалі не з'явився, не скористався своїми правами, та не надав доказів по справі. Стосовно заявленого клопотання [PERSON] про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Так, статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За змістом ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, тобто, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вказаним позовом у березні 2017 року. Відповідно до п. 2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг» Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми підлягаючих сплати Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з карткового рахунку у разі настання с троків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Разом з тим, з матеріалів справи видно, що останнє списання грошових коштів з рахунків [PERSON] у відповідності до п. 2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг» було здійснено 12.06.2014 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку від 22.11.2017 року № RS4PLNTG742V8QD3 виданого ПАТ КБ «ПриватБанком», а тому перебіг позовної давності починається з 12.06.2014 року та мав би закінчитися саме 12.06.2017 року, однак позивач звернувся до суду із вказаним позовом без пропуску строку позовної давності, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання [PERSON] про застосування строку позовної давності. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені зобов'язання по кредитному договору, до наступного часу заборгованість не погашена, позивачем з свого боку виконані всі умови договору, права позичальника не порушені, позивачем давалась змога відповідачу в добровільному порядку погасити заборгованість, однак, ним вимоги позивача ігнорувались, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості на користь позивача. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved