Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 15 427 гривні 47 копійок. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 25 червня 2011 року між ним і відповідачем було укладено кредитний договір № ВLаЖГА00047326, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 20 000 гривень на поточні потреби зі строком користування до 25.06.2014 року. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконує, станом на 23.07.2014 року у нього виникла заборгованість за кредитом у вказаному розмірі, що порушує права позивача. Представник позивача і відповідач в судове засідання не з'явились, в письмових заявах просили проводити розгляд справи у їх відсутності. Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 25 червня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» і [PERSON] укладено договір банківського обслуговування № ВLаЖГА00047326, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти в національній валюті України у сумі, зазначеній в п. 1 спеціальної частини договору, а саме 20 000 гривень, у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії, на поточні потреби. Позичальник, в свою чергу, зобов'язався повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим договором. Термін повернення кредиту до 25 червня 2014 року (а.с. 6 - 19). Згідно із п. 1.5 загальної частини та п. 3 спеціальної частини кредитного договору, за користування кредитом встановлюється плата у вигляді 10 % річних. Відповідно до п. 1.6 загальної частини та п. 4 спеціальної частини кредитного договору за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 1,75 % від суми кредиту. Пункт 3.3.2 загальної частини кредитного договору встановлює обов'язок позичальника щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до графіку в порядку, передбаченому п. 2.5 загальної частини договору. Не пізніше визначеного п. 2 спеціальної частини договору терміну, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню). Відповідач не виконує свої зобов'язання перед позивачем за укладеним між ними договором від 25.06.2011 року. З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості, а також із заяви про уточнення позовних вимог, вбачається, що станом на 23.07.2014 року відповідач має заборгованість по договору на загальну суму 15 427 гривень 47 копійок, з яких: заборгованість за кредитом - 14 337 гривень 18 копійок, відсотки - 311 гривень 26 копійок, заборгованість по комісії за управління кредитом - 779 гривень 03 копійки. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Таким чином, оскільки, відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання з повернення кредиту та сплатити процентів у строки передбачені договором банківського обслуговування № ВLаЖГА00047326 від 25.06.2011 року, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved