Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить стягнути з відповідача на його користь наступні суми: - 10\~773,00 грн. суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні; 149,95грн. 3% річних; 755,28 грн. суму інфляційних витрат, а всього загальну суму у розмірі 11 678,23 грн. Свій позов позивач мотивує тим, що він, [PERSON], працював на підприємстві ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» на посаді робітника з благоустрою адміністративно - господарської дільниці з 02.06.2008 року. Звільнився за власним бажанням згідно ст.. 38 КЗпПУ 06.10.2016 року, на підставі Наказу № 56 від 06.10.2016 року. Відповідно до ст. 116 КЗпПУ і Закону України «Про оплату праці», підприємство повинно здійснити повний розрахунок із звільненого особою у день звільнення. ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» вимоги закону не виконало, заробітну плату йому не виплатило. На день звільнення, 06.10.2016 року, заборгованість ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» перед ним по зарплаті складала 4904,44 грн. Вказану суму заборгованості по заробітній платі боржник ПАТ «РЕФМА» йому не виплачує, незважаючи на його неодноразові звернення, посилаючись, що розрахунки підприємства арештовані. Саму суму боргу відповідач визнає, про що видав відповідну довідку. Через це він звернувся із заявою про видачу йому судового наказу про стягнення заробітної плати у примусовому порядку, згідно ст.ст. 95-98 ЦПК України, який зараз знаходиться у Мелітопольському міськрайонному суді. Він неодноразово звертався усно і за телефоном до адміністрації підприємства із проханням видати йому заборгованість по зарплаті, йому відповіли, що оскільки у них арештовані всі рахунки, виплати вони не можуть здійснити, йому доведеться почекати. Таким чином він почекав майже рік, а тому змушений звернутися до суду з вказаними позовними вимогами. Сторони у судове засідання не зявилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на уточнених позовних вимогах наполягає, просить стягнути з відповідача на його користь: 11\~678,23 грн. суму заборгованості по заробітній платі згідно наданого їм розрахунку. Від представника відповідача надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутністю, уточненні позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості по заробітній платі у розмірі 11\~678,23 грн. визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення. Відповідно до ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. При судовому розгляді встановлено, що [PERSON] працював на підприємстві ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» на посаді робітника з благоустрою адміністративно - господарської дільниці з 02.06.2008 року, звільнився за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпПУ 06.10.2016 року, на підставі Наказу № 56 від 06.10.2016 року, що підтверджується копією трудової книги (а.с.6-7). На день звільнення, 06.10.2016 року, заборгованість ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» перед позивачем по зарплаті складала 4904,44 грн. (а.с.9). Вказану суму заборгованості по заробітній платі боржник ПАТ «РЕФМА» не виплачує [PERSON], незважаючи на його неодноразові звернення, посилаючись, що розрахунки підприємства арештовані. Через це позивач звернувся із заявою про видачу йому судового наказу про стягнення заробітної плати у примусовому порядку, згідно ст.ст. 95-98 ЦПК України, який зараз знаходиться у Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області. Відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, визначено: „П.8. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно ст. 117 КЗпПУ, у разі несвоєчасного розрахунку Роботодавець повинен сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні до моменту фактичного розрахунку. Згідно наданої позивачу довідки про заборгованість по заробітній платі, на підстав здійсненого ним розрахунку відповідно до Порядку № 100, середньоденний заробіток позивача складає 42,75 грн. 3 моменту подання позову 08.09.2017 року до дня розгляду справи у суді минуло ще 24 робочих дні, отже, кількість робочих днів прострочення складає 252 робочих дні. Сума, що підлягає сплаті на користь позивача підприємством - Відповідачем за затримку розрахунку при звільненні, фактично збільшилася та складає: 252 р.дн. х 42,75 грн. = 10 773,00 грн. Також збільшився розмір 3% річних згідно ст. 625 ЦКУ, (на 34 календарних дні), який станом на дату розгляду справи 12.10.2017 року складає - 372 календарних дні; при сумі заборгованості по з/пл. у розмірі 4904,44 грн. 4904,44 грн. / 100 х 3 /365 х 372 = 149, 85 грн. Також у вересні 2017 року індекс інфляції за даними Держкомстату, розміщеними на офіційному сайті цього державного органу, склав 102,0%, (у серпні інфляції не було) а отже, виросла сума інфляційних втрат, вказаних позивачем у раніше поданому позові, а саме: за наростаючим підсумком з жовтня 2016 року по вересень 2017 року включно: жовтень 2016 - 102,8%; листопад 2016 - 101,8%; грудень 2016 - 100,9%; січень 2017 - 101,1%; лютий 2017 -101,0%; березень 2017 - 101,8%; квітень 2017 - 100,9%; травень 2017 - 101,3%; червень 2017 - 101,6%; липень 2017 - 100,2%, вересень 2017 року - 102,0% і в цілому за вказаний період за підсумком - 15,4%. 4904 44 грн. / 100 х 15,4 = 755, 28 грн. Тому станом на дату розгляду справи судом 12.10.2017 року відповідач повинен сплатити на користь позивача: Суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні 10 773,00 грн.; суму 3% річних згідно ст. 625 ЦКУ у розмірі 149, 95 грн. та суму інфляційних втрат згідно ст. 625 ЦКУ у розмірі 755, 28 грн., що у сукупності складає 11 678, 23 грн. (одинадцять тисяч шістсот сімдесят вісім гривень 23 копійки). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні, інфляційних витрат та процентів, обґрунтовані та до того ж визнані представником відповідача в повному обсязі, а тому підлягають задоволенню. Крім того, оскільки позивач на підставі\~Закону України «Про судовий збір»\~звільнений від сплати судового збору за подачу позову, тому суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved