Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом,в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Коломия, вул.Карпатська, 240 Івано-Франківської області, загальною площею 76,5 кв.м. та житловою площею 39,7 кв.м., який по закону після смерті батька позивача - [PERSON], який помер 14.12.2009 року, належить позивачу та відповідачам, як спадкоємцям перпшої черги. Однак, на даний час він не може нотаріально оформити спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно. В судове засідання від позивача поступило клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] подала до суду письмову заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] подала до суду письмову заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Суд, розглянувши письмові клопотання позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В 1958 році прадідусю [PERSON] та прабабусі [PERSON], які перебували в шлюбі, було видано свідоцтво про право особистої власності на будівництво за адресою вул. Димитрова (тепер Карпатська), 240 в місті Коломия (а.с. 11). З того часу вони розпочали будівництво, після завершення якого проживали там разом з сином дідусем позивача [PERSON] 18.06.1988 року померла прабаба позивача [PERSON], а 16.09.1991 року помер прадід позивача [PERSON], і після їхньої смерті відкрилася спадщина за заповітом на спірне будинковолодіння (а.с.13). В 1957 році дідусь позивача [PERSON] одружився із його бабусею [PERSON] (д.п.Мотрук) [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ЯР №110094 від 30.01.1957 року, актовий запис № 2 (а.с.14). Дідусь і бабуся позивача проживали у спірному будинку, і від даного шлюбу народилися син [PERSON], 12.12.1961 року, який став батьком позивача та відповідач по справі [PERSON], 10.11.1957 року, який доводиться дядьком позивачу (а.с. 15-16 ). На підставі заповітів, складених за життя прадідом та прабабою, спірне майно мало перейти до їхнього сина [PERSON]П, однак останній хоч і проживав у вищевказаному будинковолодінні, проте не оформив право власності. 08.04.1996 року помер дідусь [PERSON], а 18.03.2007 року померла бабуся [PERSON] (а.с. 19-20), і після їх смерті не оформлений, проте належний їм спадковий будинок повинен був перейти до батька позивача та його рідного брата, відповідача по справі [PERSON] Батько позивача одружився з його матірю [PERSON] (д.п. Дутчак) [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва серія І-НМ № 477839 від 03.10.1987 року, актовий запис № 491 (а.с. 21). Від даного шлюбу народилося двоє дітей: позивач [PERSON] та його сестра - відповідачка по справі [PERSON] (а.с. 22,23). 14.12.2009 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-НМ № 101682 від 14.12.2009 року, актовий запис № 576 (а.с. 24). Після його смерті позивач з матірю та сестрою відповідачами по справі- продовжував проживати у спірному будинку. З метою оформлення спадщини, позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця (а.с. 25). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він у встановлений законом термін не відмовився від спадщини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 зазначено, що якщо постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 передбачено, що за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Оскільки на житловий будинок №240 по вул. Димитрова (тепер Карпатська) в Коломия було видано свідоцтво про право власності від 10.12.1958 року, однак оригінал було втрачено, позивач подав оголошення в газету «ЗР-Інформ» де було надруковано повідомлення, про те, щоб вважати недійсним втрачене свідоцтво про право власності від 10.12.1958 року видане на підставі рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради № 448 від 17.11.1958 р. на прізвища [PERSON] та [PERSON](а.с. 50-52). Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право приватної власності є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст.ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Відповідачі по справі , подали до суду письмові заяви, в яких не заперечують щодо позовних вимог. Згідно висновку про вартість майна від 21 березня 2018 року зазначено, що вартість майна, що знаходиться за адресою: м. Коломия, вул. Карпатська, 240 становить 70 000 грн (а.с. 30-47). За таких обставин суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі. На підставі ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268 ЦК України та

Outcome: approved