Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просивусунути перешкоди у володінні та користуванні його земельною ділянкою [NUMBER] загальною площею 0,0673 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом зобов»язання відповідача знести за власний рахунок самовільно побудовану огорожу та будівлі на зайнятій ним частині земельної ділянки позивача площею 59,61 кв.м. та відновити межу між земельними ділянками сторін. Мотивує позов тим, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 22.05.2008 року є власником земельної ділянки [NUMBER] площею 0,0673 га, кадастровий номер : [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Поряд з його земельною ділянкою знаходиться земельна ділянка [NUMBER] загальною площею 0,0584 га, кадастровий номер: [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачу на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 06.12.1999 року. Згідно технічного звіту по встановленню меж землекористування СТ «Суднобудівник» та актів від 15.01.1997 року по вул. Газопровідній, 2 в м. Києві здійснено встановлення на місцевості меж землекористування між землекористувачами садових ділянок по [ADDRESS] в особі [PERSON] та по [ADDRESS] в особі [PERSON] На підставі звернення позивача інженером-геодезистом КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» [PERSON] проведено перевірку меж земельної ділянки [PERSON] та встановлено наявність порушень меж земельної ділянки від точки Г-А з боку суміжного землевласника ділянки [NUMBER] [PERSON] Відповідач всупереч меж, визначених державними актами на право власності на земельну ділянку, встановив огорожу та здійснив будівництво сараю на частині земельної ділянки позивача площею 59,61 кв.м. У позасудовому порядку відповідач не вчиняє дій по відновленню порушених прав позивача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] з урахуванням уточнення позовних вимог просив заборонити відповідачу перешкоджати [PERSON] здійснювати дії стосовно знесення огорожі та самочинно збудованих будівель, що розташовані на 0,0050 га земельної ділянки відповідача [ADDRESS] зі сторони межі Г-А, усунути позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні його земельною ділянкою у відповідності до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 01.04.2008 року, зобов»язати відповідача повернути частину земельної ділянки площею 0,0050 га, яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.05.2008 року, та зобов»язати відповідача відновити межові знаки між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER], що розташовані по [ADDRESS] Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON]просили в позові відмовити.Пояснили, що 1956 року при нарізі земельних ділянок в садовому товаристів межі не змінювались, вони встановлені попередніми власника ще до 1999р., капітального паркану не було, а були вбиті металеві кілки та між ними металева труба, а на деякому відрізку між кілками сітка-рабиця. Попередній власник земельної ділянки [NUMBER] до моменту продажі цієї ділянки [PERSON], тобто за 9 років після отримання державного акту про право власності на землю , жодних претензій до відповідача не висував, всі користувачі сусідніх ділянок погоджувались з встановленими межами. Позивач намагається збільшити розмір своєї земельної ділянки за рахунок земельної ділянки відповідача. Позивач купував земельну ділянку [NUMBER] набагато пізніше, ніж відповідач купував ділянку [NUMBER], і його влаштовувала вона, він бачив і кілки з металевою трубою , потім влаштував свій новий паркан червоного кольору на цю ж металеву трубу. Представник 3-ї особи в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 22.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за №1852, придбав земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0673 га, кадастровий номер : [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Попередній власник цієї ділянки була [PERSON] (а.с. 8, 9, том І). [PERSON] набула право власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.01.2008 року після смерті [PERSON] (а.с. 63, том І). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 01.04.2008 року, виданого [PERSON], земельна ділянка [NUMBER] площею 0,0673 га, має 4 поворотні точки, лінійні проміри між точками : від А до Б - 34,00 м., від Б до В - 20,23 м., від В до Г - 33,15 м., від Г до А - 19,87 м. (а.с. 10, том І). Відповідно до опису межі цієї земельної ділянки такі: від А до Б - земельна ділянка [PERSON], від Б до В - земельна ділянка СТ «Суднобудівник», від В до Г - земельна ділянка [PERSON], від Г до А - [PERSON] Відповідач є сусідом та користується суміжною земельною ділянкою [NUMBER], загальною площею 0,0584 га, кадастровий номер: [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS] Придбана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.1999 року, посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1с-1866 (а.с. 80, том І). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 06.12.1999 року, виданого [PERSON] земельна ділянка [NUMBER] площею 0,0584 га, має 4 поворотні точки, лінійні проміри між точками : від А до Б - 29,54 м., від Б до В - 19,87 м., від В до Г - 29,70 м., від Г до А - 19,58 м. (а.с. 83, том І). Державним актом визначено наступний опис меж земельної ділянки: від А до Б - земельна ділянка [PERSON], від Б до В - земельна ділянка [PERSON] ( на теперішній час позивача), від В до Г - земельна ділянка [PERSON], від Г до А - землі СТ «Суднобудівник» (вул. 2-а Нова). Земельні ділянки були виділені садовому товариству «Суднобудівник» та нарізи ділянок здійснювались однаково по 0,06 га ( 20х30). Ця обставина підтверджується рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих №1479 від 25.09.1956 року ділянки на одну сім»ю виділялись до 0,06 га. (а.с. 86-88, том І). Так, рішенням Київської міської ради №50-24/151 від 19.11.1998 року передано громадянам, членам СТ «Суднобудівник» Шевченківського району у приватну власність земельні ділянки для ведення садівництва, відведені згідно з рішеннями виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 25.09.1956 року №1479 «Про відвод земельних ділянок підприємствам та установам під колективне садівництво» та №577 «Про відвод земельних ділянок підприємствам для колективного садівництва» (а.с. 163-164, том І). Згідно технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування [ADDRESS] який виготовляло проектно-вишукувальне підприємство «Транспроект», підписаного головним землевпорядником Шевченківського району м.Києва, вбачається, що 15.01.1997 року було погодженого та виконано встановлення на місцевості меж землекористування по [ADDRESS], користувача [PERSON] та землекористувачами суміжних земельних ділянок: [PERSON] (ділянка [NUMBER]), [PERSON] (ділянка [NUMBER]), [PERSON] (ділянка [NUMBER]), про що свідчить акт від 15.01.1997 року (а.с. 54, 55, том І). Також, у відповідності до акту від 15.01.1997 року виконано встановлення на місцевості меж землекористування по [ADDRESS], в особі землекористувача [PERSON], та суміжних землекористувачів [PERSON] (садова ділянка [NUMBER]), [PERSON] (ділянка [NUMBER]), [PERSON] (ділянка [NUMBER]) (а.с. 56, 57, том І). Тобто, межі між землекористувачами ( попередніми власниками) були вже погоджені та встановлені у 1997р., і на підставі цих актів видавались державні акти про право власності на земельні ділянки. Позивач, коли купував земельну ділянку [NUMBER] у 2008р. у [PERSON] , бачив та погоджувався з такою площею земельної ділянки, вимог не висував. При цьому паркан між його земельною ділянкою та земельною ділянкою відповідача також знаходився на тому ж самому місці, як і на теперішній час, паркан був встановлений до 1999р., і до цього часу не переносився. Позивач лише у 2015р. звернувся до суду, тому що, перемірявши площу своєї земельної ділянки ( за його замовленням інженер-геодезіст [PERSON] 10.12.2015р. зробив абрис земельних ділянок, ( а.с. 132 том1), виявив та не погодився з тим, що фактично ( 0,0580 га ) вона менше ніж зазначено в державному акті від 01.04.2008р. ( 0, 673 га). Так, за його клопотанням проведена судова будівельно-технічна експертиза. Висновком ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» №8636 від 06.07.2016 року (а.с. 219-235, том І) встановлено, що фактичні розміри земельної ділянки [NUMBER], яка знаходиться: [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі Державного акту про право власності на землю серії [NUMBER] від 01.04.2008 року становить: від точки «3» до точки «4» - 19,53 м.; - від точки «10» до точки «11» - 29,75 м.; - від точки «11» до точки «8» - 19,31 м.; - від точки «8» до точки «9» - 29,94 м. ( а.с. 219-236 том 1). У висновку зазначається: -Фактичний розмір та площа земельної ділянки [NUMBER] не відповідає розмірам та площі зазначеним у державному акті серії [NUMBER] від 01.04.2008 року, виданого на ім»я [PERSON] Площа земельної ділянки по фактичному користуванню становить - 0,0580 га. Площа земельної ділянки відповідно до державного акту становить - 0,0673 га. -Фактичні розміри земельної ділянки [NUMBER], яка знаходиться: [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі державного акту про право власності на землю серії [NUMBER] від 06.12.1999 року становить: - від точки «7» до точки «8» - 29,32 м.; - від точки «8» до точки «11» - 19,31 м.; від точки «11» до точки «13» - 29,73 м.; від точки «13» до точки «7» - 19,61 м. -Фактичний розмір та площа земельної ділянки [NUMBER] не відповідає розмірам та площі зазначеним в державному акті серії [NUMBER] від 06.12.1999 року. Площа земельної ділянки по фактичному користуванню становить - 0,0575 га. Площа земельної ділянки відповідно до державного акту становить - 0,0584 га. -Збудований паркан, належить власнику земельної ділянки [NUMBER] [PERSON] і проходить по території ділянки [NUMBER]. -Земельна ділянка, яка згідно державного акту на право власності належить [PERSON], частково знаходиться за її фактичними межами, що становить 0,0050 га і перебуває у користуванні [PERSON] -На земельній ділянці площею 0,0050 га, частково знаходиться сарай, який належить [PERSON] та займає площу 5 кв.м. Висновок експертизи є одним із доказів та оцінюється в сукупності з іншими доказами. Свідок [PERSON] ( голова правління СТ «Суднобудівник») пояснив, що розміри земельних ділянок , виділені в натурі, в даному товаристві не змінювались з 1956р. ( надавали громадянам нарізи по шість соток). У виготовленні технічної документації не відповідностей немає, але при виготовленні державних актів 3-я особа повинна була перевірити відповідність фактичним розмірам ділянок, та вказувати їх в державних актах, а вони взяли за основу абрис меж земельних ділянок, виготовлених підприємством «Транспроект» за 1997 рік, які можливо при проведенні інвентаризації у 1997р. допустили помилку , тому нарізи ділянок розміром 20х30 кв.м, фактично мають розміри 20х34, але спільна межа між всіма суміжними земельними ділянками є єдиною і вона не змінювалась. На даний час між сторонами виник спір, позивач, який купив земельну ділянку [NUMBER], бажає привести у відповідність розмір придбаної ділянки до державного акту ( хоча видачі державному акту навпаки передує визначення меж), з цього приводу позивач звернувся до свідка як до голови правління у 2014р. Наразі, якщо зараз приводити у відповідність до державних актів в натурі всі ділянки, то необхідно буде змінювати видані державні акти про право власності всім власникам, а їх всього 27, які знаходяться на цій вулиці, оскільки всі земельні ділянки знаходяться між двома дорогами, де прокладені комунікації (газопровод, електролінії). Дійсно, збудований позивачем паркан (червоного кольору) , знаходиться на його земельній ділянці, як вказав експерт у висновку, оскільки позивач його встановив, коли придбав земельну ділянку, але в судовому засіданні встановлено, що цей паркан встановлений не на новому місці, а на тому самому місті вздовж старого, який був встановлений до 1999р.З фотокопій видно, що новий паркан червоного кольору прибитий цвяхами на старий , де проходить металева труба та залишилась частина сітки-рабиці ( а.с.89-91). Абрис земельних ділянок СТ «Суднобудівник», який надав представник позивача ( а.с.132 том 1), особисто експертом не виготовлявся, але він надав йому оцінку, що в матеріалах справи мається такий абрис, з якого вбачається, що в кварталі 91:506 у Подільському районі м. Києва, зображено зміщення чотирьох земельних ділянок, зокрема і ділянки [ADDRESS] ( а.с.235). У висновку також зазначається, що СТ «Суднобудівник» щільно забудований. І якщо межі земельної ділянки [NUMBER] встановити по межам, які зазначені в державному акті, виданого на ім»я [PERSON], то земельна ділянка зміститься на [ADDRESS] і залишиться проїжджа частина шириною від точки «15» (стіна нежитлового приміщення) до точки «1» (межа відповідно до державного акту) 2,14 м. Від точки «16» (стіна нежитлового приміщення) до точки «6» (межа відповідно до державного акту) становитиме 2,55 м. Відповідно до ч. 4 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Згідно з ч. 2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 3 ст. 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебуваються у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування території сіл, селищ, міст, районів та областей. Частиною 1 ст. 103 ЗК України встановлено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Згідно ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ч.1, 3 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. За змістом частин 4 та 7 ст.376 ЦК залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення його перебудови власними силами або за їх рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат. Сарай, збудований відповідачем, не є капітальною спорудою, тому не може вважатись самочинним будівництвом. Отже, земельна ділянка відповідача [PERSON] з дня виділу у користування та видачі державного акту від 06.12.1999р. не збільшилась, а навпаки, відповідно до висновку експертизи №8636 від 06.07.2016р., її фактичний розмір навіть є меншим ( 0,0575 га) ніж зазначено в державному акті (0,0584 га). А тому відсутні підстави вважати, що саме з боку відповідача зроблений самозахват земельної ділянки [NUMBER], яка належить позивачу. Тому вимоги зобов»язати відповідача повернути частину земельної ділянки площею 0,0050 га, яка належить на праві власності [PERSON], безпідставна. З боку відповідача не були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач не чинить перешкод позивачу у користуванні та розпорядженні його земельною ділянкою. Позивач не врахував, що його земельна ділянка межує з іншими земельними ділянками, також не врахував, що його паркан з боку вулиці 3-я Нова знаходиться вглиб власної ділянки таким чином, що залишилось вільне місце ( можливо для паркування автомобіля) з боку вулиці. Крім того, вимог про скасування державних актів не заявлялось. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, як недоведені. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то відповідно до ст.88 ЦПК України не підлягає стягненню і сплачений позивачем судовий збір., а також інші витрати під час розгляду справи. На підставі викладеного, ст.ст.3, 6, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 78, 152 ЗК України,

Outcome: dismissed