Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Харківської обласної ради на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу у період з 22.07.2016 р. до 22.08.2017 р. у розмірі 197341,20 грн., визнати його таким, якого було звільнено з посади директора КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» за п.1 ст. 40 КЗпПУ у звязку з ліквідацією закладу, також просить стягнути з Харківської обласної ради на його користь моральну шкоду у розмірі 50000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.05.2017 р. по справі №640/11753/16-ц за позовом [PERSON] до Харківської обласної ради, КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» про скасування рішення, наказу та поновлення на посаді, встановлено, що [PERSON] звільнено з посади без законних підстав та з порушенням встановленого порядку. Оскільки позивач був звільнений з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на роботі неможливе внаслідок ліквідації установи, відповідно до вимог ст.240-1 КЗпП України, слід визнати, що [PERSON] було звільнено з посади директора КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» за п.1 ст. 40 КЗпПУ у звязку з ліквідацією закладу. Також позивач зазначає, що Харківська обласна рада як єдиний власник КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» зобовязана виплатити [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу у період з 22.07.2016 р. до 22.08.2017 р. у розмірі 197341,20 грн., а також в рахунок відшкодування моральної шкоди - 5000,00 грн. В судовому засіданні представник позивач позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та дату повідомлені належним чином, надали відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечують, посилаючись на те, що законодавець у дужках ст.240-1 КЗпП України розкриває поняття «власник» (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника). Таким органом на думку відповідача є органи виконавчої влади. Також вказують, що покласти відповідальність за зазначені виплати підприємства на користь працівників на власника, можливо лише в тому випадку, коли власник безпосередньо є субєктом цивільного права. Харківська обласна рада відповідно до вимог ст.ст. 1, 5, 10 Закону України «Про місце самоврядування в Україні» є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень переданих їм сільськими, селищними, міськими радами. Повноваження, що були передані обласній раді відповідно до рішень сільських, селищних, міських рад наділяють обласну раду управлінням обєктами їхньої спільної власності, без визначення частки у спільній власності територіальних громад по відношенню до кожного співвласника - сільської, селищної, міської рад. Тому вважають, що Харківська обласна рада не є тією юридичною особою, яка повинна виплатити позивачу заробітну плату за час вимушеного прогулу в звязку з ліквідацією КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр». Також вважають, що безпідставними вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, в звязку з їх недоведеністю, тому просять відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 03.10.2008 р. між позивачем [PERSON] та Харківською обласною державною адміністрацією був укладений контракт від 03.10.2008 р., за яким позивача прийнято на посаду головного лікаря КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр». Додатковою угодою № 1 дію вказаного контракту продовжено до 07.10.2018 р. Додатковою угодою № 2 від 05.04.2016 р. замінено сторони контракту: Харківську обласну адміністрацію на Харківську обласну раду. Розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації № 399-к від 04.12.2009 р. позивача переведено на посаду директора КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр». 23.06.2016 р. Харківською обласною радою було прийняте рішення №238-VII «Про звільнення [PERSON] з посади директора КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр». На підставі цього рішення видано наказ від 25.07.2016 р. №125 «Про звільнення з посади директора та призначення виконуючого обовязки», яким позивача звільнено з посади директора КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» з 22.07.2016 р. з достроковим розірванням контракту від 03.10.2008 р. на підставі п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.05.2017 р., яке набрало законної сили, у справі №640/11753/16-ц за позовом [PERSON] до Харківської обласної ради, КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» про скасування рішення, наказу та поновлення на посаді, позовні вимоги [PERSON] задоволені. Скасовано рішення Харківської обласної ради від 23.06.2016 р. № 238-VII «Про звільнення [PERSON] з посади директора КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр», скасовано\~наказ КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» № 125 від 25.07.2016 р. про звільнення [PERSON] з посади директора КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» з 22.07.2016 року з достроковим розірванням контракту від 03.10.2008 р. (п.8 ч.1\~ст. 36 КЗпП України). Поновлено [PERSON] на посаді\~\~директора КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» з 22.07.2016 р. Вказаним судовим рішенням встановлено, що позивача звільнено з порушенням вимог чинного законодавства України. КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» ліквідовано на підставі рішення Харківської обласної ради від 08.09.2016 р. №283-VII «Про створення КНП «Обласний центр онкології» та припинення КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр», про що 22.08.2017 р. внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Дані про наявність правонаступників у реєстрі відсутні. Ліквідація юридичної особи КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» та відсутність правонаступника, до яких перейшли права та обовязки вказаної юридичної особи, унеможливило виконання вищевказаного рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.05.2017 р. в частині поновлення позивача на посаді\~директора КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» з 22.07.2016 р. Згідно зі ст. 240-1 КЗпП України у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також положень п. 1.2. Статуту КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» в редакції від 09.09.2013 р., єдиним власником (засновником) КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» була Харківська обласна рада. Онкоцентр був заснований на майні спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, а Харківська обласна рада визначена Статутом як орган управління майном онкоцентру. Таким чином, Харківська обласна рада є належним відповідачем у даній справі, оскільки є власником майна (органом уповноваженим управляти майном ліквідованого підприємства) у розумінні ст.240-1 КЗпП України. Середній заробіток працівника розраховується за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100, відповідно до п. 2 якого у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Пунктом 8 вказаного Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як вбачається з наданої позивачем архівної довідки ПК «Архівіст», за травень 2016 р. [PERSON] нарахована заробітна плата в розмірі 11709,11 грн., за червень 2016 р. - 13086,65 грн., а всього за два місяці - 24795,76 грн. Згідно архівної відомості за травень, червень 2016 р. [PERSON] відпрацьовано всього 288 годин. Таким чином, середньогодинна заробітна плата позивача складала 86,10 грн/год, а отже, розмір заробітної плати за час вимушеного прогулу у період з 22.07.2016 р. до 22.08.2017 р. за 2292 робочі години, становить 197 341,20 грн. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заробітна плата за час вимушеного прогулу у період з 22.07.2016 р. до 22.08.2017 р. у розмірі 197341,20 грн. Крім того, позивач відповідно до вимог ст.240-1 КЗпП України має право на визнання його таким, якого було звільнено не за п.8 ч.1 ст. 36 КЗпП України, а за п.1 ст.40 КЗпПУ, тобто у звязку з ліквідацією установи. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з того, що позов випливає з трудових правовідносин та в наслідок порушення трудових прав позивач більше ніж рік був позбавлений роботи та заробітку, що заподіяло позивачу моральних страждань, він втратив нормальний життєвий зв'язок, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тому суд вважає справедливим і достатнім стягнення в рахунок відшкодування завданої позивачу в звязку з його незаконним звільненням моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. Приймаючи до уваги викладене, суд частково задовольняє позовні вимоги [PERSON] Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з Харківської обласної ради на користь держави судовий збір у розмірі 2023 грн. 41 коп., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення заробітної плати.

Outcome: partial