Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником зазначеного майна. Зазначає, що у будинку зареєстроване місце проживання відповідача, який є колишнім чоловіком його доньки [PERSON] 26 лютого 2020 року шлюб між ними розірвано. Повідомив, що відповідач не проживає у згаданому будинку з березня 2019 року, а тому втратив право користування вказаним майном. Враховуючи наведене, просить суд позов задовольнити. Ухвалою від 07 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою від 22 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 26 жовтня 2020 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Позивач у судове засідання з`явився, просив суд задовольнити клопотання свого представника про відкладення судового розгляду. Протокольною ухвалою від 26 жовтня 2020 року суд оголосив технічну перерву. 26 жовтня 2020 року позивач подав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності захисника. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи він повідомлялася належним чином як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом поміщення оголошення на веб-сайті суду про його виклик у судове засідання. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується реєстраційним посвідченням серії [NUMBER] від 07 червня 2001 року. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2020 року у справі № 450/3857/19 позовні вимоги [PERSON] задоволено, шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 764 від 05 березня 2020 року, виданою Виконавчим комітетом Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, стверджується, що місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою [ADDRESS] . Актами перевірки особи по місцю проживання від 30 жовтня, 26 листопада, 20 грудня 2019 року, 24 січня, 17 лютого, 09 березня 2020 року встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] , протягом 11 місяців. У відповідності до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як зазначив позивач, він є власником житлового будинку [ADDRESS] , відповідач не проживає без поважних причин у такому. Відповідач в судове засідання не з`явився та жодних доказів щодо спростування викладених позивачем фактів на адресу суду не надав. Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивач є власником житлового будинку та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпоряджання таким, непроживання відповідача тривалий час за місцем реєстрації, що підтверджується матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вищезгаданим житловим будинком. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved