Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на ? частину квартири №2 корп.2 у будинку №7 по проспекту 200 років Херсона у м.Херсоні, яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], а також визнати за ним право власності за набувальною давністю на ? частину квартири №2 корп.2 в будинку №7 по проспекту 200 років Херсона у м.Херсоні, яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що йому та членам його родини відповідачам та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, належить на праві приватної спільної сумісної власності, квартира №2, корп..2, у будинку №7 по пр.200 років Херсона у м.Херсоні. 07.01.2009 року його мати [PERSON] померла. Після її смерті залишилось спадкове майно у виді ? частини вищевказаної квартири. 02.09.2013 року, як вказує позивач, він отримав свідоцтво про право на спадщину на вказану частину квартири. Позивач зазначає, що з моменту вселення у квартиру, він проживає там постійно, користується приміщеннями, сплачує комунальні витрати та проводить поточні та капітальні ремонти. З 1994 року відповідачі по справі з вищевказаної квартири виписались та переїхали на постійне місце проживання до іншої держави, куди саме йому невідомо. У позовній заяві, позивач вказує, що він починаючи з 1994 року добросовісно і відкрито, безперервно володіє даним нерухомим майном більше десяти років, а саме частинами квартири, які належать відповідачам, а тому вважає, що він може набути право власності за набувальною давністю на законних підставах, які не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб. Представник позивача за договором [PERSON] у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи без участі представника позивача. Відповідачі в судове засідання повторно не зявились, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, у тому числі і шляхом розміщення оголошення у газеті «урядовий Кур'єр» №124 від 11.07.2015 року (ст. 74 ЦПК України), про причини неявки суд не повідомили. Виходячи з наведеного та зі згоди представника позивача, вказаної в заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. За викладеного вище суд вважав за можливе слухати справу у відсутності учасників судового процесу та вирішити спір на підставі наявних у справі даних та доказів (ст.ст. 158, 169 ЦПК України). Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали інвентарної справи, матеріали спадкової справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. З наявного у матеріалах справи свідоцтва про право власності на житло № 6022 від 22.10.1993 року, виданого Фондом комунального майна м.Херсона, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], належить на праві приватної, спільної сумісної власності квартира №2, загальною площею 49,23 кв.м., що розташована за адресою: м.Херсон, проспект 200 років Херсона, №7, кор.2. Свідоцтво видане згідно з наказом від 22.10.1993 року №6022ж. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КГ № 085352, виданого 09.01.2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області,\~[PERSON] померла 07.01.2009 року у віці 71 року, про що зроблено відповідний актовий запис №92. Відповідно до довідки за вих.№13-062 від 10.01.2013 року, виданої КП «Таврійський», вбачається, що на день смерті [PERSON], яка померла 07.01.2009 року та була зареєстрована за адресою: [INFO], корп..2, кв.2, разом з нею зареєстрований [PERSON] її син, позивач по справі. В довідці також зазначено, що склад сім`ї не змінився. Із наданої на запит суду належно завіреної копії спадкової справи №13/2013, вбачається, що померла [PERSON] є матірю позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується\~\~свідоцтвом про народження, виданим\~\~19.09.1989 року Тавричанською сільрадою Каховського району Херсонської області, актовий запис № 53; свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим\~09.06.1989 року Суворовським відділом РАЦС, актовий запис № 340, за яким [PERSON] у липні місяці 1989 року уклала шлюб із [PERSON], у звязку із чим їй присвоєно прізвище «Швец». Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ВРХ № 990615\~\~від 02.09.2013 року [PERSON] отримав у спадщину після смерті матері\~[PERSON] ? належної їй частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Судом також встановлено, що в період часу з 1984 року по час розгляду справи [PERSON] зареєстрований та\~постійно мешкає за адресою: м.Херсон, пр.200 років Херсона, 7, корп..2, кв.2. Інших осіб, які б мешкали за вказаною адресою, судом не встановлено. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до правових позицій Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ викладених у постанові №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Враховуючи викладене, оцінивши докази у їх сукупності, cуддя приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такі, що підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved