Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.12.2010 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним і банком договір, підтверджується підписом у заяві. Позичальник зобов»язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. У порушення умов договору, відповідач зобовязання належним чином не виконав. Станом на 31.07.2015 року відповідач має заборгованість 11630,49 грн. яка складається з наступного: 3176.51 грн. заборгованість за кредитом; 5759,18 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1664,78 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 530.02 грн. штраф(процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 29.12.2010 року в сумі 11630,49 грн., а також судові витрати у розмірі 1218,00 грн. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно кредитного договору б/н від 29.12.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 3300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов»язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов»язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов»язання з повернення Кредиту( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг, власник карти зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на тий самий строк. Відповідно до п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» - Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов»язків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк», у зв»язку з чим на підставі рішеня загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» - Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов»язків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк», у зв»язку з чим на підставі рішеня загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідач порушив зобовязання за кредитним договором і станом на 31.07.2015 року відповідач має заборгованість 11630,49 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Згідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконував свої зобовязання по наданню кредиту, а відповідач отримав кредит, але належним чином не виконував свої зобовязання за договором. Таким чином, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентам за користування кредитом та пенею підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача штрафів, передбачених п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Правова позиція щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення висловлена Верховним Судом України в Постанові № 6-2003ЦС15 від 21.10.2015 р., згідно якої: цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов»язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов»язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов»язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки(пені, штрафу). Відповідно до ст..549 ЦК України неустойкою(штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання . За положенням ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст..549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, суд, дійшов до висновку, підстав для застосування штрафів немає, тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 29.12.2010 р. станом на 31.07.2015 р., яка в загальній сумі складає 10600,47 грн.. Згідно зі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 1218,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 549, 610, 612, 1054 ЦК України, ст..61 Конституції України,

Outcome: partial