Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Синельниківської міської ради про визнання права приватної власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. До складу спадкового майна входить будинок [ADDRESS]. Позивач, [PERSON], прийняв спадщину, оскільки на час її відкриття проживав разом зі спадкодавцем, вступив у фактичне володіння та управління будинком, зареєстрований в ньому, здійснює оплату всіх комунальних платежів та користується ним, проте, позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на будинок, так як [PERSON] не оформила свідоцтво про право на спадщину за законом на своє ім'я на спадкове майно, яке належало [PERSON], і яке та фактично прийняла, але не оформила після смерті [INFO] [PERSON] . 09 грудня 2010 року [PERSON] звернулась з заявою до державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. про видачу свідоцтва про право на спадщину, що знаходиться в [ADDRESS], яка залишилась після смерті її батьків [PERSON] померлої [INFO], і яке та фактично прийняла , але не оформила після смерті [PERSON], який помер [INFO] Постановою 09.12.2010р. за № 02-31/960 державним нотаріусом Монич Н.Д. було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії з підстав того, що документ прийшов у непридатність і який необхідно замінити. Відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно перешкоджає позивачу [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. До початку судового розгляду позивач надав заяву про уточнення позовних вимог і просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті діда [PERSON], який помер [INFO] на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Синельниківської міської ради у судове засідання не з'явилася, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Третя особа- державний нотаріус Першої синельниківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. Судом ухвалено про проведення судового розгляду за неявкою сторін у справі, на підставі їх заяв, з урахуванням документів, наданих до справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. Факт знаходження позивача- [PERSON], у родинних відносинах з [PERSON] підтверджується наступними документами: [PERSON] народилася [INFO], батьками в свідоцтві про народження серії [NUMBER], яке було повторно видано рай бюро ЗАГС м. Синельникове Дніпропетровської області вказані « [PERSON]» і « [PERSON]» ( а.с.17). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу - [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб 29 липня 1972 р. ; дружині присвоєно прізвище « [PERSON]» , зазначена обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 29 липня 1972 року Синельниківським рай бюро ЗАГС Дніпропетровської області ( а.с.10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], матір'ю позивача, [PERSON] , який народився [INFO] - була [PERSON] ( а.с.8). Шлюб між [PERSON] і [PERSON] був розірваний 11 червня 1980 року Синельниківським міським ЗАГСом Дніпропетровської області, після розірвання шлюбу дружині залишено прізвище « [PERSON]» ( копія свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] , а.с.11). 16 вересня 1982 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і їй було присвоєно прізвище «[PERSON]», вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], виданого повторно 29 жовтня 2008 року ВРАЦС по м. Синельникове Синельниківського МРУЮ Дніпропетровської області ( а.с.9). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], яке було видано міським відділом ЗАГС Синельниківського виконкому Дніпропетровської області [INFO] ( а.с.14). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], яке було видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове реєстраційної служби Синельниківського МРУЮ у Дніпропетровській області ( а.с.15). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 07 червня 2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове реєстраційної служби Синельниківського МРУЮ у Дніпропетровській області (а.с.13). Листом №1364 від 26.08.2009р. КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» підтвердило наявність в матеріалах інвентаризаційної справи відомостей про зареєстроване за [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченного28.05.1951р. Синельниківською держнотконторою за реєстром № [NUMBER]. Крім того, судом досліджені акт відводу земельної ділянки від 24 квітня 1951 року , згідно якого [PERSON] була безстроково відведена під індивідуальну забудову земельна ділянка площею 600 кв.м. за адресою [ADDRESS]( а.с.19). Копією договору на право забудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою підтверджується передання земельної ділянки діду позивача [PERSON] для забудови індивідуального житлового будинку. Згідно відмітки на договорі про право на забудову будинку і безстрокового користування земельною ділянкою- вказаний у цьому документі жилий будинок в цілому зареєстрований за [PERSON] за реєстровим [NUMBER] в реєстровій книзі №48 18 червня 1981 року.( а.с.19-20). Крім того, факт реєстрації права власності за померлим спадкодавцем [PERSON] підтверджується копією реєстраційного посвідчення Синельниківського бюро технічної інвентаризації ( а.с.22), з відміткою про зміну нумерації будинку ( а.с.22 об.). Отже, необхідно зробити висновок про те, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на домоволодіння [ADDRESS] на законних підставах, відповідно до норм права, якими були врегульовані питання набуття права власності на об'єкти індивідуальної забудови, згідно з нормами ЦК УРСР, в редакції 1963 р. Згідно з копією довідки квартального комітету №9 виконкому Синельниківської міської ради ( а.с.16)- [PERSON], [INFO], проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 24.02.1981 року по день смерті [INFO]. Проживала однією сім'єю з дочкою [PERSON] [INFO]. Копією паспорта позивача [PERSON] підтверджується те, що він постійно зареєстрований за адресою [ADDRESS] ( а.с.6 об.). Крім того, копією паспорта [PERSON] підтверджується те, що вона була постійно зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 30.06.1988 року ( а.с.7 об.). Згідно висновку ПП « Дніпро-Експерт» ринкова вартість зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами складає 128440 грн. (а.с. 18). Відповідно до постанови державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори від 09.12.2010 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно (а.с. 24). Отже, суд вважає доведеним і документально підтвердженим факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON], яка настала [INFO], згідно з положеннями ст.548,549 ЦК УРСР в редакції ЦК 1963 року, оскільки спадкоємець фактично прийняла спадщину після померлого подружжя. Крім того, документально підтверджено факт прийняття спадщини [PERSON] після померлої [INFO] матері [PERSON], оскільки вони проживали і були зареєстровані за однією адресою, що відповідає положенням ч.3 ст1268 ЦК України, в редакції 2003 року. Позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, оскільки на момент смерті спадкоємця першої черги [PERSON] був зареєстрований і проживав разом з нею, що підтверджується копією паспорта позивача ( а.с.6 об). Таким чином, суд приходить до висновку, що прийняття спадщини кожним спадкоємцем наступної черги відбувалось відповідно до вимог закону, шляхом фактичного прийняття спадщини, оскільки спадкоємці були зареєстровані і проживали разом зі спадкодавцем. При таких обставинах окрема вимога позовної заяви про встановлення факту прийняття спадщини за [PERSON] - задоволенню не підлягає. Разом з тим, жоден із спадкоємців - [PERSON] і [PERSON], як спадкоємці першої черги, не отримали свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] і не зареєстрували нерухоме майно в Державному реєстрі нерухомого майна. Отже не набули права власності на нерухоме майно. Згідно з листом Першої державної синельниківської нотаріальної контори 01-16/478 від 30.11.2016 р.- спадкові справи після смерті [INFO] [PERSON] і [INFO] [PERSON]- не заводились. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1297 ЦК України- спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Виходячи з досліджених судом доказів у справі- позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON], померлого [INFO] після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді будинку [ADDRESS]. Листом № 24-753/0/4/13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (п.3.2) : «Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть, якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності, за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.» Беручи до уваги, що будинок [ADDRESS] був збудований до 1981 року, тому громадяни, які збудували такі житлові будинки до 05.08.1992 року могли отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Таке право перейшло в порядку спадкування до позивача після смерті його діда. Згідно п.4 розділу «Спори про право власності та інші речові права» висновків Верховного Суду України, внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про право власності особи на об'єкт нерухомого майна, збудований до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-ІУ, засвідчує офіційне визнання і підтвердження державою факту наявності в особи цього права. Право власності на збудований до набрання чинності цим Законом об'єкт нерухомого майна виникає в порядку, який існував на час його будівництва (постанова Верховного Суду України від 13.06.2012 року у справі №6-54цс12)». Згідно з п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Мінрегіону України від 19.03.2013 року №95, закінчені будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальні (садиби) житлові будинки не підлягають прийняттю в експлуатацію. Документом, який засвідчує відповідність таких об'єктів вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Отже, оскільки, житловий будинок збудований в 1981 році, тобто до 1992 року, на відведеній для цього земельній ділянці у відповідності до дозволу органів місцевого самоврядування і набув статусу майна з часу завершення будівництва, оскільки цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок- суд вважає, що дід позивача правомірно набув право власності на нього, а відтак позов підлягає задоволенню. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та ст.ст. 1216, 1217,1220,1221,1261,1268 ЦК України,

Outcome: partial