Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати інформацію поширену відповідачем в характеристиці наданій до Франківського районного суду м.Львова такою, що не відповідає дійсності та принижує його честь, гідність та ділову репутацію, зобов»язати відповідача припинити неправомірні дії щодо приниження його честі, гідності та ділової репутації, стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн. недостовірною інформацію поширену відповідачем про діяльність фізичної особи підприємця В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що при розгляді його позову до ТзОВ НВП «Кітва» 17.12.2014р. відповідач як директор ДП «Львівський бронетанковий ремонтний завод» за власною ініціативою, без відповідного запиту, подав до Франківського районного суду м.Львова характеристику на нього з попереднього місця праці, у якій поширив неправдиву інформацію про те, що він «… зарекомендував себе не кваліфікованим та некомпетентним у питаннях, що стосувались виконання його функціональних та посадових обов»язків та 27.01.2011р. був звільнений за власним бажанням. В побуті керівник, який не користувався заслуженим авторитетом серед підлеглих. Не працював над підвищенням кваліфікації та професійного рівня. За своїми моральними і діловими якостями не відповідав займаній посаді». Вказана інформація не відповідає дійсності, оскільки за час його роботи на підприємстві він неодноразово заохочувався, про що свідчать відповідні записи у його трудовій книжці. Крім того, його кандидатура розглядається на посаду директора підприємства, з приводу чого він пройшов декілька співбесід в ДК «Укроборонпром», з пропозицією повернутись працювати на підприємство до нього звертись як народні депутати, так і колектив та ветерани підприємства. Враховуючи, що поширена відповідачем інформація не відповідає дійсності, порушує його право на недоторканість честі та ділової репутації просить визнати її недостовірною.Крім того, діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок неправомірних дій відповідача пережив сильні моральні страждання, було порушено його звичний життєвий уклад, оскільки довелось пояснювати та спростовувати поширену інформацію. Вважає, що грошове відшкодування за завдану моральну шкоду становить 10 000 грн., яку просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснили, що вимоги позову заявлені до фізичної особи [PERSON] Просять позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, його представника, показання свідків [PERSON], [PERSON], з»ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав . Судом встановлено, що позивач працював на ДП «Львівський бронетанковий ремонтний завод» з 08.11.2004р. по 27.01.2011р., що стверджується копією трудової книжки позивача. Як вбачається із змісту позову позивач просить спростувати інформацію викладену у характеристиці, виданій директором ДП «Львівський бронетанковий ремонтний завод», в тій частині, що він «зарекомендував себе не кваліфікованим та некомпетентним у питаннях, що стосувались виконання його функціональних та посадових обов»язків та 27.01.2011р. був звільнений за власним бажанням. В побуті керівник, який не користувався заслуженим авторитетом серед підлеглих. Не працював над підвищенням кваліфікації та професійного рівня. За своїми моральними і діловими якостями не відповідав займаній посаді». Вказана характеристика підписана директором ДП «Львівський бронетанковий ремонтний завод» [PERSON] як посадовою особою підприємства, та засвідчена печаткою ДП «Львівський бронетанковий ремонтний завод», що свідчить про те, що така видана від імені підприємства, при виконанні відповідачем посадових обов»язків. Відповідно до ст.277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Згідно роз'яснень, що містить п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. Враховуючи, що розгляд справи може вплинути на права та обов'язки цієї особи, остання може бути залучена до участі у справі в порядку, передбаченому статтею 36 ЦПК . У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача необхідно з'ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов'язків, то належним відповідачем є саме вона. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Згідно зазначеного принципу диспозитивності та вимог ст.33 ЦПК України право визначати відповідача (тобто особу, до якої заявлені вимоги позову ) належить виключно позивачеві. Як встановлено судом вимоги даного позову заявлені лише до [PERSON] як до фізичної особи, про що позивач на запитання суду неодноразово наголошував в судовому засіданні. Клопотання про залучення в якості відповідача чи співвідповідача ДП «Львівський бронетанковий ремонтний завод» позивач, якому в силу ст.33 ЦПК України виключно належить право ініціювати питання заміни чи залучення відповідача, не заявляв, незважаючи на роз»яснення судом положення ст.33 ЦПК України. З огляду на те, що оспорювана інформація міститься у характеристиці, виданій ДП «Львівський бронетанковий ремонтний завод», суд вважає, що такий в силу ч.4 ст.277 Цивільного кодексу України повинен відповідати за даним позовом. Відтак, враховуючи те, що вимоги позову до ДП «Львівський бронетанковий ремонтний завод» не заявлені, суд вважає, що даний позов заявлений до неналежного відповідача, а тому в задоволенні такого слід відмовити. На підставі ст.ст.277 Цивільного кодексу України та

Outcome: dismissed