Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості із заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника, посилаючись на те, що вона 01 червня 2016 року з відповідачем уклала трудовий договір згідно якого її було прийнято на роботу в ТОВ «ПОЛІАЛ УКРАЇНА», яке надавало клінінгові послуги Національному банку України. На підставі трудового договору 02 липня 2016 року Відповідачем був виданий наказ № 14-к про прийняття позивача на роботу на посаду прибиральника територій та встановлена місячна заробітна плата (оклад) у розмірі 2500,00 гривень. З 01 червня позивачка була допущена до роботи та на неї було покладено визначені трудовим договором обов'язки по прибиранню визначеної ділянки будівлі Національного банку України в м. Дніпро (вул. Воскресенська, буд. 13). Вказану роботу виконувала особисто, згідно табелю робочого часу та з дотриманням внутрішнього трудового розпорядку, без зауважень. Проте, в супереч умовам трудового договору відповідачем за період з 01 січня по 07 лютого 2017 року заробітна плата позивачці не виплачена. Крім того, відповідачем за період з 01 листопада 2016 року по 07 лютого 2017 року не була виплачена доплата за виконання роботи за суміщенням (ділянка роботи відсутнього працівника). Робота за суміщенням зафіксовано у табелях обліку робочого часу за листопад - грудень 2016 року, січень - лютий 2017 року. 07 лютого 2017 року позивач була звільнена із займаної посади на підставі наказу № 61-к за згодою сторін. Розрахунок на день звільнення відповідач не зробив. Також за весь час роботи позивачкою не було використано жодної відпустки. На день звільнення грошової компенсації за всі не використані нею дні щорічної відпустки відповідачем не виплачено. У звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату за період з 01 листопада 2016 року по 07 лютого 2017 року у розмірі 7187,50 грн., а також грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за відпрацьований період у 2016 році у розмірі 3374,89 гривень, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 6964,23 гривень та компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 101,62 гривні. Позивач в судове засідання не зявилася, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, та слухати справу у її відсутність, про що надала письмову заяву. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про місце дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заперечень не надав, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 01 червня 2016 року, у відповідності до частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України між сторонами по справі було укладено трудовий договір, згідно якого позивача було прийнято на роботу в ТОВ «ПОЛІАЛ УКРАЇНА» на посаду двірника. На підставі трудового договору 02 липня 2016 року Відповідачем був виданий наказ № 14-к про прийняття позивача на роботу на посаду прибиральника територій (двірника) та встановлена місячна заробітна плата (оклад) у розмірі 2500,00 гривень. З 01 червня позивач була допущена до роботи та на неї було покладено визначені трудовим договором обов'язки по прибиранню території. Вказану роботу вона виконувала особисто, згідно табелю робочого часу та з дотриманням внутрішнього трудового розпорядку, без зауважень, що підтверджується Чек-листами . Також, при прийманні на роботу, у відповідності до пункту 1.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, позивачем було передано відповідачу трудову книжку, в якій ним зроблено відповідний запис. 07 лютого 2017 року позивач була звільнена із займаної посади на підставі наказу № 61-к за пунктом 1 статті 36 КЗпП України за згодою сторін. У відповідності до статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічна норма закріплена у статті 24 Закону України «Про оплату праці». Згідно пункту 4 трудового договору, відповідач брав на себе зобов'язання виплачувати позивачу заробітну плату два рази на місяць, до 20 числа звітного місяця та до 5 числа наступного за звітним. Проте, в супереч умовам трудового договору, в порушення вимог вищевказаних статей нормативно-правових актів, Відповідачем за період з 01 січня по 07 лютого 2017 року заробітна плата не виплачена. Крім того, відповідачем за період з 01 листопада 2016 року по 07 лютого 2017 року не була виплачена доплата за виконання роботи за суміщенням (ділянка роботи відсутнього працівника). Робота за суміщенням зафіксовано у табелях обліку робочого часу за листопад - грудень 2016 року, січень - лютий 2017 року. Згідно статті 47 КЗпП України Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Враховуючи вище викладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену заробітну плату за період з 01 листопада 2016 року по 07 лютого 2017 року у розмірі 7187,50 гривень. Також, у відповідності до частини 1 статті 83 КЗпП України, частини 1 статті 24 Закону України «Про відпустки», крім заробітної плати у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Згідно з частинами 5, 9 статті 10 Закону України «Про відпустки» у перший рік роботи, щорічна основна відпустка повної тривалості надається після закінчення шести місяців безперервної роботи на даному підприємстві. За другий та наступні роки роботи щорічні відпустки надаються в будь-який час відповідного робочого року. Позивачу за весь час роботи у відповідача жодної відпустки не надавалося. На день звільнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки Відповідачем не виплачено. Таким чином з Відповідача підлягає стягненню грошова компенсація за не використані дні щорічної відпустки позивача за відпрацьований період у 2016 році у розмірі 3 374,89 гривень. Крім того, у зв'язку з вказаною затримкою та у відповідності до статті 117 КЗпП України відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що на день подання позову складає 6964 грн. 23 коп. У відповідності до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам. Враховуючи що відповідач здійснив затримку у виплаті заробітної плати більше ніж на один місяць, він зобов'язаний здійснити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, яка складає 101, 62 грн. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640грн. 00 коп.

Outcome: approved