Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на рухоме майно: ікона «Господь Вседержитель», ікона «Богородиця Смоленська», ікона «Трьох святих мучеників Самона , Гурія та Авіві», ікона «Богородиця Знамення» та зобов`язати [PERSON] передати дане рухоме майно. В обґрунтування позову вказала, що у незаконному володінні відповідачки перебувають ікона «Господь Вседержитель», ікона «Богородиця Смоленська», ікона «Трьох святих мучеників Самона, Гурія та Авіві», ікона «Богородиця Знамення», на загальну вартість 31 600,00 грн. Для встановлення оціночної вартості ікон, вона передала за усної домовленості їх відповідачці, однак після проведення експертиз, відповідач ікони не повернула. Ухвалою суду від 27.06.2019 року справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. 08.08.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Від відповідача є заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивач, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Після смерті [PERSON] [INFO] до її онуки [PERSON] перейшли в спадок ікона «Господь Вседержитель», ікона «Богородиця Смоленська», ікона «Трьох святих мучеників [PERSON] та Авіві», ікона «Богородиця Знамення». В 2018 році була проведен експертиза ікон та встановлено стан збереження майна, оціночну вартість ікон, а також визначено, що ікони є хатніми, масовими виробами, а отже не є культурною цінністю. З метою з`ясування загальної атрибуції та культурної цінності ікон, [PERSON] уклала з [PERSON] договір доручення в усній формі, остання прийняла ікони для передачі на експертизу до Національного музею історії України. На даний час ікони перебувають у відповідача. Право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння врегульовано статтею 387 ЦК України, у відповідності до якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що застосовуючи положення статті 387ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Згідно п.20 вказаної Постанови у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей387,388 ЦК України. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей387,388 ЦК України. У п.23 вказаної Постанови зазначено, що відповідно до ст. 387 ЦК України та ч. 3ст.10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, позивачем та його представником не подано належних та допустимих доказів і судом не отримано таких доказів на підтвердження факту незаконного володіння іконами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed