Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказав, що 24 грудня 2011 року він надав у борг відповідачу гроші в розмірі 13 500 гривень зі строком повернення протягом 2012 року. За отримання вказаної суми відповідач написав розписку. Коли минув строк позики він звернувся до відповідача про повернення боргу, але вона у встановлений строк гроші не повернула. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 13 500 гривень, 3 відсотки за користування коштами в розмірі 371 грн. 25 коп., спричинену моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. та покласти на відповідача судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явилася, надала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Повно і всебічно з'ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений законом або договором. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу, якщо ним несвоєчасно повернуто суму позики. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконував свої обов'язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредит, але належним чином не виконував свої обов'язки за договором. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилася у відповідача. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що відповідач в однобічному порядку не виконав покладені на нього договором зобов'язання по поверненню кредиту та оплаті за користування грошима тому позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України, передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, приниження честі та гідності відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При стягненні і визначенні суми моральної шкоди з відповідача згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», суд визначає її залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат і з урахуванням інших обставин, при цьому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. У відповідності до ст. 61 ЦПК України. кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від його сплати при поданні позову, оскільки він є інвалідом 2-ї групи, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved