Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] був його добрим знайомим. Впродовж кількох років він матеріально допомагав йому. Весною 2017 р., [PERSON] попросив у нього фінансової допомоги, оскільки не мав змоги самостійно оплачувати комунальні послуги та забезпечити себе необхідними речами, та продуктами харчування. Натомість, останній пообіцяв йому подарувати земельний пай, який був у нього в користуванні, який розташований в с. Кавсько Стрийського району Львівської області. Через тривалі та часті поїздки за кордон, тривалі відрядження в м. Харків, він не мав можливості переоформити земельну ділянку та не настоював на цьому по відношенню до померлого. Повернувшись з чергового відрядження, він дізнався, що [PERSON] помер. Звернувшись до сільської ради в с. Кавсько, йому стало відомо, що на нього [PERSON] , який помер [INFO] , склав заповіт. 05.03.2019 він звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом до Стрийської державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що протягом шести місяців він не подав заяву про прийняття спадщини та йому було роз`яснено про необхідність визначення додаткового строку для прийняття спадщини в судовому порядку, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] , позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити. Будучи допитаним судом в якості свідка, на підставі ст. 92 ЦПК України, пояснив, що його сестра проживала в одному селі з [PERSON] і допомагала йому, однак в 2012 р. вона померла. Після її смерті, [PERSON] допомагав він: купував продукти харчування, давав гроші, однак жодних розписок у нього не брав. [PERSON] , у свою чергу, хотів переписати на нього свій будинок, однак він відмовився, але [PERSON] виявив бажання переписати на нього пай. Згодом, в Кавській сільській раді Стрийського району Львівської області, він дізнався про наявність заповіту. Про смерть [PERSON] він дізнався восени 2018 р., а про заповіт, весною 2019 р. Він часто буває за кордоном та по Україні у відрядженнях, а тому приїздив у 2018 р. в с. Кавсько, де також проживає і його батько, один раз на місяць. Зокрема, на початку 2018 р. у м. Харків був у відрядженні протягом трьох місяців. Представник позивача, адвокат Іванус М.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позові, просить їх задоволити та надати позивачу додатковий строк тривалістю 2 /два/ місяці для подання заяви про прийняття спадщини.. Представник відповідача, голова Кавської сільської ради Стрийського району Львівської області, Мичко М.П., в судовому засіданні при вирішенні позовних вимог поклався на розсуд суду. Представник відповідача, секретар Кавської сільської ради Стрийського району Львівської області, Івашин Г.М., в судовому засіданні при вирішенні позовних вимог поклалась на розсуд суду. Пояснила, що вона посвідчувала заповіт [PERSON] , який помер [INFO] . Спочатку останній виявив бажання скласти заповіт на жінку з прізвищем « [PERSON] », а потім на позивача, кожному заповів різні земельні ділянки (паї). Їй відомо, що за життя позивач допомагав [PERSON] , давав гроші на переоформлення документів. Заповіти були зареєстровані в Інформаційному центрі у Львові, звідки прийшли відповідні витяги. Представник третьої особи Стрийської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, однак 29.03.2019, 11.06.2019, 30.07.2019, 27.08.2019, 07.10.2019, 08.11.2019 та 04.12.2019 подав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без їхньої участі, при вирішенні позовних вимог покладаються на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог. Пояснила, що за життя [PERSON] зловживав алкоголем і помер. Після його смерті вона успадкувала пай, на який претендує позивач. Окрім цього, успадкувала інше майно, яке належало спадкодавцю. \~ \~ \~ \~17.05.2019 на адресу суду третьою особою [PERSON] подано письмове пояснення на позовну заяву про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яке мотивує тим, що 19.02.2019 вона успадкувала, після смерті [INFO] дядька [PERSON] , земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СГТзОВ «Кавсько», розміром 2, 51 га в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №537. Саме на цю земельну частку (пай) претендує [PERSON] та посилається на поважні причини пропуску строку на звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, оскільки дану земельну частку (пай) вона уже успадкувала за законом і повністю вступила в управління спадковим майном. 01.03.2019 вона здала в оренду ТзОВ «Галичина-Захід» вказану земельну ділянку терміном на 7 років, що підтверджується договором оренди земельної частки (паю) від 01.03.2019. \~ \~ \~ \~ Представник третьої особи, адвокат Буренкова Н.Г. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог. Вважає, що відсутні поважні причини пропуску позивачем строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. Представник третьої особи ТзОВ «Галичина-Захід» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, рекомендовані повідомлення на 12.08.2019, 12.09.2019, 16.10.2019, 22.11.2019 та 18.12.2019 повернулись на адресу суду з відміткою про вручення конверта адресату. Суд, заслухавши пояснення позивача, який надав пояснення на підставі ст. 92 ЦПК України та його представника, які позов підтримали, представників відповідача, які при вирішенні позовних вимог поклались на розсуд суду, третю особу [PERSON] та її представника, які заперечили щодо задоволення позову, та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4\~ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України суд\~розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 26.01.2017, посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] є [PERSON] ; спадщина, на яку видано свідоцтво складається із земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності СГТзОВ «Кавсько», розміром 2, 51 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) /а.с. 83/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №2, [PERSON] помер [INFO] /а.с. 55/. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Кавської сільської ради Стрийського району Львівської області Івашин Г.М. від 09.02.2017, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, а саме земельну частку (пай) площею 2, 51 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Кавської сільської ради Стрийського району Львівської області, право власності на яку посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.01.2017, заповів [PERSON] /а.с. 4/. Відповідно до заповіту посвідченого секретарем виконавчого комітету Кавської сільської ради Стрийського району Львівської області Івашин Г.М. від 09.02.2017, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, а саме земельну частку (пай) площею 0,2372 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Кавської сільської ради Стрийського району Львівської області та земельну ділянку площею 2, 1745 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Кавської сільської ради Стрийського району Львівської області заповів [PERSON] /а.с. 109/. З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи №377/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 08.05.2018 із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] ; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовились від прийняття належної їм спадщини /а.с. 122-148/ На адвокатський запит адвоката Івануса М.І. №1 від 05.03.2019, сільський голова с. Кавсько Мичко [PERSON] повідомив адвоката Івануса М.І. про те, що від імені [PERSON] посвідчувався заповіт у Кавській сільській раді за №10 від 09.02.2017 на [PERSON] , станом на 05.03.2019 заповіт не змінено та не скасовано /а.с. 3/. Листом завідувача Стрийською державною нотаріальною конторою Костур У.Т. на заяву [PERSON] , останнього повідомлено, що оскільки у шестимісячний термін ним не подано заяву про прийняття спадщини, заявник з померлим разом не проживали та не були зареєстровані, то згідно з ст. 1274 ЦК України, йому необхідно звернутися в суд, для визначення додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини /а.с. 5/. Листом завідувача Стрийською державною нотаріальною конторою Костур У.Т., що надійшов на адресу суду 12.04.2019 за вх. №6673, суд повідомлено, що ними заведена спадкова справа №377/2018 після смерті [INFO] [PERSON] ; із заявою про прийняття спадщини зверталась племінниця померлого, [PERSON] та із заявою №419 від 05.03.2019 про прийняття спадщини звертався [PERSON] /а.с. 29/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.2018, посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., таке видано на ім`я [PERSON] , відповідно до якого остання успадкувала після смерті [PERSON] житловий будинок разом з приналежними до нього господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] /а.с. 45/, що також підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 46/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2019, посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., таке видано на ім`я [PERSON] , відповідно до якого остання успадкувала після смерті [PERSON] земельну ділянку площею 0, 2372 га, в межах, згідно з планом, яка надана для товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №4625382800:04:000:0487, яка розташована на території Кавської сільської ради Стрийського району Львівської області, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані /а.с. 47/, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 48/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2019, посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., таке видано на ім`я [PERSON] , відповідно до якого остання успадкувала після смерті [PERSON] земельну ділянку площею 2, 1745 га в межах, згідно з планом, яка надана для товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №4625382800:04:000:0399, яка розташована на території Кавської сільської ради Стрийського району Львівської області, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані /а.с. 449/, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 50/. Після видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2019, відповідно до яких [PERSON] успадкувала після смерті [INFO] [PERSON] земельні ділянки 0, 2372 га та 2, 1745 га, остання оформила, у встановленому законом порядку, право власності на вказані земельні ділянки, що підтверджується сертифікатом на право на земельну ділянку (пай) серії РН №570479 /а.с. 52/. Згідно з договором оренди земельної частки (паю), (земельну ділянку) від 01.03.2019, такий \~ \~ \~ \~укладено між [PERSON] та ТзОВ «Галичина-Захід», в особі першого заступника генерального директора Талами А.В., відповідно до умов якого, орендодавець передає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку (пай), (земельну ділянку) площею 2, 51 га, вартістю 13\~771, 42 грн., яка розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом /а.с. 53-54/. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] , судом підлягають застосуванню наступні норми законодавства. Відповідно до положень\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У частини першій статті 1269 та частині першій\~статті 1270 ЦК України\~установлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, [PERSON] вказує, що встановлений частиною першою\~статті 1270 ЦК України\~строк для звернення із заявою про прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, зокрема вказує про те, що\~часто буває за кордоном та по Україні у відрядженні, а тому приїздив у 2018 р. в с. Кавсько, де також проживає і його батько, один раз на місяць. Зокрема, на початку 2018 р. у м. Харків був у відрядженні протягом трьох місяців. Суд зауважує, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що дійсно тривалий час був відсутній за місцем проживання і перебував у відрядженні, в тому числі за кордоном. Так, на підтвердження вказаних обставин позивач надав суду копії закордонного паспорту, дійсний з 17.05.2017 по 17.05.2027, з відмітками перетинання державного кордону, однак такий доказ не може бути визнаний судом належним доказом, оскільки з такого вбачається, що в період з 22.03.2018 по 22.09.2018, тобто шестимісячний період для прийняття спадщини, позивач перетинав державний кордон двічі: 23.05.2018 23.05.2018, 30.05.2018 30.05.2018, Суд вважає, що вказані позивачем обставини не свідчать про існування поважних причин у розумінні\~статті 1272 ЦК України, відрядження позивача за кордон носили не тривалий характер, такі були одноденними, що підтверджується копією закордонного паспорта [PERSON] , а факт перебування у відрядженні в м. Харків на початку 2018 р. протягом трьох місяців, жодними доказами не підтверджено, окрім пояснень [PERSON] , наданими останнім в судовому засіданні. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Наведена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №161/9998/17. Не можуть бути визнані поважними\~такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо. Наведена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №469/934/16-ц. Той факт, що позивач [PERSON] не знав про смерть [PERSON] і дізнався восени 2018 р., а також не знав про наявність заповіту і дізнався весною 2019 р, не впливають на висновки суду щодо необґрунтованості позовних вимог, оскільки не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини в розумінні ст. 1272 ЦК України, що відповідає правовому висновку, викладеному в Постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №469/934/16-ц. Крім того, відмовляючи позивачу в задоволенні позову, суд бере до уваги і той факт, що оглянутою в судовому засіданні спадковою справою №377/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] та долученими до матеріалів справи доказами беззаперечно встановлено, що [PERSON] 19.02.2019 успадкувала, після смерті [INFO] дядька [PERSON] земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СГТзОВ «Кавсько», розміром 2, 51 га в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №537, і повністю вступила в управління спадковим майном та 01.03.2019 здала в оренду вказану земельну ділянку терміном на 7 років, що підтверджується договором оренди земельної частки (паю) від 01.03.2019. Інших належних доказів, які б дали суду можливість ствердити про поважність причин пропуску [PERSON] строку на подання заяви про прийняття спадщини, останнім не надано. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та у пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін ? одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та безпідставними, не підтверджені жодними належними доказами, які б дали суду можливість ствердити про поважність причин пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини; вказані позивачем обставини не свідчать про існування поважних причин у розумінні\~статті 1272 ЦК України, а тому суд приходить до переконливого висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed