Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати між ним та відповідачем шлюб, зареєстрований 20.05.1995 Виконавчим комітетом Триліської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, актовий запис № 2. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 20.05.1995 між ним та відповідачем укладено шлюб від якого мають трьох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду стало те, що протягом тривалого часу стосунки у них розладилися, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага. Вже з початку червня 2018 року кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування та шлюб носить тільки формальний характер. Ухвалою судді від 11.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 11-12). 25.01.2021 на адресу суду відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила розглядати справу у порядку загального позовного провадження та надати час для примирення (а.с. 22). Ухвалою суду від 10.02.2021 задоволено клопотанням відповідача про зупинення провадження у справі та надано сторонам строк для примирення терміном на шість місяців, тобто до 10 серпня 2021 року (а.с. 28-30). Ухвалою від 18.03.2021 поновлено провадження та призначено судове засідання, оскільки примирення між сторонами не відбулося (а.с. 33). Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 5). Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених у ньому. Крім того, пояснила, що позивач не бажає з`являтися у судове засідання і це його право, а, надаючи ордер на представлення їй його інтересів, не уповноважував її відмовитися від позовних вимог або залишити їх без розгляду, тобто наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що у них з позивачем добрі відносини, вони проживають разом, у них спільні діти і він не бажає розривати з нею шлюбні відносини, про що казав їй особисто. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач особисто не з`являється у судові засідання і дана обставина свідчить про те, що він не бажає розривати шлюб з відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.05.1995, згідно свідоцтва про шлюб, виданого Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 2 (а.с. 6). На теперішній час шлюб носить лише формальний характер - протягом тривалого часу стосунки у сім?ї розладилися, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу (далі СК) України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не припускається. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. За змістом статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушувати до припинення шлюбних відносин, примушувати до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За викладених обставин, суд враховує фактичні взаємовідносини між подружжям, дійсні причини пред`явлення позову до суду, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням ним його наслідків, він наполягає на розірванні шлюбу, за ініціативою відповідача примирення не відбулося (судом надавався відповідний строк), виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Посилання відповідача на те, що у них з відповідачем добрі відносини, вони проживають разом, у них спільні діти і він не бажає розривати з нею шлюбні відносини не підтверджені належними доказами, враховуючи, що позивач не відмовився від позову і наполягав через свого представника на розірванні шлюбу. Твердження представника відповідача про те, що, оскільки позивач особисто не з`являється у судові засідання, тому дана обставина свідчить про те, що він не бажає розривати шлюб з відповідачем є неналежними, так як не приймати особисто участь у судовому процесі, а через свого представника є правом сторони. Також, надаючи ордер на представлення своїх інтересів представнику, позивач не уповноважував її відмовитися від позовних вимог або залишити їх без розгляду, тобто наполягав на розірванні шлюбу. Згідно ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved