Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 15 листопада 2007 року відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач надав згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою складає між сторонами договір. При укладанні Договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.9.12. Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Статтею 599 ЦК України, зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконував належним чином. Відповідно до ч.2 ст.1054 , ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до п.6.5. Умов надання банківських послуг-позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п.6.6. Умов надання банківських послуг- у разі невиконання зобов»язань за договором на вимогу Банку виконати зобов»язання з повернення кредиту (утому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг-при порушенні позичальником строків платежу по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. ПАТ КБ «Привтбанк» свої зобов»язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому законом. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також порушенням ст.ст.509,626,1054 ЦК України, відповідач зобов»язання за вказаним договором не виконав і станом на 17.09.2013 року відповідач має заборгованість в розмірі 38 946,15 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 5000,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 19 958,23 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 11 657,15 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 1830,77 грн. Просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості в розмірі 38 946,15 грн. та судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 389 грн.46 коп. Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, де зазначила, що позивачем пропущена позовна давність, у зв'язку з чим позивачем втрачена можливість стягнення заборгованості у судовому порядку. Так, згідно п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг укладений між сторонами кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а у разі, якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Отже, кредитний договір укладений між сторонами 15 листопада 2007 року і діє він протягом двох років, тому 15.11.2009 року він припинив свою дію. Позивач звернувся до суду з позовом 17.10. 2013 року, тоді як строк позовної давності закінчився 15 листопада 2012 року. Представник позивача Пришляк В.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просить їх задовольнити. Також зазначила, що між сторонами був укладений кредитний договір, який є діючим по сьогоднішній день, оскільки зобов'язання припиняється виконанням, здійсненим належним чином. Відповідач умови договору не виконує, у зв'язку з чим має заборгованість, яка на даний час не погашена. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав письмові заперечення проти позову і просив у задоволенні позовних вимог відмовити у зв'язку з пропущенням позивачем позовної давності. Також зазначив, що останній платіж за кредитним договором відповідач здійснив у листопаді 2007 року, після цього жодних платежів не здійснював. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора забов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Факт перебування сторін у договірних правовідносинах підтверджується копією письмової заяви відповідача від 15 листопада 2007 року на отримання платіжної кредитної картки у вигляді встановленого кредитного ліміту 5000,00 грн. та копією Умов та правил надання банківських послуг, де викладені всі істотні умови укладеного між сторонами кредитного договору. З розрахунку заборгованості на а.с.6-14 вбачається факт невиконання відповідачем умов кредитного договору та наявність заборгованості за кредитом, комісії та штрафних санкцій станом на 17 вересня 2013 року в загальному розмірі 38946,15 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 5000,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 19 958,23 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 11 657,15 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 1830,77 грн. Отже, факт невиконання відповідачем умов кредитного договору доведений і розмір заборгованості за кредитним договором є встановленим. Сам відповідач факту його перебування у договірних правовідносинах з позивачем не оспорював, як не оспорював і факт наявності у нього заборгованості за кредитним договором, у зв'язку з чим дані факти є встановленими згідно ч.1 ст.61 ЦПК України. Однак з матеріалів справи та пояснень представника відповідача вбачається, що позивачем пропущена позовна давність. Так, у відповідності до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встовлюється тривалістю у три роки. У ч.5 ст.261 ЦК України зазначено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає причини пропущення позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту, про що зазначено в ч.5 ст.267 ЦК України. Відповідно до вимог п.9.4 Умов та Правил надання банківських послуг, у випадку наявності перевищення платіжного ліміту по карті і непогашення її клієнтом протягом 6 місяців, карта закривається, наступне поновлення дії карти можливо лише після повного погашення заборгованості клієнтом. Відповідно до вимог п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг (розділ Правила користування платіжною карткою) по закінченню строку дії відповідна Картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карт из новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття картрахунку. Відповідач за оформленням нової кредитної картки до банку не звертався. Судом встановлено, що кредитний договір був сторонами укладений 15 листопада 2007 року строком на 12 місяців, у зв'язку з чим строк його дії з урахуванням вимог п.9.12 Умов спливає 15 листопада 2008 року, однак, оскільки жодна із сторін договору не проінформувала іншу сторону про припинення його дії, кредитний договір був автоматично пролонгований ще на 12 місяців, тобто до 15 листопада 2009 року, і 16.11.2009 року строк виконання договору сплив у зв'язку з закінченням строку його дії. Оскільки між сторонами в порядку ст.259 ЦК України домовленості щодо зміни тривалості позовної давності не було досягнуто, на дані правовідносини поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки, перебіг якої починається зі спливом строку виконання зобов'язання, тобто з 16 листопада 2009 року. Отже, у даному випадку позовна давність для звернення позивача до суду починається з 16 серпня 2009 року і закінчується 16 листопада 2012 року, тоді як позивач звернувся до суду з позовом 17 жовтня 2013 року, тобто після спливу позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки доказів поважності причин пропущення позовної давності позивач суду не надав. У відповідності до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). У п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгялду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз»яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв»язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторонни у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимаги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Оскільки позовна давність до основної вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором спливла, то відповідно позовна давність спливла і до додаткових вимог щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, комісії та штрафних санкцій, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог і в цій частині. Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 389,46 грн. стягненню з відповідача не підлягають у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed