Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що згідно рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2006 року, з 16 листопада 2006 року він сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 25.01.2013 року з позивача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина- [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 січня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з чим позивачу тяжко матеріально виплачувати аліменти на утримання обох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], так як з нього утримують 50% доходів. Просить зменшити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини: [PERSON], [INFO], з ? частини усіх видів заробітку до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття з моменту подання позовної заяви до суду. Зменшити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини: [PERSON], [INFO], з ? частини усіх видів заробітку до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття з моменту подання позовної заяви до суду. Позивач в судовому засіданні на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась по невідомій суду причині. Про час розгляду справи повідомлена своєчасно. Суд, вислухавши позивача, відповідача [PERSON] дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 11.12.2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.11.2006 року. Згідно рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 25.01.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина- [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму дітей певного віку щомісяця, починаючи з 04 січня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181 , 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з'ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров'я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. При подачі позову позивач посилається на ту обставину , що у нього із заробітної плати стягуються аліменти в загальному розмірі 1/2 частини його заробітку і остаточна заробітна плата, яку він отримує після всіх відрахувань є занадто малою і не задовольняє всі його життєві потреби. Таким чином, суд вбачає суттєву зміну матеріального стану у позивача, що відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене, те, що представлені позивачем докази на підтвердження факту погіршення його матеріального становища, що, відповідно, є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі зазначеного ,

Outcome: approved