Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, і з врахуванням остаточно уточнених позовних вимог прохає суд визнати за ним за набувальною давністю право власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, що розташований за адресою: с.Любимівка Вільнянського району Запорізької області, вул.Дзержинського, буд.121. В обгрунтування свого позову зазначив, що починаючи з 2005 року він проживає на території [PERSON] сільської ради за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с.Любимівка, вулиця Дзержинського, № 121. До теперішнього часу позивач фактично проживає у будинку майже 12 років, сплачує земельний податок, несе усі витрати по утриманню будинку. На його імя приходять усі квитанції про сплату за комунальні послуги, ним укладено договір на користування електричною енергією. Відповідач спочатку [PERSON] проживала у вказаному будинку на момент вселення позивача до нього, а потім виїхала з будинку. Як зазначив позивач, він позбавлений можливості оформити своє право власності на будинок, оскільки у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на будинок. Для вирішення цього питання він звертався до сільської ради за місцем розташування будинку. В сільській раді йому порадили звертатися до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від його представника надійшла заява щодо підтримання заявлених вимог в повному обсязі та про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] сільська рада Вільнянського району Запорізької області також надала суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позову [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Отже, з врахуванням заяв, поданих позивачем та відповідачем Михайлівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, а також застосовуючи положення ч.4 ст 169 ЦПК України в звязку з неявкою в судове засідання відповідача [PERSON], суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у справі письмових доказів. Згідно з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків: В силу положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Судом встановлено, що з 2005 року позивач фактично проживає у житловому будинку , розташованому за адресою: житловий будинок № 121 по вулиці Дзержинського в селі Любимівка Вльнянського району Запорізької області. До теперішнього часу позивач фактично проживає у будинку майже 12 років, здійснює в ньому поточні та капітальні ремонти, оплачує усі необхідні платежі з його утримання. Позивач позбавлений можливості оформити своє право власності за придбаний будинок, оскільки в нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на будинок. Згідно витребуваної судом інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 62436757 від 30.06.2016 року відомості щодо власника вказаного житлового будинку у реєстрі відсутні; відомості щодо заборони відчуження та іпотек вказаного обєкту нерухомого майна також не значаться. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства, зокрема ст.47 Конституції України, ст.ст.328,344 та 392 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Підстави набуття права власності визначені у ст.328 ЦК України, згідно з положеннями якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, також право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року норми ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001р. а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може з 1 січня 2001 року. При розгляді справи суд враховує, що позивач проживає, добросовісно, безперервно і відкрито володіє спірним житловим будинком, починаючи з 2005 року, тобто більше 10 років. За висновком суду, визнання права власності на спірний будинок за [PERSON] за набувальною давністю не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому за вказаних обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved