Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Позов обґрунтовує тим, що йому належить квартира [ADDRESS]. У квартирі зареєстрований відповідач, проте з січня 2016 року і до теперішнього часу він в квартирі не проживає. Реєстрація відповідача призводить до порушення прав позивача як власника, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомої суду причини, на адресу суду повернувся конверт з судовою повісткою та копіями документів, направлених відповідачеві за місцем його проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, на якому мається відмітка поштового відділення про повернення: «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п.4 ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає, що відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення позивача, свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25 лютого 2017 року (а.с.6-7). Вказаний факт також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8). Згідно довідки виданої старшим по будинку [PERSON], засвідченої директором КП «Житломасив» від 02.03.2017 року, [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживає з січня 2016 року по теперішній час (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Свідок [PERSON] пояснила, що вона - старша по будинку, знає позивача. Ії відомо, що відповідач продав квартиру позивачу та з тих пір в квартирі не з'являвся, претензій не пред'являв, вселятись не намагався. Таким чином, судом встановлено, що з січня 2016 року та по теперішній час, відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, його речей та іншого майна в квартирі немає, кошти за комунальні витрати він не сплачує, вимог щодо проживання у вказаній квартирі відповідач не пред'являла, до квартири не з'являвся. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved