Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором на загальну суму 156 884,90 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 16.07.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно з яким позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 101 000,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою 48% річних за користування кредитом. Для забезпечення належного виконання даного договору 16.07.2007 року було укладено договір поруки, згідно з яким відповідач [PERSON] взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями [PERSON] по виконанню умов кредитного договору. Однак, останній взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, поточні платежі по кредиту та нараховані відсотки згідно графіку не сплачує, на попередження не реагує. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву, якою позов підтримав, просив вимоги задовольнити та розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, заяв про можливість розгляду справи за їх відсутності від відповідачів не надходило. З поданих представником відповідачів в ході розгляду справи заяв та клопотань вбачається, що останні позов не визнають та стверджують, що на кредитному договорі, договорі поруки та видаткових касових ордерах містяться підписи, які вчинені не ними. Враховуючи наведене та відсутність заперечень зі сторони позивача, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. З матеріалів справи вбачається, що 16.07.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 239/07, згідно з яким позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 101 000,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою 48% річних за користування кредитом. 17.07.2007 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 239/07, за умовами якої сторони дійшли згоди, що з 17.07.2007 року по 17.07.2010 року плата за користування позичкою в частині 75 750,00 грн. становить 0,1315% від суми залишку за кожен день користування позичкою. Позивач належним чином виконав зобов'язання за даним договором та надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 101 000,00 грн., що підтверджується видатковими касовими ордерами від 16.07.2007 року та від 17.07.2007 року. Згідно з умовами розділу 3 кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язувався здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами щомісячними платежами, відповідно до встановленого графіку. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] неналежним чином виконуються зобов'язання, прийняті ним за умовами кредитного договору. Згідно з розрахунком заборгованості заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитом становить 54 463,56 грн., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами становить 102 421,34 грн. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Нормами ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з договором поруки від 16.07.2007 року відповідач [PERSON] взяла на себе зобов'язання відповідати за виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору та відповідно до положень договору поруки, зобов'язувалася нести солідарну відповідальність у випадку його невиконання чи неналежного виконання останнім. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Проте, відповідач [PERSON] умови договору не виконав та кошти за договором кредиту відповідно до встановленого графіку не повертав. Положеннями ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідачів щодо підписання кредитного договору та додаткової угоди до нього, договору поруки та видаткових касових ордерів не відповідачами, а іншою особою. Відповідно до приписів кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Жодних належних і допустимих доказів підписання вказаних вище договорів та видаткових касових ордерів не відповідачами, а іншою особою, останніми суду не надано. Про призначення судової почеркознавчої експертизи відповідачі перед судом не клопотали. З огляду на те, що [PERSON] прострочив погашення поточних платежів по кредиту та нарахованих відсотках, не повернув отриманий кредит, не виконавши взятих за договором зобов'язань, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором в сумі 156 884,90 грн. підлягає стягненню на користь позивача солідарно з відповідачів [PERSON], як позичальника, та [PERSON], як поручителя. Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ухвалою від 09.12.2011 року позивачу було відтерміновано сплату судового збору до винесення по справі рішення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1 568,85 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved