Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] За життя [PERSON] склала на його ім'я заповіт, посвідчений секретарем Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області. Після смерті матері він, як спадкоємець за заповітом, звернувся до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу для оформлення права на спадщину, але листом № 489/02-14 від 21 липня 2017 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і рекомендовано звернутись до суду, так як відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності спадкодавця на вищевказаний житловий будинок. У зв'язку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що на позовних вимогах наполягає та просить справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та просить справу розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами: літньою кухнею, погрібом, цистерною та огорожею, що розташований в [ADDRESS]. 05 червня 2008 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона по закону буде мати право, що посвідчений секретарем Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 457 (а.с.51). Таким чином, відповідно до заповіту від 05 червня 2008 року, який не змінений і не відмінений, позивач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], згідно ст. 1223 ЦК України. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав разом з матір'ю на день її смерті в [ADDRESS], вів спільне господарство та проводив похованням своєї матері [PERSON] за свої кошти, про що свідчить довідка виконкому Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області № 204 від 16 лютого 2017 року (а.с.15), тобто відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу для оформлення права на спадщину, але листом № 489/02-14 від 21 липня 2017 року йому було відмовлено і рекомендовано звернутись до суду, так як відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності спадкодавця на вищевказане нерухоме майно (а.с.13). З довідки виконкому Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області № 1591 від 07 вересня 2017 року вбачається, що згідно запису погосподарської книги виконкому № 20 сторінка 43, за померлою [PERSON] числиться житловий будинок, який розташований на земельній ділянці, розміром 0,12 га, за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). З технічного паспорту на житловий будинок виготовленого 01 серпня 2017 року вбачається, що житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] побудований у 1972 році та складається з таких приміщень: літ. «А» 1-1 веранда площею 5,4 кв.м, 1-2 кухня площею 11,3 кв.м, 1-3 прихожа площею 19,7 кв.м, житлова кімната площею 8,4 кв.м; 1-5 житлова кімната площею 11,3 кв.м; 1-6 прихожа площею 10,2 кв.м, 1-7 санвузол площею 10,4 кв.м, є надвірні споруди: літ. «Б» - літня кухня, літ. «В» - погріб, І - цистерна, № 1-4 огорожа (а.с.16-20). Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 р. № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору було покладено саме на сільські ради. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Умовою для переходу у порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто запис у погосподарській книзі визнавався в якості актів органів влади, що підтверджує право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз'яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки право [PERSON] на вказаний житловий будинок на момент її смерті ніким не оспорюється, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачем право власності на житловий будинок з надвірними спорудами: літньою кухнею, погрібом, цистерною та огорожею, що розташований по [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO].

Outcome: approved