Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з відповідачки суму боргу за догором оренди в розмірі 8585,69 грн. та відшкодувати судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS]. 17.10.2016 року між ним та [PERSON] був укладений договір оренди житлового приміщення, згідно з яким він надав відповідачці в оренду трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Договір укладений з 17.10.2016 року по 17.04.2017 року. Орендна плата складає 100,00 грн. на місяць, крім того відповідач повинна була сплачувати за комунальні послуги. Фактично відповідачка користувалась квартирою, але лише частково сплачувала комунальні послуги та не сплачувала орендну плату за користування квартирою. Таким чином у відповідачки утворилась заборгованість за орендну плату за 6 місяців в розмірі 600,00 грн., заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 6720,06 грн., заборгованість за електроенергію в сумі 351,59 грн., заборгованість за квартплату в сумі 481,07 грн., заборгованість за холодну воду і каналізацію в сумі 338,06 грн., заборгованість за вивіз сміття в сумі 57,41 грн., заборгованість за домофон в сумі 37,50 грн., а всього на загальну суму 8585,69 грн. Просить стягнути з відповідачки суму боргу та судові витрати в розмірі 640,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, просила позов задовольнити. Зазначила, що відповідачка фактично визнала позов, її заперечення не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначила, що насправді між нею та позивачем було укладено не договір оренди, а договір завдатку, оскільки вона мала намір придбати квартиру [ADDRESS]. У нотаріуса вона надала позивачу 1000 доларів США як завдаток, та за домовленістю з позивачем вона стала проживати у спірній квартирі. Там вона проживала до березня 2017 року, а потім віддала ключі. Заборгованість з комунальних послуг була тільки за лютий 2017 року. Свої гроші в сумі 1000 доларів США вона у позивача не вимагала, оскільки їх передача ніде не була зафіксована. Вважала, що з цих грошей позивач буде здійснювати оплату за комунальні послуги. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надані докази, приходить до наступного. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.12.2003 року, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], реєстровий № 1-2853. Згідно відостей з реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] є власником трикімнатної квартири [ADDRESS], реєстраційний номер № 3612462. 17.10.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди жилого приміщення, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] в оренду квартиру [ADDRESS]. Строк оренди з 17.10.2016 року по 17.04.2017 року. Орендна плата становить 100,00 грн. на місяць. Також умовати договору передбачено, що орендар щомісячно сплачує за всі комунальні послуги (п. 16 договору). Договір підписаний сторонами, також факт підписання договору сторони підтвердили в судовому засіданні. Згідно довідки КП «Харківські теплові мережі» № 728 від 29.09.2016 року, зазначено, що [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], особовий рахунок 2746, за період з 01.08.2001 року по 30.09.2016 року заборгованості за послуги водо та теплопостачання не має. Згідно довідки дільниці № 20 КП «Жилкомсервіс» від 30.09.2016 року, зазначено, що [PERSON], який проживає за адресою: [INFO] станом на 01.10.2016 року заборгованості за квартплату не має. Згідно довідки Південного РВЕ «Харківенергозбут» № 1467 від 29.09.2016 року зазначено, що [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], особовий рахунок 3128161 заборгованості за електроенергію не має. Згідно довідки КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» № 5340 від 30.09.2016 року зазначено, що [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], заборгованості за вивезення побутових відходів станом на 01.10.2016 року не має. На звернення позивача [PERSON] до КП «ХТМ» йому була надана відповідь № 1/Д-2714/20/18 від 16.05.2017 року, що станом на квітень 2017 року заборгованість з теплопостачання по особовому рахунку 112302746 становить 6720,06 грн. [PERSON] суду надані квитанції про сплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS], а саме: вивіз ТБО в сумі 103,60 грн., сплачено 13.06.2017 року, електроенергія в сумі 372,29 грн., сплачено 14.06.2017 року, холодна вода в сумі 662,00 грн., сплачено 13.06.2017 року, опалення в сумі 7163,76 грн., сплачено 13.06.2017 року. З наданих квитанцій вбачається, що позивачем була погашена заборгованість за комунальні послуги, яка утворилась в тому числі і в період оренди житла відповідачкою. За клопотанням представника позивача судом були витребувані дані про наявність заборгованості за сплату комунальних послуг станом на 17.04.2017 року за адресою: [ADDRESS]. З наданих суду відповідей вбачається, що заборгованість в квартирі [ADDRESS] за електричну енергію становить 351,59 грн., заборгованість за вивіз побутових відходів складає 57,41 грн., заборгованість на послуги з утримання будинку та прибудинкової території складає 481,07 грн., заборгованість за холодну воду і каналізацію становить 338,06 грн. Відповідно до ч. 1ст. 11\~ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов*язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмовій формі (ч.1ст. 811 ЦК України). Згідно ч. 3 ст.815 ЦК України наймач зобов*язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов*язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла (ч.1ст. 820 ЦК України). Положеннями ч.3 ст.820 ЦК України передбачено, що наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Таким чином, на підставі наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами був укладений договір, відповідно до умов якого сторонами були прийняті на себе взаємні права та обов*язки. Твердження відповідачки, що фактично між нею та позивачем було укладено договір завдатку не знайшли свого підтвердження, оскільки це не підтверджено жодними належними доказами, навпроти договір оренди житлового приміщення між сторонами укладений в письмовій формі з зазначенням умов його виконання. Те, що орендна плата, яка вказана в договорі є значно заниженою ніж ціни на ринку щодо оренди житла, то в данному випадку це не є підставою для визнання такого договору удаваним, оскільки сторони при укладені договору вільні на власний розсуд, визначати вартість, встановлювати строк, умови та порядок виконання договору, якщо це не суперечить вимогам законодавства та не порушує права інших осіб. В даному випадку вбачається, що сторони дійшли згоди щодо усіх умов договору оренди, в тому числі й щодо оплати, про що поставили свої підписи. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] з лютого 2017 року проживає за адресою: [INFO]. Вона працює вахтером у цьому під*їзді та знає [PERSON] вже вісім років. Відносно договору оренди квартири по вул. Плеханівській в м. Харкові їй нічого невідомо. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] два роки, вона працює вахтером в будинку 41/2 по пр. Гагаріна в м. Харкові. [PERSON] проживає в квартирі № 303 з лютого 2017 року. Стосовно договору оренди їй нічого невідомо. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що допомагав [PERSON] шукати квартиру з метою придбання. Вони знайшли квартиру на вул. Плеханівській в м. Харкові. [PERSON] сказав, що всі документи у нього в порядку, з 17.10.2016 року [PERSON] почала проживати в [INFO]. [PERSON] повідомив, що за два місяці підготує всі документи та [PERSON] передала йому 1000 доларів США завдатку. Договір оренди був укладений строком на 6 місяців, він мав формальний характер, оскільки цю квартиру [PERSON] бажала придбати. Вона проживала в квартирі [PERSON] до лютого 2017 року та виїхала, оскільки [PERSON] відмовився від виконання зобов*язань щодо укладення договору купівлі-продажу. Йому відомо, що [PERSON] в лютому дзвонила та попереджала [PERSON] про те, що звільняє квартиру. Аналізуючи показання свідків суд приходить до висновку, що відповідачка дійсно звільнила орендовану квартиру у лютому 2017 року, однак обставини фактичного користування чи не користування квартирою не можуть бути підставою для звільнення від виконання умов договору. За договором оренди відповідачці перейшла у найм квартира № 161 по вул. Плеханівській в м. Харкові, за вказаним договором відповідачка могла на власний розсуд вирішувати як використовувати предмет оренди, проживати в ньому постійно, періодично, чи взагалі не проживати. Щодо показань свідка [PERSON] в частині, що насправді між сторонами був укладений договір завдатку, а не оренди, то вони противорічать наявним у матеріалах справи письмовим доказам, факт передачі [PERSON] [PERSON] 1000 доларів США крім пояснень свідка та відповідачки, іншими доказами не підтверджується. Пунктами 9,10 договору оренди житлового приміщення передбачено, що про бажання звільнити квартиру та припинити дії даного договору, строни повідомляють один одного не пізніше, ніж за 30 днів до моменту розірвання договору. Таким чином твердження відповідачки, що вона звільнила квартиру 1-2 березня 2017 року, тому не має боргів як з орендної плати так і з комунальних платежів, не можуть бути підставою для звільнення від сплати коштів, оскільки це суперечить умовам договору оренди житлового приміщення. Доказів про попередження [PERSON] за 30 днів про звільнення квартири [PERSON] не надано. Крім того в договорі оренди відсутня домовленість сторін щодо звільнення від сплати оренди та комунальних послуг в разі дострокового припинення орендарем договірних відносин. Надана відповідачкою квитанція № 00026 від 19.12.2016 року про оплату за електроенергію станом на грудень 2016 року в сумі 623,50 грн. та квитанція № 00044 від 22.02.2017 року щодо оплати всіх комунальних послуг на січень 2017 року в сумі 3300,00 грн. свідчать лише про часткове виконання відповідачкою умов договору оренди житлового приміщення, а дані зазначені в квитанції, зокрема щодо оплати за опалення та гарячу воду в загальній сумі 2786,29 грн. узгоджуються з даними, викладеними в листі КП «ХТМ» від 16.05.2017 року № 1/Д-2714/20/18. З вказаного листа вбачається, що заборгованість за теплопостачання за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року становить 6720,06 грн., за вирахуванням оплати здійсненої [PERSON] у лютому 2017 року в сумі 2786,29 грн. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Оскільки з боку відповідачки відсутні будь-які докази про сплату нею боргу за договором оренди в повному обсязі, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що засновані на законі і підлягають задоволенню. З відповідачки, також на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплату судового збору у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного ,

Outcome: approved