Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб, укладений із відповідачем 08.06.2002 року та зареєстрований у Центральному відділі реєстрації актів громадського Кіровоградського обласного управляння юстиції, про що в Книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис № 241. Зазначає, що шлюбні стосунки припинені із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя, через що виникають часті сварки, спільне господарство не ведеться. Позивач подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просив суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явилася, проте, подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила суд залишити їй після розлучення дівоче прізвище «[PERSON]». Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.ст.130 ч.4, 174 ч.4 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] позивач та відповідач зареєстрували шлюб 08.06.2002 року у Центральному відділі реєстрації актів громадського Кіровоградського обласного управляння юстиції, про що в Книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис № 241. Від спільного проживання сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.104, ст.110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З позовної заяви вбачається, що продовжувати подальше спільне життя подружжя не бажає, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом ч.2 ст.114, ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується Свідоцтвом про розірвання шлюбу. На підставі встановленого, суд вважає, що сім'я сторін розпалася і відновлена бути не може, приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідач також просила залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно з нормами ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, суд приходить до висновку, що заява відповідачки підлягає задоволенню, тому прізвище «[PERSON]», яке вона взяла у зв'язку з укладенням шлюбу з [PERSON], підлягає зміні на дошлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved