Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачкою. Посилається у позові на те, що 26.02.2002 між сторонами було укладено шлюб, від шлюбу сторони мають двоє синів: неповнолітнього - [PERSON] , [INFO] та малолітнього - [PERSON] , [INFO] . Зазначено, що шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припиненні, а шлюб носить суто формальний характер. Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейне життя між ними не склалося, стосунки між ними погіршилися, вони виявилися різними за характерами та поглядами на життя людьми, і тому подальше спільне проживання між ними стало неможливим. Ухвалою судді від 23.10.2019 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 02.04.2020. Ухвалою судді від 02.04.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради м. Ірпінь, Київської обл., було зареєстровано 26.02.2002 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 8. Також встановлено, що у сторін є двоє синів: неповнолітній - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради м. Ірпінь Київської обл., від 19.06.2003, серія [NUMBER] , актовий запис № 37 та малолітній - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, серія [NUMBER] , актовий запис № 1318. Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім`ї. Суперечності, що виникали між ними, привели до її розпаду. Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства. За визначенням ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі; відсутність взаємної підтримки, як подружжя, категорична позиція позивача з приводу розірвання шлюбу та її небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ`я шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому шлюб сторін підлягає розірванню. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved