Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати мирову угоду визнану Солом'янським районним судом м. Києва 18.02.2014 року та стягнути з відповідача заборгованість в сумі 50034,43 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Зазначив, що [PERSON] не виконує вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з січня 2009 року. Солом'янським районним судом м. Києва від 18.02.2014 року було визнано мирову угоду між ОСББ «БАШТА» та [PERSON] Однак, відповідач не виконав умови мирової угоди і продовжував не сплачувати отримані послуги. Тому, ОСББ «БАШТА» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу та 09.07.2015 року Солом'янським районним судом м. Києва був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ОСББ «БАШТА» заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 13824,06 грн., 3% річних в сумі 4141,72 грн., суму судового збору в сумі 121,80 грн. Однак, ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 16.08.2015 року було скасовано вищевказаний судовий наказ. Заборгованість [PERSON] перед ОСББ «БАШТА» за житлово-комунальні послуги станом на 24.09.2018 року становить 50034,43 грн., у зв'язку з чим позивач просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 10.10.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що ним в повному обсязі виконано умови мирової угоди, що підтверджується копіями квитанцій про сплату 6000,00 грн. та 186,47 грн. судового збору. Таким чином, позивачем наданий невірний розрахунок заборгованості у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позову. Крім того, відповідач просив застосувати строк позовної давності. Також від відповідача надійшли заяви про закриття провадження у справі, долучення і витребування доказів у справі та залишення позову без розгляду. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 20.12.2018 року було відмовлено в задоволені клопотання відповідача про витребування доказів. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 29.12.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, у судовому засіданні з повідомленням сторін. Від позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, що заборгованість нарахована згідно з діючими тарифами та розрахунок заборгованості є обґрунтованим. Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких він повторно наголосив на відсутності у нього заборгованості перед позивачем. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України власникам квартир у багатоквартирному будинку належать на праві спільної суміжної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у багатоквартирному будинку. Власниками квартир та нежитлових приміщень, з метою забезпечення належної експлуатації майнового комплексу багатоквартирного будинку № 23-25 в місті Києві, створено Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Башта». Основним законом, який регулює діяльність об'єднання співвласників багатоквартирних будинків є Закон України від 29 листопада 2001 року №2866-ІІІ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», згідно ст. 4 якого (в редакції, що діяла на момент утворення ОСББ «Башта» та реєстрації його статуту) об'єднання є юридичною особою, основна діяльність якого полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання. Відповідно до п. 8.1 статуту ОСББ «Башта» у разі прийняття на власний баланс об'єднання всього житлового комплексу та вибору форми управління неподільним та загальним майном через статутні органи об'єднання між об'єднанням та кожним власником житлового чи нежитлового приміщення, укладається договір, на основі типового договору, затвердженого центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Договір повинен містити істотні умови, визначені законодавством. Відповідно до порядку та особливостей укладення договорів у багатоквартирному будинку, встановленого нормами ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. ОСББ «Башта», відповідно ст.ст. 21-23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 3 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» є виконавцем житлово-комунальних послуг. Встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Позивач звертаючись до суду з позовом зазначив, що [PERSON] протягом тривалого часу не сплачує надання ОСББ «БАШТА» житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість з 01.02.2010 року по 30.09.2018 року в сумі 50034,43 грн., яку позивач просив з нього стягнути. При цьому, судом встановлено, що ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 18.02.2014 року провадження у цивільній справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «БАШТА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - закрито. Визнано мирову угоду, укладену між сторонами у цивільній справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «БАШТА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги на наступних умовах: 1. Сторони погодили, що після звіряння платежів (з урахуванням часткової оплати [PERSON] житлово-комунальних послуг за спірний період) загальна сума боргу Відповідача [PERSON] за житлово-комунальні послуги за період з січня 2009 року по 29 лютого 2012 року становить 6000,00 грн. (шість тисяч гривень), в решті позовних вимог позивач відмовляється. 2. Відповідач [PERSON] зобов'язався сплачувати заборгованість, зазначену в п.1. цієї Угоди, щомісячно рівними частинами протягом 24 місяців шляхом перерахування на банківський рахунок позивача, починаючи з дати підписання Мирової угоди та визнання її судом. 3. Сторони домовились, що відповідач [PERSON] відшкодує позивачу витрати по сплаті судового збору в сумі 186 грн.47 коп. в строк до 15 березня 2014 року. 4. Позивач після повного погашення відповідачем заборгованості, зазначеній в п.1 цієї Мирової угоди, видає Відповідачу довідку про сплату боргу за житлово-комунальні послуги за період з січня 2009 року по лютий 2012 року. 5. Відповідач [PERSON] гарантує, що з 01 березня 2014 року буде своєчасно у встановлені строки оплачувати поточні щомісячні платежі за житлово-комунальні послуги. 6. У разі неналежного виконання відповідачем умов цієї мирової угоди, у тому числі за порушення наведених в п. 2 строків сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги, позивач звертається до Державної виконавчої служби щодо примусового виконання ухвали суду про визнання цієї мирової угоди. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Встановлено, що вказана ухвала набрала законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалась. Також встановлено, що згідно платіжного доручення від 13.03.2014 року відповідачем на виконання умов мирової угоди сплачено суму судового збору 186,47 грн. та згідно квитанції (а.с. 121-135) ним погашено заборгованість на загальну суму 6000,00 грн. З урахуванням викладеного, суд вважає, що включення періоду з січня 2009 року по 29 лютого 2012 року в розрахунок заборгованості є безпідставним та необґрунтованим. Посилання позивача на те, що умови мирової угоди не були виконані [PERSON] спростовуються матеріалами справи, а тому не приймаються судом до уваги. Також встановлено, що позивач при укладенні з [PERSON] мирової угоди, визнаної ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва 18.02.2014 року в решті позовних вимог відмовився, що є ще однією підставою для висновків суду про необґрунтоване включення в розрахунок заборгованості сум за вказаний період. Що стосується заборгованості нарахованої за період з 01.03.2012 року по 30.09.2018 року то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною 2 пунктом 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов'язаний оплачувати спожиті житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором. Таким чином, законом визначено обов'язок споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично надані йому і ним спожиті. Факту отримання послуг з утримання будинку, холодного і гарячого водопостачання і водовідведення, опалення протягом періоду проживання у квартирі відповідач не заперечує. З огляду на таке доводи про відсутність укладення договору на технічне обслуговування комунікаційних мереж квартир, участь у витратах на утримання будинку та прибудинкових територій, надання комунальних та додаткових послуг не мають правового значення для вирішення спору, адже позивач надавав відповідачеві житлово-комунальні послуги, якими відповідач користувалася. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Як визначено ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги, серед іншого, включають: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо) та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Частинами 2, 3 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку , а розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. За вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Заперечуючи проти розміру заборгованості відповідачем зазначено, що ОСББ «БАШТА» не надано доказів встановлення, затвердження, погодження органом місцевого самоврядування тарифів на послуги. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. При розрахунку заборгованості за користування житлово-комунальними послугами позивачем не було надано протоколу загальних зборів, на яких було затверджено тарифи з утримання будинку та прибудинкової території Тобто, позивачем не підтверджено розміри тарифів, які застосовувались ним при проведенні розрахунків заборгованості. В наданих розрахунках відсутня інформація, щодо періодів їх застосування. Крім того, ОСББ «БАШТА» не надано детального розрахунку заборгованості, хоча обов'язок доказування тих обставин на які сторона посилається як на підставу своїх вимог лежить саме на ній. Наданий розрахунок є необґрунтованим, не містить достовірних даних, які б обґрунтовували борг відповідача, тому даний розрахунок не є належним в розумінні ст.79 ЦПК України доказом наявності заборгованості за житлово-комунальні послуги. Дані обставини не дають суду змогу провести обчислення суми заборгованості по кожному виду наданих житлово-комунальних послуг, у тому числі з врахуванням вже сплачених відповідачем сум. Також клопотання про призначення судової бухгалтерської експертизи сторонами заявлено не було, а відтак суду неможливо встановити правильність нарахування боргових зобов'язань. Також, суд враховує обставини встановлені рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18.09.2018 року, яким, зокрема встановлено, що ОСББ «Башта» у своїй діяльності не дотримується вимог чинного законодавства України. Так, ОСББ «Башта» ігноруються імперативні норми встановлені нормами ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 07.06.2018, де зазначено що, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до п. 9 договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, утримання будинку та прибудинкової території за о/р 171 від 01 січня 2007 року ОСББ «Башта» зобов'язане здійснювати облік послуг на підставі лічильників. Облік послуг з опалення, наданих власникам квартир в будинку № 23-25 по вулиці Клінічній в м. Києві, здійснювався ОСББ «Башта» на підставі будинкових даних засобів обліку (лічильників). Між ПАТ «Київенерго» та ОСББ «Башта» був укладений договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №310945 від 01.06.2007 року, відповідно умов якого теплова енергія для потреб опалення (відповідно до пунктів 2. і 3. додатку № 2 до договору), обліковується на підставі будинкових приладів обліку теплової енергії. Дані про обсяги спожитої теплової енергії містяться у відомостях обліку теплової енергії та облікових картках ОСББ «Башта». Постановою від 21 липня 2005 року № 630 Кабінету Міністрів України затвердженні Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п. 8 Правил послуги з централізованого опалення надаються споживачеві на підставі договору. Відповідно до п. 12 Правил «У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.» За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСББ «Башта» при розрахунку заборгованості вартості наданих житлово-комунальних послуг [PERSON], не було враховано фактичні дані, відповідно до встановлених засобів обліку. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення вимог позивача. Суд виходить з того, що наданих позивачем письмових доказів, які знаходяться в матеріалах справи, недостатньо для висновку про задоволення позову про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Обставини, що були викладені у заявах відповідача про залишення позову без розгляду та закриття провадження у справі є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, 09.07.2015 року Солом'янським районним судом м. Києва був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ОСББ «БАШТА» заборгованості по платі за утримання житла та платі за користування комунальними послугами за період з лютого 2014 року по червень 2015 року в сумі 13824,06 грн., 3% річних в сумі 4141,72 грн. та судових витрат в сумі 121,80 грн. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 17.08.2015 року зазначений судовий наказ скасований. Відповідач просив застосувати строк позовної давності оскільки з моменту скасування судового наказу пройшли більш ніж три роки. Однак, суд не погоджується з такими твердженнями, оскільки довідка про нарахування та сплату житлово-комунальних послуг за період з 01.02.2010 року по 30.09.2018 року містить дані про те, що відповідачем здійснювались платежі з 2015 ороку по 2018 рік, про що зазначено у графі «дата сплати», проте не зазначено в якому розмірі. Вказане свідчить про переривання строку позовної давності, а тому вона в даному випадку застосуванню не підлягає. При цьому, вказане не спростовує висновків суду про відмову в задоволенні позову з підстав необґрунтованого та недоведеного розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги, що були надані [PERSON]

Outcome: dismissed