Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, вказуючи, що на балансі ПрАТ «Племзавод «Степной» обліковується квартира [ADDRESS] , право власності на яку підприємство набуло у результаті купівлі у громадянки [PERSON] . В зазначеному будинку зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] не мешкає за місцем реєстрації з 2005 року. [PERSON] разом з донькою [PERSON] виїхала на постійне місце помешкання у Російську Федерацію у 2014 році. По виїзді зі свого помешкання, [PERSON] дозволила безоплатно проживати там сім`ї [PERSON] . Таким чином, [PERSON] з .2005 року, а [PERSON] та [PERSON] з 2014 року не проживають за місцем реєстрації. Більш того, [PERSON] у жовтні 2018 року продала належну їй квартиру позивачу. Відповідачі, перебуваючи зареєстрованими в квартирі, яка належить позивачу та тривалий час не проживаючи в ній, обмежують право позивача володіти та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд. Просить усунути ПрАТ «Племзавод «Степной» перешкоди користування житловим приміщенням шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право на користування житлом, а саме: квартирою [ADDRESS] . В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідачі не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином рекомендованою поштою з повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем їх проживання, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від них не надійшло повідомлення про розгляд справи у їх відсутність, відзив на позов не подано. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 31.10.2018 року посвідченому приватним нотаріусом Кам`янсько-Дніпровського нотаріального округу Запорізької області Осипенком В.В., зареєстрованого в реєстрі за №1563, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ПрАТ «Племзавод «Степной» є власником квартири [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в будинку позивача за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження виданому Виконавчим комітетом Водянської сільської ради Кам`янсько- Дніпровського району Запорізької області. Як вбачається з акту обстеження від 26.03.2019 року, [PERSON] не мешкає за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 2005 року, [PERSON] та [PERSON] фактично не мешкають за цією адресою з 2014 року. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права приватної власності чи обмежений у його здійснені. Згідно ст. 383 ЦК України - власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання своєї родини, інших осіб. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та передбачають правомочності щодо використання житла для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Разом з тим, квартира не перебуває у власності відповідачів, а факт того, що відповідачі зареєстровані у спірній квартирі, не є свідченням наявності у них права користування спірним об`єктом нерухомості. Обставини по справі на предмет їх відповідності вказаним вище положенням законодавства свідчать про те, що реєстрація відповідачів у квартирі, за умови документально підтвердженого права власності позивача на даний об`єкт нерухомості, перешкоджає позивачу вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. При цьому вказані правомочності є абсолютними, непорушними та гарантованими законом. Як встановлено по справі, позивач є власником квартири у встановленому законом порядку, тому має право на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю згідно з положеннями ст. 318 Цивільного кодексу України, в тому числі і щодо вирішення питань стосовно можливості проживання в ній інших осіб. Волевиявлення власника майна за предметом позовних вимог спрямоване на визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Такі вимоги слід вважати правомірними, оскільки вони в повній мірі узгоджується з тими правомочностями, які передбачається цивільно-правовим інститутом права приватної власності (ст.ст. 316, 318 Цивільного кодексу України). Поряд з цим, будь яких фактичних даних, які б свідчили про позбавлення позивача права власності на квартиру, чи наявності у відповідачів права на користування ним, матеріали справи не містять, відповідачі є колишніми власниками цього майна. У позивача виникають незручності щодо вільного володіння своїм майном через те, що у квартирі зареєстровані відповідачі. Враховуючи вищевказані обставини справи, з огляду на їх узгодженість з нормами Конституції України, позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою підлягають задоволенню. Судові витрати, понесені позивачем, слід стягнути з відповідачів на користь позивача у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved