Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , а саме просить змінити розмір аліментів, що стягуються за виконавчим листом № 2-2020/950/12, виданого Комінтернівським районним судом міста Харкова, зменшивши розмір аліментів з 1/4 частини заробітної плати (доходу) на 1/6 частини заробітної плати (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на даний момент на його утриманні перебуває ще одна дитина - [PERSON] , [INFO] , на утримання якої також сплачуються аліменти у розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що на даний момент офіційно не працює, перебуває на обліку у Шосткинській міськрайонній філії Сумського обласного центру зайнятості, просить суд зменшити розмір аліментів на старшу дочку, оскільки не може належно матеріально утримувати двох дітей. Ухвалою суду від 09.06.2021 року відкрито провадження по вищевказаній цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Позивач 09.09.2021 року за вх. № 25738 подав заяву про розгляд справи за його відсутності у зв`язку з тим, що проживає у м. Шостка Сумської області та немає можливості приїхати в судове засідання. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, 31.08.2021 року за вх. № 24834 подала до суду заперечення на позов, в яких зазначила, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки зменшення розміру аліментів не зможе задовольнити потреби дитини та забезпечити її нормальне існування. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих суду доказів, приходить до наступного. Встановлено, що сторони перебували у зареєстровано шлюбу в якому народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 665. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.02.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] у розмірі ј частки від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.02.2012 року й до досягнення дитиною повноліття. З копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.04.2012 року, виданої старшим державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Бажиновою К.С., вбачається, що на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист 2-2020/950/12, виданий на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.02.2012 року, виконавче провадження № 33057769. З копії судового наказу від 05.05.2021 року, виданого Шосткинським міськрайонним судом Сумської області, вбачається, що стягнуто з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30.03.2021 року й до повноліття дитини. З довідки № 1275 від 31.05.2021 року, яка видана Шосткинською міськрайонною філією Сумського обласного центру зайнятості, вбачається, що позивач перебуває на обліку як безробітний з 01.09.2020 року. Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки народилася ще одна дитина - [PERSON] , [INFO] , та змінилося матеріальне положення позивача. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З аналізу цієї норми права необхідно зробити висновок, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зміна сімейного стану позивача, а саме народження ще однієї дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, позивачем не надано достатніх доказів про те, що у зв`язку із народженням другої дитини, його матеріальне становище погіршилося, позивачем не доведені обставини, на які він посилався в обґрунтування позову Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог позивача призведе до порушення цивільних прав відповідачки, їх спільної з позивачем малолітньої дитини, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити, Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . У разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed