Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача на його користь 14 188,45 гривень нарахованої але не виплаченої заробітної плати та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у сумі 60 122, 60 гривень. В позові [PERSON] вказав, що з 30 листопада 2016 року по 03 вересня 2019 року він перебував в трудових відносинах з Ніжинським районним дочірнім агролісогосподарським спеціалізованим підприємством «Ніжинрайагролісництво». На день звільнення заборгованість підприємства по нарахованій але не виплаченій йому заробітній платі становила 14 188,45 гривень. На даний час відповідач не розрахувався з [PERSON] , існує заборгованість по виплаті заробітної плати. Просить стягнути з відповідача на його користь суму нарахованої але не виплаченої заробітної плати в розмірі 14 188,45 гривень та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у сумі 60 122, 60 гривень. Ухвалою суду від 26 лютого 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, у зв`язку з чим, справа розглянута в порядку заочного розгляду за наявними у справі матеріалами. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до наступних висновків. Відповідно до копії трудової книжки на а.с.7-8. [PERSON] перебував у трудових відносинах з Ніжинським районним дочірнім агролісогосподарським спеціалізованим підприємством «Ніжинрайагролісництво» до 03 вересня 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідач вимоги Закону не виконав і в день звільнення не провів повного розрахунку. Позивач стверджує, що підприємство заборгувало йому 14 188, 45 гривень, до яких входить заборгованість по заробітній платі та грошовій компенсації за не використані дні щорічної відпустки. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На день розгляду справи відповідачем не подано підтверджень того, що заборгованість перед [PERSON] відсутня. Статтею 117 цього Кодексу встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Як вбачається з матеріалів справи, середньомісячний заробіток позивача за останні два календарні місяці роботи становить 10 174,60 гривень, середньоденний заробіток, виходячи з розрахунку 10 174,60грн : (23+21/2) становить - 462,48 гривень. [PERSON] просить стягнути середньоденний заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з моменту звільнення до дня подання ним позову до суду, який становить 5 місяців та 20 днів, таким чином, до стягнення підлягає 60 122,60 гривень. Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 848 гривень 40 копійок у дохід держави. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по виплаті нарахованої але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню.

Outcome: approved