Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача кошти, отримані незаконно, в сумі 8992,73 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 20 грудня 2012 року відповідачу надано статус безробітного та призначена допомога по безробіттю з 31 грудня 2012 року по 16 серпня 2013 року. На підставі інформації виконавчого комітету Рівненської міської ради був виявлений факт подання відповідачем недостовірних даних, оскільки на дату надання статусу безробітної та до 9 серпня 2013 року [PERSON] була зареєстрована як фізична особа-підприємець та не припинила підприємницької діяльності. Під час перебування на обліку в Рівненському міському центрі зайнятості відповідач отримала допомогу по безробіттю в сумі 8992,73 грн. 14 жовтня 2013 року [PERSON] було надіслано повідомлення про повернення отриманих обманним шляхом коштів, однак відповідач добровільно кошти не повернула. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та з аналогічних підстав. Пояснив, що наявність рішення суду про припинення підприємницької діяльності відповідача як ФОП є лише підставою для такого припинення, а позбавляється фізична особа статусу підприємця лише з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності. Про подання відповідачем недостовірних відомостей стало відомо 30 липня 2013 року. Вважає, що центром зайнятості строк позовної давності пропущений з поважної причини, так як справа розглядалася в судах різних інстанції, але іншої юрисдикції, в звязку з відсутністю єдиної судової практики. Просить позов задовольнити. Відповідач позов не визнала. Представник відповідача пояснила, що в грудні 2011 року окружним адміністративним судом була винесена постанова про припинення підприємницької діяльності [PERSON] Вказана постанова була отримана державним реєстратором в червні 2012 року, але відомості про припинення підприємницької діяльності відповідача внесені до реєстру лише через рік. При отриманні статусу безробітного відповідач повідомляла працівника центру зайнятості про те, що була підприємцем, але рішенням суду її діяльність припинена. Відповідач з грудня 2011 року підприємницької діяльності не проводила, доходів не отримувала та умислу на незаконне збагачення не мала. Оскільки позивачу про відсутність запису в ЄДРПОУ про припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] стало відомо 30 липня 2013 року, ним пропущено строк позовної давності. Просять в задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] показала, що працює провідним спеціалістом з питань працевлаштування Рівненського міського центру зайнятості та приймала в 2012 році від відповідача заяву про пошук роботи та надання статусу безробітного. Змісту розмови з відповідачем за плином часу дослівно не памятає, а тому не може з впевненістю підтвердити, що [PERSON] повідомила їй про наявність рішення суду про припинення підприємницької діяльності. При прийнятті заяв обовязково переглядаються бази даних, в тому числі ЄРДПОУ, і програма, в якій формується персональна картка безробітного, не дала б змоги це зробити у випадку наявності перешкод. У випадку із [PERSON] сумнівів у достовірності даних не було. Суд, заслухавши пояснення сторін та показання свідка, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 20 грудня 2012 року [PERSON] звернулася до Рівненського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю та в цей же день їй було надано статус безробітного та призначена допомога по безробіттю. 30 липня 2013 року позивачем на підставі інформації виконкому Рівненської міської ради був виявлений факт реєстрації [PERSON] як фізичної особи-підприємця в період перебування на обліку у центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю в період з 20 грудня 2012 року по 9 серпня 2013 року в сумі 8992,73 грн. 14 жовтня 2013 року Рівненським міським центром зайнятості було надіслано відповідачу повідомлення про повернення коштів в сумі 8992,73 грн. як отриманих нею незаконно. Відповідно до ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість - це не заборонена законодавством діяльність осіб, повязана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу ( заробітної плати ) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сімї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у субєктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Згідно із ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору ( контракту ) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно ( у тому числі члени особистих селянських господарств ), проходять військову чи альтернативну ( невійськову ) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2011 року в адміністративній справі № 2а/1770/5157/2011 за позовом Державної податкової інспекції у м.Рівне до фізичної особи-підприємця [PERSON] припинено підприємницьку діяльність відповідача у звязку з неподанням протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Постанова набрала законної сили 11 січня 2012 року та була отримана державним реєстратором 18 червня 2012 року. Вказані обставини визнані сторонами, а тому не підлягають доказуванню відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин ) державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця проводиться у разі, зокрема, постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ( ч.3 ст.46 ). Згідно із ч.3 ст.49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державний реєстратор зобовязаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем внести до Єдиного державного реєстру запис про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця та в той же день повідомити органи статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України та фізичну особу-підприємця, щодо якої було постановлено судове рішення, про внесення такого запису. Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АА № 854353 від 30 липня 2013 року, 20 червня 2007 року державним реєстратором в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про судове рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] ( нині [PERSON] ) [PERSON] про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем державним реєстратором було направлено відповідачу 9 серпня 2013 року та в той же день внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON], тобто більше ніж через рік після отримання судового рішення. Враховуючи вказані обставини суд вважає, що підприємницьку діяльність відповідача було припинено 11 січня 2012 року - з дати набрання законної сили постановою Рівненського окружного адміністративного суду про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON], а внесення державним реєстратором запису про цей факт в ЄДРПОУ є лише формальним підтвердженням зазначеної обставини. Відповідач з 11 січня 2012 року не займалася підприємницькою діяльністю, доходів не отримувала і позивачем на порушення вимог ст.10, 60 ЦПК України не надано доказів на спростування вказаних обставин. Таким чином, на момент звернення до Рівненського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного відповідач не відносилася до категорії зайнятого населення, а тому допомога по безробіттю отримана нею правомірно. Частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено обовязок застрахованих осіб, зареєстрованих в установленому порядку як безробітні, своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Покликання представника позивача на порушення відповідачем вказаних вимог закону, оскільки остання не повідомила Рівненський міський центр зайнятості про її реєстрацію як фізичну особу-підприємця, спростовуються заявою [PERSON] про надання статусу безробітного від 20 грудня 2012 року, на звороті якої міститься помітка спеціаліста центру зайнятості [PERSON] «дата ліквідації 20.06.12р.», що співпадає з датою внесення державним реєстратором до ЄДРПОУ запису про судове рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Свідок [PERSON] в звязку зі спливом тривалого часу не підтвердила, але і не спростувала факту повідомлення їй відповідачем про наявність судового рішення. Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати її забезпечення та надання соціальних послуг. Під час розгляду справи судом не здобуто доказів наявності в діях відповідача ознак умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними при отриманні допомоги по безробіттю, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідачем була подана заява про застосування наслідків спливу позовної давності. Однак, суд не застосовує наслідки спливу позовної давності, оскільки у випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed