Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 28 грудня 2012 року у розмірі 13357 грн. 71 коп. та судові витрати і зазначає, що 28 грудня 2012 року з відповідачкою була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої вона одержала від позивача кредит в сумі 6961 грн. 38 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з неналежним виконання відповідачкою умов договору виникла заборгованість. Станом на 15 серпня 2016 року сума заборгованості становить 13357 грн. 71 коп., яка складається з: 5082 грн. 35 коп. заборгованість за кредитом; 2594 грн. 39 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 4472 грн. 38 коп. заборгованість за пенею та з комісією; 1208 грн. 59 коп. штраф передбачений Генеральною угодою. В судове засідання представник позивача не з'явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, судова повістка повернулась з відміткою пошти: «за закінченням строку зберігання та відсутністю адреса вдома». Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] за місцем її реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання боржниці немає. Відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, суд вважає, що відповідачка була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки від неї не надходило. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 28 грудня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачкою було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (надалі «Генеральна угода») /а.с.8/. Вказаним договором була проведена реструктуризація заборгованості відповідачки по кредитному договору від 22.04.2010 року, за яким сторони домовилися зменшити розмір заборгованості по процентам на 381 грн. 85 коп., комісію на 138 грн. 76 коп., пеню на 00 грн., штраф на 687 грн. 98 коп. Заборгованість за цим договором складає 7411 грн. 38 коп. Дата остаточного погашення заборгованості за даним кредитним договором 31.12.2015 року. Пунктом 2.1. Генеральної угоди передбачено, що банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 6961 грн. 38 коп. на строк 36 місяців з 28.12.2012 року по 31.12.2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 6961 грн. 38 коп. в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в указані в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 252 грн. 56 коп. для погашення заборгованості по Кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат у відповідності з Умовами і правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.12.2015 року. Відповідачка була ознайомлена з тим, що Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складає між нею і банком кредитний договір. Своїм підписом [PERSON] підтвердила свою згоду і факт надання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк» /а.с.8 зворот/. На підставі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Оскільки взяті на себе зобов'язання за Генеральною угодою відповідачкою виконані не були, станом на 15 серпня 2016 року за нею утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 5082 грн. 35 коп.; заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі 2594 грн. 39 коп. Відповідно до ст.611 ЦК України одним із правових наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки. У частині 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пунктом 2.2 Генеральної угоди передбачений штраф в розмірі 1208 грн. 59 коп. за порушення позичальником строків погашення заборгованості, указаних в угоді та Умовах і правилах, більш ніж на 31 день. Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідачки штрафу в розмірі 1208 грн. 59 коп. Згідно ст.11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Враховуючи вищенаведене та у зв'язку із встановленим порушенням зобов'язання з боку відповідачки, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і штраф підлягає стягненню в розмірі, що заявлений позивачем 1208 грн. 59 коп. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2ст.551 ЦК України). Однак, позивачем не наведені в позові підстави нарахування пені, не зазначений спосіб і порядок її нарахування. Так, в доданому до позову розрахунку зазначено, що відповідачу нараховувалися суми комісії та пені в розмірі 203 грн. 29 коп. При цьому, ні Генеральною угодою, ні Умовами та правила надання банківських послуг не передбачено комісію, а якщо це пеня, то із наданого розрахунку неможливо встановити процентну ставку чи інше, з якої суми і за який період нараховувалась сума 203 грн. 29 коп. Так як доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, то розмір пені є недоведеним. Крім того, існують інші підстави для відмови в задоволенні вимог про стягнення пені. Так, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. У зв'язку зі стягненням на користь позивача суми штрафу, то стягнення суми пені, до того ж розмір якої не доведений позивачем, суперечить ст. 61 Конституції України, а тому, в цій частині вимог слід відмовити. Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 5082,35 грн.; заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 2594,39 грн., штрафу у розмірі 1208,59 грн., а всього в сумі 8885,33 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідачки також слід стягнути судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial