Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідача письмово провести запис у його трудовій книжці, а саме: «що в час його роботи на посаді прокурора зараховується робота як радника юстиції, на посаді доцента кафедри Теорії і практики прокурорської діяльності Інституту підготовки кадрів Національної академії прокуратури України Генеральної прокуратури України з 03.10.2005 року по 17.05.2006 року штатним сумісництвом на 0,5 посадового окладу». Підставою позову зазначено те, що позивач пропрацював на різних прокурорських посадах в прокуратурі України 12 років 9 місяців і 11 днів. До 13-ти річної вислуги років позивачу не вистачає 2 місяців і 19 днів. Волею обставин, у зв`язку з відсутністю кадрів, як радника юстиції позивача на початку вересня 2005 року запросили до Національної академії прокуратури України читати спеціальний курс «Актуальні проблеми цивільного та господарського процесу». Позивач підготував курс лекцій з вказаного спецкурсу і будучи працевлаштованим, прочитав їх. Таким чином, з 03 жовтня 2005 року по 17 травня 2006 року позивач працював на посаді доцента кафедри Теорії і практики прокурорської діяльності Інституту підготовки кадрів Національної академії прокуратури України, про що засвідчують відповідні накази. Проте, адміністрація Національної академії прокуратури України на письмове звернення у своєму листі у відповідь не зазначила, що час роботи, позивача, як радника юстиції в Національній академії прокуратури України зараховується в час роботи на посадах прокурора. Хоча адміністрація Національної академії прокуратури України Генеральної прокуратури України брала перед позивачем зобов`язання зробити запис у його трудовій книзі, що його робота, як радника юстиції за штатним сумісництвом 0,5 посадового окладу з 03 жовтня 2005 року по 17 травня 2006 року на посаді доцента академії зараховується в час його роботи на посаді прокурора. У зв`язку з вищевикладеним та для захисту своїх прав, позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 28.01.2019 року позовну заяву позивача залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Після усунення позивачем недоліків позовної заяви на виконання ухвали суду від 28.01.2019 року, відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у ньому та просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Вислухавши позивача, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги. (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності (частина 3 статті 13 ЦПК України). Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29). Як вбачається з копії трудової книжки позивача, останній 03.10.2005 року був призначений доцентом кафедри теорії і практики прокурорської діяльності Інституту підготовки кадрів Академії прокуратури України за сумісництвом на 0,5 посадового окладу на підставі наказу №457 від 30.09.2005 року. На підставі наказу від 17.05.2006 року №128 звільнений з посади, яку обіймав за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Відповідно до статті 15 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10. 2014 року № 1697-VII визначено коло посад, які мають статус прокурора. При цьому слід зазначити, що відповідно до частини третьої статті 51-2 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року, що діяла до 14.10.2014 року, на науково-педагогічних працівників, аспірантів і докторантів Національної академії прокуратури України, які мали класні чини, поширювалися положення окремих статей, які стосувалися матеріальних та соціальних гарантій прокурорів, у тому числі стаття 50-1 «Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих». Позивач просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати Національну академію прокуратури України Генеральної прокуратури України письмово підтвердити записом у трудовій книжці, що його робота, як радника юстиції, з 03 жовтня 2005 року по 17 травня 2006 року за штатним сумісництвом на 0,5 посадового окладу, на посаді доцента кафедри теорії і практики прокурорської діяльності Інституту підготовки кадрів, зараховується в час його роботи на посаді прокурора. Тобто, фактично позивач просить суд зобовязати відповідача не лише провести запис в трудову книжку, а й визначити, що вказаний період роботи на відповідній посаді входить до стажу роботи працівника відповідної категорії. Питання щодо ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» та Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110. У чинниму законодавстві передбачено, що на осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за місцем основної роботи. Робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим рядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом. До трудової книжки вносяться: -відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; -відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; -відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; -відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Відповідно п. 2.3 розділу 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. На підставі наказів від 30.09.2005 року № 457 та від 17.05.2006 року № 128 Національною академією прокуратури України на прохання [PERSON] внесено записи до його трудової книжки, про призначення та звільнення з відповідної посади, відповідно до чинного законодавства. Отже, як вбачається із досліджених судом письмових доказів, зокрема трудової книжки позивача - відповідачем в повному обсязі виконано вимоги чинного законодавства щодо внесення письмового запису про трудову діяльність позивача із зазначенням посади, яку він обіймав. Аналізуючи чинне законодавство вбачається, що існують такі визначення поняття стажу: трудовий (загальний) - це періоди офіційної трудової діяльності, що підтверджуються записами в трудовій книжці. Трудовий стаж може включати в себе такі поняття як загальний, пільговий і спеціальний стаж роботи. У Законі України «Про пенсійне забезпечення» поняття загального стажу роботи в основному застосовується для відмінності його від стажу, що дає право на пільги по призначенню пенсії; страховий (пенсійний) - це відрізок часу, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачувалися внески в сумі не менше, ніж мінімальний страховий внесок (ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»); спеціальний - це сумарна тривалість певної трудової діяльності на відповідних видах робіт, що дає право на дострокове призначення трудової пенсії; пільговий - це період трудової діяльності в шкідливих, небезпечних або специфічних умовах протягом повного робочого дня. Перелік виробництв, робіт, професій, посад і показників, за якими період трудової діяльності може бути віднесений до пільгового стажу, затверджений постановами Кабінету Міністрів України. Тобто, обрахунок стажу роботи має значення в тому числі для призначення пенсії. Записи до трудової книжки про роз`яснення положень законодавства чи роз`яснень до якого виду стажу необхідно зарахувати стаж роботи за відповідною посадою, як того просить позивач, до трудової книжки вноситися не можуть, у зв`язку з чим підстави для внесення запису у редакції про яку просить позивач у позовній заяві - відсутні. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог понесені ним судові витрати не підлягають йому відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed