Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача боргу за договором позики. Позовні вимоги з врахуванням уточнення мотивовано тим, що 31 травня 2012 р. сторони уклали договір позики, за яким позивач передав, а відповідач прийняв позику у сумі, що еквівалентна 4 000 доларів США зі строком повернення до 1 вересня 2012 р. Відповідач ухиляється від виконання свої зобовязань за договором, в звязку з чим позивач просить стягнути з нього заборгованість за договором позики в сумі 100\~607 грн. 08 коп., що еквівалентно 4\~000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України станом на 29 січня 2016 р. Представник позивача в судовому засіданні підтвердив позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач позов не визнав, в судовому засіданні пояснив, що грошові кошти у позивача не позичав, договір позики з ним не укладав, розписку йому не видавав. Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив заперечення відповідача проти позову. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В судовому засіданні встановлено, що 31 травня 2012 р. сторони у відповідності зі ст. 1046-1047 ЦК України уклали договір позики, за яким позивач передав, а відповідач прийняв позику у сумі 4 000 доларів США, зобовязавшись повернути борг 1 вересня 2012 р., що підтверджується оригіналом розписки, дослідженої в судовому засіданні. (а.с. 7-зв.) Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що позичальник свої зобовязання за договором позики не виконав, грошові кошти в сумі 4\~000 доларів США позивачеві у встановлені договором строки не повернув. У відповідності зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу, еквіваленту 4\~ 000 доларів США за курсом Національного банку України станом на 29 січня 2016 р., як те заявлено позивачем, що становить 100\~607 грн. 08 коп. (4\~000 х 25,151769) Заперечення відповідача та його представника про те, що грошові кошти у позивача відповідач не позичав, договір позики не укладав, розписку не видавав, суд не приймає до уваги за наступних підстав. У відповідності зі ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач на підтвердження укладення з відповідачем договору позики надав суду оригінал розписки від 31 травня 2012 р., яка посвідчує передання позичальнику визначеної грошової суми позикодавцем, що відповідає вимогам ст. 1047 ч.2 ЦК України. Натомість відповідач не надав суду жодного доказу тому, що договір позики він не укладав, грошей не позичав, розписку не писав і не видавав. При цьому суд враховує, що клопотання про призначення почеркознавської експертизи, про витребування, забезпечення доказів відповідачем не заявлялись. Твердження представника відповідача про те, що розписка не є письмовою формою договору позики і не замінює її, суперечить зазначеному вище положенню ст. 1047 ч.2 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved