Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ Приват Банк заборгованість в розмірі 35356,09 грн. та судові витрати в розмірі 1378,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на такі обставини: Відповідно до укладеного 27.05.2011 р. договору [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Взяті на себе зобовязання за договором відповідач не виконував належним чином, у звязку з чим у нього станом на 30.10.2015 р. виникла заборгованість в загальній сумі 35356,09 грн. На підставі наведеного позивач просить позов задоволити. В судове засідання представник позивача не зявився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, не з'явився в судове засідання та не повідомив причини неявки, не надав свої докази та заперечення на позов і від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності. Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, у відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, та згідно ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зясувавши дійсні обставини справи на підставі наявних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів та давши їм оцінку, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 27.05.2011 року між сторонами у цій справі було укладено кредитний договір, що зокрема підтверджено анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 27.05.2011 року. Тим самим відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг , Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку , складає кредитний договір. На підставі договору кредиту відповідачу було надано кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Згідно умов кредитного договору щомісяця в період сплати, позичальник зобовязувався надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків та комісії, а також інших витрат згідно умов кредитування. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Свої вимоги за договором відповідач не виконав внаслідок чого у нього сформувалося 18620,00 грн. заборгованості за кредитом, 14168,23 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг,- при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У відповідності із ст. 549 ч. 2, 3 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Отже у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 35356,09 грн., з яких 18620, 00 грн. заборгованості за кредитом, 14168,23 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 408,05 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи в розмірі 500,00 грн. фіксована частина та 1659,81 грн. процентна складова, що підтверджено відповідним розрахунком, доданим до позовної заяви. Також з відповідача в силу ст.88 ЦПК України необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати. При розподілі судових витрат, суд враховує те, що позивачем при подачі позовної заяви судовий збір сплачений не в повному розмірі, а лише в сумі 160,00 грн., тоді як відповідно до ст. 4 ч.2 п. 1 за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір повинен становити 1378,00 грн., тому недоплачена позивачем сума судового збору у розмірі 1218, 00 грн. підлягає стягненню з позивача в користь держави.

Outcome: approved