Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , з тих підстав, що відповідач є його онуком, був зареєстрований у спірній квартирі, але фактично в ній ніколи не проживав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив суду, що він дійсно зареєстрований у спірній квартирі, але фактично проживає в іншій квартирі, власник якої відмовляється його прописувати . Третья особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Департамент реєстрації місця проживання Харківської міської ради надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Квартира за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. (а.с.11-13) Відповідач [PERSON] зареєстрований за спірною адресою про що свідчить інформаційна довідка з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 19.07.2019 р. (а.с.22) Допитана у якості свідка [PERSON] показала суду, що вона є сусідкою позивача, та будучи медсестрою приходить до них робити уколи, відповідача ніколи не бачила. Допитана у якості свідка [PERSON] показала суду, що є сусідкою позивача, відповідач у спірній квартирі не проживає, але інколи приходить у гості. З відповіді Московського ВП ГУНП у Харківській області від 05.06.2019 р. вбачається, що інформація щодо перешкоджання [PERSON] у праві користування житлом за адресою: [ADDRESS] не надходила. З відповіді КП «Жилкомсервіс» від 07.06.2019 р. вбачається, що інформація про звернення [PERSON] щодо зберігання за ним житлової площі за адресою: [ADDRESS] відсутня. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються даним майном для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 155 ЖК України, житлові будинки (квартири), що знаходяться в особистій власності громадян, не можуть бути в них вилучені, власник не може бути позбавлений права користування житловим будинком. Відповідно до вимог ст. 398 ЦК України право володіння чужим майном, в даному випадку квартирою, виникає на підставі договору з власником, а також на інших підставах встановлених законом Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Договору між сторонами про право користування спірним житлом не було, інші підстави, передбачені законом, судом не встановлені. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Заперечення відповідача в тій частині, що він бажає зберігати реєстрацію за спірною адресою бо не має можливості зареєструватися за іншою адресою є необґрунтованими та висновків суду не спростовують. Так, відповідно до ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання, а також батьки зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. Так, як сам відповідач визнає той факт, що він ніколи не проживав за адресою, де зберігається його реєстрація, і відповідно до вимог чинного законодавства відсутні підстави для збереження за ним права користування цим житлом, то відсутні підстави і для збереження за ним реєстрації за адресою спірного житла. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладенного,

Outcome: approved