Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом де зазначив, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Згідно Рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.10.09 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м.Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Відповідачі проживають в [INFO], куди позивачем у період часу з січня 2009 року по лютий 2015 року надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Однак відповідачами надані послуги не були сплачені у повному обсязі, у звязку з чим станом на 28.02.2015 року за ними утворилась заборгованість в розмірі 16485,54 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2014р. скасовано судовий наказ у звязку з тим, що в заяві про скасування судового наказу були зазначені обставини, які вказували на спір про право, у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою Оскільки відповідачами борг, який станом на 28.02.2015р. склав 15535,54грн. не сплачений, просить стягнути його в судовому порядку з відповідачів солідарно, а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 243,60грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, суду пояснив, що враховуючи заперечення відповідача щодо строків позовної давності, вважає, що цей строк повинен бути визначений три роки з часу подання заяви про видачу судового наказу, а не позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, суду пояснив, що позовні вимоги не визнає, оскільки вважає, що позовні вимоги мають розглядатись в межах строку позовної давності. Крім того, зазначив, що починаючи з лютого 2009 року в зазначеній квартирі він фактично не мешкав та повернувся лише в жовтні 2012р., коли дізнався, що його брат в цій квартирі не мешкає. Таким чином, вважає, що послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води має нараховуватись фактично лише на одного члена сімї, а не за кількістю зареєстрованих в квартирі, а також за неякісне надання послуг, сума стягнення повинна бути зменшена на 30%. Таким чином, просить застосувати строки позовної давності та в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Вислухав пояснення учасників процесу, дослідив письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. У відповідності зі ст.ст. 66-68 ЖК України наймач зобов'язаний у встановленому розмірі і вчасно робити оплату за займане житло та комунальні послуг, до яких входить послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. У відповідності зі ст. 64 ЖК України наймач і всі повнолітні члени родини несуть солідарну відповідальність по своїх обов'язках, зв'язаним з найманням житла. Згідно ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Відповідно до ст.118 ЦПК України позовна заява про стягнення заборгованості за оплату за житлово-комунальних послуг може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] знаходиться у державній власності та в ній зареєстровані [PERSON] з 13.04.1995р. та [PERSON], з 10.05.1985р. (а.с.4) Відповідачі користуються, але своєчасно не сплачують, надані Концерном МТМ, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, через що за ними утворилась заборгованість за період з 01.01.2009 року по 01.09.2014 року в розмірі 15535,54 грн., у звязку з чим 24 листопада 2014 року до Ленінського районного суду м.Запоріжжя позивач звернувся із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Ухвалою суду від 24.12.2004 року скасовано судовий наказ від 27.11.2014р. за вищезазначеними вимогами позивача. Заперечення [PERSON] не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, у звязку з чим суд знаходить їх неспроможними та такими, що не підлягають задоволенню. Аналізуючи у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в межах строків позовної давності, які мають обчислюватись з дня звернення позивача із заявою про видачу судового наказу, оскільки діючим законодавством передбачений певний порядок стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, яким скори стався позивач та відповідно перервав строки позовної давності. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період часу з 01.11.2011 року по 28.02.2015р. яка склала 7839,18 грн. та в судовому засіданні доведена позивачем. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судові витрати понесені позивачем при зверненні із позовом до суду у вигляді судового збору в розмірі 243,60грн.

Outcome: partial