Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що він 21.03.2014 року в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», звертався до приватного нотаріуса Лебединського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою, в якій поставив кілька запитань щодо довідки, виданої Лебединською ЦРЛ за запитом відповідача від 25.04.2013 року. В зазначеній довідці від 22.05.2013 року містилась інформація щодо стану здоров»я [PERSON]. Тому він і звернувся до нотаріуса із зазначеною заявою. У відповідь, [PERSON] направив позивачу листа № 424/0116 від 18.04.2014 року, в якому, на думку [PERSON], на два його запитання була надана завідомо недостовірна інформація, а на інші питання відповіді не надано взагалі. Позивач вважає вказані дії відповідача такими, що порушують зокрема, ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», ст. 60 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 212-3 КпАП України, тому 08.02.2016 року звернувся до суду та просив визнати дії приватного нотаріуса [PERSON] при розгляді його заяви протиправними і такими, що порушили його права на розгляд звернень та отримання інформації; зобовязати відповідача протягом пяти днів з моменту винесення судом рішення, надати правдиву відповідь на питання, викладені в заяві від 21.03.2014 року та стягнути з відповідача на відшкодування завданої моральної шкоди 425 грн. 00 коп. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, послався на те, що наданням відповідачем завідомо недостовірної інформації та ненаданням її на частину запитань, які містились в заяві [PERSON] останньому було створено перешкоди в усталеному житті, він пережив моральні страждання і витратив значний час для відновлення своїх прав та вивчення чинного законодавства і звернення до суду. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, мотивуючи це тим, що в 2013 році, під час посвідчення правочину, однією із сторін якого був [PERSON] приватний нотаріус Лебединського районного нотаріального округу [PERSON] на підставі ст. 44 Закону України «Про нотаріат» направляв запит до Лебединської ЦРЛ з метою перевірки цивільної дієздатності останнього. На його запит 22.05.2013 року надійшла відповідь з Лебединської ЦРЛ, зміст якої стороннім особам нотаріус не розголошував. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні послалась і на те, що діяльність приватного нотаріуса не підпадає під дію Законів України «Про звернення громадян», «Про запобігання корупції» та ст. 212-3 КпАП України, оскільки він не є посадовою особою, державним чи громадським органом; що позивачем не надано в судовому засіданні доказів перенесення моральних страждань чи втрат немайнового характеру, причиною яких були дії приватного нотаріуса [PERSON] Також, представник відповідача послалась на те, що причину звернення відповідача за довідкою про стан здоров»я [PERSON] і правомірність дій нотаріуса позивачеві на протязі останніх трьох років неодноразово роз»яснювали працівники різних державних органів. З заяви (а.с. 3), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 21.03.2014 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Лебединського нотаріального округу Сумської області [PERSON] із заявою, в якій просив пояснити з якою метою той збирав відносно позивача конфіденційну медичну інформацію; чому він її збирав без згоди та повідомлення останнього; інформувати чи була поширена ця інформація, в разі поширення відкликати її. З листа (а.с. 4), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що нотаріус [PERSON] листом за вих. № 424/01-16 від 18.04.2014 року повідомив [PERSON] про те, що під час посвідчення правочину, однією із сторін якого був позивач на підставі ст. 44 Закону України «Про нотаріат» з метою перевірки цивільної дієздатності останнього направляв запит до Лебединської ЦРЛ. На його запит 22.05.2013 року надійшла відповідь за вих. №728, зміст якої стороннім особам нотаріус не розголошував. З свідоцтва (а.с. 13), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] є приватним нотаріусом. З листа (а.с. 35), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що перевіркою, проведеною Міністерством юстиції України було встановлено, що приватний нотаріус Лебединського районного нотаріального округу [PERSON] під час оформлення документів спадкової справи № 79/2012, заведеної 27.09.2012 року щодо майна померлої [PERSON], у зв»язку з наявністю сумніву щодо цивільної дієздатності спадкоємця [PERSON] на підставі ст. 44 Закону України «Про нотаріат» 25.04.2013 року звернувся з запитом до Лебединської ЦРЛ, на який 22.05.2013 року отримав довідку, копія якої в подальшому була вилучена співробітниками Лебединського МВ УМВС у зв»язку з перевіркою скарги самого [PERSON] щодо законності дій нотаріуса. З акту (а.с. 41), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що копія листа Лебединської ЦРЛ за вих. № 728 від 22.05.2013 року знищена на вимогу [PERSON] 18.02.2015 року. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не обґрунтована, позовні вимоги повязані з цивільними правовідносинами, що витікають із розгляду звернень громадян та не підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що приватний нотаріус Лебединського районного нотаріального округу [PERSON] під час оформлення документів спадкової справи № 79/2012, заведеної 27.09.2012 року щодо майна померлої [PERSON], у зв»язку з наявністю сумніву щодо цивільної дієздатності спадкоємця [PERSON] на підставі ст. 44 Закону України «Про нотаріат» 25.04.2013 року звернувся з запитом до Лебединської ЦРЛ, на який 22.05.2013 року отримав довідку за вих. № 728 від 22.05.2013 року, копія якої в подальшому була вилучена співробітниками Лебединського МВ УМВС у зв»язку з перевіркою скарги самого [PERSON] щодо законності дій нотаріуса. 21.03.2014 року в порядку, передбаченому Закону України «Про звернення громадян» [PERSON] звернувся до нотаріуса [PERSON] із заявою, в якій поставив кілька запитань щодо мотивів отримання інформації про стан його здоров»я та про наміри щодо використання цієї інформації. 18.04.2014 року [PERSON] направив позивачу письмову відповідь на його звернення, в якій на думку [PERSON] на частину запитань була надана завідомо недостовірна інформація, а на інші питання відповіді не надано взагалі. 08.02.2016 року позивач звернувся до суду та просив визнати дії приватного нотаріуса [PERSON], вчинені при розгляді його заяви протиправними і такими, що порушили його права на розгляд звернень та отримання інформації; зобовязати відповідача протягом пяти днів з моменту винесення судом рішення, надати правдиву відповідь на питання, викладені в заяві від 21.03.2014 року та стягнути з відповідача на відшкодування завданої моральної шкоди 425 грн. 00 коп. Згідно вимог ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно вимог ст.ст. 1166, 1167 ЦК України особі відшкодовується майнова та моральна шкода, завдані неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Згідно вимог ст. 19 ЗУ «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення. Згідно вимог ст. 25 ЗУ «Про звернення громадян» у разі задоволення скарги орган або посадова особа, які прийняли неправомірне рішення щодо звернення громадянина, відшкодовують йому завдані матеріальні збитки, пов'язані з поданням і розглядом скарги, обгрунтовані витрати, понесені у зв'язку з виїздом для розгляду скарги на вимогу відповідного органу, і втрачений за цей час заробіток. Спори про стягнення витрат розглядаються в судовому порядку. Громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом. Згідно вимог ст. 60 ЗУ «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, а також особам, які постійно або тимчасово обіймають посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обовязків, або спеціально уповноважені на виконання таких обовязків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, забороняється: 1) відмовляти фізичним або юридичним особам в інформації, надання якої цим фізичним або юридичним особам передбачено законом; 2) надавати несвоєчасно, недостовірну чи не в повному обсязі інформацію, яка підлягає наданню відповідно до закону. Згідно вимог ст. 20 ЗУ «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, а також те, що згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачем не було доведено те, щовідносно нього були порушені вимоги чинного законодавства на отримання інформації і цими незаконними діями йому були завдана моральна шкода. При цьому, суд враховує, що в березні 2014 року позивачем було направлено приватному нотаріусу звернення, яке стосувалося вчинення нотаріальних дій. На це звернення останній в квітні 2014 року відповів листом, в якому крім прямої відповіді на поставлені питання виклав і свою пропозицію щодо уточнення обставин справи, про джерело надходжень до позивача інформації про існування документів, які містять інформацію, що може становити нотаріальну таємницю. Вказані обставини стверджується як поясненнями сторін так і письмовими доказами (а.с 3-4). Проте, позивачем не було надано в судове засідання ніяких документів чи інших доказів, які б підтвердили, що отримана ним відповідь, викладена в листі за вих. № 424/01-16 від 18.04.2014 року була йому незрозумілою та неповною, чи доказів того, що в 2014 році він за пропозицією нотаріуса звертався до останнього за додатковими роз»ясненнями. При цьому суд не може взяти до уваги посилання позивача на ту обставину, що у листі нотаріуса викладено відповідь тільки на частину запитань, так як під час дослідження листа в судовому засіданні було встановлено, що він стосується всього звернення [PERSON] а не його частини. Також суд вважає, що позивачем не було доведено, що відповідь нотаріуса на його звернення є завідомо неправдивою, оскільки на підтвердження даної обставини в судовому засіданні не було надано жодного доказу. Крім того, суд вважає, що позивачем не було в судовому засіданні спростовано доводи представника відповідача, підтверджені матеріалами справи (а.с. 35) в тій частині, що правомірність дій нотаріуса на протязі останніх трьох років неодноразово перевіряли працівники різних державних органів та не виявили в цих діях порушень чинного законодавства. В той же час, суд враховує, ту обставину що відповідачем [PERSON], не зважаючи на невизнання необхідності виконання вимог Закону України «Про звернення громадян» на заяву [PERSON] було своєчасно надано письмову відповідь, в якій викладено позицію нотаріуса по суті справи. Разом з тим, суд бере до уваги доводи представника відповідача в тій частині, що позивачем не надано в судовому засіданні доказів перенесення моральних страждань чи втрат немайнового характеру, причиною яких були дії приватного нотаріуса [PERSON] тобто доказів перенесення завданої моральної шкоди. Тому суд дійшов до висновку, що позивачем в судовому засіданні не було доведено, що його права на отримання інформації були порушеними відповідачем, що діями відповідача йому була спричинена моральна шкода і вважає необхідним в задоволенні позову відмовити. Крім цього суд враховує, що позивачем [PERSON] під час подання позову не був сплачений судовий збір і відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, вважає необхідним стягнути його на користь держави зі сторони, проти якої ухвалено рішення. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved