Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що йому на праві власності належить земельна ділянка ДП №9, п.146 площею 9,5102 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Бердянського району, землі колишнього КСП «Україна». В 2010 році за усною угодою позивач передав цю земельну ділянку ПП «НІКС-С» для сільськогосподарського виробництва на один рік. В подальшому позивачу стало відомо про існування договору оренди вказаної земельної ділянки, укладеної між ним та відповідачем від 28.09.2010р., який зареєстрований у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 22.11.2010р. за №041026500218. Насправді вказаний договір позивачем не укладався, підпис на договорі та додатках до нього від його імені зроблений не ним, а іншою особою, взагалі такий договір позивач укладати не збирався, а мав бажання повернути земельну ділянку та обробляти її самостійно. Тому позивач вважає вказаний договір оренди таким, що не був укладеним, і тому не потребує визнання його недійсним, в своєму позові просив зобов'язати відповідача повернути йому вказану земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію договору оренди від 28.09.2010р. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили позов задовольнити. В судовому засіданні представники відповідача Карпенко М.М. та Калаянов В.М. позовні вимоги не визнали та пояснили, що вважають спірний договір оренди укладеним, оскільки він пройшов державну реєстрацію у встановленому законом порядку. Підписи в договорі та додатках до нього вони вважають зробленими дружиною позивача (цей підпис схожий на її) з його відома з умислом подальшого розірвання цього договору, або з інших причин. Сам позивач проти обробки його земельної ділянки до останнього часу не заперечував, регулярно отримував за це орендну плату. Просили в задоволенні позову відмовити на підставі того, що спірний договір не є нікчемним, тому потребує визнанню недійсним, про що позовні вимоги не висувались. Відповідач - Реєстраційна служба Бердянського міськрайонного управління юстиції до судового засідання свого представника двічі не направила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог на підставі наступного. Згідно державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 9,590 га, розташованої на території ДП №9, п.146 КСП «Україна» Миколаївської сільської ради. Згідно договору оренди від 28.09.2010р. між [PERSON] та ПП «НІКС-С» в особі керівника Карпенко М.М., позивач передав вказану земельну ділянку в оренду відповідачу. Згідно відмітки у договорі, він зареєстрований Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 22.11.2010р. за №041026500218. Згідно висновку експерта від 26.12.2014р., підписи в графі «Орендодавець» (арк. договору 2) в наданому договорі оренди землі від 28.09.2010р., який зареєстрований у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 22.11.2010р. за №041026500218, на 6-ти аркушах, а також в графі «Орендодавець» в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) б/д (арк. договору 5), в графі «Земельну ділянку передав», в акті прийому-передачі земельної ділянки б/д (арк. договору 6) - виконані не [PERSON], а іншою особою. Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним, що спірний договір оренди дійсно не підписувався позивачем, хто насправді його підписав та чи було це зроблено з відома або без відома позивача суд вважає таким, що в даному випадку не впливає на вирішення спору. Позивач та його представник вважають вказаний договір таким, що не є укладеним, тому у відповідності до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визнання його недійсним в судовому порядку не потребує. Однак, у відповідності до правової позиції, висловленої Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при розгляді справи №6-99цс13 від 18.09.2013р., оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, він є укладеним, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним. За таких обставин висновок суду касаційної інстанції про витребування спірної земельної ділянки із чужого незаконного володіння без визнання спірного договору оренди землі недійсним, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Аналогічна правова позиція була висловлена у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013р. у справі за позовом ОСОБА 1 до приватного підприємства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Арго», відділу Держкомзему у Новопськовському районі Луганської області про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації договору оренди. За таких обставин, суд вважає очевидним, що позивачем неправильно обраний спосіб захисту свого порушеного права, задоволення позовних вимог про витребування земельної ділянки та скасування договору її оренди без визнання договору оренди землі недійсним, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed