Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Мерефа, вул.Привокзальна, буд.12. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що житловий будинок, розташований за адресою: м.Мерефа, вул.Привокзальна, 12 належить йому на праві власності в 1/2 частині згідно свідоцтва про право на спадщину №866129 від 04.11.2016 року та витягу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 72304217 від 04.11.2016 року, інша 1/2 частина житлового будинку належить [PERSON]. В зазначеному житловому будинку, крім позивача зареєстрована його сестра [PERSON]. Відповідач в будинку не мешкає більше 10 років, її особистих речей та документів в будинку не має, комунальні платежі сплачує позивач. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, крім того, у разі неявки відповідача в судове засідання просив ухвалити заочне рішення. Відповідач та представник третьої особи у судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно і належним чином. Суд, у світлі вимог\~ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»\~і положень\~ст.157 ЦПК України, для забезпечення належного балансу процесуальних прав та обов'язків сторін у справі вважає за можливе розглянути позов за відсутності відповідача. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Житловий будинок, розташований за адресою: м.Мерефа, вул.Привокзальна, 12 належить йому на праві власності в 1/2 частині згідно свідоцтва про право на спадщину №866129 від 04.11.2016 року та витягу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 72304217 від 04.11.2016 року, інша 1/2 частина житлового будинку належить [PERSON] (а.с.7, 8-9). В зазначеному житловому будинку, крім позивача зареєстрована його сестра [PERSON], що підтверджується погосподарською книгою на домоволодіння за адресою: м.Мерефа, вул.Привокзальна, 12, а також відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДСМ УДМС України від 03.10.2017 року (а.с.5-6,13). Відповідач в будинку не мешкає більше 10 років, її особистих речей та документів в будинку не має, комунальні платежі сплачує позивач, що підтверджується актом обстеження домоволодіння від 12.09.2017 року за участю депутата Мерефянської міської ради [PERSON] та сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). В судовому засіданні встановлено, що відповідач, являється сестрою позивача. Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою понад один рік, суду не надано. Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджає відповідачу у користуванні спірним будинком в матеріалах справи також відсутні. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу /ст.60 ЦПК України/. Відповідач була зареєстрована в зазначеному будинку, як члени сімї власника, тому суд застосовує до правовідносин ст.405 ЦК України. Згідно ст. 405 ЦК України, член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не являється співвласником вищевказаного будинку, не є членом сімї позивача, не укладала з ним договір найму житлового приміщення, тому не має жодних підстав для проживання в спірному будинку та користування ним. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні /ст. 321 ЦК України/. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Суд розподіляє судові витрати на підставі ст.88 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved