Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по вулиці Миру,7 у с. Ладинка Чернігівського району Чернігівської області в порядку спадкування за заповітом, після смерті 09.01.2014 року його батька [PERSON]. Позов обґрунтовується наступним. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому на день смерті майно, у точності на будинок по вулиці Миру,7 у с. Ладинка, Чернігівського району і позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контри з заявою про прийняття спадщини, але перепоною в отриманні свідоцтва про право на спадщину, є той факт, що за життя спадкодавець не оформив правовстановлюючі документи на будинок, а позивач тільки виготовив технічну документацію на домоволодіння. /а.с.2, 31/ У судове засідання позивач не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та з проханням задовольнити позовні вимоги. /а.с.30 / Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Ладинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, оскільки голова сільської ради подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги сільська рада визнає. /а.с.28/ Визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. З дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про народження серії «ЯЭ» №474530 достовірно встановлено, що [PERSON] є батьком позивача [PERSON]. /а.с.8/ Відповідно до свідоцтва про смерть серії «І-ЕЛ» №221733 [PERSON] помер 09.01.2014 року у віці 87 років у м. Чернігові. /а.с.5/ За життя, 06.01.2000 року, [PERSON] зробив, посвідчене у виконавчому комітеті Ладинської сільської ради Чернігівського району, розпорядження за яким своїм спадкоємцем, до всього належного йому майна призначив [PERSON]. /а.с.3/ Наведене свідчить, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом та спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON], в силу приписів ст.ст.1222, 1223, 1261 ЦК України. З довідки виконавчого комітету Ладинської сільської ради Чернігівського району №321 від 22.04.2016 р. встановлено, що за даними по господарських книг сільської ради житловий будинок №7 по вулиці Радянська (теперішня Миру) у с. Ладинка, Чернігівського району Чернігівської області зареєстрований на імя [PERSON] з 1956 року, будинок він будував самостійно і володів ним до дня смерті, але свідоцтво про право власності не отримував. /а.с.23/ За даними Комунального підприємства «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації», довідка №763 від 28.12.2015 р., право власності на житловий будинок за адресою: вулиця Радянська,7, с. Ладинка, Чернігівський район, не зареєстроване. /а.с.4/ Дані технічної документації на спадкове домоволодіння, яка виготовлена КП «Чернігівське РБТІ», свідчать, що дійсна вартість домоволодіння становить 54355 грн. Інвентаризація проведена 03.12.2015 року. /а.с.16-20/ Згідно довідки виконкому Ладинської сільської ради Чернігівського району та області №198 від 12.04.2016 року, на підставі рішення 38 сесії 6 скликання від 22 жовтня 2015 року вулицю «Радянську» у с. Ладинка було перейменовано на вилицю «Миру». /а.с.22/ Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець помер після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину батька, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори, однак нотаріусом 13.04.2016 р. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на цей будинок у спадкодавця. /а.с.21/ Згідно п.1.2 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності на об'єкти нерухомого майна; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо. Згідно ст.100 ЦК УРСР, що діяв на дату забудови домоволодіння (1956 р.), у особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Згідно ст.101 ЦК УРСР в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно було затверджено Наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 р., а оскільки у сільській місцевості, до затвердження зазначеного Порядку, така реєстрація підприємствами БТІ не проводилась взагалі, то суд, враховуючи досліджені докази, прийшов до обєктивного висновку, що спадкове домоволодіння до припинення цивільної правоздатності, фактично належало [PERSON]. При цьому суд виходить з того, що у померлого [PERSON] були відсутні правовстановлюючі документи на спірне будинковолодіння, проте вважати його самочинним правових підстав немає, оскільки згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31.01.1966 року, який втратив чинність 13.12.1995 року, лише у зазначених населених пунктах здійснювалась реєстрація будинків і домоволодінь та видавались правовстановлюючі документи. У сільській місцевості оформлення житлових будинків здійснювалось шляхом запису у погосподарській книзі сільської ради після закінчення будівництва. Таким чином, оспорюване майно було набуте [PERSON] у встановленому на той час порядку і його слід включити до складу спадщини. У відповідності до вимог цивільного законодавства цивільна дієздатність [PERSON] припинилась у момент його смерті. За таких обставин отримати свідоцтво про право власності на житловий будинок на імя спадкодавця після смерті останнього не можливо. Згідно Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадкований житловий будинок в нотаріальній конторі. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved