Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь із [PERSON] борг за договором позики в сумі 5458,84 грн., з яких 3000, 00 грн. основного боргу, 2188,84 грн. індекс інфляції та 270 грн. 3% річних від простроченої суми боргу, а також моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що надав відповідачеві у борг 3000 грн. 20 червня 2011 року, які відповідач зобов'язався повернути до 20 грудня 2011 року, надавши відповідну розписку. Однак, в обумовлений строк, та до дня звернення до суду сума позики [PERSON] позивачу не була повернута, як і залишились без реагування звернення останнього, щодо виконання зобов'язань і повернення боргу. За таких обставин, позивач просить стягнути із відповідача борг та моральну шкоду, яку обґрунтовує втратою спокою, появою знервованого стану, що з урахуванням віку відобразилося на його здоров'ї, зокрема загостренні гіпертонічної хвороби. У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але надав письмову заяву, в якій позов підтримав повністю, просить суд розглядати справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ухвали Знам'янського міськрайонного суду від 07 серпня 2014 року розгляд цивільної справи проводиться заочно. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги виходячи з наступного. Із наданої суду розписки датованої 20 червня 2011 року вбачається, що [PERSON] отримав в борг у [PERSON] 3000 грн. і зобов'язався повернути їх до 20 грудня 2011 (а.с.7). Аналізуючи зміст вказаної розписки, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися правовідносини з договору позики, відповідно до яких позивач передав відповідачеві 3000 грн., а відповідач у свою чергу зобов'язався повернути зазначені умовні одиниці до певного строку, однак не зробив цього, що підтверджується наявністю оригіналу розписки у позикодавця. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, і повинні ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, що передбачено ст. 3 цього Кодексу. Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). При цьому, договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. При цьому, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення вимоги про це. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно частини 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, також із засад змагальності цивільного судочинства, межі судового розгляду, обов'язку сторін щодо доказування та подання доказів, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved