Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь боргу в розмірі 38000,00 грн. та судовий збір у сумі 551,20 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 05 грудня 2012 року позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 38000,00 (тридцять вісім тисяч) гривень строком до 01 червня 2013 року. Відповідач же в свою чергу зобов'язався повернути борг, однак у визначений строк своїх зобовязань не виконав, в звязку з чим позивач був змушений звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимогипідтримав у повному обсязі, та висловився про відсутність в нього заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, заяв про відкладення судового засідання від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 05 грудня 2012 року відповідач отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 38000,00 (тридцять вісім тисяч) гривень, про що склав відповідну розписку (а.с. 7). У встановлені в розписці строки відповідач свої зобовязання не виконав, на усні вимоги позивача про повернення боргу не реагує. У звязку з тим, що відповідач не бажає врегулювати спір мирним шляхом позивач змушений звернутися до суду. Вказаний правочин слід трактувати як договір позики. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позичкодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві борг (грошові кошти в тій же самій сумі або речі, визначені родовими ознаками в тій же кількості, такого роду та тієї ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановленому договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобовязання. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved