Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що відповідачі зареєстровані та проживають у будинку №5, розташованому по вул.Мічуріна в с.Хромове Бахмутського району Донецької області та є споживачами послуг з постачання питної води. Стверджує, що, не зважаючи на надання житлово-комунальних послуг в період з 1 липня 2014 року по 31 березня 2018 року, відповідачі не здійснили їх оплату, в результаті чого виникла відповідна заборгованість. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів 5\~818,90 грн. заборгованості за спожиті послуги з постачання питної води та судові витрати. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позову в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилась, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги визнали в повному обсязі. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що відповідачі проживають та зареєстровані у [INFO] (а.с.18), за якою у Комунального підприємства «Бахмут-Вода», що надає послуги з водопостачання та водовідведення, відкритий особовий рахунок на імя відповідача №7398. У відповідності до розрахунку заборгованості за спожиті послуги з постачання питної води за період з 1 липня 2014 року по 31 березня 2018 року по особовому рахунку №7398 станом на 31 березня 2018 року існує заборгованість в розмірі 5\~818,90 грн. (а.с.9 на звороті). Розрахунок здійснено на основі відповідних тарифів та норм водоспоживання (а.с.10). Згідно з п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею\~13\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~відносини між\~учасниками договірних\~відносин у\~сфері житлово-комунальних\~послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Суд враховує, що споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі №3-184гс14. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідачі-споживачі не здійснили оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, надані позивачем, за період з 1 липня 2014 року по 31 березня 2018 року, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. На підставі ч.1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з наступними змінами, у звязку з визнанням позову відповідачами позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved