Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач\~ звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про припинення дій, що порушують права водокористувача, усунення перешкод у підключенні до водопостачання та про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. При подальшому розгляді справи позивач уточнив свої позовні вимоги, посилаючись на наступні обставини. Позивач зазначив, що він є користувачем дачного будинку № 91 по вул. Ленінградська в СОТ «Південгідромаш», та відповідною земельною ділянкою для садівництва та городництва, яка належить йому на праві власності відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.09.2008 р. З 2009 року спільно з користувачем сусідньої дачної ділянки [PERSON], сторонами були проведені роботи по підключенню до мережі централізованої системи водопостачання м. Бердянська. З 2009 р.по травень 2011 р. позивач, користувався послугами з водопостачання за договором укладеним з ТОВ «Чиста вода-Бердянськ», та був приєднаний до міських мереж водопостачання на підставі «Проекту від 02.11.2009 р. на улаштування мереж водопроводу дачного будинку № 91 в СОТ «Південгідромаш» від водопровідної лінії на перехресті вул. Ростовської та Ленінградської. Місцем врізання до водопровідних мереж вищевказаним проектом визначено водопровідний колодязь дачних будинків СОТ «Південгідромаш» № 63, № 64. Проект виконано на підставі замовлення позивача та у відповідності до технічних умов №347, виданих TOB «Чиста Вода-Бердянськ» від 21.10.2009 року. З 01.06.2011р. позивач користувався послугами КП «Бердянськводоканал» БМР з водопостачання на підставі вищезазначених проекту і технічних умов, згідно яких, водопостачання дачних будинків №91, №96 здійснювалось за спільним водопроводом від водопроводної лінії вул. Ростовська-Ленінградська . Окрім того, спільне користування водопроводом підтверджується договором на сумісне користування водопроводом від 20.10.2009р., укладеним між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про надання [PERSON].С. та [PERSON] водопровідної лінії [PERSON] для спільного користування послугами водопостачання. 07.06.2012 року відповідач [PERSON], самовільно, без жодного дозволу, відключив позивача від центральної системи водопостачання, чим порушив охоронювані законом права позивача, як водокористувача. Усі намагання позивача, впродовж трьох років, відновити свої права без судового розгляду, ні до чого не призвели. Позивач вказав, що він, бажаючи досудового врегулювання спору, неодноразово намагався вирішити спірні правовідносини, що виникли між сторонами. На його замовлення було розроблено проект, згідно якого можливість хоч якось зачепити інтереси відповідача було виключено, так як новим проектом не передбачалося спільного з відповідачем користування водопроводом. Але реалізувати проект позивачу не вдається, так як відповідач 1 своїми діями постійно перешкоджає проведенню робіт, спрямованих на підключення позивача до міської мережі водопостачання. Позивач вказав, що відповідач 1 неодноразово вчиняв засипання траншеї, не допускав техніку і працівників до місця проведення робіт, фактично собою перекриваючи їм шлях. Усі ці дії відповідача спричинили не аби яку моральну та матеріальну шкоду позивачеві. На протязі трьох років, маючи гіпертонічну хворобу серця, кардіосклероз, будучі інвалідом II групи, позивач повинен був з відрами ходити по сусіднім дачним ділянкам і просити води. Постійне відчуття приниження честі і гідності, а також хвилювання позивача, пов'язані з погіршенням здоров'я, є наслідками сварок, погроз та скандалів з побиттям, спричинених незаконними протиправними діями відповідача. Те, що позивач є інвалідом II групи і має стійку втрату здоров'я, якого він зазнав як учасник бойових дій, ні як не засмутило і не зупинило [PERSON] від протиправних дій по відношенню до позивача. Як і загальновідомий факт того, що цільове призначення земельної ділянки позивача - садове огородництво - вимагає від власника не аби яких потреб у воді, так як відсутність регулярного поливу знижує врожайність. Позивач зазначив, що така поведінка відповідача свідчить про свідоме створення умов погіршення морального і матеріального стану позивача, неповагу до нього, і вказує на навмисне приниження його гідності, що порушує право позивача на особисту недоторканість. На відновлення своїх порушених прав на водокористування позивачем на сьогоднішній день витрачено значні кошти у розмірі 4182,00 грн, які вже витрачені, але вони не покривають усіх збитків, які пов'язані з відновленням водопостачання до земельної ділянки позивача, так як роботи по проведенню нової лінії водогону ще не закінчені. Орієнтовна сума коштів, необхідних для проведення вищезазначених робіт , відповідно до сметної документації, розробленої TOB «[PERSON] Азов- Південь», становить - 15 553 грн. 00 коп. Також, позивач вказав, що загальна сумма необхідного матеріального відшкодування становить 16 926, 00 грн. Наявність негативних наслідків, спричинених порушенням цивільних прав позивача зі сторони відповідача, проявляється у тому, що кожна спроба позивача відновити водопостачання до своєї дачної ділянки закінчувалась для нього новим стресом, в результаті чого його стан здоров'я стрімко погіршувався - так, після чергового конфлікту він втратив свідомість і був госпіталізований в критичному стані , про що свідчать виписки з історії хвороби № 12270/394 від 21.11.2011 р. та № 1212/35 від 20.02.2014р. Необхідності в централізованому водопостачанні, для поливу саду та городу, вражай з котрих допомагає родині позивача економити на продуктах харчування, а за відсутності централізованого постачання розуміння необхідності додаткових фізичних навантажень; неможливість відстояти свої цивільні права самотужки, без судового врегулювання конфлікту, в купі з образливою, принижуючою поведінкою відповідача призвели до моральних переживань позивача. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представники в судовому засіданні позов не визнали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надала судові письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та не визнання позовних вимог. Суд, заслухав сторони, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки для садівництва огородництва відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку від 02.09.2008 року і користується дачним будинком № 91 по вул. Ленінградській в СОТ « Южгідромаш». Власником земельної ділянки № 96 на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 04.05.1995 року і користувачем дачного будинку № 96 в СОТ « Южгідромаш» є відповідач [PERSON] Встановлено, що позивач є користувачем послуг з водопостачання ТОВ «Чиста вода Бердянськ» на підставі договору від 02.11.2009 року та був приєднаний до міських мереж водопостачання на підставі» Проекту від 02.11.2009 року на улаштування мереж водопроводу дачного будинку № 91 в СОТ « Південгідромаш» від водопровідної лінії на перехресті вул. Ростовської та Ленінградської. З 01.06.2011 року позивач користувався послугами КП «Бердянськводоканал» БМР з водопостачання на підставі проекту ТОВ « Чиста Вода-Бердянськ» БМР з водопостачання на підставі проекту і у відповідності до технічних умов № 347. У відповідності до цього проекту і технічних умов водопостачання дачних будинків № 91 , № 96 здійснювалося за спільним водопроводом від водопровідної лінії вул. Ростовська-Ленінградська. Також ця обставина підтверджується договором на спільне сумісне користування водопроводом від 20.10.2009 року, укладеним між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про надання [PERSON] та [PERSON] водопровідної лінії [PERSON] для спільного користування послугами водопостачання. Судом встановлено, що в 2009 році позивач та відповідач [PERSON], який діяв від імені своєї матері [PERSON] спільно провели роботи по підключенню своїх земельних ділянок до мережі централізованого водопостачання за двома їх індивідуальними проектами водопровідного вводу та випуску каналізації на ім»я [PERSON] та [PERSON] ( дача № 96 СОТ « ЮГМ»), які було виконано згідно з технічними умовами та погоджено з водопостачальною організацією. Судом встановлено, що в 2012 році [PERSON], самовільно, без дозволу позивача та дозволу водопостачальної організації «Берндянськводоканал» відключив позивача від центральної системи водопостачання, про що свідчать численні письмові докази, надані позивачем, а саме: копія відповіді виконкому Бердянської міської ради від 08.07.2013 року, копії відповідей КП «Бердянськводоканал» БМР № 1840 від 03.07.2012 року та 29.04.2012 року . Судом встановлено, що позивач намагався підключитися до системи центрального водопостачання на підставі нових проектів, розроблених проектними організаціями, але відповідачі чинять йому перешкоди у цьому, відповідач [PERSON] забетонував територію за проектом зі сторони вул. Ростовська, де повинен пролягати водопровід відповідно до плану-схеми № 347 від 20.10.2009 року, що підтверджується численними письмовими доказами, наданими позивачем, а саме: копіями постанов про відмову в порушенні кримінальної справи від 25.06.2012 року, 28.06.2012 року, 11.08.2012 року, 22.08.2012 року та 11.06.2012 року, підтверджені в судовому засіданні показаннями свідків - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно ст. ст. 42, 43 водного Кодексу України позивач є водокористувачем, має право на водокористування для питних та побутових потреб і таке право охороняється законом. П.5 ч.1 ст. 44 Водного Кодексу України передбачено, що водокористувачі забов'язані не допускати порушення прав, наданих іншим водокористувачам. Протиправні дії відповідача не відповідають також положенням ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про питну воду і питне водопостачання», та Правилам користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 27 червня 2008 р. № 190, якими споживачі забов'язані не допускати порушення прав та інтересів інших учасників у сфері житлово-комунальнальних послуг. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Тому, суд вважає позовні вимоги стосовно зобов»язання відповідачів не чинити перешкоди позивачу в підключенні до центральної системи водопостачання дачної ділянки № 91 по вул. Ленінградській/вул. Ростовській в СОТ « Южгідромаш» законними і обґрунтованими. Згідно п.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій нанесені збитки (майнова шкода) в результаті порушення її громадянських прав, має право на їх відшкодування. Майновими збитками вважаються : - втрати , які особа понесла у зв'язку із знищенням або ушкодженням її майна, а також витрати, які особа понесла або повинна понести для відновлення свого порушеного права. Ст. 1166 ЦК України передбачено, що майновий збиток нанесений неправомірними рішеннями, діями, або бездіяльністю, особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також збиток нанесений майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному об'ємі особою, яка його нанесла. Доказами в обґрунтування заподіяння позивачу матеріальної шкоди противоправними діями відповідачів надані наступні письмові докази: смітна документація, виконана проектною організацією ТОВ « [PERSON] Азов-юг» по підключенню садівничого будинку № 91 СОТ «Южгідромаш» до БМС «Бердянськводоканал» на загальну суму 15563 тис. гривень, не є належним доказом, що саме такий розмір матеріальної шкоди поніс чи повинен понести позивач для підключення його земельної ділянки до центральної системи водопостачання, копії накладних, наданих позивачем не містять необхідних даних, хто купував ці матеріали і саме для чого вони були використані, є певний перелік куплених матеріалів з вказівкою їх вартості, суд також не може вважати їх належним доказом заподіяння матеріальної шкоди саме позивачу [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї, у принижені честі та гідності. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 моральна шкода - це втрати немайнового характеру, внаслідок душевних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до законодавства моральна шкода може полягати, зокрема : у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушені права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушені стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших наслідків. Ст. 23 ЦК України регулює загальні положення про моральну шкоду. Нормами даної статі передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Для наявності правопорушення повинні бути встановлені наступні обставини: 1). факт протиправних дій особи ; 2). вина цієї особи у вчинені протиправних дій; 3). наявність негативних наслідків у вигляді моральної шкоди 4).причино - наслідковий зв'язок пункту третього з першими двома пунктами. Суду також не надано позивачем належних доказів в обґрунтування заподіяння відповідачами йому моральної шкоди, а саме доказів наявності негативних наслідків у вигляді моральної шкоди. Судові надані численні виписки із історії хвороби позивача за різні роки, що він у різні періоди перебував на стаціонарному лікуванні зі слідучими захворюваннями гіпертонічна хвороба, кардіосклероз та ін. Суд враховує ту обставину, позивач є інвалідом 2 групи і має стійку втрату здоров»я, як учасник бойових дій, в зв»язку з чим, він щороку проходить лікування в медичних закладах . Тому, встановити причинно-слідчий зв»язок наявності негативних наслідків лікування у медичних установах позивача, саме з противоправними діями відповідачів, не вбачається. На підставі ст.ст. 22, 391 , 1166, 1167 ЦК України і

Outcome: partial