Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на відшкодування шкоди 30 360,12 грн. (суму регламентної виплати), витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 300 грн. та судовий збір в сумі 306,61 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.11.2011 р. на проспекті Маяковського в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений належний йому автомобіль «Пежо»J5 д.н. [NUMBER]. Вказаний автомобіль належить позивачу на праві управління та розпорядження відповідно до довіреності від 12.10.2011р. серії ВРМ №511323. Винуватцем ДТП визнаний [PERSON], який керував автомобілем, що застрахований в ЗАТ АСК «ІнтерТрансПоліс» за обов'язковим страхуванням цивільно-правової відповідальності. Згідно звіту вартість матеріального збитку склала 30 360,12 грн. за проведення оцінки позивачем сплачено 300 грн. Позивач звернувся до ПрАТ АСК «ІнтерТрансПоліс» з заявою про виплату страхового відшкодування, на що йому було відмовлено на тій підставі, що в полісі винуватець ДТП - [PERSON] не зазначений, як особа, чия відповідальність застрахована. Позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ПрАТ АСК «ІнтерТрансПоліс» про стягнення страхового відшкодування. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23.11.12 р. у позові відмовлено в зв'язку з тим, що водій автомобіля [PERSON] не підпадає під страховий захист за полісом відповідача. В зв'язку з цим позивач звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування (регламентної виплати), на що МТСБУ відмовило у виплаті страхового відшкодування на підставі пп. 37.1.4. пункту 37.1. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв'язку з тим, що заяву про відшкодування заподіяної шкоди не було подано впродовж одного року. Позивач вважає відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування від 28.01.13 р. незаконною, в зв'язку із чим і вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 11.11.2011 р. на проспекті Маяковського в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений належний позивачу автомобіль «Пежо»J5 д.н. [NUMBER]. Вказаний автомобіль належить позивачу на праві управління та розпорядження відповідно до довіреності від 12.10.2011 р. серії ВРМ №511323. Винуватцем ДТП згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 01.12.11 р. по справі №3-7973/2011 рік (зі змінами внесеними постановою від 20.01.12 р.), визнаний [PERSON], який керував автомобілем МАЗ-533603 д.н. [NUMBER], відповідальність власника якого застрахована в ЗАТ АСК «ІнтерТрансПоліс» за обов'язковим страхуванням цивільно-правової відповідальності (страховий поліс №ВЕ/0522191 від 28.11.10 р.). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 23.11.11 р. №С11-503, зробленого ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» вартість матеріального збитку склала 30 360,12 грн. за проведення оцінки позивачем сплачено 300,00 грн. Позивач 15.11.11 р. звернувся до ПрАТ АСК «ІнтерТрансПоліс» з заявою про виплату страхового відшкодування. 08.02.12 р. листом №52 ПрАТ АСК «ІнтерТрансПоліс» позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування на тій підставі, що в полісі винуватець ДТП - [PERSON] не зазначений, як особа, чия відповідальність застрахована. Позивач 27.02.12 р. звернувся до МТСБУ зі скаргою, в якій просив провести виплату страхового відшкодування замість ПрАТ АСК «ІнтерТрансПоліс». В цій заяві позивач вказав, що йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування страховиком в зв'язку з тим, що винуватець ДТП не зазначений в полісі, як особа, чия відповідальність застрахована. Відповідач листом №5834/4-3-10 14.03.12 р. відмовив у виплаті страхового відшкодування на підставі пп. «г» п.41.1. ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого МТСБУ відшкодовує шкоду у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований. Позивач 21.03.12 р. звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ПрАТ АСК «ІнтерТрансПоліс» про стягнення страхового відшкодування. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23.11.12 р. у позові відмовлено в зв'язку з тим, що водій автомобіля МАЗ-533603 д.н. [NUMBER] - [PERSON] не підпадає під страховий захист за полісом №ВЕ/0522191 від 28.11.10 р. Тобто, судом фактично встановлено, що відповідальність власника транспортного засобу, яким заподіяна шкода, при передачі його [PERSON], не застрахована. Після набрання рішенням суду від 23.11.12 р. законної сили представник позивача 24.01.13 р. повторно звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування (регламентної виплати). МТСБУ листом №3/1-05/1874 від 28.01.13 р. відмовило у виплаті страхового відшкодування вже на підставі пп. 37.1.4. пункту 37.1. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Договірних зобов'язань між МТСБУ та відповідачем не виникало. Статтею ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальним Законом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.02.2014 р. вказано, що суду необхідно дати оцінку підставам відмови у виплаті страхового відшкодування у листі відповідача від 28.01.2013 р., з врахуванням звернення позивача від 27.02.2012 р. та підстав відмови у виплаті страхового відшкодування у листі від 04.03.2012 р. Судом досліджено лист відповідача від 28.01.2013 р., звернення позивача від 27.02.2012 р. та лист відповідача від 04.03.2012 р., звідки вбачається, що 27.02.2012 р. позивач звернувся до МТСБУ з заявою, в якій просив провести виплату страхового відшкодування замість ПрАТ АСК «ІнтерТрансПоліс». МТСБУ листом №5834/4-3-10 від 14.03.2012 р. відмовило у виплаті страхового відшкодування на підставі пп. «г» п.41.1. ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого МТСБУ відшкодовує шкоду у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований. На друге звернення позивача від 24.01.13 р. МТСБУ листом №3/1-05/1874 від 28.01.13 р. відмовило у виплаті страхового відшкодування вже на підставі пп.37.1.4. пункту 37.1. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. З вказаної переписки та інших документів, наявних в матеріалах справи видно, що позивач вперше звернувся до страховика - 15.11.11 р., а 27.02.2012 р. (тобто через три місяці після ДТП) - до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, отже ним не пропущений річний строк подання заяви про страхове відшкодування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України. З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи, що відповідачем доказів спростування вимог позивача суду не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 30 360,12 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved