Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення коштів, в якій зазначає, що відповідачем не виконані договірні зобов'язання, не оплачені послуги із охорони майна, тому просить стягнути заборгованість за договором пеню, три проценти річних, інфляційні втрати, а також судові витрати. Під час розгляду справи відповідач подав зустрічний позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдом» про відшкодування збитків, в обґрунтування якого посилався на неналежне виконання договору охорони, внаслідок чого із належної йому квартири було викрадене майно, зокрема обладнання опалювальної системи, на відновлення якої потрібно 301 377 грн. 47 коп., які просив стягнути з відповідача в якості збитків. В судовому засіданні представник позивача Мазур Т.А. первісний позов підтримала в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечила повністю, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання договірних зобов'язань, не оплачує послуги з охорони майна, вина охорони у зникненні майна відповідача відсутня, оскільки він не обладнав квартиру замком, розмір збитків не доведений. Представник відповідача [PERSON] проти первісного позову загалом не заперечив, підтримав повністю вимоги зустрічного позову, посилаючись на тяжкий матеріальний стан відповідача, подвійне стягнення заборгованості за серпень 2014 року, неналежне виконання договору позивачем, викрадення майна із квартири заподіло збитки в розмірі 301 377 грн. 47 коп., ці кошти необхідні для відновлення системи опалення, замок у дверях був на час придбання квартири, викрадене обладнання купувалось разом із квартирою. Вислухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. 28 липня 2010 року між сторонами було укладено договір на охорону об'єкта № Р-0-2-О, згідно якого відповідач зобов'язався сплачувати надані позивачем послуги охоронии квартири [ADDRESS], сторони погодили порядок і строки оплати послуг. Вказана цивільно-правова угода була укладена в письмовій формі. Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Вказана цивільно-правова угода була укладена в письмовій формі, відповідно до матеріалів справи послуги позивачем були надані, відповідач зауважень щодо отримання послуг не представив, однак щомісячні направлені відповідачеві рахунки ним не були оплачені. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До цього часу грошові зобов'язання відповідачем з часу укладення договору не виконувались. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач всупереч вимогам закону не виконав свої цивільно-правові обов'язки та не сплатив заборгованість за надані позивачем послуги, тому в судовому порядку на нього слід покласти обов'язок сплати позивачеві заборгованості за договором. Згідно ч.ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Умовами укладеного сторонами договору передбачено нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплдаченої суми за кожен день прострочення платежу. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошові зобов'язання не були виконані у передбачений договором строк, тому на відповідача слід покласти в судовому порядку обов'язок сплати на користь позивача трьох процентів річних внаслідок невиконання позикового зобов'язання, а також інфляційних втрат, розмір яких підтверджується розрахунком. Загальний розмір заборгованості за договором на охорону об'єкта № Р-0-2-О від 28.07.2010 року за період з 31.08.2013 року до 31.07.2014 року становить 8 732 грн. 29 коп. і складається із основної заборгованості в розмірі 7 333 грн. 46 коп., пені в розмірі 643 грн. 61 коп., трьох відсотків річних в розмірі 101 грн. 82 коп., інфляційних втрат в розмірі 653 грн. 40 коп., що підтверджується розрахунком та підставно не заперечено відповідачем. 20.08.2014 року відповідачеві було направлено письмову вимогу, однак умови договору у позасудовому порядку він не виконав, що підтверджується рахунками, вимогою, поштовим повідомленням, розрахунком. Доводи відповідача про подвійне стягнення вартості послуг по охороні за серпень 2014 року нічим не підтверджені, а також спростовуються розрахунком, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29.11.2013 року, матеріалами його виконання, з яких вбачається, що [PERSON] на виконання рішення суду в межах виконавчого провадження сплатив заборгованість за послуги охорони в розмірі 14 549 грн. 77 коп., пеню в розмірі 396 грн. 47 коп., три проценти річних в розмірі 636 грн. 49 коп., інфляційні втрати в розмірі 300 грн. 43 коп., тобто заборгованість за період з 21.08.2012 року по 20.08.2013 року. За таких обставин, первісний позов слід задовольнити повністю. При наданні правової оцінки зустрічному позову суд враховує наступне. 18.11.2014 року [PERSON] звернувся до Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області із заявою про вчинення злочину, де повідомив про виявлення зникнення газового котла та батарей із квартири [ADDRESS], де він останній раз був рік тому, що підтверджується витягом із кримінального провадження № 12014110230000932. Наслідки досудового розслідування суду не повідомлені, зі слів представника сторони [PERSON] досудове розслідування триває. На звернення [PERSON] ТОВ «Дісаві» його повідомило, що вартість замовлених ним робіт по відновленню функціонування газового котла та обладання з теплопостачання може становити 301 377 грн. 47 коп., що підтверджується листом, комерційною пропозицією, довідкою, гарантійними талонами. Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Обгрунтовуючи позов [PERSON] стверджує, що сума коштів, які він просить стягнути за зустрічним позовом складається із збитків, які він поніс внаслідок крадіжки, тому суд вирішує такі вимоги виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства. Суд вважає, що доводи зустрічного позову про заподіяння збитків в розмірі 301 377 грн. 47 коп. не ґрунтуються на зібраних у справі доказах, оскільки подані суду не документи не свідчать про реальні збитки, містять відомості про комерційну пропозицію суб'єкта підприємницької діяльності виконати певні роботи за певну суму, однак не містять детального розрахунку і правових підстав нарахування суми, договір на виконання робіт не укладався, тому цивільно-правові наслідки у таких правовідносинах для [PERSON] не настали. Матеріалами справи не доведено винність ТОВ «Трейдом» у завданні збитків [PERSON], не доведено співвіднесення запланованих ним робіт із викраденням майна із охороняємої квартири, відсутні достатні і переконливі докази наявності у власності [PERSON] майна, яке за його твердженнями, було у нього викрадено, перебування такого майна саме у квартирі, яка є предметом договору охорони. Крім того, суд приймає до уваги, що 30.09.2014 року комісійно було складено акт огляду будинку, яким підтверджується відсутність обладання квартири [PERSON] в ТІЗ «Сосновий бір» технічними засобами захисту, зокрема замка на вхідних дверях, відсутність належних умов для збереження товарно-матеріальних цінностей, зафіксовано факт непередачі під охорону майна і обладання у цій квартирі. Вказаний письмовий доказ іншими доказами не спростовано, зазначені в ньому відомості узгоджуються із тим, що факт крадіжки власником був виявлений по спливу значного терміну після її скоєння. Пунктом 2.1.1 укладеного між сторонами договору № Р-0-2-О на охорону об'єкта передбачено, що обов'язком охорони (ТОВ «Трейдом») є забезпечити охорону об'єкта замовника прийнятого під охорону від розкрадання, пошкодження чи знищення та здійснювати контроль за цілісністю об'єкта, тобто за змістом п. 1.1 договору - квартири [ADDRESS]. Визначене зустрічним позовом майно, яке за твердженням [PERSON] було викрадене невідомими особами, за актом прийому-передачі під охорону не передавалось, іншим чином подібний факт не фіксувався, тому в силу положень ст. 11 ЦК України він не довів підстав виникнення у ТОВ «Трейдом» цивільно-правових зобов'язань, наслідком невиконання яких могло бути відшкодування визначених позовом збитків. Доводи про невиконання [PERSON] зобов'язань за договором, передбачених п.2.2.1 щодо здійснення заходів по обладнанню об'єкта технічними засобами охорони, створенню належних умов для збереження товарно-матеріальних цінностей, п.2.2.4 щодо залучення представників охорони до визначення розміру збитків в судовому засіданні нічим не спростовані, а відповідні заперечення представника зустрічного відповідача не ґрунтуються на матеріалах справи та є непереконливими. Договір про повну матеріальну відповідальність між сторонами не укладався, перелік переданих під охорону товарно-матеріальних цінностей не складався. Згідно п.5.1 укладеного між сторонами договору охорона звільняється від відповідальності за заподіяні збитки при відсутності його вини в їх спричиненні. Сторонами визнається, що факт крадіжки майна із квартири [PERSON] розслідується в межах кримінального провадження, відомостей про наявність вини працівників ТОВ «Трейдом» у скоєнні цього злочину суду не повідомлено, з матеріалів справи не вбачається переконливих доказів наявності вини ТОВ «Трейдом» у заподіянні збитків [PERSON], тому вважає, що достатніх правових та фактичних підстав для задоволення зустрічного позову немає. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене вище, вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що первісні позовні вимоги доведені, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і матеріалах справи, а зустрічний позов належно не доведений. За таких обставин, первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги первісного позивача про відшкодування судових витрат, слід задовольнити.

Outcome: approved