Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив з метою погашення заборгованості за кредитним договором № 11261550000 від 30.11.2007 року та понесеними судовими витратами в розмірі 6292,11 грн звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 16 в будинку № 176 в м. Вінниці, яка належить [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.11.2007 року між позивачем та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань банку передано в іпотеку спірну квартиру, яка належить [PERSON] 30.03.2009 року [PERSON] помер. Після смерті позичальника заборгованість за кредитом не погашена та складає 16072,43 долари США, що станом на 30.06.2017 року за курсом НБУ еквівалентно 419474 грн 25 коп. АТ «УкрСиббанк» 10.08.2009 року направив до Першої Вінницької державної нотаріальної контори лист-вимогу до спадкоємців померлого, т.я. зобовязання за кредитним договором не припиняється внаслідок смерті позичальника, а переходить до спадкоємців. [PERSON] продовжує проживати в [INFO], де до смерті мешкав боржник [PERSON], а отже вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки в шестимісячний строк не подала в нотаріальну контору заяву про відмову від спадщини. Відповідно до договору іпотеки від 30.11.2007 року іпотека зберігає свою силу у випадку, коли у встановленому законом порядку відбувається переведення боргу за Кредитним договором за іншою особою. Тому позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань та смертю позичальника. Ухвалою суду від 19.07.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 14.12.2017 року провадження у справі зупинено на час призначеної будівельно-технічної експертизи для визначення дійсної ринкової вартості предмету іпотеки. Ухвалою суду від 27.07.2018 року провадження у справі поновлено в звязку з неможливістю проведення експертизи так як експерта не допущено до обєкту дослідження. У зв'язку із закінченням повноважень на здійснення правосуддя судді Гриневича В.С. та на підставі повторного автоматизованого розподілу, ухвалою суду від 19.10.2018 року цивільну справу прийнято до провадження судді Ан О.В. Ухвалою суду від 16.11.2018 року витребувано із Першої вінницької державної нотаріальної контори, належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи № 964/2009 заведеної після смерті [PERSON], який помер 30.03.2009 року. Ухвалою суду від 15.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача до судового засідання не з'явився, однак до суду подав заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив суд розгляд справи проводити без участі представника позивача. Відповідач до судового засідання не з'явилась, про причини неявки до суду не повідомила, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлялась належним чином. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Суд визнав як загально визнаний факт перейменування вулиці Свердлова в м. Вінниці на вулицю Князів Коріатовичів. Дослідивши матеріали справи, визнавши докази належними і достовірними, суд встановив факт укладення споживчого кредиту № [NUMBER] 30.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» і [PERSON], згідно якого [PERSON] надано кредит в сумі 19000 доларів США з поверненням згідно графіку платежів, з кінцевим строком повернення 27.10.2017 року процентною ставкою 13.4% та правом банку збільшення процентної ставки за певних умов, як споживчий кредит. При цьому позичальник усвідомлював можливість виникнення курсових різниць, коливань валюти кредиту (договір кредиту на 12 а.с. том 1). Виконання договору кредиту було забезпеченого договором іпотеки, укладеним з [PERSON], де предметом договору іпотеки зазначена квартира [ADDRESS]. Кредитні кошти були перераховані на поточний рахунок [PERSON] (витяг з особового рахунку на 27 а.с. том 1) 30.03.2009 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть на 32 а.с. том 1). 10.08.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» звернувся до Першої вінницької державної нотаріальної контори з повідомленням про наявність кредитної заборгованості (лист на 37 а.с. том 1). Згідно листа Першої вінницької державної нотаріальної контори (на 22 а.с. том 1) із заявами про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини у Першу вінницьку державну нотаріальну контору ніхто не звертався. На момент укладення договору кредиту [PERSON] був зареєстрований в м Вінниці [ADDRESS] (копія паспорту на 33-34 а.с. том 1). За цією ж адресою була зареєстрована відповідач [PERSON], в паспорті якої стоїть штамп про реєстрацію шлюбу з [PERSON] (копія паспорту на 35-36 а.с. том 1). АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11261550000, і на момент смерті [PERSON] заборгованість останнього склала 19000 доларів США. Виконання зобовязань забезпечено іпотекою квартири [ADDRESS], власником якого згідно свідоцтва про право власності на житло № 42, виданого виконкомом Вінницької міської ради від 10.08.2004 року, є [PERSON] Згідно договору іпотеки від 30.11.2007 року [PERSON] передала в іпотеку і забезпечила в повному обсязі виконання грошових зобовязань [PERSON] за кредитним договором № [NUMBER] від 30.11.2009 року. На момент укладення договору іпотекодавець та іпотекодержатель погодили, що на момент укладення іпотечного договору вартість квартири складає 336976 грн (на 28-31 а.с. том 1). Згідно п.4 договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, зокрема, порушення іпотекодавцем будь-якого з зобовязань за цим договором або будь-якого зобовязання, забезпеченого іпотекою за цим договором [PERSON] не виконував належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим станом на 30.03.2009 року в нього утворилась заборгованість у розмірі 16641,42 доларів США (на 42 а.с. том 1). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за наведеними кредитними договорами, відповідачем суду не представлено. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Стаття 1049 ЦК України в свою чергу визначає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також, слід зазначити, що статтями 525, 526, 527, 530, 625 ЦК України визначено що одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок; якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Так, згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (стаття 33 Закону України «Про іпотеку»). Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про іпотеку», згідно якої в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. У разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязань за кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно частини 6 статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Кодексу; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до частини 2 статі 43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Суд приймає до уваги ухилення відповідача від проведення судово-будівельної експертизи, суд вважає, що початкова ціна продажу предмета іпотеки може бути встановлена за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність встановити факт ринкової вартості, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Враховуючи викладене, вимоги банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах є обґрунтованими та доведеними, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 6292,11 грн понесених судових витрат (сплата судового збору квитанція на 1 а.с. том 1). На підставі викладеного та

Outcome: approved