Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до уточненої редакції якого просив стягнути з [PERSON] на свою користь кошти на поховання спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] у розмірі 21000 грн, встановлення памятника у сумі 18000 грн та на утримання, догляд і лікування померлого в розмірі 16676,19 грн. Позов мотивований тим, що 16.05.2017 року помер брат позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. Право на спадкування одержав його син [PERSON] Водночас весь тягар по догляду за померлим та організація поховання лягли виключно на позивача. Спадкоємець померлого вказані витрати позивачеві не компенсував, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 24.10.2018 року за позовом відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 09.11.2018 року від відповідача до суду надійшов відзив в якому він визнав позовні вимоги частково в частині 1/2 частки вартості памятника, в задоволенні решти вимог просив відмовити з наступних підстав. Так на підтвердження витрат на поховання надано квитанцію, яка не може вважатись належним доказом, оскільки не містить необхідних реквізитів для даного документа. Крім того в позові не зазначено яку суму державної допомоги позивач отримав на поховання брата. Також отримані кошти від оренди майна померлого, могли бути використані [PERSON] на придбання памятника. 06.12.2018 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву про збільшення позовних вимог в якому просив суд відмовити в задоволенні позову. Крім обставин викладених в першій редакції відзиву, відповідач також зазначив, що спадкодавець отримував пенсію, яку позивач повинен був витрачати кошти на лікування свого брата. Відповідач також вказує, що не мав матеріальної можливості компенсувати витрати, так як допомагає своїй хворій матері та відсутністю фінансових можливостей. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та з підстав викладених у позові та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився про причини неявки до суду не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.05.2017 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частку квартири № 103 яка розташована в будинку № 42 по вул. 600-річчя у м. Вінниці. Так як померлий не залишив заповіту, право на спадкування за законом перейшло до його сина [PERSON], який у свою чергу звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2017 року встановлено, що позивачем здійснювалась витрати з утримання, догляду, лікування та поховання [PERSON] (на 5-14 а.с.). Витрати на поховання померлого які поніс [PERSON] склали 18000 грн на купівлю та встановлення памятника (на 16-19 а.с.) та 21000 грн в якості витрат на поховання (на 15 а.с.). В свою чергу витрати на утримання, догляд та лікування [PERSON] склали 16676,19 грн (на 50-56 а.с.). В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження отримання позивачем державної допомоги на поховання. Суд критично відноситься до твердження відповідача про отримання позивачем коштів від оренди майна померлого і можливість використання їх на організацію поховання, у зв'язку з відсутністю доказів підтверджуючих цей факт. Крім того [PERSON] є власником 3/4 часток квартири № 103, розташованої в будинку № 42 по вул. 600-річчя у м. Вінниці та має право розпоряджатись своєю власність на свій розсуд. Крім того, відповідачем не доведено, що поховання проводилось за особисті кошти [PERSON], який помер 18.05.2017 року. Згідно положень ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більше як за три роки до його смерті. Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Тобто, зазначена норма закону чітко визначає, що комплекс заходів та обрядових дій, якими є організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг, охоплює поняття поховання померлого, і ці заходи здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Також до поняття поховання відноситься облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій. Врахувавши, положення ст. 1232 ЦК України, щодо відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, які покладені на спадкоємців, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог та стягнення заявлених вимог про відшкодування витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення 704,80 грн в рахунок сплаченого судового збору. Судові витрати на професійну правничу допомогу, суд залишає без компенсації, у зв'язку з відсутністю доказів підтверджуючих понесення відповідних витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved