overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 4420,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 5200 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.10.2019 року вона пройшла співбесіду у Фізичної особи підприємця [PERSON] , співбесіду проводив директор відділення № 22 служби перевезень INTIME. Зрозумівши, що заробітну плату сплачують не вчасно вона написала заяву про звільнення, але трудову книжку отримала лише 29.10.2019 року. В трудовій книжці містились записи, що вона працювала на посаді оператора з 17.10.2019 року по 28.10.2019 року. На день звільнення відповідачем не виплачена заробітна плата у розмірі 4420,00 грн. Позивач неодноразово звертався до адміністрації відповідача з проханням провести повний розрахунок у зв`язку із звільненням, однак відповідач не здійснив розрахунок до дня звернення позивача до суду. Відповідач позовну заяву з додатками отримав, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими поштовими повідомленнями. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав. Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. З копії трудової книжки серії АЕ № 363351 вбачається, що 17.10.2019 р. [PERSON] було прийнято на роботу до ФОП [PERSON] на посаду оператора служби перевезень, 28.10.2019 р. [PERSON] було звільнено відповідно до ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням (запис у трудовій книжці № 20 від 28.10.2019 року). Відповідно копії наказу про припинення трудового договору № 28/10-2019 від 28.10.2019 року [PERSON] було звільнено відповідно до ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, трудова книжка отримана позивачем 29.10.2019 року. Будь-яких інших доказів, ніж зазначений наказ, копія трудової книжки суду не надано позивачем на підтвердження своїх вимог. Відповідно до ч. 1 ст.\~84\~ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.. Проте позивачем не надано суду жодного клопотання про витребування доказів. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. На підставі викладеного, суд вважає, що позивач не довів порушення своїх прав відповідачем, і тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору №500909934 у розмірі 49\~324 грн. 67 коп. та судовий збір у розмірі 1 218 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Відповідно до укладеного кредитного договору №500909934 від 19 червня 2013 року відповідач отримала кредит у розмірі 39\~136 грн. 32 коп. у строк з 19 червня 2013 року до 20 червня 2017 року. Відповідно до умов договору відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього. У звязку з тим, що відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, станом на 16.11.2015 року має прострочену заборгованість 31 546 грн. 65 коп., за відсотками 7\~096 грн. 23 коп. та по комісії 4\~681 грн. 79 коп., штраф 6\~000 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, але подав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач на повторний виклик до суду не з*явилась, тому суд відповідно до ст..169ч.4 ЦПК України вважає за необхідним розглянути справу у її відсутність на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до слідуючого висновку. Наявність зобовязань відповідача перед позивачем підтверджується копією кредитного договору №500909934 від 19 червня 2013 року (а.с.5-7) та копією додатку №1 до кредитного договору №500909934 від 19 червня 2013 року (а.с.8-9). Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1050 ч.2 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. За таких підстав суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і законними. Суд також вважає необхідним задовольнити повністю і вимоги позивача про відшкодування судових витрат з підстав, що спір вирішений на його користь. Розмір витрат підтверджується платіжним дорученням, який є в матеріалах справи. Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 7 538 грн. 74 коп. та судові витрати у розмірі 1 378 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Відповідно до укладеного кредитного договору №2720/646СLBPS від 03 листопада 2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5 600 грн. з датою повернення кредиту 03 листопада 2014 року зі щомісячною сплатою відсотків у розмірі 12,00 % річних. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач на повторний виклик до суду не з*явився, судові повістки не бажає отримувати про що свідчить повідомлення пошти, тому суд вважає за можливим в силу ст..169 ч.4 ЦПК України розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до слідуючого висновку: В матеріалах справи є копія кредитного договору №2720/646СLBPS від 03 листопада 2012 року, відповідно до якого відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 5 600 грн. (а.с.7) Як видно з витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №1706/1 від 17.06.2015 року сума заборгованості [PERSON] становить 7 538 грн. 74 коп., яка включає: 3 194 грн. 10 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 72 грн. 59 коп. - заборгованість за процентами та комісією, 4 272 грн. 05 коп. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. (а.с.22) Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України взяті зобов'язання повинні виконуватись належним чином та у встановлені законом строки. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання, зазначені в договорі кредиту, не виконала належним чином на момент звернення позивача до суду та на момент розгляду справи в суді, про що свідчить виписка по особовим рахункам відповідача (а.с.13-17) та розрахунок заборгованості, який є в матеріалах справи. (а.с.18-19) За таких підстав суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та законними. Суд також вважає необхідним задовольнити повністю вимоги позивача про відшкодування судових витрат з підстав, що спір вирішений на його користь. Розмір витрат підтверджується платіжним дорученням, який є в матеріалах справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь основну суму боргу 80000.00 грн., суму 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання 800.00 грн., суму інфляційних втрат 2160.00 грн., суму пені 16000,00 грн., а усього 98960,00 грн.. Вказує, що він уклав з відповідачем договір, за яким він передав відповідачу 80\~000,00 грив. у позику на умовах строковості та повернення грошей, а відповідач зобовязався повернути вказані кошти протягом 3 місяців. Але відповідач умови договору не виконав, а тому він зобовязаний також сплатити 3% річних, інфляційні витрати і пеню за не виконання договору. Відповідач з позовом згодний в повному обсязі. В судовому засіданні встановлене наступне. Між позивачем і відповідачем 17.06.2015 року був укладений договір №1 за яким позивач надав ПАТ «Пласт Маркет» у тимчасове користування 80\~000,00 грив., а відповідач зобовязався повернути кошти протягом 3 місяців. П. 2.3 договору передбачене, що за несвоєчасне повернення коштів позичальник має право вимагати нарахування пені в розмірі 60% річних. Вказані кошти відповідач отримав, вони були 17.06.2015 року зараховані на поточний рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням. Але у встановлений строк отримані від позивача кошти в сумі 80\~000,00 грив. відповідач не повернув позивачу, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Урахування встановленого індекс) інфляції як законом, так і договором обумовлено тим, що основна сума боргу повинна повертатися з обов'язковим урахуванням інфляції, адже інфляція призводить до зменшення реальних активів позивача на суму інфляційних втрат. Розмір індексу інфляції за оприлюдненими даними Держкомстату України за період листопад-грудень 2015 року складає 2,7%. Сума інфляційних втрат сукупно склала 80000 грн. х 2,7% = 2160,00 грн.. Сума 3 % річних склала за цей період, тобто 4 місяці ( або 1/3 частина року): 80000 грн * 3% х 1/3 року = 800,00 грн.. Сума пені (п. 2.3 договору) склала за о 4 місяці ( або 1/3 частина року): 80000 грн. х 60% х 1/3 року = 16000,00 грн.. Отже, сума заборгованості з урахуванням пені, інфляційних та 3 % річних сукупно складає: 80000,00 + 2160,00+800,00+16000,00 = 98960,00 грн. Оскільки відповідач не повернув основну суму, то він повинен сплатити і нараховані на неї суми. З урахуванням наведеного суд задовольняє позов в повному обсязі. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, а позов задовольняється, то суд стягує судовий збір в сумі 1378,00 грив. з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 11217,08 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в сумі 3562,30 грн., що загалом складає 14779,38 грн., посилаючись на те, що він працював на ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» на посаді комерційного директора начальника відділу продажу у період з 18.12.2006 року по 29.10.2015 року (звільнено за ст. 40 п. 4 КЗпП України). Проте, під час звільнення відповідач не провів з ним повний розрахунок та не виплатив йому заробітну плату. Всього на момент звільнення заборгованість склала 30754,07 грн. 22.01.2016 року Мелітопольським міськрайонним судом за його заявою було видано судовий наказ по справі № 320/193/16-ц., з урахуванням змін внесених ухвалою суду від 13.04.2016 року, яким стягнуто суму заборгованості по заробітній платі. У звязку з тим, що в день звільнення він не працював,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 118300 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 06.12.2013 року він позичив [PERSON] до 01.01.2014 року 8600 доларів США. Сторони узгодили між собою те, що в разі несвоєчасного повернення грошей відповідач 01.03.2014 року поверне позивачу гроші у розмірі 10000 доларів США. Посилаючись на те, що відповідач борг не повернув і станом на 02.07.2014 року заборгованість складає 10000 доларів США, що еквівалентно до гривні складає 118300 грн. (курс гривні до долара США станом на 02.07.2014 року склав 1183.3402 грн. за 100 доларів США), а тому просить суд стягнути вказану заборгованість. Позивач в судове засідання не з'явився, але від його представника надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності і згода на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання неодноразово 28.07.2014 року, 18.08.2014 року та 08.09.2014 року не з'явився, а тому за згодою представника позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовґязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором, а ч. 2 ст. 1047 вказаного Кодексу передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В судовому засіданні встановлено, що 06.12.2013 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] гроші у розмірі 8600 доларів США, які зобов'язався в строк до 01.01.2014 року повернути. В разі несвоєчасного повернення, [PERSON] зобов'язався 01.03.2014 року повернути кошти у розмірі 10000 доларів США (а.с. 8), тобто сторони узгодили розмір неустойки (штрафу) в разі порушення строку виконання зобов'язання який склав 1400 доларів США. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 549 вказаного Кодексу передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Враховуючи те, що відповідач не повернув суму боргу, а тому суд вважає можливим стягнути з нього борг разом з неустойкою, які складають 118300 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 7790,00 доларів США, що на момент подачі позову за курсом НБУ є еквівалентом 210719,05грн. та судові витрати у розмірі 2100,00грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.12.2012р. з відповідачем був укладений договір позики грошей, відповідно до умов якого відповідач отримав від нього гроші у розмірі 7790,00 доларів США, про що відповідачем було надано розписку. Відповідач повинен був повернути суму у строку до 15.02.2013р., однак до теперішнього часу відповідач не виконав свої зобовязання та не повернув йому кошти, тому позивач змушений звернутися до суду. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, позивач не заперечує проти ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача [PERSON], відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] 27.12.2012р. отримав від [PERSON] позику у розмірі 7790,0 доларів США та зобовязався повернути 12290,0 доларів США у строк до 15.02.2013р., про що ним була надана позивачу розписка. (а.с.5). У строк визначений в розписці відповідач суму позики не повернув. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] доведеними , та такими що підлягають задоволенню. Суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 139\~205,50 грив. і сплачений банком судовий збір в сумі 1392,06 грив. Вказував, що між банком і відповідачем у 2008 році був укладений кредитний договір, за яким відповідач отримав у банку кредит в сумі 22\~000,00 доларів США і зобовязався погашати суму кредиту і відсотки по ньому щомісячно відповідно графіку. Але умови договору відповідач не виконував і допустив заборгованість у вказаній сумі. Після звернення банку до суду з вказаним позовом відповідач погасив суму заборгованості, але не погасив сплачену суму судового збору, яка складає 1\~392,06 грив.. Представник банку в судовому засіданні уточнив позов і просив стягнути з відповідача на користь банку лише суму судового збору. Відповідач проти уточненого позову не заперечував. В судовому засіданні встановлене наступне. 10.10.2008 року між банком і відповідачем був укладений кредитний договір №102Ф-АК-5, за яким відповідач отримав у банку кредит в сумі 22\~000,00 доларів США і зобовязався погашати суму кредиту і відсотки по ньому щомісячно відповідно графіку. Але умови договору відповідач не виконував і допустив заборгованість у вказаній сумі, у звязку з чим станом на 18.08.2015 року склалась заборгованість в сумі 139\~205,50 грив.. Для стягнення вказаної заборгованості банк 27.08.2015 року звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Також банк оплатив судовий збір за даним позовом в сумі 1\~392,06 грив.. Ухвалою судді від 11.11.2015 року було відкрите провадження по справі за вказаним позовом і справа призначена до розгляду в судовому засіданні. Після цього відповідач 08.12.2015 року сплатив банку всю суму заборгованості за кредитним договором, але суму судового збору не сплатив. Таким чином відповідач фактично визнав позов, а тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з нього на користь банку підлягає стягненню і сума судового збору, яка була сплачена банком при подачі позову до суду. З урахуванням наведеного суду задовольняє уточнений позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь КП «Васильківтепломережа» заборгованість за опалення в розмірі 8385,71 грн. посилаючись на те, що відповідач є споживачем послуг, які надає позивач з централізованого опалення та гарячого водопостачання квартири [ADDRESS]. Нарахування за послуги з централізованого опалення проводяться відповідно до опалювальної площі квартири та тарифів, затверджених рішеннями Васильківської міської ради від 01.03.2011 р. №116, від 31.08.2012 р. № 392, від 11.04.2014 р. № 73, від 30.07.2014 р. №187. Однак відповідачем не проведена оплата за використані комунальні послуги, внаслідок чого станом на 01 травня 2016 р. утворилась заборгованість, яка становить 8385,71 грн., тому позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості . Представник позивача в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, не заперечує проти постановлення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення з відміткою про вручення судової повістки. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, враховуючи, що представник позивача проти цього не заперечує. Судом достовірно встановлено, що відповідач є споживачем комунальних послуг, що надає позивач. Станом на 01.05.2016 р. заборгованість відповідача з послуг опалення становить 8385,71 грн., що стверджується переліком сум по особовому рахунку № 57122-0. Згідно ст. 68 ЖК України споживачі повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно зі ст.162 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.\~ \~\~Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить йому на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до вимог п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими і підтвердженими матеріалами справи, в судовому засіданні встановлена наявність законних підстав для задоволення позову, оскільки відповідач споживає послуги, які надає позивач, однак не здійснює оплату у встановлених розмірах, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача. Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, який складає 1378,00 грн., він, за правилами ч.3 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved