Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], 3-тя особа: служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні батька з дитиною, визначення способу спілкування дитини з батьком, у своїх позовних вимогах просив зобов`язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою, визначити участь позивача у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON], [INFO], шляхом надання побачень у першу та третю суботу кожного тижня кожного місяця та другу і четверту неділю кожного тижня кожного місяця з 11-00 до 18-00 години без присутності матері дитини, у будні за домовленістю з [PERSON], а також необмеженого спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку кожного дня з 09-00 до 19-00 години. Свої вимоги мотивував тим, що 25.05.2013 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, в якому [INFO] донька [PERSON] на день звернення позивача, в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. З грудня 2014 року сторони проживають окремо і не можуть дійти згоди щодо прийняття [PERSON] участі у вихованні спільної доньки, відповідач зустрічі з донькою завжди прив`язує до свого графіка, незважаючи на те, що позивач працює, [PERSON] наполягає на зустрічах із донькою тільки в її присутності на та власний розсуд щодо часу спілкування, при цьому не обґрунтовуючи своїх вимог. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує, проти, просить їх задовольнити (а.с.84-85). Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, пояснивши, що з боку відповідача не чиниться ніяких перешкод у спілкуванні батька з дочкою, а навпаки позивач сам не проявляє інтересу до життя [PERSON], не цікавиться її розвитком, не ініціює зустрічей з нею (а.с.30). Представник Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.66). Заслухавши відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. У відповідності до ч.1-2, ст.51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Як зазначає ч.2, ст.3 Конвенції «Про права дитини», прийнятої резолюцією №44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 5 цієї Конвенції наголошує, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов'язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім'ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Частина 3, ст.9 Конвенції продовжує, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Частина 2, ст.14 цієї Конвенції передбачає, що держави-учасниці поважають права та обов'язки батьків і у відповідних випадках законних опікунів керувати дитиною в здійсненні її права методом, що відповідає здібностям дитини, які розвиваються. Частина 1, ст.18 Конвенції вказує, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. 25.05.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що здійснено відповідний актовий запис №306, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.7). У даному шлюбі [INFO] донька [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №3711, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8). Як встановлено у судовому засіданні, з грудня 2014 року позивач проживає за адресою [ADDRESS], а відповідач разом із донькою - за адресою [ADDRESS]. Після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами виник спір стосовно участі батька у вихованні дитини, його побачень із донькою. Як стверджує позивач у своїй заяві, зі сторони відповідача створювалися штучні перешкоди стосовно можливості нормального спілкування [PERSON] з донькою, зустрічі з дитиною відповідач прив`язувала до свого графіка, дозволяла побачитись лише коли зручно їй, наполягала на обов`язковій її присутності під час побачення [PERSON] з батьком, однак позивач не надав жодних доказів на підтвердження таких обставин. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.06.2015 року шлюб між сторонами розірвано та вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 30% всіх видів заробітку, щомісячно на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], починаючи з 31.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення не оскаржувалось та 30.06.2015 року набрало законної сили (а.с.32-35). Згідно ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті зазначає, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частина 3 цієї ж статті наголошує, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як наголошує ч.3 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. З'ясувавши всі обставини, викладені у позовній заяві [PERSON], Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація надала суду висновок про визначення участі батька у вихованні дитини [PERSON] №101-9151/01 від 15.09.2015 року, відповідно до якого [PERSON] визначено графік зустрічей з донькою у присутності матері один з вихідних днів з 10.00 години до 12.00 години за попередньою домовленістю між батьками (а.с.26-27). Враховуючи інтереси дитини, її вік та позицію сторін, з метою уникнення конфліктних ситуацій між ними, суд вважає необхідним зобов'язати [PERSON] дотримуватись режиму харчування, розвитку та відпочинку дитини, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дитини - [PERSON], зобов'язати [PERSON] не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дитини - [PERSON], крім того, визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON], [INFO], шляхом надання побачень в першу та третю суботу кожного тижня кожного місяця та другу і четверту неділю кожного тижня кожного місяця з 10-00 годин до 15-00 годин. В решті позовних вимог необхідно відмовити, оскільки надання дозволу батьку на цілодобове спілкування з дитиною всілякими засобами зв`язку є неможливим, так як на день розгляду справи дитина має повних 3 роки і потребує відповідного режиму життєзабезпечення, яке включає в себе часові межі харчування, сну та відпочинку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial