Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 18 вересня 2013 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, водій [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний номер [NUMBER], рухався по проїжджій частині вул. Л. Курсантів в м. Оріхів Запорізької області в напрямку вул. Приходько. В цей же час, у попутному з автомобілем «ВАЗ 2101» напрямку, по правому краю проїжджої частини рухався пішохід [PERSON] який постійно знаходився в полі зору водія [PERSON]Здійснюючи рух по вказаній вулиці, в районі будинку № 125-а, водій [PERSON], не врахував швидкість руху, дорожню обстановку, під час об'їзду перешкоди у вигляді пішохода [PERSON], не витримав безпечний інтервал та маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, відповідних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року. Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водій [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний номер [NUMBER], скоїв наїзд на пішохода [PERSON] В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу [PERSON] спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров'я, більше 21 дня. Своїми діями [PERSON] порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто скоїв злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 січня 2014 року закрито кримінальне провадження №12013080310001299 у зв'язку з звільненням [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Внаслідок заподіяних ушкоджень потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі «Оріхівська центральна районна лікарня» з 18.09.2013р. по 30.09.2013р. та на його лікування було витрачено: 3282,36грн. Комунальному закладу «Оріхівська центральна районна лікарня», що є бюджетною установою, була завдана майнова шкода на загальну суму 3282,36 грн., яка підлягає стягненню з Відповідача. Прохають стягнути з [PERSON] на користь міського бюджету м. Оріхів витрати понесені комунальним закладом «Оріхівська центральна районна лікарня» Оріхівської районної ради Запорізької області в розмірі 3282,36 за лікування [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача до суду не з'явився, надали заяву, в які прохали розглянути справу у їх відсутність. Відповідач повторно не з'явився до суду з невідомих суду причин, належним чином повідомлений у судовому порядку, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані стороною, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведеним ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і прибирання інвентарю та обладнання. Судом встановлено, що [PERSON] 18 вересня 2013 року було скоєно злочин, відповідальність за який передбачено ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом. Внаслідок ДТП потерпілому було завдано тілесні ушкодження. Потерпілий [PERSON] знаходився на лікуванні в Комунальному закладі «Оріхівська центральна районна лікарня» з 18.09.2013 року по 30.09.2913 року, витрати на його лікування склали 3282,36грн. /а.с.3/. Ці обставини підтверджуються Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 січня 2014 року(а.с.4). В обґрунтування позовних вимог позивачем були надані розрахунки планових витрат на 1 ліжко- день перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні (а.с. 26), згідно яких вартість витрат, понесених на лікування потерпілого [PERSON] склала 3282,36 грн., За роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування; Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого; витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Суд вважає, що вказані розрахунки відповідають вимогам постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» та Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545. На підставі викладеного,

Outcome: approved