Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та з урахуванням уточнень просить визнати [PERSON], [INFO], уродженку [INFO], та її неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку, розташованого за адресою вул. Леніна (зараз - вул. Центральна), буд. 123, с. Петрівське (зараз - с. Українське) Лозівського району Харківської області. Позивач та представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилися, через канцелярію суду надали заяви, в яких просять розглянути справу за їхньої відсутності, на позовних вимогах наполягають в повному обсязі. У разі неявки відповідача у судове засідання, просять винести заочне рішення (а.с. 44, 45-50). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с. 29-32, 39-42), причину неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, у зв'язку з чим зі згоди позивача та представника позивача та на підставі ст.ст. 169 ч. 4, 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Представник третьої особи - Виконавчий комітет Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області, у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить розглядати справи без участі представника Орільської селищної ради. Не заперечують проти задоволення заявлених вимог (а.с. 33). Представник третьої особи - Опікунська рада Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області, у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів справи встановлено, що [PERSON], перебував у шлюбі з [PERSON] з 18 вересня 2012 року. За місяць до реєстрації їхнього шлюбу позивач зареєстрував відповідачку та її неповнолітню дочку - [PERSON] від першого шлюбу, [INFO], в своєму житловому будинку, розташованому за адресою вул. Леніна, буд. 123, с. Петрівське (зараз вул. Центральна, с. Українське) Лозівського району Харківської області, який належить йому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 22 грудня 2006 року, що підтверджується відповідною довідкою та договором (а.с. 8, 10-12). Позивач вказує, що відповідачка більше року порушувала подружню вірність, дома останній час майже не жила, своєю дитиною фактично не цікавилась, уваги не приділяла. У зв'язку з чим дитину в червні 2015 року до себе забрав батько відповідачки в с. Новоолександрівку Близнюківського району, де вона зараз проживає і ходить до школи, що підтверджується довідкою Самійлівської школи Близнюківського району № 12 від 30 травня 2016 року (а.с. 13). В цьому ж місяці відповідачка забрала всі свої речі та речі дитини до свого батька. Позивач просив її одуматися, прощав її невірність, жаліючи дитину, але відповідачка заявила, що жити з ним надалі не буде. Після цього він вже і не суперечив проти таких її дій. Відповідачка до його будинку вже жодного разу з червня і до цього часу не з'являлася, що підтверджується актом про не проживання відповідачки та її дитини (а.с. 9). Позивач не чинив їй ніяких перешкод у користуванні жилим будинком. 30 липня 2015 року рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується відповідним рішенням (а.с. 7). Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідача права позивачів обмежені. Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинив, за захистом порушеного права на проживання відповідач не зверталася, особистих речей, майна, яке належить відповідачу в домоволодінні не має. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved