Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача природного заповідника «Древлянський» на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення його на роботі в сумі 9224,92 грн.,\~ недоотриманий середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 травня 2020 року по 17 червня 2021 року в сумі 8383,83 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн., витрати на правничу допомогу та судовий збір, мотивуючи тим, що з 10 лютого 2016 року він був прийнятий на роботу в природний заповідник «Древлянський» на посаду головного інженера з охорони природних екосистем. Відповідно до наказу №43-К від 01.03.2016 його було переведено на посаду старшого наукового співробітника наукового відділу природного заповідника « Древлянський», а наказом №1-К від 03. 01.2017 було переведено на посаду заступника директора - головного природознавця природного заповідника «Древлянський». 25 травня 2020 року наказом №41-К від 25.05.2020 в.о. директора природного заповідника «Древлянський» [PERSON] він був звільнений з роботи за відсутність на робочому місці в період з 03.04.2020 по 22.05.2020 (п.4 ст.40 КЗпП України), та за не відповідність займаній посаді, халатне відношення до виконання своїх обов`язків, як заступника директора, (п.3 ст.40 КЗпП України), в який відповідачем на підставі перевірки управлінням Держпраці у Житомирській області внесено зміни та виключено посилання « за не відповідність займаній посаді, халатне відношення до виконання своїх обов`язків, як заступника директора,\~ (п.3 ст.40 КЗпП України»). Рішенням Овруцького районного суду від 17 червня 2021 року справа №284/398/20 його було поновлено на посаді заступника директора головного природознавця природного заповідника «Древлянський» з 26.05.2020 року та стягнуто з природного заповідника «Древлянський» на його користь оплату за час вимушеного прогулу в сумі 82852 грн. 77 коп. за період з 26.05.2020 по 17.06.2021 та моральну шкоду в розмірі 2240 грн.,\~ судовий збір в сумі 125 грн. 53 коп. та 2510 грн. 12 коп. в дохід держави. Вказане рішення Овруцького районного суду в частині поновлення його на роботі на посаді заступника директора головного природознавця природного заповідника «Древлянський» з 26.05.2020 було залишено в силі постановою Житомирського апеляційного суду від 14.09.2021. Також постановою Житомирського апеляційного суду змінено рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 17 червня 2021 року в частині стягнення з природного заповідника «Древлянський» на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме збільшено розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 82 852, 77 грн. до 96 240, 69 грн. за період з 25 травня 2020 року по 17 червня 2021 року. Наказом №110-к від 14.07.2021 на підставі вказаного рішення Овруцького районного суду та відкритого виконавчого провадження його було примусово поновлено на роботі з 26 травня 2020 року та з 14 липня 2021 року він приступив до виконання своїх службових обов`язків. Як свідчить наказ про поновлення його на роботі №110-к від 14.07.2021 рішення Овруцького суду від 17 червня 2021 року в частині поновлення на роботі,\~ яке підлягало негайному виконанню, відповідачем не виконувалося з 18.06.2021 по 13.07.2021, що становить 17 робочих днів. Постановою Житомирського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року встановлено розмір середньоденного заробітку 390 грн. 39 коп.. Якщо роботодавцем не забезпечено здійснення фактичного поновлення працівника за рішенням суду, то такий працівник має право на отримання середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на посаді за вказаний період з урахуванням коефіцієнту підвищення заробітної плати.\~ Тому він має право на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення його на роботі з урахуванням коефіцієнту підвищення заробітної плати, який становить 1,39, виходячи із його посадового окладу в 2019 році 6242 грн. та посадового окладу в 2021 році 8674 грн. (8674 грн : 6242 грн.= 1,39 ). Загальна сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення його на роботі з урахуванням коефіцієнту підвищення заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача становить 9224, 92 грн. (390, 39x17 х1, 39 ). Крім того, постановою Житомирського апеляційного суду від 14.09.2021 було встановлено, що він має право на середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 травня 2020 року по 17 червня 2021 року в сумі 104 624, 52 грн. ( 390,39 грн х 268 робочих днів) без вирахування податків та обов`язкових платежів. Так як в позовній заяві від 28 травня 2021 року він просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 травня 2020 року по день поновлення на роботі в сумі 96 240, 69 грн., то судом була стягнута дана сума, що не відповідає повній сумі середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому він має право на стягнення недоотриманого середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25 травня 2020 року по 17 червня 2021 року в сумі 8383, 83 грн.( 104624.52- 96240 69). Діями відповідача, який на протязі майже місяця не виконував рішення суду про поновлення його на роботі, йому спричинені фізичні та душевні страждання, тяжкі переживання, а тому він вимушений ставити вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди сумі 10000 грн. Протягом періоду не поновлення на роботі він міг би працювати та отримувати заробітну плату, мав би гідні умови до існування. Не поновлення його на роботі в установлений строк погіршили умови його життя, він абсолютно не мав коштів для утримання себе та своєї багатодітної сім`ї, захворів і змушений звертатися до медичного закладу за допомогою, лікувався з 18.06.2021 по 23.06.2021. Крім того, він вимушений витрачати свій вільний час на здійснення дій по відновленню свого порушеного права про поновлення на роботі. Дії відповідача призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку, спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Представник відповідача відзив на позов не надав, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 178, 187, 277 ЦПК України,\~ повідомлявся про відкриття провадження у справі з роз`ясненням прав на подання відзиву на позов, заперечень, що підтверджується поштовим повідомленням. Ухвалою Овруцького районного суду від 16.12.2021 провадження по справі в частині вимог про стягнення недоотриманого середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25 травня 2020 року по 17 червня 2021 року в сумі 8383,83 грн. було закрито. Дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позов слід задовольнити\~ частково з наступних підстав. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Відповідно до п.4 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Частиною 7 ст. 235 КЗпП України також визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. В ст.270 ЦПК України законодавець закріпив, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення серед іншого, і якщо суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. У відповідності до ст.129 Конституції України обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства. Ст.129-1 Конституції України, в свою чергу, передбачає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає працівнику можливість приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника. Згідно ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи\~ мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав\~ та обов`язків, визначених законом.\~ Кожна сторона повинна довести ті обставини,\~ які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що рішенням Овруцького районного суду від 17 червня 2021 року у справі №284/398/20 [PERSON] було поновлено на посаді заступника директора головного природознавця природного заповідника «Древлянський» з 26.05.2020 та стягнуто з природного заповідника «Древлянський» на його користь оплату за час вимушеного прогулу в сумі 82852 гри.77 коп. за період з 26.05.2020 по 17.06.2021, моральну шкоду в розмірі 2240 грн.,\~ судовий збір в сумі 125 грн. 53 коп. та 2510 грн. 12 коп. в дохід держави. Вказане рішення Овруцького районного суду в частині поновлення [PERSON] на роботі на посаді заступника директора головного природознавця природного заповідника «Древлянський» з 26.05.2020 було залишено в силі постановою Житомирського апеляційного суду від 14.09.2021. В частині стягнення з природного заповідника «Древлянський» на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу рішення було змінено та збільшено розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 82 852, 77 грн. до 96 240, 69 грн. за період з 25 травня 2020 року по 17 червня 2021 року. Додатковим рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 29.06.2021 по справі №286/398/20 рішення в частині поновлення на роботі [PERSON] було допущено до негайного виконання. Вказане рішення представником відповідача було отримано 30.06.2021, що підтверджується його розпискою, яка міститься в матеріалах справи.\~ Однак, наказ №110-К «Про поновлення на роботі [PERSON] », яким визнано незаконним наказ №41-к від 25.05.2020 «Про звільнення [PERSON] » та поновлено останнього\~ на посаді заступника директора головного природознавця з 26 травня 2020 року, з зазначенням, що до виконання своїх службових обов`язків слід приступити з 14 липня 2021 року з 9 год. 00 хв. в.о.директора природного заповідника «Древлянський»\~ [PERSON] було винесено лише 14.07.2021\~\~ (а.с.6). Таким чином, за встановлених обставин невиконання відповідачем рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 17.06.2021 про поновлення на роботі [PERSON] після отримання додаткового рішення має наслідком застосування приписів ст.236 КЗпП України про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі. Період затримки виконання рішення суду з 01.07.2021 (день, наступний після постановлення додаткового рішення) по 14.07.2021 (день поновлення на роботі) становить 10 робочих днів. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України закріплено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно суд приймає до розрахунку розмір середнього заробітку за один робочий день в сумі 390 грн. 39 коп., який встановлено постановою Житомирського апеляційного суду від 14.09.2021. Таким чином, оскільки термін затримки виконання судового рішення з часу допуску рішення до негайного виконання складає 10 робочих днів (з 01.07.2021 по 14.07.2021), а середньоденний заробіток складає\~ 390,39 грн., то середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі становить\~ 3903 грн. 90 коп.. Коефіцієнт підвищення, застосування якого було передбачено змістом пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100,\~ і який визначався шляхом ділення тарифної ставки (посадового окладу), встановленого працівнику після підвищення, на тарифну ставку (посадовий оклад), що була встановлена до підвищення, не може бути застосовано, оскільки\~ постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1213 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року» № 100, було внесено зміни до вказаного Порядку, якими його пункт 10 було виключено повністю. Відтак, середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі не підлягає коригуванню на коефіцієнт підвищення заробітної плати. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що винними діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки, останній зазнав душевних страждань внаслідок несвоєчасного його поновлення на роботі, що в свою чергу тягне за собою порушення нормальних життєвих зв`язків. При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить з тривалості\~ та глибини душевних страждань, часу вимушених змін у життєвих стосунках позивача, відсутності у позивача доказів про заподіяння даної шкоди на суму\~ саме 10000 грн., та враховуючи вимоги розумності і справедливості, приходить до висновку про стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 824 грн.. В стягненні решти суми моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю. Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує\~ наступне. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу\~\~\~ регламентовано у ст.ст. 133-137 ЦПК України. Так, відповідно до положень ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 цієї статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1-2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи має подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У ч.48 постанови від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Такого висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц. Відповідач не подав до суду відповідне клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Судом при дослідженні письмових доказів встановлено, що 18 жовтня 2021 року між адвокатом Бондарчук Галиною Федорівною та [PERSON] було укладено угоду про надання послуг. (а.с.24). Відповідно до п.1 вказаної угоди адвокат бере на себе зобов`язання щодо виконання функції представника та надання юридичної допомоги для захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта по цивільній справі за його позовом про стягнення заробітної плати та моральної шкоди. Клієнт зобов`язується виплатити адвокату винагороду за надання юридичних послуг захисника. Пунктом 4 вказаної угоди передбачено, що за надання юридичної допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар у розмірі 3000 грн., сплативши при цьому завдаток у розмірі 1000 грн.. Копія квитанції №Р24А1621067746С5700 від 18.10.2021свідчить, що [PERSON] на користь [PERSON] було здійснено оплату за надання правової допомоги в розмірі 1005,03 грн.\~ в\~ АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.28). Зважаючи, що відповідачем на підтвердження витрат на правову допомогу долучено лише копію квитанції про перерахування адвокату Бондарчук Г.Ф. 1005,03 грн., а будь-яких доказів (довідок-розрахунків, детального опису робіт - наданих послуг, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тощо), які б дали змогу оцінити певні види правничої допомоги адвоката на предмет пов`язаності їх з розглядом справи, суду не надано, тому виходячи з критерію розумності та співрозмірності, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 172,03 грн. витрат на правничу допомогу (1005 грн. 03 коп. х 17,1%), тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за позовну вимогу в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та\~ недоотриманий середній заробіток за час вимушеного прогулу.\~ За вимогу про стягнення моральної шкоди позивачем сплачено 908 грн. судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог за стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, недоотриманого середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 201 грн. 21 коп. (908х22,16%) в дохід держави, та за стягнення моральної шкоди\~ в сумі 74 грн.82 коп. (908х8,24%) на користь позивача.

Outcome: partial