Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявоюдо Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» про захист прав споживача, стягнення коштів за договором банківського вкладу. 10 червня 2015 року позивач звернувся з уточненими позовними вимогами, з урахуванням яких просив: стягнути з відповідача на свою користь за валютним договором банківського вкладу 1% пені за період з 27.03.2014 р. по 14.11.2014 р. у розмірі 135,38 доларів США та 3 % за період 27.03.2014 р. по 14.11.2014 р у розмірі 1\~071,54 доларів США; стягнути з відповідача на свою користь за гривневим договором банківського вкладу 1% пені за період з 27.03.2014 р. по 14.11.2014 р. у розмірі 1\~305,46 грн, 3 % за період 27.03.2014 р. по 14.11.2014 р у розмірі 10\~332,84 грн та інфляційні нарахування за період 27.03.2014 р. по 14.11.2014 р у розмірі 28\~981,32 грн. Свої вимоги обґрунтовував наступним. 18.12.2009 р. між сторонами було укладено договір валютного банківського вкладу (Договір №1) в сумі вкладу 184\~000,00 дол. США з виплатою 13,5 % річних з виплатою вкладу та відсотків в кінці дії договору, тобто 20.12.2010 р. та гривневий банківський договір (Договір №2) в сумі вкладу 859\~000,00 грн з виплатою 24 % річних з виплатою вкладу та відсотків в кінці дії договору, тобто 20.12.2010 р. У звязку з тим, що відповідач не виконав своїх вищезазначених зобовязань рішенням Подільського районного суду м. Києва від 8.02.2012 р. з Родовід Банку було стягнуто за Договорами №1 та №2 1% пені в сумі 25 740 грн. Проте відповідач не нарахував та не сплатив за період з 20.12.2010 р. по 8.06.2011 р.: за Договором №1- 13,5% річних згідно п. 2.2 та п. 6.1 та 3% річних за прострочення грошового зобовязання; за Договором №2- 24% річних згідно п. 2.2 та п. 6.1 , 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання та інфляційні нарахування. За рішенням Оболонського районного суду від 7.04.2014 р. з «Родовід банку» стягнено за період з 20.12.2010 р. по 8.06.2011 р.: за Договором №1- 13538,07 дол. США; за Договором №2- 130546.52 грн. За виконавчим провадженням з примусового стягнення «Родовід банк» 14.11.2014 сплатив кошти згідно рішення суду в сумі 13 538,07 дол. США та в сумі 130 546,52 грн. Позивач у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав наведених у запереченні на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18.12.2009 р. між сторонами було укладено договір про строковий банківський вклад «Авансовий» (Договір №1) в сумі вкладу 184 000,00 дол. США з виплатою 13,5 % річних з виплатою вкладу та відсотків в кінці дії договору, тобто 20.12.2010 р. (а.с.6-9). Також 18.12.2009 р. між сторонами було укладено договір про строковий банківський вклад «Авансовий» (Договір №2) в сумі вкладу 859 000,00 грн з виплатою 24 % річних з виплатою вкладу та відсотків в кінці дії договору, тобто 20.12.2010 р. (а.с.10-13). У звязку з тим, що відповідач не виконав своїх вищезазначених зобовязань, а саме невчасно повернув суми вкладу разом з нарахованими відсотками за договорами банківського вкладу, Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30 травня 2012 року було залишено без змін рішення Подільського районного суду м. Києва від 8.02.2012 р., яким з Родовід Банку було стягнуто за Договорами №1 та №2 1% пені в сумі 25\~740,00 грн (а.с.14-17). Рішенням Оболонського районного суду від 7.04.2014 р. з «Родовід банку» стягнено за період з 20.12.2010 р. по 8.06.2011 р.: за Договором №1- 13 538,07 дол. США; за Договором №2- 130\~546,52 грн (а.с.19-21). Вказане рішення Оболонського районного суду від 7.04.2014 р. набрало законної сили 28 січня 2015 року. Відповідно до ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України встановлено загальні умови виконання зобовязання, які полягають в обовязку виконувати зобовязання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до меморіальних ордерів №1275_014, BUD.339316.130187, 426_018 відповідач на виконання рішення суду від 7.04.2014, 14 листопада 2014 року сплатив кошти в сумі 13538,07 дол. США та в сумі 130 546,52 грн. Враховуючи вищенаведене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази кожен окремо та у їх сукупності, на підставі вказаних норм закону, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі, оскільки позивачем не надано жодного підтвердження порушення відповідачем будь-яких прав позивача та норм цивільного законодавства після винесення рішення Оболонського районного суду від 7.04.2014, яким з позивача вже стягнуто 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання та інфляційні нарахування. До того ж судом встановлено, що відповідач виконав всі обовязки, які у нього виникли на підставі рішення Оболонського районного суду від 7.04.2014, у строк передбачений законодавством України.. Враховуючи вищенаведене, ст.ст. 11, 509, 526, 530 ЦК України, ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» та

Outcome: dismissed