Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, де просить розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивує тим, що 28 грудня 2007 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що їх спільне життя не склалося, оскільки їх сімейні стосунки останні роки погіршувались, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю, із-за чого у них постійно виникали сварки. Їх сумісне проживання припинено більше року тому, а тому збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Спору щодо утримання та проживання дитини у них немає. Позивач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, де вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач позов визнала. Просить також шлюб розірвати, пояснивши, що в жовтні 2016 року чоловік поїхав за кордон, а потім їй звідти в телефонному режимі повідомив, що припиняє їх сімейні відносини. Чоловік і раніше постійно їздив на заробітки, що призвело до виникнення скандалів та вони мають різні погляди на сімейне життя. В червні 2017 року він приїхав, вони зустрілись з ним та домовились, що він подає заяву на розірвання шлюбу, вирішили питання, що дитина буде проживати з нею та він добровільно надаватиме їй матеріальну допомогу на утримання сина. Але в подальшому, у вересні 2017 року зателефонував та сказав їй, щоб вона подавала до суду заяву на стягнення аліментів на утримання сина. Просить не надавати їм строк на примирення. Так як чоловік проживає з іншою жінкою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Судом з позовної заяви та матеріалів справи встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 грудня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). З позовної заяви та пояснень відповідача вбачається, що підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало те, що відповідач часто їздив на заробітки за межі держави, не приділяв достатньої уваги сімї, у звязку з чим між ними систематично виникали сварки та непорозуміння. Фактично шлюбні стосунки між ними припинено з жовтня 2016 року. Спільного господарства не ведуть. Відповідач в суді пояснила, що позов визнає, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони просять заходів щодо збереження шлюбу не вживати, зазначаючи, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні відносини, проживають окремо. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved