Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 30 жовтня 2006 року АКІБ «УкрСиббанк» уклав з [PERSON] договір про надання споживчого кредиту № 11066764000 відповідно до якого [PERSON] надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 137\~000, 00 дол. США на строк до 30 жовтня 2017 року зі сплатою 12, 3 % річних за користування кредитом. Також позивач зазначає, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 30 жовтня 2006 року АКІБ «УкрСиббанк» уклав з [PERSON] договір поруки №54768, а з [PERSON] договір поруки №54775, згідно з якими останні зобовязались відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобовязань, що виникли з вищевказаного кредитного договору. В подальшому згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року були внесені зміни в Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких назва Банку була змінена на ПАТ «УкрСиббанк». Банком було виконано свій обовязок та зараховано кредитні кошти на поточний рахунок [PERSON] для подальшого їх використання за цільовим призначенням. В свою чергу [PERSON] не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та по нарахованим відсоткам, у звязку з чим в нього виникла заборгованість за кредитом та процентами, яка станом на 10 грудня 2015 рік становить 44\~861, 11 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 грудня 2015 рік становить 1\~027\~091, 43 грн., та складається з: кредитної заборгованості у розмірі 38\~389, 52 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 грудня 2015 рік становить 878\~924, 91 грн.; заборгованості по процентам у розмірі 6\~471, 59 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 грудня 2015 рік становить 148\~166, 52 грн.; пені за прострочення сплати кредиту за період з 27 грудня 2014 року по 10 грудня 2015 року у розмірі 3\~260, 09 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 грудня 2015 рік становить 74\~639, 50 грн.; пені за прострочення сплати процентів за період з 27 грудня 2014 року по 10 грудня 2015 року у розмірі 1\~356, 50 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 грудня 2015 рік становить 31\~056, 94 грн. В подальшому, з зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON] звернулась [PERSON], в якому просить визнати припиненим договір поруки №54768 від 30 жовтня 2006 року, укладений між нею та ПАТ «УкрСиббанк», у звязку з тим, що 31 березня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» в односторонньому порядку змінив відсоткову ставку за користування кредитом і встановив її у розмірі 24, 6 % річних. [PERSON] без згоди на те поручителя за кредитним договором, збільшив обсяг її відповідальності, що є підставою для припинення поруки відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України. Представник ПАТ «УкрСиббанк» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, а також заперечував проти задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] На останнє судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог Банку, та підтримала зустрічні позовні вимоги [PERSON] Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, була сповіщена про розгляд справи належним чином за місцем реєстрації згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала та про причини неявки суд не повідомляла. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» підлягають задоволенню частково, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором [PERSON] або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 30 жовтня 2006 року АКІБ «УкрСиббанк» уклав з [PERSON] договір про надання споживчого кредиту № 11066764000 відповідно до якого [PERSON] надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 137\~000, 00 дол. США на строк до 30 жовтня 2017 року зі сплатою 12, 3 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 30 жовтня 2006 року АКІБ «УкрСиббанк» уклав з [PERSON] договір поруки №54768, а з [PERSON] договір поруки №54775, згідно з якими останні зобовязались відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобовязань, що виникли з вищевказаного кредитного договору. Згідно п. п. 1.3, 1.4 Договорів поруки поручителі відповідають перед Кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність поручителів та боржника є солідарною. В подальшому згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року були внесені зміни в Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких назва Банку була змінена на ПАТ «УкрСиббанк». Згідно п. 1.3.4 Кредитного договору погашення нарахованих процентів відбувається з 01 по 10 (включно) число кожного місяця наступного дня за тим, за які були нараховані проценти. Відповідно до п. 7.1 договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, [PERSON] має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. У судовому засіданні також доведено, що Банком було виконано свій обовязок та зараховано кредитні кошти на поточний рахунок [PERSON] для подальшого їх використання за цільовим призначенням. Однак, [PERSON] не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та по нарахованим відсоткам, тому у нього виникла заборгованість за кредитом та процентами, яка станом на 20 травня 2014 рік становить 149\~609, 20 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 грудня 2015 рік становить 44\~861, 11 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 грудня 2015 рік становить 1\~027\~091, 43 грн., та складається з: кредитної заборгованості у розмірі 38\~389, 52 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 грудня 2015 рік становить 878\~924, 91 грн.; заборгованості по процентам у розмірі 6\~471, 59 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 грудня 2015 рік становить 148\~166, 52 грн.; пені за прострочення сплати кредиту за період з 27 грудня 2014 року по 10 грудня 2015 року у розмірі 3\~260, 09 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 грудня 2015 рік становить 74\~639, 50 грн.; пені за прострочення сплати процентів за період з 27 грудня 2014 року по 10 грудня 2015 року у розмірі 1\~356, 50 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 грудня 2015 рік становить 31\~056, 94 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Тому вимоги позивача щодо стягнення пені лише за період з 27 грудня 2014 року по 10 грудня 2015 року, є такими, що відповідають вимогам закону. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] як позичальника. Однак, суд вважає безпідставними вимоги Банку про солідарне з позичальником стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON], як з поручителів, у звязку з наступним. Судом встановлено, що 31 березня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» в односторонньому порядку змінив відсоткову ставку за користування кредитом і встановив її у розмірі 24, 6 % річних, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Про зміну відсоткової ставки поручителі не були повідомлені Банком, як того передбачає п. 2.1 договору поруки №54768 від 30 жовтня 2006 року, жодних листів на їх адресу з цього приводу не надходило. В матеріалах справи наявні вимоги Банку від 11 червня 2015 року адресовані поручителям про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Однак, у вказаних вимогах немає жодних посилань на збільшення відсоткової ставки. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Частинами 1 та 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобовязання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обовязків сторін. За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним. Таким чином, з аналізу норм чинного законодавства та судової практики слідує, що у зобовязаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки, здійснене за згодою банка і боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав для покладення на поручителя відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком. Така правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України у «Висновках ВСУ, викладених у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за 1 півріччя 2013 року», а також в п. 5 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Таким чином, оскільки підвищення процентної ставки за основним зобовязанням відбулось без відповідного повідомлення про це [PERSON], як поручителя, то у суду є підстави для визнання договору поруки №54768 від 30 жовтня 2006 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], припиненим. У той же час, суд вважає безпідставними вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про солідарне стягнення заборгованості по кредитному договору і з другого поручителя [PERSON], оскільки згідно аналізу матеріалів справи вона також не була попереджена про підвищення відсоткової ставки за кредитним договором. Тому, суд вважає за можливе задовольнити зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, а позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задовольнити лише в частині стягнення заборгованості з [PERSON] Внаслідок невиконання [PERSON] кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 16\~991, 82 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» підлягають задоволенню частково, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial