Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу від 7 квітня 1994 року йому на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрована його дочка [PERSON], яка фактично за цією адресою не мешкає з січня 2000 року, комунальні послуги не сплачує. За цих підстав просить визнати відповідача такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням, та зобов'язати Індустріальний районний відділ Державної міграційної служби України в м. Дніпропетровську Головного управління ДМС у Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстраційного обліку шляхом внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру України. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду була повідомлена шляхом оголошення у пресі, заперечень проти позову не надала, тому суд розглянув справу в її відсутність у заочному порядку. Представник Індустріального районного відділу в м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений. Суд, з'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що позивачу на підставі договору-купівлі-продажу від 7 квітня 1994 року належить на праві власності квартира [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] Згідно довідки КП Житлово-експлуатаційне підприємство № 26 Дніпропетровської міської ради від 03.04.2015 року, складеної на свідченнях сусідів [PERSON] та [PERSON], відповідач за цією адресою не мешкає з 2000 року. Факт не проживання відповідача в спірній квартирі також підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, суд вважає можливим визнати її такою, що втратила право користування цим житловим приміщенням. Щодо позовних вимог про зобов'язання Індустріальний районний відділ в м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстраційного обліку шляхом внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру України, то в їх задоволенні слід відмовити, оскільки позов до цієї установи позивачем не заявлявся та позивачу не відмовлено у знятті відповідача з реєстраційного обліку. Суд зауважує, що саме по собі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку державною міграційною службою. Отже позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial