Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, Синельниківського районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права на земельну частку (пай), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він був прийнятий в члени колгоспу ім.. Енгельса Синельниківського району Дніпропетровської області на підставі звітних зборів уповноважених колгоспу ім. Енгельса, Синельниківського району Дніпропетровської області, які відбулися 08.02.1992 року, що підтверджується архівним витягом № Б-258 03.09.2020 року (протокол засідання правління КСП ім. Енгельса Синельниківського району), архівним витягом № Б-259 (Протокол № 1 звітних зборів уповноважених колгоспу ім. Енгельса, Синельниківського району, Дніпропетровської області) та працював у ньому, що підтверджується архівними довідками № Б-108 та № Б-109. Із членів колективного сільськогосподарського підприємства на час проведення розпаювання земель та по теперішній час він не виключався. На підставі рішення Зайцівської сільської Ради народних депутатів Синельниківського району Дніпропетровської області колективному сільськогосподарському підприємству ім. Енгельса Синельниківського району Дніпропетровської області було передано землю у колективну власність для сільськогосподарського використання, згідно державного акту на право колективної власності на землю Серія ДП СВ №000014, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 23.03.1995 року. По невідомим йому причинам він не був включений до списку-додатку до вказано державного акту і відповідно не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай). Про те, що він не був включений до списку-додатку, який є додатком до державного акту на право колективної власності на землю Серія ДП СВ № 000014, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 23.03.1995 року і дає право на отримання права на земельну частку (пай) йому стало відомо у вересні 2020 року під час звернення до відділу у Синельниківському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організація від 08.08.1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективи власності на землю. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 27 серпня 2014 року по справі № 6-12823св14 зазначено, що право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності, а відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Таким чином, позивач, як член КСП ім. Енгельса, має право на земельну частку (пай) розміром 6,53 умовних кадастрових гектарів на території Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (розмір земельної частки визначено відповідно до інформації відділу у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровської області про середній розмір земельної частки (паю) по КСП ім. Енгельса на території Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області). У зв`язку з цим, позивач просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 6,53 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності на території Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, на яку мав право як член колишнього КСП «Дніпрова хвиля». Позивач в судове засідання не з`явився, однак до його початку надай заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Також при ухваленні рішення просив врахувати, що він був прийнятий в члени колгоспу ім.. Енгельса Синельниківського району Дніпропетровської області, які відбулися 08.02.1992 року, був членом КСП на час розпаювання землі КСП «Енгельса» у 1995 році із членів колективного сільськогосподарського підприємства по теперішній час він не виключався. Представник відповідача - Зайцівської сільської ради в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність. В задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити. Крім того, надав відзив на позовну заяву, згідно якої зазначив, що рішенням Зайцівської сільської ради від 06.12.2018 року за № 230-14/VІІ вирішено затвердити Акт приймання-передачі та прийняти земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність та здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. З 01.01.2019 року відповідно до п. 21 Перехідних положень Земельного кодексу України землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. Розпорядження об`єктами права комунальної власності не може бути здійснене без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Земельні ділянки, які були передані колективному сільськогосподарському підприємству ім.. Енгельса, на підставі Державного акту на право колективної власності на землю (серія ДП СВ № 000014), відповідно до рішення Зайцівської сільської ради народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 14 від 23.03.1995 року, були розпайовані між членами КСП ім. Енгельса у 1995 році. Визначений Земельним кодексом України перехід у комунальну власність земель та майна колективної власності припинених КСП, що залишилося нерозподіленим та не переданим у приватну власність, свідчить про припинення будь-яких прав щодо цього майна в осіб, які у визначеному законодавством порядку та строк не реалізували своє право на таке майно. У позовній заяві [PERSON] аргументує своє право на земельну частку (пай), оскільки був прийнятий у члени колгоспу ім. Енгельса Синельниківського району на підставі звітних зборів уповноважених колгоспу ім. Енгельса, які відбулися 08.02.1992 року, що підтверджується архівним витягом № Б-258 від 03.09.2020 року (протокол № 8 засідання правління колгоспу ім. Енгельса Синельниківського району від 20.06.1991 року), архівним витягом № Б-259 від 03.09.2020 року (протокол № 1 звітних зборів уповноважених колгоспу ім. Енгельса Синельниківського району від 08.02.1992 року) та працював у ньому, що підтверджується архівними довідками № Б-108 та № Б-109. Також він додає, що із членів колективного сільськогосподарського підприємства на час проведення розпаювання земель та по теперішній час він не виключався, а по відомим йому причинам не був включений до списку-додатку до державного акту на право колективної власності на землю Серія ДП СВ № 000014, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 23.03.1995 року. Відповідно до пункту 2 Указу Президента № 720/95 від 08.08.1995 «Про Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства. Як роз`яснив Верховний суд України в пункті 24 постанови Пленуму № 7 «Про застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу, у числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членство в підприємстві рунтує\\ться на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членство [PERSON] у КСП ім. Енгельса дійсно підтверджується вказаними ним у позовній заяві архівними витягами. Однак, ним не уточнюється, що, згідно архівного витягу № Б-258 від 03.09.2020 року з протоколу № 18 засідання правління колгоспу ім. Енгельса Синельниківського району від 20.06.1991 року, було прийняте і рішення рекомендувати загальним зборам прийняти в члени колгоспу [PERSON] та направити його на навчання в ДІСІ. Тобто, [PERSON] , якому на той час навіть не виповнилося 17 років, необхідно було отримати від колгоспу направлення на навчання у Дніпропетровський інженерно-будівельний інститут. Згідно архівного витягу № Б-259 від 03.09.2020 року з протоколу № 1 звітних зборів уповноважених колгоспу ім. Енгельса Синельниківського району від 08.02.1992 року дійсно було винесене рішення прийняти в члени колгоспу [PERSON] . Однак, позивач не надав доказів, які б підтверджували, що він дійсно працював у колгоспі, завдяки якому отримав направлення на навчання на денну форму в інституті, а після його закінчення - повернувся у рідний колгосп і став працювати там за здобутою спеціальністю, як член колективного-господарського підприємства. Основним документом про трудову діяльність працівника, який підтверджує стаж роботи, посади, а також дає змогу мати уяву про трудовий шлях працівника, є трудова книжка, копію якої позивач не надав. Основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, в яку, зокрема, вносились відомості про трудову участь колгоспника в громадському господарстві : прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання. І, якщо колгоспник не виробляв обов`язковий мінімум трудової участі у господарстві з причин, визнаних правлінням чи загальними зборами колгоспників поважними, адміністрація колгоспу вносила відповідні записи до трудової книжки. Трудової книжки колгоспника позивач також не наїдав, а відтак не підтвердив своє членство у КСП ім. Енгельса. У випадку відсутності трудової книжки колгоспника або в разі відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж колгоспників підтверджується довідками господарства, в якому набуто стаж або довідками правонаступника. В разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ. Однак, згідно інформації, наданій трудовим архівом при виконавчому комітеті Зайцівської сільської ради (вих. 75/01-16 від 27.01.2021 року), у Книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспників колгоспу ім. Енгельса відсутні дані щодо трудового стажу та термінів перебування у членах колгоспу ім. Енгельса Синельниківського району громадянина [PERSON] , [INFO] . Жодного запису у Книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспників відносно вказаного громадянина не знайдено. Разом з тим, відповідно архівних довідок № Б-108 від 02.09.2020 року та Б-109 від 02.09.2020 року, наданих виконавчим комітетом Зайцівської сільської ради та долучених до своєї позовної заяви [PERSON] , він працюв у колгоспі і отримував зарплатню : 1988 рік ( коли [PERSON] було лише 14 років і він ще не був членом колгоспу): червень - 10 відпрацьованих днів, липень - 4 відпрацьовані дні, серпень - 21 відпрацьований день, листопад - 15 відпрацьованих днів.. 1993 рік (вже був членом колгоспу) : серпень - 26 відпрацьованих днів. 1994 рік : липень - 8 відпрацьованих днів, вересень - 1 відпрацьований день. Інших доказів того, то [PERSON] як член колгоспу ім.. Енгельса, працював в ньому, не знайдено. Тобто, [PERSON] , з моменту прийняття його в члени КСП ім.. Енгельса, у період складання списків до Державного акту на право колективної власності на землю, на момент одержання Державного акту на право колективної власності та після цього фактично у КСП не працював. Він був прийнятий у члени колгоспу задля отримання направлення на навчання, а після закінчення ВУЗу у КСП не повернувся і не працював. Цей факт підтверджується копією паспорта [PERSON] , наданою самим позивачем. Згідно цієї копії, паспорт серії [NUMBER] був виданий [PERSON] Павлоградським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 27.02.1996 року. Про факт виїзду з с.Зайцеве Синельниківського району та тривалого проживання позивача у м. Павлограді свідчать і інші сторінки паспорту (хоча він і не надав копії «незручних» для нього сторінок): зміна фотокартки Павлоградським РВ МВС України в Дніпропетровській області 18.06.2001 року та місце проживання [PERSON] - [ADDRESS] . У рідне село позивач повернувся лише у 2007 році, про що також свідчить сторінка паспорту про місце проживання. Згідно інформації відділу у Синельниківському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 29.09.2020 року № 31-4-0.26-458/114-20, Державний акт на право колективної власності серія ДП СВ № 000014, який виданий колективному сільськогосподарському підприємству ім.. Енгельса, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 14 від 23.03.1995 року. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає з моменту передачі членам КСП державного акту на право колективної власності на землю. Таким чином, з моменту видачі 23.03.1995 року Державного акту на право колективної власності на землю [PERSON] питання права на пай за рахунок земель КСП ім. Енгельса не піднімав, сертифікату на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку не отримав, поважних причин не отримання сертифікату не навів. У зв`язку з цим, просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Представник відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надав відзив на позовну заяву, згідно якого в задоволенні позовних вимог в частині заявлених до ГУ Держгеокадастру просив відмовити, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до інформації відділу у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Державний акт на право колективної власності на землю серія ДП СВ №0000014 був виданий колективному сільськогосподарському підприємству ім. Енгельса с. Зайцеве Синельниківського району Дніпропетровської області Зайцівською сільською Радою народних депутатів Синельниківського району Дніпропетровської області. Згідно додатку 1, який доданий до державного акту в списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства громадянин [PERSON] не значиться. Зазначають, що згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», особи, які мають право на земельну частку (пай) : колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. За змістом ст.23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу № 720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання колективним сільськогосподарським підприємствам державного акту. Водночас форма державного акта у спірний період визначалась постановою Верховної Ради України від 13.03.92 № 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» (втратив чинність), що передбачав додаток № 1 до Державного акта на право колективної власності на землю - список членів товариства. За п. 2.10 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельним ресурсам № 43 від 04.05.9913 (втратив чинність), до державного акта на право власності на земельну ділянку, що видавався товариствам усіх видів або співвласникам, обов`язково додавався затверджений список членів цього товариства або співвласників. Відповідно до Практики розгляду судами земельних спорів від 01.09.2003 року право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є. Отже, сам факт членства у колгоспі та тривалий термін роботи в інших організаціях до створення КСП й отримання державного акта на право колективної власності на землю не є підставою для отримання земельної частки у новоствореному КСП. З 1 січня 2013 року вступив в силу Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», яким законодавець вніс зміни до Земельного кодексу України, зокрема до статті 122 Земельного кодексу України. У відповідності до прийнятих змін Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи передають у власність або у користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності. Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженим наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року № 308, зі змінами від 20.02.2020 року №53, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Дніпропетровської області. Відповідно Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що у разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель). У відповідності до чинного законодавства України, повноваження щодо виділення земельних часток (паїв) власникам сертифікатів належить з 01.01.2019 року -сільським, селищним, міським радам у відповідності до Закону України «Про порядок виділення земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» №2498-УІІІ від 10.07.2018 року. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» №2498-VIII від 10.07.2018 року, який набрав чинності з 01.01.2019 року, внесено зміни до розділу X «Перехідних положень» Земельного кодексу України шляхом доповнення пункту 21 такого змісту: «21. Установити, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, як в силу зазначеного закону переходять до комунальної власності.» Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області законодавчо не наділене повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, оскільки це суперечить вимогам ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України. Отже, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області є розпорядником земель державної власності сільськогосподарського призначення, а позовні вимоги стосуються земель - невитребуваних часток (паїв), які виділяються за рахунок земель комунальної власності у відповідності до чинного законодавства України. Підсумовуючи вищевикладене можна дійти висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області не є належним відповідачем по справі. Таким чином, враховуючи вищевикладене, є достатні підстави вважати, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню. Представник відповідача - Синельниківської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку. У відповідності до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно копії Архівного витягу № Б-258 від 03.09.2020 року, протоколом №18 засідання правління колгоспу ім.. Енгельса Синельниківського району від 20.06.1991 року, було прийнято рішення - рекомендувати загальному збору прийняти в члени колгоспу та направити [PERSON] на навчання в ДІСІ. Згідно Архівного витягу № Б-259 від 03.09.2020 року, протоколом №1 звітних зборів уповноважених колгоспу ім.. Енгельса Синельниківського району Дніпропетровської області, що відбулися 08.02.1992 року, було вирішено прийняти в члени колгоспу всіх вище перерахованих громадян - [PERSON] . З архівних довідок № Б-108 від 02.09.2020 року, № Б-109 від 02.09.2020 року, виданих виконавчим комітетом Зайцівської сільської ради Синельниківського району, вбачається, що в документах архівного фонду колгоспу імені Енгельса Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області у відомостях нарахування заробітної плати працівникам, заробітна плата та відпрацьовані дні [PERSON] складають : 1988 рік : червень - 10 відпрацьованих днів, липень - 4 відпрацьовані дні, серпень - 21 відпрацьований день, листопад - 15 відпрацьованих днів.. 1993 рік : серпень - 26 відпрацьованих днів. 1994 рік : липень - 8 відпрацьованих днів, вересень - 1 відпрацьований день. Відповідно довідки Відділу у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 31-4-0.26-458/114-20 від 29.09.2020 року, середній розмір паю по КСП ім.. Енгельса на території Зайцівської сільської ради Синельниківського району складає 6,53 ум.кад.га. В списку-додатку до державного акту на право колективної власності на землю (серія ДП СВ № 000014), виданого КСП ім.. Енгельса для сільськогосподарського використання на підставі рішення Зайцівської сільської ради народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю №14 від 23.03.1995 року, громадянин [PERSON] не значиться. Згідно довідки виконавчого комітету Зайцівської сільської ради № 75/01-16 від 27.01.2021 року, трудовий архів при виконавчому комітеті Зайцівської сільської ради повідомляє, що у книгах обліку трудового стажу та заробітку колгоспників колгоспу ім.. Енгельса відсутні дані щодо трудового стажу та термінів перебування у членах колгоспу ім.. Енгельса Синельниківського району громадянина [PERSON] , [INFO] . Жодного запису у книгах обліку трудового стажу та заробітку колгоспників, вказаного громадянина не знайдено. Згідно копії державного акту на право колективної власності на землю серії ДП СВ № 000014, даний акт видано КСП ім.. Енгельса с. Зайцеве Синельниківського району Дніпропетровської області Зайцівською сільською радою народних депутатів Синельниківського району Дніпропетровської області, у тому, що вказаному власнику землі передається у колективну власність 6185.1 гектарів землі у межах згідно з планом. Землю передано у колективну власність для сільськогосподарського використання. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 14. В списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства ім.. Енгельса Синельниківського району Дніпропетровської області [PERSON] не значиться. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів. Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року, який діяв на час розпаювання земель колективної власності, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі на місцевості і одержання документа, що посвідчує це право. Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно роз`яснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Загальновідомим є факт, що колишні члени КСП вже отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) та в послідуючому державні акти на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Згідно ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав ( п. а ч. 3 ст. 152 ЗК України). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст.22, 152 Земельного Кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст. ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст.1,4,15,16 ЦК України, та

Outcome: approved