Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення аліментів на непрацездатного батька, посилаючись на те, що йому 84 роки, не працює. Його дружина померла ще у 1999 році, отримує пенсію за віком в розмірі 1557,2 грн., що підтверджується довідкою органів Пенсійного фонду України від 03.09.2018 року. Єдиним доходом увесь цей час є пенсія за віком. Інших видів доходів не має. Матеріальне становище є досить нужденним, практично вся пенсія, яку він отримує, витрачається на оплату комунальних послуг, які в опалювальний період за місяць перевищують розмір його пенсії і становлять до 2500 грн. Цієї пенсії позивачу ледь вистачає на харчування, побутовими предметами першої необхідності забезпечити себе не може. Крім цього, позивач вже похилого віку, часто погано себе почуває, відчуває слабкість і потребую постійного догляду. Окрім цього, минулої зими взагалі знаходився у лікарні, на що потребував додаткових витрат. Позивач є непрацездатною особою, згідно ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатними громадянами є - особи, які досягай встановленого законом пенсійного віку (65 для чоловіків), а також потребують матеріальної допомоги. Обов`язок дітей утримувати батьків передбачений статтею 51 Конституції України встановлено, що «повнолітні діти зобов`язані піклуватись про своїх непрацездатних батьків» та статтями 202-206 Сімейного кодексу України, де вказано, що «повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги». Тому, будь-хто із батьків, який потребує допомоги чи матеріальної підтримки має повне право, якщо діти ухиляються від своїх обов`язків по утриманню батьків, подати на аліменти на своїх повнолітніх дітей. Доньки позивача [PERSON] та [PERSON] матеріальну допомогу позивачу добровільно не надають. Вони обидві проживають за кордом у Греції вже десятки років. Там мають сім`ї і роботу. Так як у них є можливість так довго проживати за кордом, утримувати себе, а отже і є можливість заробітку, з якого вони б могли надавати позивачу матеріальну допомогу. За таких складних життєвих обставин, знаходячись на межі бідності, позивач не отримую від дітей жодної грошової підтримки, із проханням про надання допомоги, вимушений звернутись з цією позовною заявою до своїх працездатних доньок - [PERSON] та [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, та уточнила позовні вимоги,а саме прохала стягувати з відповідачів на користь позивача аліменти в розмірі 1500 грн. з кожної щомісячно. Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча заздалегідь повідомлялась належним чином про день та час розгляду справи, про що є докази у справі, зокрема копія оголошення на сайті «Судова влада». Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу 84 роки, не працює. Його дружина померла ще у 1999 році, отримує пенсію за віком в розмірі 1557,2 грн., що підтверджується довідкою органів Пенсійного фонду України від 03.09.2018 року. Єдиним доходом увесь цей час є пенсія за віком. Інших видів доходів не має. Матеріальне становище є досить нужденним, практично вся пенсія, яку він отримує, витрачається на оплату комунальних послуг, які в опалювальний період за місяць перевищують розмір його пенсії і становлять до 2500 грн. Цієї пенсії позивачу ледь вистачає на харчування, побутовими предметами першої необхідності забезпечити себе не може. Крім цього, позивач вже похилого віку, часто погано себе почуває, відчуває слабкість і потребую постійного догляду. Окрім цього, минулої зими взагалі знаходився у лікарні, на що потребував додаткових витрат. Позивач є непрацездатною особою, згідно ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатними громадянами є - особи, які досягай встановленого законом пенсійного віку (65 для чоловіків), а також потребують матеріальної допомоги. Обов`язок дітей утримувати батьків передбачений статтею 51 Конституції України встановлено, що «повнолітні діти зобов`язані піклуватись про своїх непрацездатних батьків» та статтями 202-206 Сімейного кодексу України, де вказано, що «повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги». Тому, будь-хто із батьків, який потребує допомоги чи матеріальної підтримки має повне право, якщо діти ухиляються від своїх обов`язків по утриманню батьків, подати на аліменти на своїх повнолітніх дітей. Доньки позивача [PERSON] та [PERSON] матеріальну допомогу позивачу добровільно не надають, мають сім`ї і роботу. Так як у них є можливість так довго проживати за кордом, утримувати себе, а отже і є можливість заробітку, з якого вони б могли надавати позивачу матеріальну допомогу. За таких складних життєвих обставин, знаходячись на межі бідності, позивач не отримую від дітей жодної грошової підтримки. Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є не працездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Таким чином, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, не є абсолютним і виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі. При цьому майновий стан повнолітніх дітей повинен враховуватись при визначенні розміру таких аліментів. Разом з цим, поняття «потреба у матеріальній допомозі» має визначатись залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивача, матеріальний та сімейний стан платника аліментів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судові витрати по справі підлягають стягненню згідно ст..141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved