Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, вказав, що 27 серпня 2015 року в с. Милорадове Котелевського району Полтавської області на вул. Центральній сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21013 р.н. Ж71-14ПО з причепом ММЗ 8102 р.н. 55-81ПО та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Автомобіль ВАЗ 21013 р.н. Ж71-14ПО з причепом ММЗ 8102 р.н. 55-81ПО належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів АЩ № 173416 та 18806 відповідно. Згідно постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 23.10.2015 р., яка набрала чинності 06.11.2015 р., [PERSON] визнано винною особою у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. Цивільно-правову відповідальність [PERSON], як водія транспортного засобу, було застраховано в ПАТ «СК «Країна» за полісом АІ/5372721, згідно якого ПАТ «СК «Країна», як страховик відшкодовує матеріальні збитки щодо відновлювального ремонту автомобіля. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Розмір франшизи, передбаченої полісом АІ/5372721, складає 510,00 грн. Відповідно до ст. 36.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. [PERSON] не відшкодовано навіть суму франшизи. Крім цього [PERSON] внаслідок пошкодження майна та внаслідок порушення прав, завдав позивачу моральну шкоду. Із пошкодженням автомобіля порушився звичний устрій сім'ї позивача, незручності щодо пересування, що викликало фізичні та душевні страждання. Внаслідок ДТП у позивача зявилось безсоння, головний біль, підвищений тиск. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь 2\~000,00 грн. суму франшизи, передбаченої договором страхування, 5\~000,00 грн. моральної шкоди та витрати по сплаті судового збору. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України\~«Про внесення\~змін до\~Господарського процесуального\~кодексу України,\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~Кодексу адміністративного\~судочинства України\~та інших\~законодавчих актів»\~№ 2147-VIII\~від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено у новій реакції. У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІII Перехідних Положень\~ЦПК України у новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 серпня 2015 року, о 21-30 годині, водій [PERSON] керуючи на автодорозі М. Рублівка-Полтава автомобілем\~ [NUMBER], з причепом ОДАЗ,\~ державний номерний знак [NUMBER], виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-21013», державний номерний знак [NUMBER] ( причеп ММЗ -8102 , р\\н 5581 ПО). В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.10.2015 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. Постанова не оскаржена, набрала законної сили 06.11.2015 року (а.с. 6 копія постанови). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власником автомобіля ВАЗ 21013 р.н. Ж71-14ПО з причепом ММЗ 8102 р.н. 55-81ПО є [PERSON], він належить йому на праві власності, що підтверджується технічним паспортом автомобілю № 173416 та технічним талоном транспортного засобу 18806 (а.с. 7-9 копії технічного паспорту, технічного талону). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль з причепом, який належить позивачу, отримав механічні пошкодження. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її задала. В пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З матеріалів справи вбачається, що автомобіль яким керував відповідач був застрахований. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобілю [NUMBER],\~з причепом\~ОДАЗ,\~державний номерний\~знак [NUMBER],була застрахована в ПАТ «СК «Країна» за Полісом АІ/5372721, страховий поліс оформлено на [PERSON] (а.с. 5 копія полісу). Даний факт також підтверджено копією протоколу про адміністративне правопорушення від 28.08.2015 року, складеного на [PERSON] за ст. ст. 124, 122-2 КУпАП, відповідно до якого [PERSON] зазначена як власник автомобілю [NUMBER], з причепом ОДАЗ, державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до ст. 36 п. 36.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. з наступними змінами страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Як вбачається зі Полісу № АІ/5372721 розмір франшизи складає 1\~000,00 грн. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511\~ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Право потерпілого на компенсацію франшизи за рахунок особи, яка завдала йому шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страхувальника [PERSON] та одержати повну компенсацію франшизи від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Отже, право вибору суб'єкта відшкодування завданої шкоди належить потерпілому. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1, 5, 6 статті 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши законодавство та надані суду докази, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення суми франшизи з відповідача підлягає частковому задоволенню в межах суми прописаної в полісі обовязкового страхування, так як законодавець визначив, що франшиза може бути компенсована як страхувальником, так і особою, відповідальною за завданні збитки. Відповідач, у свою чергу, у судові засідання не зявляється, доказів щодо перебування у трудових відносинах з власником транспортного засобу на час виникнення дорожньо-транспортної пригоди суду не надав. Щодо стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача. Зі змісту позовних вимог [PERSON] вбачається, що він просить суд стягнути моральну шкоду, пов'язану з фізичними та душевними стражданнями, яких він зазнав у зв'язку з пошкодженням його майна. Статтею 1167\~ЦК України передбачено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, частина перша якої прямо зазначає на наявність вини як умову виникнення зобов'язання відшкодування моральної шкоди. Аналогічне роз'яснення надане й Пленумом Верховного Суду України в п. 5 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4 зі змінами та доповненнями. Абзац 3 пункту 5 наведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України вказує на те, що особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Враховуючи те, що ДТП сталося з вини [PERSON], що останнім не спростовано, та зміст позовних вимог [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що [PERSON] повинен нести відповідальність перед позивачем за спричинену йому неправомірними діями моральну шкоду. Відповідно до ч. 3 ст.\~23\~ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Аналогічне роз'яснення щодо порядку визначення розміру відшкодування моральної шкоди судом надане Пленумом Верховного Суду України в п. 9 Постанови «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» №\~4\~від 31.03.1995\~року з подальшими змінами. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує обставини справи, характер правопорушення та його наслідки, ступінь вини особи, яка її завдала, відсутність вини позивача як потерпілої особи, глибину тих моральних страждань, яких зазнав позивач у зв'язку з пошкодженням його транспортного засобу, а також засади розумності та справедливості, відповідно до положень ст. 23 ЦК України. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 2\~000,00 грн. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір у розмірі 640 грн. за вимогу майнового характеру та 640 грн. за вимогу немайнового характеру, тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам. Отже, розмір судового збору за вимогу майнового характеру буде дорівнювати 320,00 грн., так як вимога позивача задоволена частково 1\~000,00 грн., у відсотковому еквіваленті 50 %. А розмір судового збору за вимогу немайнового характеру 256,00 грн., так як вимога позивача задоволена частково 2\~000,00 грн., у відсотковому еквіваленті 40 %. Загальний розмір судового збору складає 576,00 грн.

Outcome: partial