Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним Договору від 26.08.2016 р., укладеного між [PERSON], від імені якого діяв [PERSON] на підставі довіреності від 22.07.2016 р., що засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П., та [PERSON] Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачу стало відомо, що 26.08.2016 р. [PERSON] без узгодження з позивачем, діючи на підставі довіреності від 22.07.2016 р., посвідченої приватним нотаріусом Мельником Р.П., уклав з [PERSON] договір, відповідно до якого позивач прийняв на себе зобов»язання виступити кандидатом та прийняти участь у процесі виборів ректора Національного авіаційного університету восени 2016 р., а після обрання ректором призначити на посаду проректора з питань розвитку [PERSON] з наданням права підпису фінансово-господарських документів та повноважень по керівництву діяльністю планово-фінансового відділу, відділу документообігу, відділу капітального будівництва, інформаційно-аналітного відділу університету, а після закінчення повноважень ректора НАУ сприяти виборчій компанії та обранню на посаду ректора [PERSON] [PERSON] зобов»язався згідно даної угоди забезпечувати фінансування виборчої компаніх у розмірі 5000000 гривень, які повинен довірити у розпорядження [PERSON] Як зазначає позивач в обгрунтування позову, [PERSON] при підписанні угоди діяв на підставі довіреності від 22.07.2016 р., якою його уповноважено на представництво інтересів довірителя в судах та іннших державних органах з питань, пов»язаних з виконанням судових рішень. Оскільки, при підписанні угоди [PERSON] вийшов за межі своїх повноважень, передбачених довіреністю, позивач просить визнати укладену угоду недійсною. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, посилаючись на те, що при укладенні оспорюваного правочину [PERSON], який діяв в інтересах позивача на підставі довіреності від 22.07.2016 р., вийшов за межі наданих йому даною довіреністю повноважень, даний правочин не схвалений позивачем, що є підставою для визнання його недійсним. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись судом належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертались. На підставі положень ст.ст. 224-226 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.08.2016 р. адвокат [PERSON], діючи на підставі довіреності від 22.07.2016 р., посвідченої приватним нотаріусом Мельником Р.П., уклав з [PERSON] Угоду, відповідно до якої позивач прийняв на себе зобов»язання виступити кандидатом та прийняти участь у процесі виборів ректора Національного авіаційного університету восени 2016 р., а після обрання ректором призначити на посаду проректора з питань розвитку [PERSON] з наданням права підпису фінансово-господарських документів та повноважень по керівництву діяльністю планово-фінансового відділу, відділу документообігу, відділу капітального будівництва, інформаційно-аналітного відділу університету, після закінчення повноважень ректора НАУ сприяти виборчій компанії та обранню на посаду ректора [PERSON], сприяти розвитку НАУ, сприяти проведенню засідання легітимної Вченої ради Університету, сприяти організації та проведенню конференції студентів, провести процес легітимізації Вченої ради Університету, провести роботу по розробці та впровадженню нової редакції статуту тощо. [PERSON] зобов»язався згідно даної угоди сприяти виборчій компанії, забезпечувати фінансування виборчої компаніх у розмірі 5000000 гривень, які повинен довірити у розпорядження [PERSON], фінансувати виборчу компанію шляхом надання в готівковій формі у ромірі 3000000 гривень після підписання даної угоди та суми у розмірі 2000000 гривень до 01.10.2016р. Зазначену угоду підписали [PERSON] та [PERSON] Зі змісту довіреності від 22.07.2016 р. вбачається, що [PERSON] уповноважив [PERSON] на представництво його інтересів в усіх установах та організаціях всіх форм власності з питань, пов»язаних з виконанням судових рішень, в усіх судах з усіма процесуальними правами та обов»язками, які надані позивачу, відповідачу, третій особі, заявнику, іншим заінтересованим особам. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Підстави недійсності правочину встановлені ст.ст. 215, 215 ЦК України. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Відповідно до ст.237 ЦК України Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. В силу положень ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Згідно з ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину. Матеріали справи не містять жодного доказу про схвалення позивачем Угоди, укладеної 26.08.2016 р. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що [PERSON], укладаючи осопрюваний правочин, і діючи на підставі довіреності від 22.07.2016 р., вийшов за межі наданих йому даною довіреністю повноважень, і в подальшому укладений правочин не був схвалений позивачем, суд вважає, що вимоги [PERSON] про визнання недійсним укладеної Угоди є обгрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved