Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за навчання у сумі 3150,00 грн, інфляційні збитки у сумі 274,37 грн, 3% річних у сумі 66,97 грн та судові витрати по оплаті судового збору. В обґрунтування вимог вказано, що 09.08.2019 між сторонами був укладений договір №224 про отримання освітньої послуги у період з 01.09.2019 по 30.06.2021. Навчання відповідача здійснювалось на умовах надання платних послуг. Відповідно до Договору Університет взяв на себе зобов`язання надати Одержувачу освітню послугу на рівні державних стандартів вищої освіти. Протягом періоду навчання Університет належним чином виконав всі взяті на себе зобов`язання перед відповідачем. В свою чергу відповідач взяла на себе обов`язок своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу, який належним чином не виконала. Також відповідач взяла на себе зобов`язання згідно п.4.1 Договору, а саме виконувати вимоги освітньої програми та досягати визначених для відповідного рівня вищої освіти результатів у навчанні, яке не виконала. Так, [PERSON] була зарахована до університету наказом №289 К-(ос) від 09.08.2019 та з 01.09.2019 приступила до навчання згідно навчального плану Університету. Відповідно п. 5.2 договору №224 вартість за період навчання 2019-2020 р.р. становить 9450,00 грн. Згідно пункту 5.3 вищевказаного договору відповідач повинна була здійснювати щомісячну оплату що відповідає 1/12 плати за рік. 31.08.2020, за порушення умов договору, студентка [PERSON] була відрахована наказом №218-К(ос) від 31.08.2020, дію договору відповідно до п.7.1. було припинено. Фактично Одержувач навчалась в Університеті з 01.09.2019 по 31.08.2020. За вказаний період відповідачу, згідно умов договору, нараховано 9450,00 грн плати за навчання. З нарахованої суми відповідачем сплачено 6300,00 грн, що спричинило утворення заборгованості перед Університетом в розмірі 3150,00 гривень. У відповідності до п. 3.1. Договору відповідач взяла на себе зобов`язання своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у порядку, що встановлені Договором, яке належним чином не виконала. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надання освітньої послуги та застосувати наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 18.06.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначено, що заявник позовні вимоги підтримує. Відповідач у судові засідання не з`являлася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, що підтверджується змістом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 20). Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частиною 1 ст. 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання повторно без повідомлення причин, що згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин; не подала відзив, а позивачем не заявлено заперечень проти заочного вирішення справи, суд дійшов висновку про існування всіх підстав для заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що 09.08.2019 між Житомирським державним університетом імені Івана Франка та [PERSON] , було укладено договір №224 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою у період з 01.09.2019 по 30.06.2020 (а.с. 4). Відповідно до умов Договору Університет взяв на себе зобов`язання надати Одержувачу освітню послугу на рівні стандартів вищої освіти (п. 2.1). Одержувач взяла на себе зобов`язання дотримуватися обов`язків, передбачених ст. 63 Закону України «Про вищу освіту» (п.4.1). Відповідно п. 5.2 договору №224 вартість за період навчання 2019-2020 р.р. становить 9450,00 грн. Згідно пункту 5.3 Договору, відповідач повинна була здійснювати щомісячну оплату, що відповідає 1/12 плати за рік. Наказом №218-К(ос) від 31.08.2021 [PERSON] була відрахована за порушення умов договору (а.с.5). Таким чином, фактично відповідач навчалась в Університеті з 01.09.2019 по 31.08.2020. За вказаний період відповідачу, згідно умов договору, нараховано 9450,00 грн плати за навчання. З нарахованої суми відповідачем сплачено 6300,00 грн, заборгованість перед Університетом становить 3150 гривень (а.с. 7). Відповідно до умов п. 5.3 договору №224, замовник вносить плату щомісячно безготівково не пізніше ніж до 1 числа включно, місяця за який здійснюється оплата, але в будь-якому випадку повна сума оплати за цим договором сплачується замовником за 2019-2020 навчальний рік до 01.06.2020. Пунктом 5.8 договору визначено, що у випадку неподання одержувачем особистої заяви про відрахування з університету за будь-яких причин, виконавець продовжує нараховувати плату за навчання. Пунктом 7.1 договору визначено, що договір розривається, зокрема, у разі відрахування з навчального закладу одержувача згідно із законодавством. Позивач звертався до відповідача з вимогою погасити вищевказаний борг, що вбачається з копії листа від 01.12.2020 (а.с. 9), однак вимога залишилася без реагування з боку відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як визначено ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України встановлено, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дослідивши умови укладеного між сторонами договору №224 від 09.08.2019, суд вважає наданий позивач розрахунок заборгованості правильним. Відповідач не скористався своїми процесуальними правами, передбаченими ст.ст. 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, та не надав до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Беручи до уваги викладене вище, дослідивши докази, надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати наданих послуг відповідно до умов укладеного між сторонами договору №224 від 09.08.2019, що призвело до порушення майнових прав позивача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. З огляду на задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved