Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи позовні вимоги в наступний спосіб. 25 листопада 2014 року помер його батько, [PERSON], на підтвердження чого позивач приєднав до позовної заяви копію свідоцтва про своє народження та копію свідоцтва про смерть батька. Позивач вказав, що він являється єдиним спадкоємцем майна померлого батька, а його дідусь і бабуся- Кравченко [PERSON] та [PERSON] померли задовго до смерті батька, а мати розірвала з ним шлюб 24 січня 2003 року, на підтвердження чого позивач приєднав до позову копію свідоцтва про розірвання шлюбу. Після смерті батька позивача відкрилася спадщина, в тому числі і на земельну ділянку площею 3,835га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартість якої становить 117\~867 грн. 20 коп., що підтверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 172/86-16 від 12.03.2016 року, копію якого позивач надав суду. Зазначаючи, що за час життя батько втратив державний акт на право приватної власності на землю серії 1-СМ № 014169 від 17.12.1999 року, а при зверненні позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після батька, а потім і з питанням про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом ,- листом № 322/02-14 від 18.03.2016 року нотаріус повідомила про відмову у вчиненні вищевказаної нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку , що стало підставою для звернення до суду з вищезазначеною позовною заявою. Посилаючись на вищезазначене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,835 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кальченківської сільської ради, Білопільського району, Сумської області, в порядку спадкування після смерті батька, [PERSON], [INFO], який помер 25 листопада 2014 року. В судове засідання позивач та його представник за довіреністю [PERSON] не зявилися, [PERSON] подав заяву про розгляд справи без їхньої участі та повне задоволення позовних вимог. Представник відповідача - Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області до суду не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради та що з позовною заявою згоден. Третя особа - нотаріус Білопільської районної державної нотаріальної контори до суду не зявилася, була належним чином сповіщена про день, час та місце розгляду справи. Направила до суду повідомлення від 02.04.2016 року № 417/01-16 про те, що спадкова справа після [PERSON], померлого 25.11.2014 року заведена 21.01.2015 року за № 9/2015 та направила копію спадкової справи № 9/2015 з заявою [PERSON] від 21 січня 2015 року про прийняття спадщини батька [PERSON]. Представник третьої особи - Відділу Держземагенства у Білопільському районі Сумської області в заяві, адресованій суду, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу без участі представника. Суд розглядає справу на підставі статті 197 ч.2 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України за умови визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач, [PERSON], народився 14 лютого 1992 року в с.Кальченки Білопільського району Сумської област. Його батьки: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 111-БП № 341764 ( а.с.6). Батько позивача, [PERSON], народився 24.01.1949 року в с.Кальченки Білопільського району Сумської області. Його батьки: [PERSON] та [PERSON], , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). 24 січня 2003 року шлюб між батьками позивача: [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-БП № 072417 (а.с.7). Помер батько позивача, [PERSON], 25 листопада 2014 року, місце смерті: с.Кальченки,Білопільського району, Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 223416 ( а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на його майно, в тому числі і на земельну ділянку площею 3,835 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кальченківської сільської ради, Білопільського району, Сумської області. Згідно спадкової справи № 9 /2015 від 21.01.2015 року вбачається, що державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа після [PERSON], померлого 05.09.2015 року, згідно якої заяву про прийняття спадщини подав [PERSON]. Факт належності померлому [PERSON] вищевказаного спадкового майна підтверджується копією державного акту на право приватної власносмті на землю серії 1-СМ № 014169; витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки ( а.с.8-15). Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини першої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи, що ні відповідач, ні треті особи, не заперечували обставин справи, - суд вважає правомірним визнати за позивачем право власності на спадкове майно. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до п.1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни- спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом. Відповідно ст.81 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі, в тому числі, прийняття спадщини. Згідно з п.1 ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Позивач, відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України своєчасно прийняв спадщину за законом після смерті свого батька, [PERSON], так як протягом шести місяців з дня відкриття спадщини звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідач та 3-ті особи протягом розгляду судової справи не висловили своїх заперечень з приводу заявленого позову. Судом встановлено, що майнові права на спадкове майно у звязку зі смертю фізичної особи-спадкодавця, не припиняються, а переходять в порядку правонаступництва /спадкування/. Момент переходу прав в порядку спадкування за законом визначається як час відкриття спадщини. З цього моменту права та обовязки спадкодавця належать спадкоємцеві /ч.5 ст.1268 ЦК/. Таким чином, судом встановлено, що сукупність прав та обовязків, /спадщина/, після смерті [PERSON] перейшли в порядку спадкування за законом позивачу, згідно своєчасного прийняття спадщини позивачем, тому він є спадкоємцем і власником спадкових прав, а саме власником права на спадкове майно на: земельну ділянку площею 3,835 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кальченківської сільської ради, Білопільського району, Сумської області, в порядку спадкування після смерті батька, [PERSON], [INFO], який помер 25 листопада 2014 року. Таким чином, за вищевказаних обставин, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON],- на земельну ділянку площею 3,835 га.,- спадщини її померлого 2511.2014 року батька, [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved