Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 45196,17 грн., а також судовий збір, сплачений при зверненні з позовом до суду. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та позивачем був укладений договір факторингу № 22/12/14/1-1, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило позивачу право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 2005252277 від 16.08.2013 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON], згідно якого ПАТ «ОТП Банк» надав споживчий кредит [PERSON] в розмірі 40370,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних, кінцевим терміном повернення 16.08.2018 року. Про порушення зобов'язання та необхідність повного погашення боргу відповідач повідомлялася належним чином, але не виконує свої обов'язки щодо погашення боргу та продовжує користуватися отриманими кредитними коштами, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Особи, які беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду повідомленні належним чином у порядку, передбаченому ст. ст. 74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, але надіслала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином.Так, судом, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, двічі надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, згідно з конвертами з судовими повістками, що повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «за закінченням терміну зберігання», відповідач не з'явився до поштового відділення для отримання конверта з поміткою «судова повістка», що дає суду підстави вважати, що відповідач за зазначеною адресою відсутнійта свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток та відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При викладених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов'язального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлено, що 16 серпня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2005252277, за умовами якого банк надає, а позичальник отримує на придбання товару у продавця кредит у розмірі 40370,00 грн., зі сплатою 15 % річних, з кінцевим терміном повернення 16 серпня 2018 року. Згідно з п. п. 1.4.1. - 1.4.2. вказаного договору, позичальник зобов'язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором не пізніше 24 січня 2017 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених в Графіку платежів. Відповідно до умов п. 1.5.1 вказаного договору, за порушення Позичальником строків або суми сплати щомісячного платежу, з дня, наступного за датою платежу, визначеною Графіком платежів, Позичальник сплачує штраф: за кожен факт порушення: 25 грн. У разі виникнення простроченої заборгованості, на весь період такої заборгованості, до моменту її повного погашення, Позичальнику встановлюється процентна ставка, яка дорівнює процентній ставці на суму основного боргу згідно пункту 1.1. Договору (п. 1.5.3. договору). Згідно п. 1.5.4. в разі порушення Позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов'язань за Кредитним договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. В силу ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Судом також встановлено, що 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг України» укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1. Відповідно до п. 1.1 договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» передає, а ТОВ «ОТП Факторинг України» приймає право грошової вимоги, що належить ПАТ «ОТП Банк» і стає кредитором за кредитними договорами, укладеним між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов'язань за договором (п. 1.3 договору факторингу). 05 січня 2015 року ТОВ «ОТП Факторинг України» направило на адресу [PERSON] повідомлення за вих. № 200231645, з вимогою погасити заборгованість по договору про надання споживчого кредиту № 2005252277 від 16.08.2013 року, яка складала 45196,33 грн. Факт направлення вимоги підтверджується описом вкладення в цінний лист на якому міститься відмітка відділення «Укрпошта». Згідно розрахунку, наданого позивачем, правильність якого перевірена судом, станом на 24.11.2016 року, заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання споживчого кредиту № 2005252277 від 16.08.2013 року складає 45196,33 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 36945,52 грн., суми відсотків за користування кредитом - 3353,33 грн., комісії - 4897,48 грн. Доказів, в розумінні ст. ст. 59, 59 ЦПК України, щодо неправильності складеного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що в справі наявні достатні докази для ухвалення рішення про задоволення позову та стягнення з [PERSON] заборгованості за договором споживчого кредиту на загальну суму 45196,33 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а. с. 1).

Outcome: approved