Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Синельниківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він працював с 07.06.1988 року по 06.11.2000 року у БМП №317 тресту «Дніпротрансбуд», який станом на 2007 рік було реорганізовано в ТОВ «Дніпровськпромбуд». Для проживання йому була надана квартира за адресою: [ADDRESS] . Позивач зареєстрований за цією адресою з 18 серпня 1988 року і по теперішній час, у його паспорті вказано місце реєстрації: [ADDRESS] . При заселенні у бараки усім мешканцям була вказана одна адреса: [ADDRESS] , без зазначення конкретного бараку та номера квартири. У серпні 1988 року позивач заселився у барак, якому згодом була присвоєна адреса: [ADDRESS] . Таким чином, він проживає у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , більше 30 років. Згідно довідки КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 05.02.2019 року за №116, право власності на вказану квартиру не зареєстровано. В інформаційно-пошуковій підсистемі Регіонального відділення, Фонду державного майна України, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] значиться за ВАТ «Дніпротрансбуд». Згідно з Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2002 року по справі №Б26/2/39/99 юридичну особу - ЖЕК ВАТ «Дніпротрансбуд» ліквідовано. Об`єкти державної власності, у тому числі і вказаний житловий будинок, залишився без балансоутримувача. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області неодноразово зверталось до виконкому Синельникївської міської ради стосовно вирішення питання прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Синельникове житлових будинків, які не увійшли до статутного капіталу ВАТ «Дніпротрансбуд». Проте рішення про передачу зазначеного житлового будинку до комунальної власності територіальної громади міста Синельникове не прийняте. Зазначеною квартирою позивач володіє відкрито та безперервно з серпня 1988 року, проживає у ній, сплачує всі комунальні платежі, здійснював її ремонт. У зв`язку з цим, позивач просить визнати за ним право власності на квартиру за [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав повінстю та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно довідки ТОВ «Дніпровськпромстрой» № 2 від 24.10.2018 року, [PERSON] працював в Будівельно-монтажному потязі № 317 треста Дніпротрансстрой» з 07.06.1988 року по 06.11.2000 року. Згідно довідки КП «Синельниківське МБТІ» № 116 від 05.02.2019 року квартира, яка розташована за адресою : [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] .. Право власності не зареєстровано. Згідно довідки квартального комітету №9 від 22.01.2019 року, [PERSON] проживає разом з [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . З акту від 21.01.2019 року вбачається, що за адресою : [ADDRESS] дійсно проживає дві людини - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. При вирішенні цього спору суд враховує наступне: задоволення вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно яке не має власника. Позивач, як незаконний володілець протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. Документи, які досліджені судом підтверджують те, що у позивача відсутній титул для надбання цього майна, документи, які наявні в матеріалах справи підтверджують те, що право власності на нерухоме майно ні за ким не зареєстроване. Отже, суд вважає доведеним та документально підтвердженим факт добросовісного заволодіння позивачем нерухомим майном : квартирою [ADDRESS] , а також те, що позивач відкрито, безперервно володіє цим нерухомим майном понад десять років. Тобто, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю за позивачем. Таким чином, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: approved