Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 01 листопада 2007 року між ним та відповідачем був укладений договір про іпотечний кредит, згідно якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 98000,00 грн. на придбання квартири за договором укупівлі-продажу. Кредитний договір укладено на 12 років з терміном остаточного погашення не пізніше 31 жовтня 2019 року. В забезпечення належного виконання умов кредитного договору між сторонами 01 листопада 2007 року був укладений іпотечний договір, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно у вигляді кооперативної квартири [ADDRESS]. Вартість предмета іпотеки визначена сторонами шляхом проведення його оцінки субєктом оціночної діяльності і згідно звіту про експертизу станом на 01 листопада 2007 року становить 126490,00 грн. Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконує, у звязку з чим рішенням Синельниківського міськроайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року з неї стягнуто заборгованість за кредитним договором. Станом на час подання позовної заяви до суду заборгованість відповідача становить 25991,50 грн., а вартість заставленого майна згідно з оцінкою ФОП [PERSON] складає 162070,00 грн. Позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки на вищезазначену квартиру, в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит шляхом продажу банком від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві за початковою ціною не менше 162070,00 грн. з наданням позивачу права отримувати будь-які документи, необхідні для продажу майна. На період реалізації предмета іпотеки просить передати його в управління позивачу, виселити відповідача із вищезазначеної квартири та стягнути з останньої судові витрати по справі в розмірі 503,52 грн. і витрати, проведені на оцінку майна, в розмірі 2000,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і зазначив, що відповідач по можливості сплачує кредит, однак у звязку з важким матеріальним становищем не має можливості сплачувати їх у розмірі, передбаченому кредитним договором. Також вважає, що розмір заборгованості, який на даний час має відповідач, є явно не спів мірним з вартістю іпотечного майна. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не зявилися. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті наступні докази: копія договору про іпотечний кредит №232 від 01 листопада 2007 року; копія іпотечного договору від 01 листопада 2007 року; копія рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 20014 року про стягнення заборгованості за кредитним договором; письмова вимога та повідомлення позивача; копія висновку про вартість іпотечного майна; правовстановлюючі документи позивача; інші докази. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора забовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Факт перебування сторін у договірних правовідносинах підтверджується копією договору про іпотечний кредит №232 від 01 листопада 2007 року, згідно якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 98000,00 грн. на придбання квартири за договором укупівлі-продажу. Кредитний договір укладено на 12 років з терміном остаточного погашення не пізніше 31 жовтня 2019 року. Згідно копії іпотечного договору, укладеного між сторонами 01 листопада 2007 року, з метою забезпечення належного виконання відповідачем умов кредитного договору між сторонами укладений даний договір. Предметом іпотеки за договором є нерухоме майно у вигляді кооперативної квартири [ADDRESS]. З копії судового рішення від 30 вересня 2014 року вбачається факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору. Заборгованість за кредитним договором становить 25991,50 грн., про що зазначив позивач та проти чого представник відповідача не заперечував. Отже, факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору доведений і розмір заборгованості за кредитним договором є встановленим. Сам представник відповідача факту наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 25991,50 грн. Не оспорював та визнав у судовому засіданні, у звязку з чим даний факти є встановленим згідно ч.1 ст.61 ЦПК України. У відповідності до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.3 ст.109 ЖК Української РСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. У звязку з порушенням відповідачем умов кредитного договору позивач отримав права звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення своїх вимог. Однак розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 25991,50 грн., а вартість предмета іпотеки 162070,00 грн., тобто розмір заборгованості явно не спів мірний з вартістю предмета іпотеки. Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже, враховуючи, що відповідач сплатила значну частину кредиту, на даний час продовжує його сплачувати, однак у меншому розмірі, ніж передбачено умовами кредитного договору, вартість предмета іпотеки є значно вищою, ніж розмір заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що звернення стягнення на вищезазначену квартиру не буде відповідати вимогам розумності та справедливості, оскільки спричинить відповідачу значну шкоду, повязану з позбавленням її житла. Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі стягненню з відповідача не підлягають у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed