Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням доповнень позовних вимог просить: стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 37\~975,49 грн. отримані за попереднім договором; штраф у сумі 253\~169,93 грн., за порушення умов попереднього договору; втрати від інфляції в сумі16\~273,51 грн.; 3 % річних за весь час прострочення в сумі 2\~124,72 грн.; понесені по справі судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказує, що 08 жовтня 2008 року між ним та відповідачем була досягнута угода відповідно до якої відповідач зобовязався продати йому належну йому на підставі права власності земельну ділянку площею 5,77 га, яка належить відповідачу на підставі права власності. З метою виконання досягнутих домовленостей 08 жовтня 2008 року ним передано відповідачу грошові кошти в сумі 7\~500 грн., що на той момент було еквівалентно 1485,00 доларів США за комерційним курсом. Але у звязку із тим, що на той час вже діяв мораторій на відчуження земельних ділянок сільського господарського призначення, вони не змогли оформити відповідний договір. Але відповідач запевнив його, що як тільки буде знятий мораторій він не буде перешкоджати у оформленні відповідного договору та передасть йому у власність вищевказану земельну ділянку. На підтвердження цих намірів відповідач надав йому розписку, яка підтверджує вищевикладене. Позивач зазначає, що ця розписка містить всі суттєві умови договору, а саме сторони договору, ціну продажу, обєкт продажу та інше. Таким чином, між ними було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки. Одночасно з підписанням розписки відповідач надав йому довіреність на право використання та керування належною йому земельною ділянкою. Крім того, в розписці відповідач зазначив, що грошові кошти ним отримано повністю, будь-яких претензій він до нього не має, та у випадку звернення до суду зобовязується сплатити на його користь штраф у сумі 50\~000 грн., що на той момент було еквівалентно 9\~900,00 доларів США. В порушення вищевказаних домовленостей 12 вересня 2016 року відповідач скасував видану на його імя довіреність, а 24 квітня 2017 року звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовною заявою про повернення довіреності, державного акту та припинення користування земельною ділянкою. Оскільки відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання укладеного між ними договору та відмовився передавати йому речі, за яку він заплатив грошові кошти, він повинен повернути йому отримані за цю річ гроші в сумі 37\~975, 49 грн., що на сьогоднішній день еквівалентно 1\~485,00 доларів США за курсом НБУ. Крім цього, відповідач повинен сплатити штраф (неустойку) за порушення зобовязання в розмірі 253\~169, 93 грн., що на сьогоднішній еквівалентно 9\~900,00 доларів США за курсом НБУ, сплатити втрати від інфляції в сумі 16\~273,51 грн., 3% річних за весь час прострочення в сумі 2\~124,72 грн. У звязку з тим, що вирішити цей спір у позасудовому порядку неможливо він змушений звернутися в суд за захистом своїх інтересів. Позивач та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Раніше в судовому засіданні представник позивача суду пояснив, що 08 жовтня 2008 року позивач отримав земельну ділянку у користування від відповідача. Деякий час користувався цією земельною ділянкою та припинив користуватися після того, як відповідач скасував довіреність у 2016 році. Просить суд задовольнити позовні вимоги на підставах, викладених у позові. Відповідач та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися, надавши суду заяву про розгляд справи без їх участі. Раніше в судовому засіданні представник відповідача суду поясняв, що дійсно відповідач отримав від позивача грошову суму у розмірі 7500 гривень та підписував розписку від 08.10.2008 року, однак, заперечує проти того, що дана розписка є попереднім договором. Також надав суду письмовий відзив на позовну заяву в якій зазначив, що згідно п. 15 розділу Х перехідних положень Земельного кодексу України угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами «а» та «б» цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення). На підставі нікчемності укладеного договору між сторонами просив суд відмовити в задоволенні позову повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, які були надані в судовому засіданні, що відбулося раніше, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та це не заперечувалось сторонами, що 08 жовтня 2008 року відповідач отримав від позивача 7500 гривень та написав розписку, якою зобовязався продати позивачу земельну ділянку площею 5,77 га., яка належить відповідачу на підставі права власності, що підтверджується державним актом про право приватної власності на землю серії І-ЗП № 040856 від 10 січня 2000 року (а.с.6). Передача грошей відповідачу в сумі 7\~500 грн., що на той момент було еквівалентно 1\~485,00 грн. доларів США за комерційним курсом, підтверджується копією розписки (а.с.7). Одночасно з підписанням розписки відповідач надав позивачу довіреність на право користування та керування належною йому земельною ділянкою, посвідченою 08.10.2008 року приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 12204 (а.с.8). 12 вересня 2016 року відповідач скасував видану на імя позивача вищевказану довіреність. Вищевказані обставини визнані сторонами. Позивач зазначає підставою для своїх вимог укладення з відповідачем попереднього договору, яким вважає є розписка від 08 жовтня 2008 року, що підписана ним, відповідачем та свідками. \~ \~ \~ \~Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача, виходячи з наступних вимог законодавства. У відповідності з вимогами ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. \~ \~ \~ \~Стаття 635 ЦКУ не містить вимог щодо нотаріального посвідчення чи державної реєстрації попередніх договорів, якщо такі вимоги встановлені щодо основного договору. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і\~підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 ЦКУ). Про необхідність нотаріального посвідчення угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна наголошує і ст. 55 Закону України «Про нотаріат». З наведеного вбачається висновок щодо обовязковості нотаріального посвідчення попереднього договору купівлі-продажу квартири, будинку, земельної ділянки та іншої нерухомості. Але, як вбачається з розписки від 08.10.2008 року, вона не містить такої основної умови, як певний строк (певний термін) протягом якого сторони зобов'язуються укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором, а також ця розписка не посвідчена нотаріально, як те передбачене чинним законодавством для попередніх договорів купівлі-продажу нерухомого майна, якою є земельна ділянка. Таким чином, представлена суду розписка від 08.10.2008 року не може вважатись попереднім договором, а тому вимоги позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed