Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вимоги та підстави якого уточнив в ході розгляду справи, в якому просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 8019,75 доларів США, що в еквіваленті становить 171394,49 грн., за договором № 007- 28603-230115 від 23 січня 2015 р,. посилаючись на те, що Відповідач порушив умови договору щодо вчасного повернення залучених коштів та сплати відсотків. Враховуючи, що на його звернення щодо повернення суми вкладу та нарахованих процентів, відповідач не відреагував, просить стягнути суму вкладу з відповідача в примусовому порядку. Крім того, за таких обставин, на підставі ст. 625 ЦК України позивач ставить питання про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з 07.02.2015 р. по 11.11.2015 р. - 63610,43 грн., три проценти річних від простроченої суми за період з 07.02.2015 р. по 11.11.2015 р. - 3917,02 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23.01.2015 року між сторонами укладено договір № 007- 28603-230115 банківського вкладу (депозит) «Зростаючий» у доларах США, згідно до умов якого сума Вкладу складає 8000,00 доларів США, внесення якого підтверджується платіжним дорученням в іноземні валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності № 44010780 від 23.01.2015 року. Також умовами вказаного договору сторонами узгоджено строк залучення вкладу - по 06 лютого 2015 р. включно; процентна ставка на суму Вкладу - 5,5% річних. По закінченню строку, передбаченого вищевказаними Договором, 07.02.2015 р. Позивач звернувся до Відповідача з вимогою про повернення йому суми вкладу депозиту та нарахованих процентів, яка відповідачем проігнорована. Частиною 1 ст. 1058 ЦК України визначається: за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Також судовим розглядом встановлено, що Відповідач знаходиться в стадії ліквідації і відповідно до рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 № 51 з 03.03.2015 в ПАТ «Дельта Банк» було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 № 181 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк». Відповідно ст.. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Оскільки Відповідач перебуває в стадії ліквідації, дана обставина унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15. Таким чином, вимоги щодо повернення коштів позивача будуть задовольнятися відповідно до положень вказаного Закону, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення грошових коштів за вкладами. Крім того судовим розглядом встановлено, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу 15.10.2015 р. в рахунок відшкодування коштів за вкладами позивачу виплачено 200000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed