Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь місцевого бюджету Олександрійського району витрати понесені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] у розмірі 8677,92 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 лютого 2019 року близько 21год. 50хв. [PERSON] перебував на території домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В ході сварки, що виникла на грунту раптово виниклих неприязних відносин між [PERSON] та [PERSON] зав`язалась штовханина, в результаті чого [PERSON] , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень, дістав з кишені револьвер «Сафарі РФ-420», калібр 4мм(Флобер), та здійснив постріл в обличчя [PERSON] , чим завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді рани верхньої губи справа. Згідно висновку судово-медичної експертизи №18 від 14.03.2019 року отримані [PERSON] тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я від 6 до 21 доби. Дії [PERSON] кваліфіковано за ч.2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. В звязку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] в період з 19 по 28 лютого 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Олександрійської центральної районної лікарні. Вартість лікування за 9 ліжко/днів склала 8677грн. 92коп. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 31.07.2019 року кримінальне провадження відносно [PERSON] було закрито в зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, а тому цивільний позов прокурора про стягнення коштів до районного бюджету не розглянуто. Відповідачем в добровільному порядку вказані витрати не відшкодовано. Розпорядником коштів комунального некомерційного підприємства «Олександрійська центральна районна лікарня Олександрійської районної ради Кіровоградської області» є Олександрійська районна державна адміністрація Кіровоградської області. Враховуючи викладене, позивачем у справі визначено Олександрійську районну державну адміністрацію Кіровоградської області. Олександрійська РДА до суду з позовом про стягнення витрат на лікування не зверталась в звязку з відсутністю кошторисних призначень та просила прокурора здійснити представництво інтересів держави. Вказане є підставою для втручання органів прокуратури шляхом звернення до суду з позовом в порядку представництва інтересів держави. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.04.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача - прокурор Ніколаєва В.М. та відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явились, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому, представник позивача зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а відповідач, - що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 лютого 2019 року близько 21год. 50хв. [PERSON] перебував на території домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В ході сварки, що виникла на ґрунту раптово виниклих неприязних відносин між [PERSON] та [PERSON] зав`язалась штовханина, в результаті чого [PERSON] , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень, дістав з кишені револьвер «Сафарі РФ-420», калібр 4мм(Флобер), та здійснив постріл в обличчя [PERSON] , чим завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді рани верхньої губи справа. Згідно висновку судово-медичної експертизи №18 від 14.03.2019 року отримані [PERSON] тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я від 6 до 21 доби. Дії [PERSON] кваліфіковано за ч.2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Згідно довідки №01-11/340 від 06.03.2019 року, виданої Олександрійською ЦРЛ Кіровоградської обласної державної адміністрації, [PERSON] , [INFO] , знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні Олександрійської центральної районної лікарні в період з 19 по 28 лютого 2019 року. Фактичні витрати на лікування хворого [PERSON] склали 8677грн. 92коп. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 31.07.2019 року кримінальне провадження відносно [PERSON] було закрито в зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України. Згідно листа Олександрійської районної ради Кіровоградської області від 16.01.2020 року №01-32/8/1 рішенням Олександрійської районної ради від 25.11.2015 року №12 «Про делегування повноважень районної ради районній державній адміністрації» Олександрійській районній державній адміністрації, зокрема, делеговано повноваження щодо забезпечення ефективного використання фінансових ресурсів. Згідно листа Олександрійського управління державної казначейської служби України Кіровоградської області від 18.02.2020 року №02-33-06/182, розпорядником коштів вищого рівня комунального некомерційного підприємства «Олександрійська центральна районна лікарня Олександрійської районної ради Кіровоградської області» є Олександрійська районна державна адміністрація Кіровоградської області. Відповідно до листа Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 20.01.2020 року, вих.№01-33/22/4, Олександрійська районна державна адміністрація не зверталась до суду в порядку цивільного провадження з позовною заявою про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] до відповідача [PERSON] . При цьому зазначено, що у звязку з відсутністю кошторисних призначень на відповідний бюджетний рік можливість подати відповідний позов відсутня, тому просять здійснити представництво інтересів держави, відповідно до ст.23 ЗУ «Про прокуратуру». Згідно п. 3 ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина чи держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ч.3, п.2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Згідно ч. 4 ст.56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ч. 1 ст.24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному, прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. Згідно наказу Генерального прокурора України від 07.12.2015 року №743к [PERSON] призначено керівником Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області строком на п`ять років з 15.12.2015 року. Комунальне некомерційне підприємство «Олександрійська центральна районна лікарня Олександрійської районної ради Кіровоградської області» є установою охорони здоров`я населення. Згідно з визначення, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджет - план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються відповідно органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду. Відповідно до пп. «а» п. 3 ч. 1ст. 89 БК України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад належать, зокрема, видатки на охорону здоров`я, в т.ч. на амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, дільничні лікарні). Згідно ст. 18 Основ законодавства про охорону здоров`я фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Згідно ст.49 Конституції України охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Відповідно ч. 2 ст.61 Закону України «Про місцеве самоврядування» районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Наведені норми також дають прокуратурі право звернення до суду з наведеним позовом. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Положеннями ст. 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я». Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. Постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я» встановлено, що визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день проводиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач визнав позов в повному обсязі і таке визнання не порушує прав чи законних інтересів інших осіб, суд вважає за можливе задоволити позов в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тобто з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 2102 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved