Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить відібрати у [PERSON] малолітню [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини - її вихованням та доглядом не займається, не піклується про неї, не забезпечує матеріально, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. На даний час малолітня [PERSON] перебуває на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах. Орган опіки та піклування Кодимської РДА Одеської області прийшов до висновку про доцільність відібрання у [PERSON] малолітньої дитини без позбавлення її батьківських прав. Посилаючись на вказані обставини, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши до суду телефонограму про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування Кодимської районної державної адміністрації, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява, в якій відповідач вказала, що позовні вимоги не визнє в повному обсязі, проти відібрання у неї дитини заперечує. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 26.08.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області). Відомості про батька дітей внесено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини, не займається її вихованням та доглядом, не піклується про неї, не забезпечує матеріально, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. 11.09.2019 року Кодимською РДА Одеської області як органом опіки та піклування, надано висновок про доцільність відібрання, без позбавлення батьківських прав, у [PERSON] малолітньої [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У всіх цих випадках підставами для відібрання дітей без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки, незалежно від суб`єктивних причин такого положення. Відповідно до ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини, держави - учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява №2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що поведінка та аморальний спосіб життя відповідача з негативного боку характеризує її як матір та показує її негативне ставлення до своїх прямих батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своєї малолітньої дитини, тому така міра виховного характеру як відібрання малолітньої дитини у відповідача без позбавлення її батьківських прав буде сприяти більш ретельному і відповідальному батьківському ставленню відповідача до виховання та утримання дитини, яке на сьогодні у відповідача відсутнє. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Оскільки позивач на момент звернення до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», а також положення ст.141 ЦПК України, з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved