Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 0082/07/6.10-СL від 23.11.2007р. в сумі 121 782,61 долари США, штрафні санкції за порушення умов кредитного договору в розмірі 59098,75 грн. та понесені судові витрати в сумі 3441,00 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно кредитного договору № 0082/07/6.10-СL від 23.11.2007р. відповідачу було відкрито відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 29 000 дол.США строком до 27 березня 2008 року із щомісячною платою за користування кредитом в розмірі 14,1 % річних. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, отримані кредитні кошти не повернув, відсотки та комісію за кредитним договором не сплатив, в зв'язку із чим просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить такий задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, дав пояснення аналогічні змісту письмових заперечень, додатково зазначивши, що в матеріалах справи відсутні докази того, що банком було передано відповідачу заявлену у позові суму коштів в якості кредиту, при цьому заява на видачу готівки не може бути підтвердженням отримання відповідачем кредиту, а лише свідчить про намір отримання таких грошових коштів. Також стверджує, що відсутні будь-які належні докази на підтвердження суми заборгованості по кредиту та відсотках в заявленому позивачем розмірі, що має значення при визначенні заявлених позивачем сум. Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення коштів, з огляду на те, що ст.257 ЦК України передбачений трирічний строк загальної позовної давності, який з урахуванням положень ч.5 ст.261 ЦК України, вираховується починаючи зі спливом строку виконання зобов'язання. Таким чином, строк позовної давності за вимогами банку, заявленими в позовній заяві, почався з 17.02.2010р. (наступний день після визначеного банком спеціального строку повернення кредиту згідно п.5.3 кредитного договору), та відповідно закінчився 18.02.2013р., у зв'язку чим просить на підставі ст.267 ЦК України відмовити в задоволені позову. Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 листопада 2007 року між відповідачем [PERSON] та АКБ «Форум», правонаступником якого з 19.04.2010р. є ПАТ «Банк Форум», було укладено кредитний договір № 0082/07/6.10-СL про відкриття відновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі з лімітом кредитування 29 000 дол.США із кінцевим терміном повернення по 28.11.2018 року із щомісячною платою за користування кредитом в розмірі 14,1% річних. Крім того, 28.11.2007 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 0082/07/6.10-СL від 23.11.2007р., згідно якої сторони домовились внести зміни до: п.1.1. договору, встановивши, що банк відкриває позичальнику кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 79 000,00 дол.США; до п.1.2. договору, встановивши, що кредитні кошти надаються строком по 22.11.2017 року; до п.1.3. договору, встановивши, що за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13.0% процентів річних; а також до інших пунктів договору. Позивач прийнятті на себе зобов'язання по кредитному договорі виконав у повному обсязі, надавши визначені кредитним договором кошти, що підтверджується заявою на видачу готівки № 33194 від 23.11.2007р., заявою на видачу готівки № 39797 від 28.11.2007р., заявою на видачу готівки № 42382 від 30.11.2007р. Відповідач в свою чергу зобов'язався здійснювати повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним згідно графіку (Додаток 1 до договору), який є невід'ємною частиною цього кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується згідно з графіком (дод.1). Позичальник здійснює повернення кредитних коштів шляхом сплати коштів на відкритий йому позичковий рахунок (п.2.3 кредитного договору). Сплата процентів відповідачем здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами. При розрахунку плати за користування кредитом приймається місяць, рівний календарній кількості днів, та рік, рівний 360 днів (п.2.5 кредитного договору). Несплата позичальником процентів в терміни, встановлені в п.2.6 кредитного договору, є підставою для вимоги банку про дострокове повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки (п.2.4 кредитного договору). Так, згідно п.3.2.2 кредитного договору, банк має право вимагати дострокове повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником зобов'язань за цим договором. Вказане положення кредитного договору відповідає також вимогам ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, згідно якої, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України. За змістом положень п.3.2.6 кредитного договору, банк має право стягувати з позичальника неустойку, штраф, пеню за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору. Сплачувати кошти, передбачені п.2.9 кредитного договору, витрати, пов'язані з проведенням дій по примусовому погашенні простроченої заборгованості, а також на вимогу банку сплачувати можливі неустойки, штраф та пеню (п.3.3.3 кредитного договору). У відповідності до вимог ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно наявних в матеріалах справи відомостей встановлено, що відповідач умов договору про встановлення ліміту кредитування належним чином не виконував, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 09.07.2013 року загальна сума боргу за кредитним договором становить 121 782,61 дол.США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 09.07.2013р. (день проведення розрахунку) еквівалентно 973 408,40 грн., з яких: 68 781,00 дол.США, що еквівалентно 557 759,53 грн. - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 9 219,00 дол.США, що еквівалентно 73 687,47 грн. - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 41 698,56 дол.США, що еквівалентно 333 296,59 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 1084,05 дол.США, що еквівалентно 8 664,81 грн. - поточна сума заборгованості за нарахованими процентами. Крім того, в силу положень п.3.2.6 кредитного договору, боржнику нараховано: 47 098,75 грн. - пені за несвоєчасну сплату тіла та відсотків за кредитом; 5 000 грн. - штрафних санкцій за несвоєчасне страхування заставного майна. Згідно п.5.3. кредитного договору сторони домовились, що невиконання або неналежне виконання позичальником зобов'язань по поверненню суми кредиту, сплаті процентів та інших зобов'язань, передбачених п.3.3. кредитного договору є умовами, при настанні яких припиняється кредитування банком позичальника, а позичальник здійснює повернення отриманих кредитних коштів банку, сплачує банку проценти за користування кредитними коштами. Для цього банк надає під розписку або надсилає рекомендованим листом позичальнику письмову вимогу про повернення позичальником кредитних коштів, сплату ним процентів за користування кредитними коштами з можливим нарахуванням штрафних санкцій та пені. Встановлено, що по причині наявності простроченої заборгованості, позивач направив на адресу відповідача вимогу вих. № 670/3.6.1 від 20.08.2012р. сплати заборгованості, однак станом на дату звернення до суду борг відповідачем на погашено. Суд критично сприймає покликання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності, з огляду на те, що згідно ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права, а за зобов'язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Так, з представленої позивачем виписки документів (дій) по договору № 0082/07/6.10-СL від 23.11.2007р. вбачається, що востаннє відповідач здійснив погашення кредиту 10.06.2011р. в сумі 1500 грн., і саме з цього дня потрібно здійснювати обчислення строку позовної давності за вказаними зобов'язаннями. Відтак, суд не знаходить підстав для застосування в даному випадку норм ст.267 ЦК України. З огляду на те, що відповідач прострочив сплату поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків по кредитному договору, не виконавши взятих за договором зобов'язань, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 0082/07/6.10-СL від 23.11.2007р. в сумі 121 782,61 долари США та штрафні санкції за порушення умов кредитного договору в розмірі 59098,75 грн. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягнення понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441,00 грн., що підтверджені відповідним платіжним дорученням. На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 610, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved