Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку уточнив в ході розгляду справи, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування уточнених позовних вимог посилався на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю позивачів та відповідачів. На підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 27 вересня 1993 року, квартира [ADDRESS] , належить: [PERSON] - 6, 39 кв.м., [PERSON] - 6,39 кв.м., [PERSON] - 6,39 кв.м., [PERSON] - 6,39 кв.м., [PERSON] - 6,39 кв.м., [PERSON] - 6,39 кв.м. Крім цього, [INFO] помер [PERSON] , який ніколи у шлюбі не перебував, дітей не мав, заповіту не склав. На час смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем була його мати, [PERSON] , оскільки батько [PERSON] помер ще [INFO] . Мати [PERSON] на час смерті [PERSON] проживала разом з ним, та фактично прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак за життя своїх спадкових прав не оформила. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді на спадкове майно, яке складається з: ідеальної частки 7/50 квартири [ADDRESS] , які належали їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, та ідеальної частки 7/50 зазначеної квартири, які вона успадкувала після смерті [PERSON] , однак не оформила своїх спадкових прав. Позивачі звернулись до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтво про право на спадщину, а відповідачі звернулись із заявами про відмову в прийнятті спадщини. Постановами приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Кудлаєва О.О. № 298/02-31 від 07 липня 2017 року та № 299/02-31 від 10 липня 2017 року позивачам відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю належним чином оформлених право установчих документів на нерухоме майно, роз`яснено право на звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. У зв`язку із відсутністю у позивачів необхідних документів для видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, що позбавляє їх можливості реалізувати свої спадкові права, просили визнати за ними право власності на частки квартири в судовому порядку. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 листопада 2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2019 року задоволено клопотання про витребування доказів. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 червня 2020 року задоволено клопотання про витребування доказів. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 серпня 2020 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду, залучено до участі у справі третіх осіб. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 жовтня 2020 року замінено неналежного відповідача по справі, виключено осіб з числа третіх осіб по справі. Позивачі та представник позивачів надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідачі надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали у повному обсязі та не заперечували проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерті серії [NUMBER] , виданого 02 листопада 2015 року. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 11 листопада 2005 року, вбачається, що 11 листопада 2005 року [PERSON] уклав шлюбу з [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] , що підтверджується: копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 15 січня 1979 року; копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 15 червня 1989 року та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 26 листопада 2005 року. Крім цього, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 24 листопада 2013 року. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 вересня 1981 року, батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 травня 2001 року. Як вбачається з довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 18-147-0845 від 06 вересня 2019 року, [PERSON] з 14 травня 2010 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , знятий з реєстрації 12 листопада 2013 року у зв`язку зі смертю, та [PERSON] також була зареєстрована за зазначеної адресою з 14 вересня 2006 року, знята з реєстрації 03 грудня 2015 року у зв`язку із смертю. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 61265256 від 11 серпня 2020 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, оскільки [PERSON] проживала разом з [PERSON] на час його смерті, та інших спадкоємців після смерті [PERSON] , окрім [PERSON] , не було, остання вважається такою, прийняла спадщину у повному обсязі прав та обов`язків, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 27 вересня 1993 року, право власності на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , належить [PERSON] - 34,65 кв.м., [PERSON] - 6,39 к.в.м., [PERSON] - 34,65 кв.м., [PERSON] - 6,39 кв.м., [PERSON] - 6,39 кв.м., [PERSON] - 6,39 кв.м., [PERSON] - 6,39 кв.м., [PERSON] - 6,39 кв.м., [PERSON] - 6,39 кв.м. На підставі договору міни квартири від 08 жовтня 1993 року, [PERSON] та [PERSON] обміняли квартиру [ADDRESS] . Згідно листа Маріупольського БТІ № 366 від 23 лютого 2016 року, зазначена квартира відчужена в цілому. Таким чином [PERSON] та [PERSON] розпорядились своїми частками у власності на квартири, які мали відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 27 вересня 1993 року. Отже, на момент смерті [PERSON] мала у власності 6,39 кв.м. квартири [ADDRESS] , що згідно інвентаризаційної справи становить 7/50 ідеальної частки, та мала у власності 6,39 кв.м. зазначеної квартири, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , що також становить 7/50 ідеальної частки. Як вбачається з копії спадкової справи № 10/2016 після померлої [PERSON] , позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись із заявами про прийняття спадщини, а відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Постановами приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Кудлаєва О.О. № 298/02-31 від 07 липня 2017 року та № 299/02-31 від 10 липня 2017 року позивачам відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю належним чином оформлених право установчих документів на нерухоме майно. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплена і у ч. 4 ст. 41 Конституції України, яка закріплює, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1218 ЦК України, передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідачі позов визнали у повному обсязі, та таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивачі звернулись до приватного нотаріусу із заявами про прийняття спадщини після смерті своєї матері, а інші спадкоємці - відповідачі по справі, подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Разом з цим, у зв`язку із не оформленням за життя [PERSON] спадкових прав після смерті сина [PERSON] , факт прийняття спадщини що було встановлено в ході судового розгляду, а позивачі на теперішній час мають перешкоди в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, суд вважає необхідним захистити права позивачів та визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом. З урахуванням уточнених позовних вимог, враховуючи, що 14/100 частки квартири відповідає 7/50 часткам квартири, за позивачами в порядку спадкування слід визнати право власності на 14/100 ідеальної частики квартири [ADDRESS] , за кожною. На підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції (1952 р.), ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 328, 1218, 1258, 1261, 1268, 1274 ЦК України,

Outcome: approved