Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Так як сімейний стан позивача змінився - у позивача на утриманні непрацююча дружина та малолітня дитина, позивач працевлаштований, тому він просить: - зменшити розмір аліментів та стягувати з нього аліменти в сумі 1/8 частини від усіх видів заробітку але не менше ніж 30% від мінімального прожитого мінімуму для дитини відповідного віку; - призначити стягнення аліментів безпосередньо на користь дитини [PERSON], [INFO], щоб уникнути не цільового використання грошей з боку відповідача; - звільнити від сплати заборгованості по аліментам, які стягується з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина й зобов'язати ВДВС зробити відповідний перерахунок. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, пояснюючи це тим, що про наявність рішення йому особисто не було відомо, відповідач взагалі не ставила його до відома з приводу звернення до суду оскільки між сторонами існувала певна домовленість; що наявність заборгованості по сплаті аліментів виникла не з його вини, а стала підставою несвоєчасного звернення відповідача з виконавчим листом до відповідних органів. Також у зв'язку з тим, що в нього існує сумнів з приводу витрачання коштів відповідача на потреби сина просив призначити стягнення аліментів на користь сина особисто. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнала та заперечувала проти його задоволення, посилаючись на те, що її вини в утворенні заборгованості не має, відповідач з приводу розміру аліментів був обізнаний, а та обставина, що він став батьком не свідчить про погіршення його фінансового стану, та що однин з дітей не має переваги над іншим. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.07.2014р. на позивача було покладено обов'язок сплачувати аліменти на користь [PERSON], на утримання неповнолітнього сина [PERSON],[INFO], щомісячно в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, позивач одружився 15.07.2014 та від цього шлюбу у позивача є дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 11, 12). Позивач працевлаштований та його заробітна плата за шість місяців склала всього 54 287 54 грн.(а.с.26). Постанова про відкриття провадження по сплаті аліментів датована 27.10.2014 року з 01.01.2015 року нарахована заборгованість становить 11 495, 92 за попередні роки. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». За положеннями ст.180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Якщо стягуються аліменти на двох або більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; а якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття - частина 3 статті 183 СК України. Розмір прожиткового мінімуму визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» ст. 7 установлено, що у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1 176 грн. та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 1 032 грн.; дітей віком від 6 до 18 років - 1 286 грн.; працездатних осіб - 1 218 грн. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов [PERSON] про зменшення розміру аліментів з урахуванням матеріального положення обох сторін, стану здоров'я дитини, їх батьків, підлягає задоволенню в частині зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача за рішенням суду, та визначення їх в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття [PERSON], тобто до [INFO] року. Не можуть бути задоволені вимоги [PERSON] призначити стягнення аліментів безпосередньо на користь дитини [PERSON], [INFO], щоб уникнути не цільового використання грошей з боку відповідача, оскільки позивачем всупереч вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не довів порушення відповідачем цільового витрачання аліментів, а тому ці вимоги задоволені бути не можуть. Зокрема, суд звертає увагу на те, що заявою платника аліментів або за власною ініціативою цільове витрачання аліментів відповідно до положень ч.1 ст. 186 СК України перевіряє орган опіки та піклування. Оцінюючи вимоги позивача звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, які стягується з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина, суд виходить з того, що за положеннями ч.3 ст. 197 СК України (на яку як правову підставу своєї позовної вимоги посилається позивач) суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Як вбачається з матеріалів справи, аліменти з позивача було стягнуто рішенням суду від 22.07.2014р., яке набрало законної сили 04.08.2014р. за період з часу звернення з позовом - з 16.16.2014р. За отриманим відповідачем виконавчим листом від 20.08.2014р. виконавчою службою відкрито виконавче провадження постановою від 27.10.2014р. та постановою від 30.01.2015р. визначено розмір заборгованості позивача станом на 01.12.2014р. в сумі 11 495,92 грн. Таким чином суд доходить до висновку про те, що ця заборгованість виникла не виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти, а тому ці вимоги (як і похідні зобов'язати ВДВС зробити відповідний перерахунок) задоволенню також не підлягають.

Outcome: partial