Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], [PERSON], відносно їх доньки - [PERSON], [INFO], зазначивши, що батьки дитини ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по її вихованню та утриманню, долею дитини не цікавляться, матеріальної допомоги не надають, про фізичний, духовний та розумовий розвиток дитини не піклуються, а також стягнути з відповідачів аліменти на користь державного закладу, або фізичної особи, в яких буде перебувати дитина, на утримання дитини в розмірі по ? частини з кожного з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дати пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання представник позивача не з'явилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримала повністю, наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явились, не повідомили суд про причини неявки, про час і дату судового засідання були повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило, тому суд визнає їх неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою відповідачів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 38 [PERSON] народилась [INFO] року, її батькам є [PERSON] та [PERSON] /а.с.5/. Згідно довідки виконавчого комітету Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 356 від 10 лютого 2017 року [PERSON] мешкає одна за адресою: [ADDRESS] Відповідно до довідки-характеристики, виданої сільським головою Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 355 від 10 лютого 2017 року [PERSON] перебуває у шлюбі, але відносин з чоловіком та сином [PERSON], [INFO], не підтримує. Проживала разом з дочкою [PERSON], [INFO]. З лютого 2016 року [PERSON] разом із матір'ю не проживає. Уваги до життя та здоров'я дочки мати не приділяла, та по місцю знаходження дитини не відвідувала. Ніде не працює, зловживає спиртними напоями. Неодноразово сільська рада проводила обстеження проживання матері та дитини, але санітарні умови проживання не відповідали нормам. Дитина потребувала догляду, якого мати їй не надавала, і в цей час знаходилась на підпитку. На зауваження та попередження комісії [PERSON] уваги не звертала, вихованням та лікуванням дитини не займалась /а.с.8/. З акту обстеження умов проживання від 10 лютого 2017 року, що був складений за місцем проживання [PERSON], встановлено, що для проживання дитини не створено жодних умов, в будинку холодно, брудно, постільної білизни та одягу для дитини не має. [PERSON] продовжує вживати алкогольні напої, на зауваження не реагує, на запитання щодо подальших дій стосовно дитини не відповідає /а.с.9/. Згідно довідки виконавчого комітету Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 358 від 10 лютого 2017 року [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] та має склад родини: син [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Відповідно до довідки-характеристики, виданої сільським головою Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 357 від 10 лютого 2017 року [PERSON] одружений, але разом з дружиною не проживає та відносин не підтримує, проживає разом з сином [PERSON], [INFO]. Місце роботи невідоме /а.с.11/. З акту обстеження умов проживання від 10 лютого 2017 року, що був складений за місцем проживання [PERSON], встановлено, що для проживання дитини створені умови: в кімнаті два дивана, письмовий стіл, є необхідна побутова техніка, але зі слів [PERSON] він не є біологічним батьком [PERSON], а тому і не цікавиться долею дитини та не приймає участі у її вихованні. Його прізвище [PERSON] носить тому, що на момент народження дитини він перебував у шлюбі з [PERSON] /а.с.12/. Відповідно до витягу з протоколу засідання опікунської ради Новобогданівської сільської ради від 10 лютого 2017 року, встановлено, що батьки [PERSON] батьківські обов'язки не виконують. З 04 лютого 2016 року малолітня [PERSON] за заявою батьків знаходиться в Запорізькому обласному спеціалізованому будинку дитини «Сонечко». Батько дитини з народження [PERSON] з родиною не мешкав, не приймав участі в її вихованні та утриманні, не виявляв до дитини батьківської уваги та турботи. Мати дитини належним вихованням дитини не займалась, вела аморальний спосіб життя, зловжила алкогольними напоями. До Новобогданівської опікунської ради неодноразово надходили заяви від сусідів та мешканців села щодо неналежного догляду за дитиною. Члени опікунської ради неодноразово відвідували родину та складали акти обстеження умов проживання, під час відвідувань були зроблені зауваження щодо санітарного стану будинку, неналежного вигляду дитини, про відсутність запасів продуктів та невідповідного харчування віку дитини. Опікунською радою проводились бесіди з [PERSON] щодо відвідування [PERSON] та покращення житлово-побутових умов проживання, для подальшого повернення та утримання дитини. [PERSON] на зауваження ніяк не реагувала та продовжувала вести аморальний спосіб життя. З 28 червня 2016 року дитину ніхто не відвідував, матеріально не забезпечував /а.с.14/. Відповідно до листа № 75 від 16 січня 2017 року, направленого КУ «Запорізькій обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради на адресу служби у справах дітей Мелітопольської міської ради Запорізької області встановлено, що у вказаному закладі з 04 лютого 2016 року по теперішній час, перебуває малолітня [PERSON], [INFO]. Мати дитини свою доньку відвідує дуже рідко, а саме: 04 лютого 2016 року, 02 червня 2016 року, 28 червня 2016 року. З 28 червня 2016 року дитину ніхто з батьків, родичів не відвідував, станом здоров'я, умовами утримання, потребами [PERSON] не цікавиться. Усних, письмових запитів про дитину від батьків, родичів на адресу Будинку дитини «Сонечко» не надходило. [PERSON] є дитиною-інвалідом, з обмеженими можливостями і потребує батьківської уваги, підтримки. Профілактичні бесіди з матір'ю щодо виконання нею батьківських обов'язків результаті не дало. [PERSON] навіть не зателефонувала, питання стану здоров'я доньки, її потреб матір не цікавлять. [PERSON] самоусунулась від виховання, утримання дитини /а.с.13/. 12 квітня 2017 року висновком органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області № 01-24/388, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню доньки, тому відповідно п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані поважати дитину, виховувати її, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до пункту 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідачі систематично і навмисно ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків протягом тривалого часу: не виявляють інтересу до існування своєї дитини, не спілкуються з дитиною у обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не цікавляться долею дитини, матеріальної допомоги не надають, про її фізичний, духовний та розумовий розвиток не піклуються. За таких обставин суд вважає можливим позбавити відповідачів [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. У відповідності до вимог ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі по 1/4 частини з кожного з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь державного закладу, або фізичної особи, в яких буде перебувати дитина, починаючи з 06 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з урахуванням ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 280,00 грн.

Outcome: approved