Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . В обґрунтовування позову вказує на те, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , на підтвердження чого приєднав до позовної заяви копію свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Улянівською державною нотаріальною конторою 24.12.2002 року за реєстровим № 1549. Разом з позивачем у вказаній квартирі зареєстровані такі громадяни: дружина- [PERSON] , [INFO] ; донька- [PERSON] , [INFO] ; мати позивача - [PERSON] , [INFO] та відповідач - [PERSON] , [INFO] - колишній чоловік матері позивача, що підтверджується довідкою про зареєстрованих осіб, виданою відділом «Центр надання адміністративних послуг» Миколаївської селищної ради від 16.04. 2019 року за № 733. Проживають у вказаній квартирі позивач зі своєю родиною: дружиною, донькою та матір`ю. Однак [PERSON] не є членом родини позивача і не проживає в квартирі понад один рік, з 03.05.2010 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться. Позивач не звертався до відповідача з проханням знятися з реєстрації у його квартирі, так як з травня 2010 року він взагалі не бачив відповідача. Позивач вказав, що факт відсутності відповідача за вказаним місцем реєстрації можуть підтвердити свідки: [PERSON] та [PERSON] ,- всі мешканці смт.Миколаївка Білопільського району Сумської області. Звернення позивача до суду з вказаним позовом є однією із форм захисту власником своїх прав. Вважаючи відповідача таким, що втратив право на користування квартирю внаслідок своєї відсутності без поважних причин понад один рік за місцем реєстрації, позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав доводи своєї позовної заяви та просив її задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є власником та мешкає в квартирі [ADDRESS] 3 на дві квартири належить двом власникам. Свідку відомо, що колишній чоловік матері позивача- відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2010 року, він виїхав з квартири після розлучення з матір`ю позивача в невідомому їй напрямку та з 2010 року вона його ніколи не бачила. На даний час в квартирі [ADDRESS] : позивач з дружиною та донькою та матір позивача. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився (оголошення на сайті судової влади України від 13.09.2019 року). Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав, визначених ст. 280 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до ст. 282 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Улянівською державною нотаріальною конторою 24.12.2002 року за реєстровим № 1549 (а.с.6). Відповідно до копії домової книги по [ADDRESS] в квартирі [ADDRESS] зареєстрований з [INFO] [PERSON] , уродженець м.Арсєньєв Приморського Краю ( а.с. 7-11). Згідно довідки про зареєстрованих осіб, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» Миколаївської селищної ради від 16.04. 2019 року за № 733, разом з позивачем у квартирі [ADDRESS] зареєстровані такі громадяни: дружина- [PERSON] , [INFO] ; донька- [PERSON] , [INFO] ; мати позивача - [PERSON] , [INFO] та відповідач - [PERSON] , [INFO] - колишній чоловік матері позивача, який за даною адресою зареєстрований, але фактично не проживає з 03.05.2010 року (а.с.13). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб у квартирі [ADDRESS] до складу сім`ї (зареєстрованих) входять: [PERSON] , - уповноважений власник, [INFO] ; [PERSON] ,-мати, [INFO] ; [PERSON] , - колишній чоловік матері, [INFO] ; [PERSON] - дружина, [INFO] ; [PERSON] ,- донька, [INFO] (а.с.12). Відповідно до довідки від депутата Миколаївської селищної ради по Виборчого округу № 12 Сичової Л.А. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , прописаний за адресю: [ADDRESS] з 24.11.2004 р., але не проживає з 03.05.2010 р. (а.с.14, 15). Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч.1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння майном. Судом встановлено, що позивач є власником квартири. З травня 2010 року відповідач вказаним житлом не користується. Відповідач добровільно покинув квартиру і не проживає у будинку з травня 2010 року, не здійснює оплату комунальних послуг, не несе обов`язку по утриманню житла в належному технічному стані. З`ясовуючи причини відсутності відповідача понад встановлені строки у спірному житловому будинку, суд не встановив, що такі є поважними. Ст.72 Житлового кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дослідженими в судовому засіданні доказами повністю доведено, що відповідач протягом тривалого часу не проживає у спірному житловому будинку (квартирі), не є членом сім`ї власника, добровільно забрав речі, не несе витрат, пов`язаних з утриманням житла, не встановлено прояву відповідачем інтересу до вказаного житла понад рік. А тому реєстрація відповідача порушує права позивача та створює останньому певні незручності як власнику, останній змушений нести додаткові витрати на утримання житла та позбавлений можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю. Отже, вимога позивача у частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. Порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального захисту. Отже, однією з підстав зняття особи з реєстрації є рішення суду про втрату права на користування житловим приміщенням, тобто, питання про зняття особи з реєстрації виникає в процесі виконання такого рішення суду, оскільки орган, який здійснює реєстрацію місця проживання та зняття з реєстрації при наявності такого рішення зобов`язаний зняти особу з реєстрації і лише у випадку відмови в цьому може виникнути спір. Враховуючи те, що позивачем доведено, що його права порушено внаслідок реєстрації відповідача в квартирі [ADDRESS] , тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved