Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить зобов'язати відповідача за власні кошти привести балкон загального користування на третьому поверсі дворового фасаду будинку [ADDRESS] до попереднього стану. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. 10.09.2009р. Відповідно до акту обстеження технічного стану квартири [ADDRESS] від 16.12.2010 року, зафіксовано самовільне розширення дерев'яного настилу по всій довжині балкону загального користування на третьому поверсі дворового фасаду будинку [ADDRESS] та рекомендовано привести його попереднього стану. Розпорядженням голови Галицької районної адміністрації м Львова №р-10 від 12.01.2011р. затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району та зобов'язано відповідача за власні кошти привести балкон загального користування на третьому поверсі дворового фасаду будинку [ADDRESS] до попереднього стану. Однак, дане розпорядження не виконано, на попередження відповідач не реагує. Просить позов задоволити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні доводам викладеним у позові. Просить позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив та додатково пояснив, що відповідач змушена була зробити капітальний ремонт балкону, так як такий перебував у аварійному стані. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позові. Просить позов задоволити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що стверджується довідкою з місця проживання №2672 від 09.12.2011р. /а.с.5/, договором купівлі-продажу квартири від 28.01.2009р. /а.с.6/, витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно №21828283 від 10.02.2009 року /а.с.7/. Відповідно до акту обстеження технічного стану квартири [ADDRESS] від 16.12.2010 року, зафіксовано самовільне розширення дерев'яного настилу по всій довжині балкону загального користування на третьому поверсі дворового фасаду будинку [ADDRESS] та рекомендовано привести його попереднього стану. Згідно витягу із протоколу №42 засідання міжвідомчої комісії Галицького району від 21.12.2010 року /а.с.14/ та розпорядження голови Галицької районної адміністрації м Львова №р-10 від 12.01.2011р. /а.с.15/, [PERSON] зобов'язано за власні кошти привести балкон загального користування на третьому поверсі будинку [ADDRESS] до попереднього стану. Однак, вказане розпорядження не виконане, що стверджується актом ЛКП «Старий Львів» від 14.03.2011 року /а.с.16/. Відповідно до ст.152 Житлового кодексу України, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів. Згідно ч.1 ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Відповідно до п.1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. №76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Згідно п.1.4.3. Правил, до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Суд вважає доведеним те, що [PERSON] незважаючи на зобов'язання привести балкон загального користування на третьому поверсі дворового фасаду будинку [ADDRESS] до попереднього стану, не виконала цього зобов'язання, на попередження не реагує. Згідно технічних висновків за результатами обстеження квартири [ADDRESS] /а.с.35-39/, загальний стан обстежених несучих конструкцій балкону задовільний і вони не потребують проведення капітального ремонту та заміни. Аварійний настил балкону потребує демонтажу та заміни на з/б плиту. При проведенні робіт з ремонту балкону для проходу в квартиру [ADDRESS] стан конструкцій будинку в цілому покращиться, так як буде ліквідовано аварійний дерев'яний настіл. Також, відповідно до висновку №2380 від 07.04.2014р. судової інженерно-технічної експертизи /а.с.92-97/, станом на час проведення експертного дослідження, розміри балкону на третьому поверсі дворового фасаду будинку [ADDRESS] - 8.50 см. Довжина, 1.40 см. ширина, не відповідають параметрам, зазначеним у технічній документації на будинок до проведення капітального ремонту у 2010 році (первісні розміри: 8.50 см. - довжина, 1.20 см. - ширина). Під час проведення в 2010 році капітального ремонту балкону на третьому поверсі, через який здійснюється вхід до квартири [ADDRESS] мали місце порушення архітектурних, будівельних, санітарно-гігієнічних, протипожежних та інших норм, стандартів і правил, зокрема: п.п.2.32, 8.1, 8.14, 8.2., 9.10 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», п.п.4.1, 4.3, 4.4, 5.7, 5.8 ДБН В3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.13, 1.15 ДБН В3.2-1-2004 «Реставраційні, консерваційні та ремонтні роботи на пам'ятниках культурної спадщини». Відповідно до ст.383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічним вимог і правил експлуатації будинку. Наведене свідчить про те, що балкон на третьому поверсі дворового фасаду будинку [ADDRESS] потребував лише заміни настилу, так дерев'яний настил знаходився в аварійному стані та при цьому не потребував капітального ремонту та заміни несучих конструкцій балкону. Однак, незважаючи на те, самовільно, без отримання належного на те дозволу відповідачем було здійснено капітальний ремонт та заміну не лише настилу балкону, а й несучих конструкцій. При цьому такий був здійснений з порушенням архітектурних, будівельних, санітарно-гігієнічних, протипожежних та інших норм, стандартів і правил, а також з розширенням ширини балкону, тобто з порушенням прав інших мешканців даного будинку. Згідно п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Суд погоджується з доводами відповідача, що капітальний ремонт був проведений з метою покращення стану балкону, однак суд звертає й увагу на те, що зазначена реконструкція була проведена з порушенням ДБН, та більше того даний балкон не потребував капітального ремонту. Разом з тим, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо незрозумілостей, які можуть виникнути при виконанні рішення суду, у разі задоволення позову, в частині нерозуміння визначення «попередній стан», адже таке визначення розстлумачено у витязі з протоколу засідання МВК від 21.12.2010р. /а.с.14/. Статтею 3 Конституції України закріплено, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, оскільки обставини на які покликається позивач повністю доводяться поданими доказами, натомість відповідач в судовому засідання не представив жодного належного доказу на спростування позовних вимог, а тому позов слід задоволити.

Outcome: approved