Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 22849 грн. 93 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 29.12.2014 року між ним і відповідачем було укладено договір про відкриття кредитної лінії №8382242355БС/2014-12, відповідно до якого позивачем було відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 10000 грн. на строк до 30.11.2016 року. Відповідач взяв на себе зобовязання своєчасно здійснювати сплату заборгованості за кредитним договором. Оскільки відповідач взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконує, станом на 14.02.2018 року у нього виникла заборгованість за кредитом у вказаному розмірі, що порушує права позивача. 26.03.2018 року суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв'язку з чим суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача подав до суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги в пвному обсязі та проти винесення судом заочного рішення у справі не заперечив. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 29.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний Банк України» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії №8382242355БС/2014-12, за умовами якого позивачем було відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 10000 грн. на строк до 30.11.2016 р. Як вбачається з п. 3.2 договору, надання банком кредиту відбувається у разі повної або часткової недостатності власних коштів позичальника на картковому рахунку мдля проведення платежів за кредитним кдоговором шляхо дебетування карткового рахунку на суму, що відповідає розміру відповідних платежів або на суму, що відповідає різниці між розміром відповідних платежів та витратною сумою, але у всіх випадках не більше ніж на суму ліміту, діючого на момент надання кредиту (а.с. 6-7). Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Відповідно до п. 2.6, 4.1 Договору відповідач зобов'язався сплачувати щомісячно проценти за користування кредитом у розмірі 28,00 %річних. згідно із п.4.1 договору проценти за кристування кредитом нараховуються позивачем у валюті карткового рахунка щомісяця, в останній день місяця та в день припинення кредитної лінії, виходячи з фактичної заборгованості за кредитом на початок кожного календарного дня поточного місяця, розміру процентної ставки, визначеної цим договором, фактичної кількості календарних днів у поточному році. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В пункті 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам розяснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до\~ статті 625\~ цього Кодексу; якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Згідно з п.п. 6.3.2 договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів за кредитом у розмірі невиконання останнім будь-яких умов цього договору. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконує належним чином, чим порушує умови договору та норми цивільного законодавства, зокрема ст. ст. 526, 1054 ЦК України. Погіршення матеріального стану відповідача та не можливість погашати кредит не звільняє його від взятих на себе зобов'язань за договором. Як вбачається з наданого розрахунку кредитної заборгованості, станом на 14.02.2018 року загальна заборгованість за кредитом складає 22849,11 гривень, з яких: прострочена заборгованість основного боргу за кредитом 8571,21 грн., пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом 1284,35 грн., пеня за порушення строків погашення основного боргу за кредитом 2286,02 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом - 225,10 грн., три проценти річних від простроченої суми основного боргу за кредитом - 630,12 грн., інфляційне збільшення суми боргу процентами за користування кредитом 947,55 грн.,, інфляційне збільшення суми основного боргу за кредитом - 2602,11 грн. (а.с. 9-13). Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення розрахунок заборгованості, наданий позивачем і вважає такий вірним, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 22849,11 гривень. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті процентів, на стягнення якої позивач має право, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Інших даних, що спростовували б невиконання відповідачем умов кредитного договору, суду не надано. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 1762,00 гривень з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved