Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказавши, що 25.07.2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Шлюбно сімейні відносини з відповідачем остаточно припинились з 22.08.2016 року, і з цього часу сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Причиною розірвання шлюбу є несхожість характерами, відсутність взаєморозуміння. У сторін різні погляди на життя, почуття любові та взаємоповаги втрачено. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалася остаточно, носить формальний характер, просить розірвати шлюб. Крім того, позивач передбачає, що оскільки дитина проживає з відповідачем, остання може чинити перешкоди йому у вихованні та спілкуванні з дочкою, позивач просить визначити способи його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а саме: систематичні побачення з дочкою відповідно до його графіку роботи, але не менше ніж два рази на тиждень за місцем її проживання. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилась, суду надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнала повністю, зазначила, що не перешкоджатиме позивачу в спілкуванні та вихованні дитини, згодна на систематичне побачення батька - позивача [PERSON] з дочкою [PERSON], відповідно до графіку його роботи, але не менше ніж два рази на тиждень за місцем її проживання : [INFO], просила розглянути справу за її відсутності. У відповідності до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 липня 2014 року у Довгинцівському районному у місті [PERSON] відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, під актовим записом № 319 ( а.с.7). Від шлюбу мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач (а.с.8). Шлюбно сімейні відносини між сторонами остаточно припинились з 22.08.2016 року з причин несхожості характерами та різних поглядів на життя. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї не можливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, сторони спільне господарство не ведуть, шлюб між ними носить формальний характер, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, тому позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідач не перешкоджатиме позивачу в спілкуванні та вихованні дитини, згодна на систематичне побачення батька - позивача [PERSON] з дочкою [PERSON], відповідно до графіку його роботи, але не менше ніж два рази на тиждень за місцем її проживання : [INFO] (а.с.16). Тому, суд вважає, що позовні вимоги в частині визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною задоволенню не підлягають, оскільки відсутній спір між сторонами з цього приводу.

Outcome: partial