Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, в якій зазначає, що за виконавчим листом від 25.11.2010 року по справі № 2-1001/10 з нього стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходів на утримання сина - [PERSON], [INFO], на користь його матері - [PERSON]. Позивач вказує, що йому стало відомо, що колишня дружина - [PERSON] вийшла заміж та змінила своє прізвище на «Ножніна», про що зазначено у постанові державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату від 12.04.2018р. ВП № 39138616. Також з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Позивач зазначає, що на даний час змінився його матеріальний стан - з квітня 2018 року він працевлаштувався до ФОП [PERSON] водієм та саме з квітня 2018 року отримує заробітну плату у розмірі 3750,00 грн. на місяць. При сплаті аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/2 частки від його заробітної плати йому і залишається лише 1875 грн., що є меншим за встановлену діючим законодавством мінімальну заробітну плату, яка станом на 01.01.2018 року, згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» становить 3732 грн., та майже дорівнює прожитковому мінімуму на одну особу, що складає з 01.07.2018 року - 1777,00 грн.. Крім двох дітей, на його утриманні ще перебуває його дружина - [PERSON] і на ті кошти, що залишаються після сплати аліментів на дітей у сумі 1875 грн. він повинен ще утримувати свою дружину, яка на даний час не працює. Оскільки утримання дітей покладається на обох батьків, то якщо певну суму будуть надавати також і матері дітей, то загалом діти будуть отримувати суму, яка буде перевищувати суму прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. У зв'язку з чим, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, стягуваних з нього на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO], з 1/4 до 1/6 частини його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; зменшити розмір аліментів, стягуваних з нього на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON], [INFO], з 1/4 до 1/6 частини його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; виконавчий лист від 25.11.2010 року по справі № 2-1001/10 та судовий наказ від 26.04.2018 року у справі № 194/383/18, видані Тернівським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з нього на користь [PERSON] та [PERSON] - повернути з виконання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення, просить розглядати справу без його участі. Крім того, стосовно відзиву, наданого відповідачем [PERSON], пояснив, що він дійсно сплатив [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів у сумі 12500 грн., які він запозичив у свого роботодавця - [PERSON], змушений був сплатити їх в такому розмірі, оскільки 08.08.2018 року державний виконавець повідомив його про накладення арешту на його майно у разі несплати ним суми боргу по аліментах саме у такому розмірі. Також, зазначив, що підставою для подання ним позову була та є зміна його матеріального становища, тобто отримання мінімальної заробітної плати, а не зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину. Окрім цього, зазначив, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України у редакції від 03.07.2018 року розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, його ж заробітку не достатньо для сплати аліментів на двох малолітніх дітей у розмірі прожиткового мінімуму, оскільки його дохід на місяць складає 3750,00 грн.(а.с. 41-42). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином (а.с. 37), однак раніше надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги [PERSON] не визнає повністю, вважає їх безпідставними. Аліменти, що стягуються з [PERSON] дорівнюють 50 відсотків його заробітної плати, що допускається нормами чинного законодавства. Окрім того, зазначила, що в додатках до позовної заяви [PERSON] долучено постанову державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.04.2018 року, по виконавчому провадженню № 39138616 відкритого на підставі виконавчого листа № 2-1001 від 25.11.2010 року про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі 1/4 частини його доходів. З даної постанови вбачається, що борг [PERSON] по аліментах станом на 03.04.2018 року становить 15984, 42 грн. В серпні 2018 року боржник сплатив їй всю заборгованість і на даний час борг по сплаті аліментів у нього відсутній. Вважає, що дана обставина вказує на те, що позивач отримує заробітну плату більше, ніж зазначено в його довідці про доходи, адже працює він водієм-далекобійником. Відповідач також зазначила, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення та звернула увагу на те, що їх син [PERSON] перебуває на «Д» обліку в КЗ «ЦПМСД м. Тернівки» і у зв'язку з цим потребує додаткових витрат. Розмір аліментів, які сплачує позивач на утримання їхнього сина в теперішній час складає 937 грн. на місяць не дивлячись на те, що 03.07.2018 року Верховна Рада України ухвалила закон про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання, який набирає чинності через місяць після опублікування, відповідно до якого мінімальний розмір аліментів збільшено до прожиткового мінімуму - з 1 липня 1777 грн.. Крім того, відповідач зазначає, що [PERSON] проживає разом зі своєю дружиною та малолітньою дитиною за однією адресою, тому доходи які отримує позивач, а також аліменти, які отримує його дружина з цих доходів на утримання дитини, в розмірі 1/4 частини все одно залишаються в їх сімейному бюджеті. У зв'язку з чим, [PERSON] проти задоволення позовних вимог позивача заперечує в повному обсязі (а.с. 31-34). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак надала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги позивача не визнає у зв'язку з тим, що вона не працює та інших доходів окрім аліментів та допомоги в розмірі 860 грн. не має, просила розглянути справу без її участі (а.с. 40). Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що з позивача [PERSON] на користь кожного з відповідачів стягуються аліменти у розмірі по 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) на утримання дітей, а саме: на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується виконавчим листом, виданим Тернівським міським судом Дніпропетровської області 09.12.2010 року (а.с. 8) та постановою державного виконавця Тернівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 12.04.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника (а.с. 9-10); на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується судовим наказом Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26.04.2018 року, який набрав чинності 26.04.2018 року (а.с. 11). З довідки, виданої фізичною особою - підприємцем [PERSON] від 25.06.2018 року № 4, видно, що [PERSON] працює у ФОП [PERSON] (а.с. 13-14) водієм, його заробітна плата за квітень-травень 2018 року складає 7500,00 грн., та з нього стягнуті аліменти за квітень 2018 року в сумі 1875,00 грн., за травень - 1875,00 грн. (а.с. 12). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З правових позицій, викладених у абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», видно, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Також у п. 23 даної Постанови, зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Стаття 192 СК України дозволяє констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача. Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі № 216/7779/15-ц. Судом встановлено, що позивач з 03.04.2018 року працює водієм у ФОП [PERSON] та отримує заробітну плату в розмірі 3750,00 грн. (а.с. 12). Відповідно до розписки, [PERSON] 08.08.2018 року отримав в борг у [PERSON] суму в розмірі 12500 грн., які він зобов'язався віддавати частинами протягом двох років (а.с. 42). Із письмової заяви позивача (а.с. 41) видно, що суму в розмірі 12500 грн. він сплатив [PERSON] як заборгованість зі сплати аліментів, що визнається відповідачем [PERSON] у відзиві. Разом з тим, зобов'язання позивача щодо боргу по розписці від 08.08.2018 року не є підставою для зменшення розміру аліментів, однак суд враховує ту обставину, що з квітня 2018 року відповідач працює водієм та отримує заробітну плату в розмірі 3750,00 грн. на місяць, з якої відраховуються аліменти в розмірі 1875 грн. та податок з доходів фізичних осіб в розмірі 675,00 грн. (а.с. 12), що є зміною його матеріального становища. Крім того, з матеріалів справи видно, що після прийняття рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25.11.2010 року по справі № 2-1001/10, на підставі якого видано виконавчий лист від 09.12.2010 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини - сина [PERSON], позивач створив нову сім'ю та має дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується судовим наказом Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26.04.2018 року, а тому наявні підстави для зменшення розміру аліментів стягуваних з позивача на користь відповідачів. Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Долучена відповідачем [PERSON] до матеріалів справи довідка Комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Тернівки» про те, що [PERSON], 2008 року народження, перебуває на «Д» обліку в КУ «ЦПМСД в м. Тернівка» з діагнозом ДНСВП, ВСД, астено-неврологічний синдром, плоско-вальгусні стопи і у зв'язку з чим, потребує додаткових витрат, не може бути підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог [PERSON], оскільки питання щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину вирішується відповідно до положень ст. 185 СК України. Посилання відповідача [PERSON] у відзиві, що позивач працює водієм - далекобійником та отримує заробітну плату, більшу ніж зазначено в його довідці про доходи, суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, проте, в матеріалах справи міститься довідка про доходи позивача, видана [PERSON] ФОП [PERSON], відповідно до якої заробітна плата відповідача складає 3750 грн. на місяць (а.с. 12). Доводи відповідача [PERSON] щодо того, що вона не працює та інших доходів, окрім аліментів та допомоги у розмірі 860 грн. не має, суд не може прийняти також до уваги, оскільки дані обставини нічим не підтверджені, будь-яких доказів відповідачем не надано. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Суд враховує, що розмір аліментів не повинен бути нижчим ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також, що відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України на двох дітей стягується одна третина заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Постановляючи рішення, суд врахував положення п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року). З огляду на те, що обставини, на які посилався позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачами належними та допустимими доказами, виходячи з встановлених судом обставин справи та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та зменшення розміру стягуваних аліментів з позивача на користь відповідачів на утримання дітей з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved