Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.05.2011 року [PERSON] отримав у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив, свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Однак, [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує та станом на 31.10.2016 року створилась заборгованість у розмірі 63 125, 55 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 6 883, 69 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 49 459, 69 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3 300 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., та штрафу (процентна складова) у розмірі 2 982, 17 грн. Оскільки [PERSON] ухиляється від сплати заборгованості, позивач просить у примусовому порядку стягнути з нього суму заборгованості у розмірі 63 125, 55 грн. та судові витрати у виді судового збору в розмірі 1 600 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 12 липня 2017 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись відповідно до вимог закону або договору. Судом встановлено, що дійсно 16.05.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, про що свідчить його Заява позичальника (а.с. 9). Підписання заяви позичальником і є підтвердженням укладення між сторонами Договору, що складається з заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. Розмір, зміна кредитного ліміту відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг встановлюються за рішенням Банку без згоди позичальника. Підписання цього Договору є прямою та безумовного згодою позичальника на встановлені банком умови. Під час укладення угоди сторони керувались положеннями ст. 634 ч.1 ЦК України, а саме: договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відсотки за користування кредитом нараховуються відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач не виконує, станом на 31.10.2016р. заборгованість складає 63 125, 55 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 6 883, 69 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 49 459, 69 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3 300 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., та штрафу (процентна складова) у розмірі 2 982, 17 грн., що підтверджується розрахунком, долученим до матеріалів справи ( а.с. 7-8). В свою чергу банком свої зобов'язання, визначені в ст. 1054 ЦК України, а також Умовах та Правилах надання банківських послуг щодо надання грошових коштів позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, виконано. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В разі порушення умов договору з боку позичальника Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено повернення кредиту, оплата винагороди банку, сплата штрафу тощо. В зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань боржником банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, з письмовою заявою про розірвання договору або проханням щодо зміни тарифів позичальник не звертався. Окрім того, в судове засідання відповідач взагалі не з'явився, не скористався своїми правами, передбаченими ст. ст. 10, 27 ЦПК України, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надав доказів по справі. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені зобов'язання по кредитному договору, до наступного часу заборгованість не погашена, позивачем з свого боку виконані всі умови договору, права позичальника не порушені, позивачем давалась змога відповідачу в добровільному порядку погасити заборгованість, однак, ним вимоги позивача ігнорувались, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості на користь позивача. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved