Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, СУ ГУ МВС України в м. Києві про зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 07.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №К2Н7А800000001 . В забезпечення виконання зобов`язаня за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір застави рухомого майна, згідно умов якого відповідач надав в заставу автомобіль LAND ROVER, модель DISCOVERY, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], д.н.з.: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу. 31.08.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення №2/0417/6427/2012 про звернення стягнення на предмет застави, а саме на вказаний автомобіль, шляхом його продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, однак через те, що на вказаний автомобіль накладено арешт постановами слідчого СУ ГУМВС в м. Києві та державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, у позивача виникають труднощі при реалізації звернення на заставне майно. Саме тому позивач був змушений звернутися до суду із відповідними вимогами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить провести розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.132). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався(а.с.56, 59, 64, 135). Представник відповідача ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Білозуб М.І. в судове засідання не з`явився, направив до суду копію матеріалів виконавчого провадження та клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с. 66-131). Представник відповідача СУ ГУМВС України в м. Києві в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався(а.с.58, 65). Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов необхідним задовольнити позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк», виходячи із наступного. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 31.08.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення №2/0417/6427/2012 про звернення стягнення на предмет застави: автомобіль LAND ROVER, модель DISCOVERY, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Згідно довідки «АІС» від 22.01.2014 року постановами: №12/2-19025/1 від 24.11.2010 слідчого СУ ГУМВС України в м. Києві Терпило О.І., №1303/13 від 13.10.2010 державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Рубан Л.І., постановою №2760/27 від 20.08.2012 року державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві накладено арешт на автомобіль LAND ROVER, модель DISCOVERY, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій №74/5 від 15.12.1999 року та ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави. Оскільки 07.02.2008 року між власником автомобіля [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір застави, тому ПАТ КБ «Приватбанк» являється заставодержателем вказаного майна. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 2 цієї статті передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржник. Частиною 5 згагадної статті Закону передбачено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами до суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог. Оцінюючи належність допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved