Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та на підставі договору поруки. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 20.03.2013 року між ним та [PERSON] укладено кредитний договір №АЛ1.188.20057, згідно якого [PERSON] отримала кредит на погашення заборгованості перед банком за кредитним договором в розмірі 9592 гривень. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором поруки від 11.02.2015 року за умовами якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання відповідати перед позивачем солідарно в межах визначеної суми в розмірі 50 грн. Станом на 10.07.2015 р. загальна заборгованість відповідачки [PERSON] через невиконання умов кредитного договору, разом з процентами та неустойкою, складає 9492 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором, стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за договором поруки в розмірі 50 гривень та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилася. Надіслала на адресу суду клопотання в якому просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена, про причини своєї неявки суд не повідомила. Відповідачці надіслана судова повістка відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Повідомлення повернуто за закінченням терміну зберігання. Згідно з п.4 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відмова відповідачки отримати судову повістку на пошті відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України вважається належним повідомленням і суд вважає такі дії відповідачки ухиленням від явки до суду. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідачки до суду не надходило. Тому згідно з ст.169 ЦПК України суд вважає, що справу можливо слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надіслав на адресу суду клопотання в якому просить справу слухати у його відсутності. Позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.03.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №АЛ1.188.20057, згідно якого [PERSON] отримала кредит на погашення заборгованості перед банком за кредитним договором в розмірі 9592 гривень. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Всупереч вищезгаданим нормам Цивільного законодавства та умов Кредитних договорів відповідач свої зобов'язання перед позивачем щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови кредитного договору. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків. У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У свою чергу під збитками законодавець у ст. 22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Пунктом 2 ст. 1050 ЦК передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідачка [PERSON] умов договору у встановлений договором термін не виконала тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 10.07.2015 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 9492 гривень, яка складається: -2192,38 грн. основний бог; -7299,62 грн. прострочений борг. Крім цього, виконання зобов'язання за договором №АЛ1.188.20057 від 20.03.2013 року забезпечено порукою [PERSON] відповідно до договору поруки від 11.02.2015 р., укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] За умовами зазначеного договору поруки [PERSON] на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед ПАТ «Ідея Банк» відповідати солідарно в межах суми 50 гривень за зобов'язаннями, які виникають з кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково, або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно з ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Вимога про солідарне стягнення з відповідачів суми судових витрат не передбачена Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Через це суд вважає, що судові витрати не можуть стягуватись в солідарному порядку, оскільки це не передбачено договором чи законом. Судові витрати складаються з судового збору при поданні позову в розмірі 243,60 грн. Судові витрати підлягають стягненню в рівних частках , а саме з відповідача [PERSON] в сумі 121,80 гривень, а решта суми 243,60-121,80=121,80 гривень підлягає стягненню з [PERSON]

Outcome: approved