Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача борг в розмірі 1197000,00грн., три відсотки річних в розмірі 23612,05грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441,00грн. посилаючись на те, що 25.03.2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів у сумі 1197000,00грн., які відповідач зобов'язався повернути до 01 травня 2013 року. У вищевказаний строк відповідач на порушення своїх договірних зобов'язань позику не повернув, до теперішнього часу борг не повернуто. Відповідач на протязі тривалого часу ухиляється від спілкування щодо повернення суми боргу. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій повідомляє, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно розписки [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі 1197000,00грн. та зобов'язався їх повернути [PERSON] в строк до 01 травня 2013 року. Таким чином, між сторонами був укладений договір позики, так як це випливає зі спірних правовідносин, оскільки згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження доводів позовної заяви позивачем була надана суду розписка, написана відповідачем про наявність боргу у сумі 1197000,00грн. перед позивачем. Цей доказ не був спростований відповідачем належними і допустимими доказами. У відповідності до ч.1,2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідач не виконав умови договору та не повернув в обумовлений строк грошові кошти. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 01.05.2012 року до 26.12.2013 року (240 днів), станом на 26.12.2013 року становлять 23612,05 грн. (1197000х3%/100/365днівх240) Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1 ст.625 ЦК України). Судові витрати суд покладає на відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved