Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом (а.с.23), в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь матеріальну шкоду в розмірі 89732,02 грн. та моральну шкоду в розмірі 30000 грн., кошти за проведення автотоварозвнавчої експертизи у розмірі 550 грн., а у разі відсутності коштів у неповнолітнього [PERSON], стягнути кошти з його законного представника [PERSON], матеріальну шкоду в розмірі 29910,67 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн., кошти за проведення автотоварозвнавчої експертизи у розмірі 183,33 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеному у позові. За судовим дорученням до суду надійшла заява від відповідача [PERSON], з якої вбачається, що позовні вимоги він визнає тільки в частині моральної шкоди. Законний представник неповнолітнього [PERSON] - [PERSON], в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що її син машину після викрадення не палив, це зробив [PERSON] У судовому засіданні досліджені докази: копія технічного паспорту; копія висновку експерта №142 від 16.07.2015 р.; копія квитанції; копія вироку Лисичанського міського суду від 27.08.2015 р.; копія ухвали Лисичанського міського суду від 04.09.2015 р.; довідки ДУ «Старобільський слідчий ізолятор»; довідка №31/12/4444-1704 від 19.05.2017 р. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки [PERSON], дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що в період часу з 21.30 год. 19.05.2015 р. до 07.00 год. 20.05.2015 р. неповнолітній [PERSON], [INFO], маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, спільно з малолітнім [PERSON], [INFO], який не досяг віку притягнення до кримінальної відповідальності та за попередньою змовою з неповнолітнім [PERSON], [INFO], знаходячись в гаражному масиві на [ADDRESS], шляхом підбору ключа проник до гаражу, який належить позивачу, де незаконно заволодів автомобілем марки ВАЗ моделі 211440, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 89732,02 грн., завдавши позивачу матеріальну шкоду на вказану суму. Вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 27.08.2015 р. неповнолітні [PERSON] та [PERSON] визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, вирок набрав законної сили. Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 04.09.2015 р. малолітній [PERSON], який не досяг віку притягнення до кримінальної відповідальності, був переданий під нагляд батьків. Злочинними діями [PERSON], [PERSON] позивачу було завдано матеріальної шкоди на суму 89732,02 грн Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.1179 ч.1, 2 ЦК Українинеповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. На підставі ст.1182 ч.1 ЦК України шкода, завдана спільними діями кількох неповнолітніх осіб, відшкодовується ними у частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду. Тому суд з урахуванням того, що безпосередньо шкода нанесена підпалом автомобілю [PERSON] визначає частку, яка підлягає стягненню з цього відповідача, в розмірі 70% тобто 62812,41 грн., а розмір частки, що підлягає стягненню з [PERSON], - 30%, що з урахуванням сплати позивачу в рахунок погашення шкоди відповідачем [PERSON] 220 грн. складає 26699,61 грн. Суд відмовляє у задоволенні позову про стягнення майнової шкоди з [PERSON], бо за її поясненнями її малолітній син не приймав участь у знищенні належного позивачу автомобілю, тоді як загальне правило відшкодування шкоди за ст.1166 ЦК України передбачає наявність вини особи за її заподіяння. Ухвала Лисичанського міського суду від 04.09.2015 р. стосовно [PERSON] не має преюдиційного значення, тому не може бути покладена в основу задоволення позову в цій частині. Враховуючи положення ч.3 ст.1179 ЦК України у зв'язку із досягненням відповідачем [PERSON] повноліття на момент розгляду справи судом, суд не покладає на [PERSON] обов'язок відшкодування шкоди позивачу у разі відсутності для цього коштів у відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини... Оскільки моральна шкода нанесена позивачу внаслідок протиправної поведінки щодо нього - незаконне заволодіння належним йому транспортним засобом, що визнаються відповідачкою [PERSON] і встановлено вироком відносно інших відповідачів, позов в цій частині підлягає задоволенню з урахуванням зазначених вимог законодавства щодо визначення часток кожного з відповідачів. З огляду на це суд визначає ці частки розмірі 10% [PERSON], т.я. її син приймав участь тільки у незаконному заволодінні, 25% [PERSON] та 65% [PERSON], який безпосередньо спалив належний позивачу автомобіль, тобто 3000 грн., 7,500 грн. і 19 500 грн. відповідно. Суд вважає визначений позивачем розмір моральної шкоди розумним та справедливим з огляду на тяжкість злочину, розмір майнової шкоди, негативні наслідки у житті позивача. Також з відповідачів у рівних частках підлягають стягненню доведені позивачем витрати на проведення експертизи в розмірі 550 грн. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 640 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частках, а за задоволенні вимоги майнового характеру пропорційно розміру їх задоволення - 628,14 грн. із [PERSON] та 269,18 грн. із [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial