Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON]. [INFO]. Однак сімейне життя з відповідачем на протязі останніх пяти років поступово погіршувалось, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обовязки. Позивач зазначила, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, оскільки відповідач має схильність до вживання спиртних напоїв, та нерідко відповідач застосовував до неї грубу фізичну силу, свідком чого була їхня спільна з відповідачем дитина та дитина позивачки від першого шлюбу, що негативно впливає на їхній психічний стан і спричиняє їм душевні страждання. Позивач вказує, що вони з відповідачем сумісно не проживають та не ведуть спільне господарство, на примирення з відповідачем не згодна і просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач до суду не зявився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлений належно, подав до суду заяву в якій просить слухати справу у його відсутності, позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 17.07.2009 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис за № 115, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СР № 057207 від 17.07.2009 р. (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 204232 від 17.02.2012 р., виданим Виконавчим комітетом Пінчуківської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с. 7). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За таких обставин, враховуючи, що примирення подружжя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved