Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь: 5000 (п`ять тисяч) євро, що на день подання позову складає 135 700 (сто тридцять п`ять тисяч сімсот) гривень - суму основного боргу за борговою розпискою та 1000 (одну тисячу) євро, що на день пред`явлення позову складає 27 140 (двадцять сім тисяч сто сорок) гривень - штрафні санкції у розмірі 20% від залишкової суми боргу; витрати на надання правової допомоги; сплачений судовий збір в розмірі 1650 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 02 листопада 2018 року він позичив відповідачу 5 000 (п`ять тисяч) євро на розвиток бізнесу (для будівництва), що на день оформлення позики становило 160 000 (сто шістдесят тисяч гривень 00 копійок), що підтверджується розпискою, написаною відповідачем власноручно 02.11.2018 року. Відповідно до умов Договору позики, викладеного в розписці, відповідач повинен був повернути позичену суму коштів до 16 грудня 2018 року, а також 150 євро за користування коштами. У випадку прострочення повернення коштів позичальник зобов`язується повернути штраф у розмірі 20% від суми несвоєчасно повернутих коштів, що також передбачено вище вказаною борговою розпискою. Оскільки, 16 грудня 2018 року закінчився термін повернення повної суми коштів, він почав періодично телефонувати до відповідача з вимогою повернути борг. Протягом грудня 2018- січня 2019 року він постійно переконував його, що з дня на день борг поверне, але до цього часу так і не зробив і перестав відповідати. Позивач в судове засідання не прибув. В судове засідання представник позивача - адвокат Кажук В.Б. (ордер серії ІФ № 080832 від 05.02.2020) скерував на адресу суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин своєї неявки не повідомляв, однак належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи за останньою відомою судові адресою. Враховуючи те, що відповідач у встановлений законом строк відзиву на позовну заяву до суду не подано, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріли справи, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Поняття договору позики визначено статтею 1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.2 ст. 1046ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій ст.640 ЦК України, за якою, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. 31.10.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа №707/2606/16-ц, провадження № 61-28762св18), досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив наступний висновок: статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві борг (грошові кошти в тій же самій сумі або речі, визначені родовими ознаками в тій же кількості, такого ж роду та тієї ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, що встановлені договором. Відповідно до боргової розписки, [PERSON] зобов`язаний повернути позику зі сплатою відсотків та штрафу. Сума не виконаного основного зобов`язання за договором, становить - 135 700 гривень. Згідно боргової розписки від 02.11.2018 року, відповідач зобов`язався сплатити відсоток за користування коштами в розмірі 2 % щомісяця (100 євро в місяць) кожного 2 числа місяця. Також, борговою розпискою від 02.11.2018 року визначено, що у випадку прострочення повернення коштів відповідач зобов`язався сплатити штраф в розмірі 20 % від суми несвоєчасно повернутих коштів, а саме 1000 (одну тисячу) євро, що на день пред`явлення позову складає 27 140 (двадцять сім тисяч сто сорок) гривень - штрафні санкції у розмірі 20 % від залишкової суми боргу. Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано договір, укладений між [PERSON] та адвокатом Кажуком В.Б. від 05.02.2020 з переліком послуг (а.с.6), копію ордера на надання правової допомоги серії ІФ 080832 (а.с.10), квитанцію № 17 від 05.02.2020 на суму 1600 грн (а.с.9), акт виконаних адвокатом робіт від 05.02.2020 з детальним описом наданих послуг (а.с.8). Таким чином, сума, витрачена на професійну правничу допомогу адвокатом у розмірі 1600 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивач, що узгоджується з ч. 2 п. 1 ст. 141 ЦПК України. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1650,80 грн., який відповідно до ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved