Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, зазначивши, що 16.08.2019 року між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем укладено договір № 95548718000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, в національній валюті в сумі 45260,00 грн., з яких 45000,00 грн. на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, 260,00 грн., - на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування. Всупереч умов кредитного договору, відповідач тривалий час не здійснює своєчасні платежі в повному обсязі, як наслідок, станом на 16.06.2020 року виникла заборгованість у розмірі 69286,90 грн., яка складається з 44939,78 грн. - заборгованості за кредитом, 22713,77 грн. заборгованості по процентами за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України), 362,98 грн. - заборгованості по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (ст. 625 ЦК України), 1000 грн. - заборгованості по комісії, 15,45 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 245,85 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам та 09,07 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії. На підставі зазначеного представник позивача просить суд стягнути з відповідача в судовому порядку зазначену загальну суму заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати. У відповідності до гл. 10\~ст. 274 ЦПК України\~«у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5\~ст.\~279\~ЦПК\~України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до\~ст. 279 ЦПК України\~«Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Представник позивача раніше звертався до суду з заявою про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, з позовними вимогами згодна частково в межах заборгованості за тілом кредиту Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 16 серпня 2019 року між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в національній валюті в сумі 49260 грн., з яких 45000,00 грн. на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, а відповідач зобов`язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 16.08.2023 року та сплачувати за користування кредитом проценти у розмірі 77,00% річних, а 260,00 грн., на оплату страхового платежу. Відповідно до п.п. 3.5, 3.6 ст. 3 договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, позичальник зобов`язується повернути кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів у розмірі 3059,00 грн, відповідно до Графіка платежів, що викладений у Додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 16.08.2023 року. Згідно з п.3.7 договору ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 16 числа ( включно) кожного місяця. Відповідно до п. 3.8 договору процентна ставка встановлюється у розмірі 77 % річних, згідно з п. 3.9 договору за користування кредитними коштами понад встановлений кредитним договором термін, процентна ставка встановлюється у розмірі 84% річних, що діє для всієї строкової суми основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня до моменту погашення такої заборгованості. Відповідно до п. 3.11 договору позичальник сплачує банку комісію відповідно до умов цього договору та додатку № 1 до договору, який є невід`ємною частиною. Згідно з матеріалами справи, позивач виконав свої зобов`язання за договором, відкривши відповідачу поточний рахунок, видавши платіжну картку міжнародної платіжної системи та здійснивши перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача в межах вищевказаного договору. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем були порушені умови договору кредиту в частині повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом та комісії, що підтверджується розрахунком заборгованості, у зв`язку з чим станом на 16.06.2020 року виникла заборгованість у розмірі 69286,90 грн., яка складається з 44939,78 грн. - заборгованості за кредитом, 22713,77 грн. заборгованості по процентами за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України), 362,98 грн. - заборгованості по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (ст. 625 ЦК України), 1000,00 грн. - заборгованості по комісії, 15,45 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 245,85 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам та 09,07 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії. Крім того, 25 березня 2020 року на адресу [PERSON] позивачем направлено вимогу про погашення заборгованості по кредиту у розмірі 60618,97 грн., яка залишилась поза увагою відповідача та заборгованість за договором кредиту погашена не була. Згідно до ч. 1 ст. 626ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628\~ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди -ст. 638 ЦК України. У відповідності до положень ч. 1ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі - ч. 1ст. 1055 ЦК України. За статтями 526 та 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ч. 1ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованою договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Особливостями договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначав банк. За змістом статті 1056-1\~ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідач не оспорювала укладення чи не укладення кредитного договору, а з розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що позичальник сплачувала заборгованість та користувався кредитними коштами. Відповідачкою вказаний розрахунок заборгованості не спростований, та не заперечується, що її заборгованість по тілу кредиту становить 44939,78грн., а тому підлягає стягненню з відповідачки. Крім того, стягненню підлягає і заборгованість по процентам в розмірі 77% річних за користування кредитом, відповідно до\~ст.1048 ЦК України\~в сумі 22713,77 грн. та заборгованість за процентами в розмірі 84 % річних за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, відповідно до\~ст.625 ЦК України, в сумі 362,98 грн., оскільки вказаний розмір відсотків передбачений кредитним договором, який підписаний відповідачем, та на момент підписання вона погодилася з їх розміром, а всі заперечення відповідача щодо невірного порядку застосування розміру відсотків відповідно до вимоги банку про дострокове повернення кредиту та хибності розрахунку заборгованості по відсоткам, то суд не приймає ці пояснення, оскільки вони не підтверджені контррозрахунком з боку відповідача. Разом з тим, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. У частині четвертій\~статті 263 ЦПК України\~вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 28 березня 2018 року у справі № № 14-10 цс 18, та враховується судом. Судом установлено, що [PERSON] , як позичальник, зобов`язалась перед банком повернути суму кредиту з процентами до 16 серпня 2023 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Відтак, у межах строку кредитування до 16 серпня 2023 року відповідач мала, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 16 числа кожного місяця. Починаючи з 04 травня 2020 року у відповідача у виник обов`язок повернути всю заборгованість за договором у зв`язку із пред`явленням Банком відповідної вимоги, з урахуванням якої суд вважає за необхідне зменшити суму заборгованість по процентам в розмірі 77% річних за користування кредитом, відповідно до\~ст.1048 ЦК України\~в сумі 22713,77 грн. до 17120,81 грн., відповідно до вказаної позиції Великої Палати Верховного Суду, згідно якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому, суд враховує посилання відповідача щодо неможливості стягнення за рішенням суду заборгованості по комісії в розмірі 1000,00 грн., оскільки банком не зазначено, який саме різновид комісії, вказаний в договорі, застосовано позивачем до правовідносин із відповідачем. Згідно з Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.12.2018 року №695/3474/17 (№61-21827 св18), якщо кредит є споживчим кредитом, то на правовідносини сторін поширюється дія\~Закону України «Про захист прав споживачів», згідно положень частин першої, другої та п`ятої статті 18 якого продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до положень абзацу 2 частини четвертої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Отже, не підлягає стягненню в відповідача сума заборгованості по комісії в розмірі 1000,00 грн., а також сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії в сумі 09,07 грн., як похідна від суми комісії. Щодо стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, заборгованості по процентам та заборгованості по комісії, то суд приходить до наступного висновку. Згідно\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ «УКРСИББАНК» вказувало, що підписавши Договір відповідач погодився з умовами викладеними у Договорі та у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК», які розміщені (оприлюднені) на сайті банку. Проте, надані позивачем Правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» не містять підпису позичальника, а тому не можуть вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання Договору відповідач була ознайомлена саме з цими Правилами. Надані банком Правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК», не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16 посилання на внутрішні документи банка (правила, положення і т. д.), які не були підписані позичальником як додаток до договору і які містять умови надання, користування банківським кредитом, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення, оскільки не можливо ідентифікувати, чи саме з цими умовами та правилами погоджувався позичальник, при отриманні банківської карти. Правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк,\~\~на які посилається позивач як на складову договору банківських послуг, укладеного 16 серпня 2019 року з відповідачем, стосуються всього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід`ємності від Правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК». У договорі про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 95548718000 від 16.08.2019 року розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, заборгованості по процентам та заборгованості по комісії не зазначений. А відтак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача зазначених сум. Також наявні підстави згідно\~ст. 141 ЦПК України\~для стягнення із відповідача понесених позивачем документально підтверджених судових витрат у розмірі 2102,00 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7500,00 грн, суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається\~ст. 137 ЦПК України. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно матеріалів справи на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу представником позивача надано попередній (орієнтовний) розрахунок сум витрат, які АТ «Укрсиббанк» поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи, де вказано що витрати на професійну правничу допомогу в усіх судових інстанціях становлять 7 500 грн. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правничої допомоги підтверджено довіреностями на представництво інтересів позивача. Проте, суду не надано свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю, розрахунку сум судових витрат на професійну правничу допомогу на суму 7\~500,00 грн, документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, оформлені в установленому законом порядку, тому у задоволенні вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Outcome: partial