Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування квартирою №6 по вул. Небесної сотні, 24-а в м. Житомирі із зняттям їх з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі. В обгрунтування позовної заяви зазначив, що є власником 2/4 частин квартири [ADDRESS], власником інших 2/4 частин вказаної квартири є брат позивача - [PERSON], який в даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення. Позивач зазначає, що у квартирі також зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак не проживають у помешканні вже понад пять років. Відповідачі ніколи не були та не є членами сімї позивача, не оплачують комунальні послуги та не приймають участі в підтриманні належного технічного стану квартири, у зв'язку з реєстрацією відповідачів у житловому приміщенні позивач несе значні грошові витрати з оплати житлово-комунальних послуг. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Представник третьої особи - Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради подала заяву про розгляд справи без їх участі, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідачів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні 03.07.2017 року було допитано свідка [PERSON], яка по суті позовних вимог пояснила, що є сусідкою позивача, зазначила що у квартирі [ADDRESS] ніхто крім [PERSON] не проживає. В судовому засіданні 12.10.2017 року було допитано свідка [PERSON], яка по суті позовних вимог пояснила, що позивач проживає у вказаній вище квартирі сам, більше нікого за вказаною адресою не бачила. Свідок [PERSON], яка була також допитана в судовому засіданні 12.10.2017 року, по суті позовних вимог пояснила, що позивач проживає з братом. Близько трьох років, а можливо і більше, не бачила відповідачів за вказаною адресою. Заслухавши пояснення позивача, його представника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 2/4 частин квартири №6, що знаходиться в м.Житомирі по вул.Московській, 24-а, відповідно до свідоцтва №24588 про право власності на житло від 09.12.1997 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.05.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-580 (а.с. 15-16). Згідно довідки ПП «Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №8» від 20.12.2016 року №2668 за адресою: [ADDRESS], крім позивача, зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 18). Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO], проте більше року в даній квартирі не проживають, чим чинять перешкоди позивачу у користуванні його власністю, відтак право позивача порушене та підлягає захисту. Судом не встановлено поважних причин не проживання відповідачів у зазначеній квартирі. Наведене, відповідно до вимог ст.ст. 391, 405 ЦК України, є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у звязку з їх відсутністю за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. Що стосується зняття відповідачів з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі, то вона є передчасною, оскільки відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі ст.ст.383,391,405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved