Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він із відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі; спільних дітей вони не мають. Однак, подружнє життя не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя і створення сім'ї, що призводить до постійних непорозумінь і сварок. Зазначив, що відповідачка неодноразово покидала його, по декілька днів не з'являлась вдома та вела бродячий спосіб життя, що негативно впливало на їх сімейні стосунки. У вересні 2014 року відповідачка залишила його і перейшла на постійне проживання до своєї матері, у зв'язку з чим, з цього часу вони не підтримують жодних стосунків. Вважає, що сім'я фактично розпалась, а шлюб носить лише формальний характер; тому, на його думку подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та таким, що буде суперечити його інтересам. Позивач в судовому засіданні підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити. В якості причини звернення до суду із даним позовом вказав, що дружина покинула його і вже дев'ять місяців він проживає один без догляду і допомоги. Пояснив, він втратив почуття любові до своєї дружини. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти розірвання шлюбу. Пояснила, що вона витратила чимало коштів на утримання майна свого чоловіка, а він знущається над нею, ревнує її, замикає ворота і обмежує в пересуванні. Також, зазначила, що він не надає їй грошові кошти на поточні витрати. Щодо своєї відсутності за місце проживання із чоловіком пояснила, що у її матері стався інсульт і вона доглядає її, у зв'язку з чим постійно з нею проживає тривалий час. При цьому, зазначила, що вона приходила до їх спільного із чоловіком місця проживання, однак останній не впускає її додому. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просив задовольнити вимоги заяви з викладених у ній підстав. Представник відповідача в судовому засіданні підтримали позицію свого довірителя. Пояснив, що відповідач має поважні причини не проживання із позивачем, оскільки доглядає хвору матір. Зазначив, що під час наданого судом строку для примирення подружжя, відповідачка приходила до позивача, однак останній навіть не впустив її у двір та перешкоджає своїй дружині у доступі до їх оселі. Також, навів обставини щодо участі відповідачки та її родичів у відновленні нерухомого майна позивача. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків та дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 14 грудня 2005 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 471 (а.с. 5). Спільних дітей у сторін немає. За клопотанням відповідачки, сторонам було надано строк для примирення, після закінчення якого, сторони не примирилися про, що зазначив позивач в судовому засіданні. Отже, наданий сторонам строк на примирення, не привів до примирення подружжя. Позивач бажає розірвати шлюб. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При вирішенні справи суд враховує, що позивач є літньою людиною у віці 89 років та потребує постійної уваги і догляду, а тому та обставина, що відповідачка дев'ять місяців не проживає разом з ним, на думку суду є суттєвою обставиною, що впливає на шлюбно-сімейні стосунки між сторонами та свідчить про неналежне ставлення дружини до чоловіка. Серед іншого, суд вважає, що причини, з яких відповідач проживає за іншою адресою, а саме: хвороба її матері, не звільняють відповідача від обов'язку надавати позивачу, як своєму чоловіку увагу в необхідному обсязі. Також, суд приймає до уваги пояснення допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які зазначили, що на початку спільного сімейного життя сторін, відносини між ним були чудовими, а надалі через декілька років значно погіршились та є такими станом на час розгляду справи. Так, свідок [PERSON], який є братом відповідачки пояснив, що сторони чудово розумілися один з одним; перед одруженням вони були обізнані про вік обранця. Підтвердив ту обставину, що у вересні 2014 року у їх матері стався інсульт, через що відповідачка почала доглядати за матір'ю; зазначив, що станом на час розгляду справи сторони разом не проживають. Також, зазначив, що позивач змінив свою поведінку до відповідачки, однак у зв'язку з чим, йому не відомо. Свідок [PERSON], допитаний під час розгляду справи, пояснив що він є сином відповідачки та зазначив, що дійсно перші 5 - 6 років подружнього життя сторін були чудовими; однак після хвороби позивач в їх сім'ї стався розкол. Позивач почав агресивно ставитись до відповідачки; він особисто це спостерігав коли гостював у них. Відносини з позивачем у нього були добрі але після вказаних подій він припинив спілкуватись з останнім. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що вона є сусідкою позивача і останній іноді приходив до неї та розповідав про своє життя. Так, зі слів позивача їй відомо, що він із дружиною жив добре. Однак, потім дружина почала їздити до Молдавії, була тривалий час відсутня вдома. Зазначила, що позивач з вересня проживає сам. Відповідачка приходить до нього тільки із сварками. Таким чином, із суті наданих свідками пояснень вбачається, що особисті відносини між сторонами є вкрай напруженими, внаслідок чого їх сімейні стосунки важко поновити, а шлюб носить формальний характер. Крім того, обставина фактичного окремого проживання сторін за різними адресами, на переконання суду, свідчить про фактичне припинення шлюбних відносин між ними. До того ж, позивач пояснив, що він втратив почуття любові до відповідачки. Тобто, суд переконаний, що виражене у будь-який спосіб, всупереч волі позивача, примушування його до збереження шлюбних відносин, буде порушувати його права як чоловіка на свободу та особисту недоторканність і фактично обмежує його право як одного з подружжя на припинення шлюбних відносин із своєю дружиною. При цьому, суд не враховує особисті відносини майнового характеру, що склались між сторонами. Оскільки наданий сторонам строк для примирення, не завершився примиренням подружжя, із з'ясованих під час розгляду справи обставин взаємин подружжя та з наданих в судовому засіданні пояснень сторін і свідків встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер і позивач бажає його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. За таких осбавин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved