Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 02.12.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № IKCASHSTG.200265.001, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 41350 грн. 00 коп. терміном користування до 01.12.2016 року. Процентна ставка за користування кредитом становить: 0,001 % процентів річних, а також 3% від суми кредиту по договору щомісяця у період сплати. 02.12.2013 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № PX029031.199440.002, у відповідності до якого поручитель поручився перед банком за виконання позичальником зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків. Свої зобов'язання перед позивачем відповідачі не виконують, у зв'язку з чим у відповідачів виникла прострочена заборгованість, яка складає 81316 грн. 00 коп. Тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 81316 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до суду не з'явились, причини неявки суду не повідомили, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 02 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» та [PERSON] був укладений кредитний договір № IKCASHSTG.200265.001 (а.с.13-16). За даним договором банк надає позичальнику у тимчасове, платне користування грошові кошти в сумі 41350 грн. терміном користування до 01 грудня 2016 року (п.п.1.2, 1,3 Кредитного договору). Процентна ставка за користування кредитом становить 0,001 % річних (п. 1.4 Кредитного договору). Позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 3.00% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати (п. 1.6 Кредитного договору). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норм, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя». Обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильного витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем, а саме: надано кредит у сумі 81316 грн. 00 коп. Свої ж зобов'язання за кредитним договором відповідач [PERSON] не виконує належним чином. Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача виникла наступна заборгованість: поточна заборгованість по тілу кредиту - 26413 грн. 38 коп., прострочена заборгованість по тілу кредиту - 14936 грн. 62 коп., поточна заборгованість по відсотках - 0,03 грн., прострочена заборгованість по відсотках - 3190 грн. 04 коп., заборгованість по комісії - 17367 грн., сума пені - 19408 грн. 93 коп., а всього 81316 грн. 00 коп. (а.с.4-12). 02 грудня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № PX029031.199440.002, у відповідності до якого поручитель поручився перед банком за виконання позичальником зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків (а.с.18). Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачі в судове засідання не надали жодного доказу того, що заборгованість за кредитним договором відсутня, тому суд позбавлений можливості врахувати інші докази ніж ті, які є в матеріалах справи. Оскільки, відповідачі не виконують свої зобов'язання перед позивачем за кредитним договором в добровільному порядку, тому, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості по кредитному договору в розмірі 81316 грн. 00 коп. На підставі постанови Правління Національного банку України від 27.11.2014 року № 743 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2014 року № 132 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР», згідно з яким з 28.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважено особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський Банк Розвитку». Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, той факт, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до п. 22 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держава підлягає стягненню судовий збір у розмірі 813 грн. 16 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved