Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму отриманої нею допомоги по безробіттю за період з 02.10.2013 року по 06.03.2014 року в розмірі 4726,74 грн. Свої вимоги мотивує тими, що 25.09.2015 року відповідач [PERSON] звернулась із заявою до Львівського міського центру зайнятості про надання статусу безробітного з виплатою допомоги, відповідач, як безробітна отримувала допомогу по безробіттю з 02.10.2013 року по 06.03.2014 року, загальний розмір якої склав 4726,74 грн. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 35 від 15.10.2015 року був встановлений факт подання недостовірних даних відповідачем під час перебування на обліку в Львівському міському центрі зайнятості, який полягав у тому, що відповідач отримала статус безробітного 25.09.2013 року не повідомивши, що зареєстрована як фізична особа-підприємець з 18.11.1993 року. За таких обставин відповідач має повернути суму отриманих нею виплат по безробіттю, проте в добровільному порядку вона цього на бажає робити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач проти позову заперечила, що їй не відомо було, що вона продовжує бути зареєстрованою, як приватний підприємець, оскільки ще 05.11.2004 року вона була знята з обліку в податкових органах, ніякою підприємницькою діяльністю вона не займається, крім того, в неї тяжке матеріальне становище, просить у позові відмовити. Заслухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Згідно з п.п. 1 п. 5.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 р. N 307 виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами). Судом встановлено, що 25.09.2015 року відповідач [PERSON] звернулась зі заявою до Львівського міського центру зайнятості про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» /а.с.6/, в якій вказала, що ознайомлена з правами та обов'язками, зокрема, зазначивши, що вона не є субєктом підприємницької діяльності. Згідно з наказом № НТ 131001 від 01.10.2013 року відповідачу надано статус безробітної з 25.09.2013 року. Наказом № НТ 131002 від 02.10.2013 року, відповідачу призначена допомога по безробіттю з 02.10.2013 року по 26.09.2014 року та розпочата її виплата з 02.10.2013 року. Наказом № НТ 140312 від 12.03.2014 року відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю з 07.03.2014 року у зв'язку з працевлаштуванням безробітного /а.с.7/. З матеріалів справи вбачається, що відповідач перебувала на обліку в центрі зайнятості як безробітна та отримувала допомогу по безробіттю з 02.10.2013 року по 06.03.2014 року, загальний розмір якої склав 4726,74 грн. Відповідно до наказу № НТ151015 від 15.10.2015 року Львівського міського центру зайнятості прийнято рішення про повернення коштів у встановленому відповідно до п.6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 р. N 307, оскільки відповідач не повідомила під час реєстрації в центрі зайнятості та набутті статусу безробітної 25.09.2013 року про належність до зайнятого населення, а саме зареєстрована як фізична особа - підприємець з 18.11.1993 року згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». /а.с.11/. Вищевказаний наказ був винесений на підставі акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 35 від 15.10.2015 року, яким був встановлено факт подання недостовірних даних відповідачем [PERSON] під час перебування на обліку в Львівському міському центрі зайнятості, який полягав у тому, що відповідач отримала статус безробітного 25.09.2013 року, не повідомивши, що зареєстрована як фізична особа-підприємець з 18.11.1993 року /а.с.8/. Як убачається з довідки ДПІ у Залізничному районі м. Львова від 02.11.2015 року № 14615/17-01/13-03/1333, що [PERSON], зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності без створення юридичної особи та перебувала на обліку в ЛПІ у Залізничному районі м. Львова від 18.11.1993 року № 107. 05.11.2004 року знята з обліку в ДПІ. 22.10.2015 року внесено відомості в ЄДР про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням № 1513030705168 /а.с.14/. Відповідно до ч. 3 ст . 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Таким чином, у судовому засіданні достовірно зясовано, що станом на 25.09.2015 року, коли відповідач [PERSON] звернулась зі заявою до Львівського міського центру зайнятості про надання їй статусу безробітного з виплатою допомоги, остання мала статус підприємця, якого вона позбавилася лише 22.10.2015 року, а відтак всі твердження відповідача, що вона не являлася підприємцем не беруться судом до уваги. З аналізу вищевказаних нормативних актів слідує, що особа, яка має статус підприємця (зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності) не має права на отримання статусу безробітного та на отримання виплат допомоги по безробіттю. Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 р. N 307 передбачено, що якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується в судовому порядку. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума отриманої нею допомоги по безробіттю за період з 02.10.2013 року по 06.03.2014 року в розмірі 4726,74 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1378 грн.

Outcome: approved