Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

\~\~\~\~Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 23982, 87 грн. та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 240 929,64 грн., а також стягнути судові витрати. В обґрунтуванні позову зазначив, що з 01 лютого 2013 року по\~21 жовтня 2015 року він працював в Київській філії Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» на посаді інженера конструктора. Після звільнення з ним не було проведено розрахунку. Звернувшись з заявою про виплату йому заборгованості, крім усних обіцянок, нічого не отримав. Невиплаченою залишилась заробітна плата за період з липня 2015 року по жовтень 2015 року в сумі 23982,87 грн. На час звернення з позовом до суду заборгованість не погашена. Дана цивільна справа перебувала у провадженні судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області Отян О.В. Ухвалою судді від 05.12.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, та надано відповідачу строк для подання відзиву, терміном 15 днів з дня вручення даної ухвали суду (а.с. 17-18). 26.12.2018 року рішенням Вищої Ради Правосуддя № 4017/0/15-18 суддю [PERSON] звільнено з посади судді на підставі заяви про відставку (а.с. 27). Розпорядженням керівника апарату Олександрівського районного суду Кіровоградської області № 53 від 03.01.2019 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи та визначено головуючим суддею Мірошниченка Д.В. (а.с. 28-29). Ухвалою від 08.01.2019 року дану справу прийнято до провадження судді Мирошниченка Д.В. та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 30). Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» отримав дану ухвалу 26.12.2018 року, проте відзиву на позов не надав (а.с. 32). Таким чином, суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно наказу № 6-п від 01.02.2013 року, позивача прийнято на посаду інженера-конструктора 3 категорії у Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут «Укренергомережпроект» (а.с. 7). Згідно наказу № 70-п від 21.10.2015 року про припинення трудового договору (контракту), [PERSON] звільнено 23.10.2015 року за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України та визначено, щоб з [PERSON] провести повний розрахунок та виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку, 10 календарних днів за період з 01.02.2013 року по 30.01.2014 року, 17 календарних днів за період з 01.02.2015 року по 23.10.2015 року. У графі «вихідна допомога» відсутні будь-які відомості, тобто при звільненні розрахунок не проведено і суду доказів цього не надано (а.с. 6). Відповідно до заяви [PERSON] , останній звернувся до відповідача про виплату йому заборгованої суми по заробітній платі з 01.07.2015 року по 23.10.2015 року, а також компенсацію за невикористану відпустку протягом 14 календарних днів (а.с. 8). Згідно довідки про заборгованість з виплати заробітної плати, виданої Державним проектно-вишукувальним та науково-дослідним інститутом «Укренергомережпроект», за період з липня 2015 року по жовтень 2015 року, заборгованість по заробітній платі перед позивачем становить 23982 грн. 87 коп. (а.с. 5). Отже, на час звільнення [PERSON] з місця роботи, відповідачем не проведено повний розрахунок при звільненні і на даний час заборгованість підприємства перед колишнім працівником становить 23982 грн. 87 коп., яка складається з наступного: нарахована заробітна плата: 07.2015 року - 5146,45 грн.; 08.2015 року - 5146,45 грн.; 09.2015 року - 5264,21 грн.; 10.2015 року - 8425,76 грн. Оскільки, підприємство з часу звільнення [PERSON] до часу винесення рішення не проводили розрахунок з позивачем, суд, на підставі ст. 116 КЗпП України, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню. Стосовно позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, передбачений ч. 1 ст.\~117\~КЗпП України обов?язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Як роз?яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності у цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Тобто, для покладення на власника або уповноваженого ним органу відповідальності відповідно до ст. 117 КЗпП України, закон вимагає наявність наступних умов: вини власника або уповноваженого ним органу, відсутності спору щодо розміру належних звільненому працівникові або вирішення спору на користь працівника. Доказів про поважність причин невиплати боргу по заробітній платі відповідач не надав, тому суд, вважає за необхідне стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, з часу його звільнення з Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект», тобто з 23.10.2015 року по день винесення рішення суду у справі, оскільки фактичний розрахунок підприємства з працівником ще не настав. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ\~від 08.02.1995\~року №100 середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов?язана відповідно виплата. Згідно з п. 5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період, У разі, коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Таким чином, розмір середньоденного заробітку [PERSON] становить 247 грн. 87 коп. виходячи з даного розрахунку: - 23 жовтня 2015 року по 31 грудня 2015 року 49 робочих днів; - 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року - 229 робочих днів; - 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року - 248 робочих днів; - 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - 250 робочих днів; -01 січня 2019 року по 16 травня 2019 року - 92 робочих днів. Відтак, середній заробіток за час затримки розрахунку підлягає виплаті за період з 23.10.2015 року по 16 квітня 2019 року (247 грн. 87 коп. х 868 робочих днів) в сумі становить 215151 грн. 16 коп. Таким чином, судом встановлено, що відповідач при звільненні [PERSON] не провів з останнім повного розрахунку, а тому позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 23.10.2015 року по 16 травня 2019 року в сумі 215151 грн. 16 коп., отже позовні вимоги підлягають задоволенню частково. У відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 2391 грн. 34 коп., що становить 1% від задоволеної частини позовних вимог позивача.

Outcome: partial