Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.03.2014 року між [PERSON] та КС «Святий Мартин» було укладено кредитний договір № УЖ/17-14, згідно якого [PERSON] отримала кредит в сумі 11000, 00 гривень. Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки від 12.03.2014 року між КС «Святий Мартин» та [PERSON], згідно з яким остання поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором № УЖ/17-14. Позивач вказує на те, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує і станом на 30.12.2016 року її заборгованість за кредитним договором становить 14\~988, 07 грн. З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідачі взяті на себе зобовязання згідно кредитного договору своєчасно не виконують, позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Кредитної спілки «Святий Мартин» вказану суму заборгованості та сплачений позивачем судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] частково визнала заборгованість по кредитному договору. Пояснила, що сплачувала кредит по мірі можливості, однак не погоджується з нарахованими відсотками. Також просила стягнути весь борг з неї одної. Відповідач [PERSON] повністю заперечила позовні вимоги, показала, що жодних кредитних коштів не отримувала та відповідно була обманута іншим відповідачем, яка зобовязалась своєчасно повернути кредит. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши всі зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № УЖ/17-14 від 12.03. 2014 року, укладеного між КС «Святий Мартин» та [PERSON], остання отримала кредит в сумі 11000, 00 гривень та взяла на себе зобовязання щодо повернення кредитних коштів в розрахунку 22, 86 % річних за користування кредитом на строк 24 місяці від дати отримання поичальником кредиту. Відповідно до укладеного договору поруки від 12.03. 2014 року між КС «Святий Мартин» та [PERSON], остання поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором № УЖ/17-14. З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобовязання передбачені кредитним договором, виконав, надавши позичальнику [PERSON] кредитні кошти, що відповідно стверджується наявним у справі видатковим касовим ордером № УЖ-173 від 12.03.2014 року. Натомість позичальник [PERSON] та поручитель [PERSON] взяті на себе зобовязання, передбачені договором кредиту та відповідно договором поруки не виконують, про що свідчить прострочена заборгованість за кредитом та процентами згідно розрахунку заборгованості, яка станом на 30.12.2016 рік становить 14\~988, 07 грн., з яких: 9\~398, 43 грн. залишок по кредиту; 4555, 81 грн. нараховані відсотки; 1033, 83 грн. сума боргу з врахуванням індексу інфляції. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 543 ЦК України кредитор, який одержав виконання обовязку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, поки їхній обовязок не буде виконаний в повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Суд, підсумовуючи всі досліджені докази по справі, зважаючи на те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог підтвердились, відповідачі заборгованість за кредитним договором в добровільному порядку не сплатили та не надали жодних доказів на спростування позовних вимог, приходить до висновку, що заявлений позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення. Судові витрати понесені позивачем для забезпечення розгляду справи також підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача-на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved