Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 22.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №11303698000, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 140000,00 доларів США з розрахунку 13,9 % річних на строк по 21.02.2018 року. Відповідно до п.1.3.3-1.3.4 Договору, позичальник зобовязався сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та комісії щомісяця до 10 числа кожного календарного місяця, а також у день повного погашення кредиту шляхом внесення готівкових грошових коштів у касу банку чи безготівкового перерахування з поточного рахунку. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях та набув право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги за кредитним договором №11303698000 від 22.02.2008 року. Однак, [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 02.07.2015 року у неї виникла заборгованість по договору у розмірі 7446487 грн. 20 коп., з яких: 2793370 грн. 13 коп. сума заборгованості за кредитом; 3287371 грн. 34 коп. сума заборгованості за відсотками; 1275891 грн. 00 коп. пеня; 45745 грн. 47 коп. три проценти річних від простроченої заборгованості по тілу кредиту; 44109 грн. 26 коп. три проценти річних від простроченої заборгованості по відсоткам. З метою забезпечення виконання зобовязань між банком та відповідачем [PERSON] 22.02.2008 року було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором №11303698000 від 22.02.2008 року у солідарному порядку. Просив позов задовольнити, стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту та відсоткам за користування кредитом в розмірі 7446487 грн. 20 коп. Також просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Пояснила, що звернення стягнення на предмет іпотеки не припиняє основного зобовязання та не встановлює строк його виконання, а тому вважає строк позовної давності позивачем пропущено не було. Просила позов задовольнити. Представник відповідачів у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що між [PERSON] та «Укрсиббанк» дійсно було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 140000 доларів США. Відповідач [PERSON] виступив поручителем по кредитному договору. Однак, у 2009 році за заявою банка нотаріусом було вчинено виконавчий напис, яким у рахунок погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором, звернено стягнення на іпотечне майно. Вважає, що банком з цього часу було встановлено новий термін повернення кредиту, а тому, звернушись до суду з позовом у 2015 році, позивач пропустив строк позовної давності, на застосуванні якої він наполягає. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 22.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №11303698000 (а.с.5-11). Відповідно до вказаного договору, [PERSON] було надано кредит в сумі 140000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ дорівнює еквіваленту 707000 грн. 00 коп., з кінцевим терміном повернення до 21.02.2018 року. Відповідач зобовязалася забезпечити повернення отриманого кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 13, 90%. Відповідно до п.1.3.3-1.3.4 Договору, позичальник зобовязався сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та комісії щомісяця до 10 числа кожного календарного місяця, а також в день повного погашення кредиту шляхом внесення готівкових грошових коштів у касу банку чи безготівкового перерахування з поточного рахунку. Розділом 6.1 Договору визначено, що банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно пункту 1.2.2 цього Договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення (а.с.9). Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок у зобовязанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях та набув право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (30-32). Відповідно до ст.514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом. Статтею 516 Кодексу визначено, що заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлене договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що право вимоги за кредитним договором про надання кредиту №11303698000 від 22.02.2008 року перейшло до ПАТ «Дельта Банк». З метою забезпечення виконання зобовязань між банком та відповідачем [PERSON] 22.02.2008 року була укладено договір поруки, відповідно до умов яких поручитель поручився перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором від 22.02.2008 року у солідарному порядку (а.с.21-22). У звязку з порушенням умов договору у [PERSON] станом на 02.07.2015 року виникла заборгованість по договору у розмірі 7446487 грн. 20 коп., з яких: 2793370 грн. 13 коп. сума заборгованості за кредитом; 3287371 грн. 34 коп. сума заборгованості за відсотками; 1275891 грн. 00 коп. пеня; 45745 грн. 47 коп. три проценти річних від простроченої заборгованості по тілу кредиту; 44109 грн. 26 коп. три проценти річних від простроченої заборгованості по відсоткам. Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~ Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України, \~розмір і порядок одержання \~процентів встановлюється договором. \~ З положень кредитних договорів та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій\~статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. У даному випадку сторони кредитного договору встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів.\~Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами договору визначено місяцями. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Разом із тим, представником відповідачів було заявлено про застосування позовної давності у спорі. Розглядаючи подану заяву, суд виходить із наступного. Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги(стягнення неустойки) (ст.266 ЦК України). Як видно з наданих суду пояснень, представник відповідачів, звертаючись до суду з заявою про застосування позовної давності, посилався на те, що у 2009 році за заявою банку було вчинено виконавчий напис на всю суму заборгованості у звязку з чим було змінено кінцевий термін повернення кредиту. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, з дослідженої у судовому засіданні копії заяви про вчинення виконавчого напису вбачається, що 20.11.2009 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] з відповідною заявою (а.с.94-95). У поданій заяві посилався на те, що внаслідок порушення прийнятих на себе зобовязань у боржника/ іпотекодавця станом на 17.11.2009 року наявна заборгованість по кредитному договору від 22.02.2008 року у розмірі 19862, 79 доларів США. Відповідно до розділу п.6.1 Договору термін повернення кредиту настав 18.10.2009 року. Таким чином, станом на 17.11.2009 року заборгованість за кредитними договорами від 22.08.2008 року становить 150028,37 доларів США, що еквівалентно 1 199221 грн. 77 коп. На підставі поданої заяви 20.11.2009 року нотаріусом було вчинено виконавчий напис № 4858 та в рахунок погашення заборгованості у розмірі 1199221 грн. 77 коп. звернено стягнення на обєкт незавершеної будівництвом будівлі торгового центру, що знаходиться в с.Розтоки, Путильського району, Чернівецької області (а.с.93). Зазначений виконавчий напис було прийнято до виконання виконавчою службою, однак постановою від 29.07.2011 року повернуто виконавчий документ стягувачеві у звязку з тим, що стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, яке не було реалізоване під час виконання (а.с.127). За змістом ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Згідно із частиною першою\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята\~статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як було встановлено судом, банком у заяві про вчинення виконавчого напису було встановлено новий термін повернення кредиту, що свідчить про те, що банком було реалізовано право вимоги дострокового виконання основного зобов'язання. Тому настання строку виконання основного зобов'язання необхідно обчислювати з 20.11.2009 року. Окрім того, суд зауважує, що виконавчий документ без виконання було повернуто стягувачеві ще 29.07.2011 року, після чого також сплив трирічний строк позовної давності. Отже, у даній справі наявні визначені законом підстави для застосування наслідків спливу позовної давності. Зазначена правова позиція викладена у висновку Верховного Суду України, що викладений в постанові №6-18цс від 03.02.2016 року, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх судів України. За змістом ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання позовної давності, до нового строку не зараховується. З дослідженого у судовому засіданні розрахунку заборгованості видно, що відповідачами не вчинялись дії, що свідчить про визнання ними свого боргу. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у звязку зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed