Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на\~ їх користь заборгованість у розмірі 102716,68 грн. за договором позики та\~ судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 12 червня 2017 року відповідач уклала з позивачем договір позики № 205348 в електронній формі, відповідно до якого отримала грошові кошти на картковий рахунок в сумі 2500 грн. на умовах строковості, зворотності та платності та зобов`язалась повернути позику та сплатити проценти за її користування. Пунктом 1.3 договору позики встановлено, що позика надається строком на 12 днів, тобто до 23 червня 2017 року. Відповідач не\~виконала своїх\~обов`язків\~за договором\~позики,\~через що,\~станом на\~23\~липня 2020\~року, має заборгованість перед позивачем в сумі 102716,68 грн., яка складається з наступного: 2440 грн. основний борг, 50856,92 грн. - заборгованість по відсоткам, 49419,76 грн. заборгованість за простроченими відсотками. 01 вересня 2020 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися, представник позивача разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач причину неявки суду не повідомив, відзив не подав, про місце та час розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлений належним чином. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 11 червня 2017 року сторони у електронній формі уклали договір позики № 205438, відповідно до якого відповідач отримала у позику грошові кошти у розмірі 2500 грн. строком на 12 днів, тобто до 23 червня 2017 року, що підтверджується договором позики № 205348 від 11 червня 2017 року (а.с. 22-26). Відповідач, з метою отримання позики, заповнила електронну форму заявки, вказала персональні дані, прикріпила документи, що підтверджується роздруківкою електронної форми (а.с. 18-21). Відповідно до\~графіку розрахунків,\~який є\~невід`ємною частиною\~договору позики,\~відповідач на\~дату погашення\~ 23\~червня 2017\~року мала\~сплатити 3070\~грн.,\~з яких\~2500\~грн.\~ сума\~по договору,\~570\~грн.\~ сума\~по процентам\~(а.с.\~26\~оберт).Порядок і умови надання грошових коштів у позику визначаються Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «Веллфін» та є невід`ємною частиною договору позики (а.с. 11-17). Відповідно до наданої позивачем довідки щодо заборгованість (а.с. 27), на теперішній час, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 23\~липня 2020\~року, має заборгованість перед позивачем в сумі 102716,68 грн., яка складається з наступного: 2440 грн. основний борг, 50856,92 грн. - заборгованість по відсоткам, 49419,76 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частинами 1 та 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Статтею 1046\~ЦК України\~визначено,\~що \~за\~договором позики\~одна сторона\~(позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1\~ст.\~1048\~ЦК України\~передбачено,\~що позикодавець\~має право\~на одержання\~від позичальника\~процентів від\~суми позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 та ст. 1052 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та у разі невиконання ним обов`язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів. У п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію»,\~електронний договір\~укладається шляхом\~пропозиції його\~укласти (оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору позики № 205348 від 11 червня 2017 року ТОВ «Веллфін», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі 23 червня 2017 року. Таким чином, ТОВ «Веллфін» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 23 червня 2017 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. У п. 11.7 Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» (далі Правила) зазначено, що у разі прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості більш ніж на три банківських дні, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю разовий штраф у розмірі 5 % від суми позики, при цьому проценти за користування позикою нараховуються у розмірі 4,5 % в день від суми позики до дня повного погашення заборгованості включно, але, у будь-якому випадку, не більше 100 календарних днів. Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою за період з 11 червня 2017 року по 23 липня 2020 року, виходить за межі строку кредитування. Враховуючи, що відповідач, з моменту укладення договору позики 11 червня 2017 року, свої зобов`язання не виконала, то відповідно до вимог п. 11.7 Правил, стягненню підлягає 5 % від суми позики, що становить 125 грн. (5% від 2500=125грн.) та 4,5 % в день від суми позики, що становить 11250 грн. Сотим днем простроченої заборгованості є 18 вересня 2017 року. Таким чином розрахунок має такий вигляд: 4,5% від 2500 грн. = 112,5 грн.; 112*100=11250 грн. Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні у справі докази, суд дійшов висновку про доведеність порушення [PERSON] договірних зобов`язань, правомірність пред`явлення позовних вимог ТОВ «Веллфін», які є доведеними та підлягають частковому задоволенню із стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості\~в частині стягнення суми позики в розмірі 2440 грн., нарахованими процентами за період кредитування у розмірі 570 грн. та, відповідно до вимог п. 11.7 Правил, разового штрафу у сумі 125 грн., відсотків за прострочення терміну платежу 11250 грн., що в сукупному розмірі складає 14385 грн. Відповідно\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial