Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що 22 лютого 2017 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON], за реєстровим № 2-208. На момент укладання даного договору купівлі-продажу в спірній квартирі залишалися зареєстрованими відповідачі [PERSON] та її син [PERSON], але під час підписання зазначеного договору сторони домовилися, що відповідачі добровільно знімуться з реєстраційного обліку в відчужуваній квартирі найближчим часом. Однак до цього часу відповідачі не знялися з реєстрації за адресою: [ADDRESS] В той же час, наявність реєстрації постійного місця проживання сторонніх осіб в належній позивачу квартирі створює йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядженням своїм майном, оскільки він змушений сплачувати за них деякі комунальні послуги, що зокрема, позбавляє його можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Враховуючи те, що відповідачі добровільно не бажають знятися з реєстрації, позивач просив суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 53 в буд. № 12 по вул. Барнаульська в м. Нікополі Дніпропетровської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.18). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] з позовом ознайомлені, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені, в судове засідання не зявилися, від них надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі, в яких позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечили проти зняття їх з реєстраційного обліку в спірній квартирі (а.с.20-26). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено судом, 22 лютого 2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON], за реєстровим № 2-208 (а.с.6-8). На час укладання даного договору купівлі-продажу в спірній квартирі залишалися зареєстрованими відповідачі [PERSON] та її син [PERSON]Г Однак в обумовлений сторонами строк, відповідачі не знялися з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] та до цього часу зареєстровані за даною адресою (а.с.4). Той факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в спірній квартирі підтверджується відповідним [PERSON] № 43 від 03 березня 2017 року, затвердженим керівником ОСББ «Куба -12» [PERSON] (а.с.5). Пунктом 34\~ Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014\~ № 5 визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Враховуючи те, що позивач є власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 22 лютого 2017 року, реєстровий № 2-208, а право власності відповідачів на спірну квартиру було припинено на підставі зазначеного договору купівлі-продажу квартири, суд приходить висновку, що право [PERSON] на володіння, користування та розпорядження\~ спірним житловим приміщенням\~ підлягає захисту в силу ст. 41 Конституції України і ст. 391 ЦК України, шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 53 в буд. № 12 по вул. Барнаульська в м. Нікополі Дніпропетровської області. З урахуванням викладених обставин та

Outcome: approved