Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; передати неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації для вирішення подальшої долі дітей та стягнути з відповідачки користь державного закладу або фізичної особи, якій буде передано дітей, аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., та на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 850,0 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і подовжувати до виповнення повноліття дітей. Свої вимоги позивач мотивує тим, що, відповідно до наказу служби у справах дітей № 63 від 02.10.2018 року на обліку Служби перебувають неповнолітній [PERSON] , [INFO] та малолітній [PERSON] , [INFO] , як діти, що опинилися в складних життєвих обставинах та проживають у сім`ї, де мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Зазначає, що відповідно до свідоцтва про народження матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , батьки записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 28.09.2018 року малолітній [PERSON] , був виявлений працівниками Подільського УП ГУНП у м. Києві та тимчасово влаштований до Дитячої клінічної лікарні № 9 Подільського району м. Києва, оскільки матір дитини [PERSON] перебувала в стадії сильного алкогольного сп`яніння та не могла в повній мірі виконувати свої батьківські обов`язки. Відповідно до розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.11.2018 року № 927 «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини до Київського міського будинку дитини «Берізка»» дитину тимчасово було влаштовано до Київського міського будинку дитини « Берізка » терміном на три місяці. Вказує, що при неодноразовому відвідуванні адреси проживання відповідачки факт зловживання алкогольних напоїв матір`ю дітей підтвердився. За період перебування дитини в КМБД «Берізка» відповідачка відвідувала свого малолітнього сина та цікавилась його станом здоров`я лише один раз, проте спосіб свого життя не змінила та не створила належних умов для повернення дитини в родину. Крім того, 27.05.2019 року перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння відповідачка вчинила бійку з неповнолітнім сином [PERSON] , 2005 року народження, у результаті якої нанесла дитині тілесні ушкодження, після чого неповнолітній [PERSON] переїхав тимчасово проживати до бабусі. З огляду на зазначене, матір дітей самоусунулась від своїх батьківських обов`язків, не дбає про фізичний та розумовий розвиток своїх дітей. Провадження у справі відкрито ухвалою від 30.09.2019 р. з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження. До початку судового засідання представник позивача, який одночасно є і представником органу опіки та піклування, - Поцелуєва О.К. подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі, просила ухвалити відповідне рішення. Відповідачка, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомили, не подала відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.280 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Як вбачається з наданих документів, батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є відповідачка [PERSON] та [PERSON] , який записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується свідоцтвом про народження від 09.02.2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в місті Києві, актовий запис № 142. Батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є відповідачка [PERSON] та [PERSON] , який записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується свідоцтвом про народження від 05.06.2015 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в місті Києві, актовий запис № 1059. Відповідно до акту від 28.09.2018 року органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, малолітній [PERSON] , [INFO] був виявлений працівниками Подільського УП ГУНП у м. Києві та тимчасово влаштований до Дитячої клінічної лікарні № 9 Подільського району м. Києва, оскільки матір [PERSON] перебувала в стадії сильного алкогольного сп`яніння та не могла в повній мірі виконувати свої батьківські обов`язки. 09.10.2018 року [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою, в якій просила тимчасово влаштувати малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до будинку дитини « Берізка » у зв`язку з складними життєвими обставинами. Розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.11.2018 року № 927 «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини до Київського міського будинку дитини «Берізка»» дитину тимчасово було влаштовано до Київського міського будинку дитини « Берізка » терміном на три місяці. З 25.10.2018 року та по теперішній час малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває у державному закладі Київський міський будинок дитини « Берізка» у м. Києві. На даний час неповнолітній [PERSON] , [INFO] , тимчасово проживає у бабусі [PERSON] . Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 02.10.2018 року, 31.01.2019 року та 29.05.2019 року за підписом заступника начальника служби у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації Маринченко В.В., [PERSON] , під час відвідування квартири за адресою: [ADDRESS] , де проживає гр. [PERSON] , встановлено, що санітарно - гігієнічні умови проживання задовільні, в квартирі наявні необхідні комунальні зручності, меблі, в кімнаті розташовані меблева стінка, письмовий стіл, дивани, комод, неповнолітній [PERSON] має окреме місце для сну, навчання та відпочинку, забезпечений одягом, харчуванням та речами особистого вжитку. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не піклується про своїх дітей, не цікавиться станом їх здоров`я, не виконує своїх батьківських обов`язків, місце її перебування на день розгляду справи невідоме. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст.12 ч.2 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідачка, маючи об`єктивну можливість виконувати свої батьківські обов`язки, умисно самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку про те, що відповідачка [PERSON] , не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітнього [PERSON] , [INFO] . Статтею 8 ч.2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (з ост.змінами), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.09.1991 р., передбачено, що Україна, як держава-учасниця, зобов`язана поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи сімейні зв`язки. На підстави ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, в т.ч. і орган опіки та піклування. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідачі не бажають займатися вихованням дитини та виконувати свої батьківські обов`язки, в зв`язку з чим суд, як крайньою мірою, вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої дочки. Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є правовим способом захисту прав і інтересів дитини. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується відсутність належної уваги до дітей з боку матері, небажання відповідачки та її свідоме ухилення займатися вихованням дітей та матеріально забезпечувати, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачку, оскільки це буде відповідати інтересам дітей. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ст.166 СК України для відповідача настають правові наслідки позбавлення її батьківських прав. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини, суд вважає за необхідне зазначити про таке. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.51 ч.2 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є особою молодого віку ( [INFO] ), працездатна, стан здоров`я задовільний, утриманців, крім даних дітей, не має, документів про офіційне працевлаштування суду не надано. Приписами ст.182 ч.2 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить старша дитина відповідача у справі, становить: з 1 січня 2020 р. - 2218 гривні, з 1 липня 2020 р. - 2318 гривень, з 1 грудня - 2 395 гривень. Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років, до вікової категорії якої належить менша дитина відповідача у справі, становить: з 1 січня 2020 р. - 1 779 гривні, з 1 липня 2020 р. - 1859 гривень з 1 грудня - 1 921 гривня. Отже, на час розгляду справи 50% прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років становить 1 109,0 грн., а віком до 6 років - 889,5 грн. Тим самим на час розгляду справи розмір аліментів, який просить стягнути позивач, є меншим мінімального розміру, який встановлений імперативною нормою закону, чим порушуються права дитини. Відповідно до ст.5 ч.1 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В зв`язку з чим, суд вважає за необхідне за необхідне визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню на дитину, у твердій грошовій сумі в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку без зазначення розміру такої суми. Встановлення саме такого розміру не є виходом за межі позовних вимог, оскільки стягнення аліментів відбудеться в твердій грошовій сумі у розмірі, встановленому законом. За вказаних обставин суд, з метою дотримання прав та інтересів малолітньої дитини, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі, що становить 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на час стягнення. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам сторін та чинному законодавству. Аліменти підлягають стягненню на користь опікуна дітей - фізичної особи, яка буде призначена органом опіки та піклування Подільського району м. Києва, або на користь дитячого закладу, в який буде влаштовано дитину. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли повне підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст.184 ч.2 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснені судом за інший період. Згідно зі ст.191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 18.07.2019 р. На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також з відповідачів згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 1536,80 грн. (768,4 грн. х 2 - за 2 вимоги немайнового характеру по ставкам, що діяли на час звернення позивача, який був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду). На підставі ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.164 ч.6 СК України копія рішення після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського РВ ДРАЦС у м.Києві для внесення відмітки до актових записів № 142 від 27.01.2005 р. та № 1059 від 05.06.2015 р. про народження дітей, складених Подільським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. На підставі викладеного, Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, ст.51 ч.2 Конституції України, ст.ст.3, 150, 155, 157,166, 180-182, 191 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved