Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати договір довічного утримання (догляду) між ним та відповідачкою, укладений 27.09.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Лисичанського нотаріального округу Скриннік І.В., реєстр №2458 та повернути у власність відповідачці квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що належала власникові на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.04.1995 р. Бюро ВАТ «Лиссода», зареєстрованого Лисичанським БТІ 21.06.2007 р., номер запису 496 в книзі номер 25. Представник позивачки у судове засідання не з'явився, справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, на що надав відповідну письмову заяву. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, у письмовій заяві позов визнала, не надала заперечень проти обставин, викладених у позові, попереджена про наслідки визнання позову, справу просила слухати за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 27 вересня 2007 р. між сторонами був укладений договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Лисичанського нотаріального округу Скриннік І.В., реєстр №2458, відповідно до якого відповідачка передає у власність позивачу належну їй на праві приватної власності квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що належить власникові на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.04.1995 р. Бюро ВАТ «Лиссода», зареєстрованого Лисичанським БТІ 21.06.2007 р., номер запису 496 в книзі номер 25. Позивач зобов'язався довічно повністю утримувати відповідачку, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і зберегти в її безплатному довічному користуванні жилу кімнату. Вартість матеріального забезпечення визначена сторонами в розмірі 100 грн. на місяць. Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Позивач належно виконував обов'язки, згідно договору довічного догляду до 2014 року. З того він втратив роботу, змушений виїздити на заробіток до інших міст, у зв'язку з чим не має змоги виконувати обов'язки за договором довічного утримання. Згідно ч. 1 ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Відповідно до ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. У разі розірвання договору у зв'язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов'язки за договором. Суд вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачкою слід прийняти. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 551,2 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved