Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] з участю третьої особи: [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, виділ частки та визначення порядку користування земельною ділянкою, в якому просить усунути перешкоди у здійснені права користування та розпорядження [PERSON] належною їй на праві спільної часткової власності частиною житлового будинку [ADDRESS] в розмірі 17,75 кв.м., шляхом зобов'язання [PERSON], [PERSON], [PERSON] звільнити її; виділити [PERSON] внатурі належну їй на праві спільної часткової власності, в розмірі 70,25 кв.м., будинку [ADDRESS]; визначити порядок користування земельною ділянкою, яка належить [PERSON] на праві лвсності, за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачу належить на праві приватної власності 27/50 частин житлового будинку [ADDRESS] що становить 52,5 кв.м. Зазначена частина житлового будинку належить позивачу на підставі договору дарування від 10.10.1997 року. Крім того, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті матері, належить ше ? від 23/50 частин житлового будинку [ADDRESS] що становить 17,75 кв.м. Загальна площа будинку становить 88,0 кв.м, що підтверджується технічним паспортом даного будинку. Відтак, позивачка є власницею 70,25 кв.м. житлового будинку [ADDRESS] Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.03.2015 р. та 18.03.2015 р., позивачці належить на праві приватної власності земельні ділянки, розміри часток яких становлять відповідно - 23/50 (0,0232 га) та 27/50 (0,0365 га). Вказує, що відповідачам [PERSON] та [PERSON] належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку спадкової трансмісії після смерті батька - [PERSON] по ? від 23/50 частин житлового будинку [ADDRESS], що становить по 8,87 кв.м. кожному. Відтак, сукупно їм належить 17,75 кв.м. Відповідача, разом з матір'ю [PERSON] займають 35,5 кв.м., з яких 17,75 кв.м. належить позивачу на праві спільної власності в порядку спадкування за законом. Зазначає, що своїм незаконним проживанням на її частину вказаного будинку, відповідачі порушують її право приватної власності, право на користування та розпорядження її часткою. Крім того, відповідачі створюють позивачу перешкоди у доступі до земельної ділянки, яка належить позивачу на праві приватної власності. Надалі, представником позивача неодноразово подавалися заяви про уточнення позовних вимог. Так, згідно з заяви про уточнення позовних вимог від 16.05.2017 року позивач просить встановити на частину земельної ділянки, яка належить [PERSON] на праві власності, платне право сервітут для [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку 138,6 кв.м., для проходу, проїзду та ремонту належних їм приміщень в житловому будинку [ADDRESS] до вбиральні «У» та гаражу «Б», відповідно до опису, зазначеного у ч.2 Висновку №239/16 судової інженерно-технічної експертизи, складено 10.08.2016 року в розмірі 12 495,47 грн. за рік; стягувати щорічно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] плату за сервітутне землекористування площею 138,6 кв.м. для проходу, проїзду та ремонту належних їм приміщень в житловому будинку [ADDRESS] в розмірі по 6 247,7 грн. (шість тисяч двісті сорок сім гривень сімдесят копійок) з кожного; щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] плату за користування житловим приміщенням за адресою - [ADDRESS] , площею 7,65 кв.м., яке належить на праві власності [PERSON], в розмірі 500 (п'ятсот) гривень; стягнути щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] плату за користування житловим приміщенням за адресою - [ADDRESS], площею 7,65 кв.м., яке належить на праві власності [PERSON], в розмірі 500(п'ятсот) гривень; стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] 1/2 частину витрат за проведення судової інженерно-технічної експертизи Інститутом судових експертиз та права, що становить суму 4 459,0 грн (чотири тисячі чотириста п'ятдесят дев'ять гривень 00 копійок). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила задоволити уточнені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі та представник третьої особи в судовому засіданні позов заперечили, просили відмовити в задоволенні такого. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, пояснення судового експерта [PERSON], з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України та ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 10.10.1997 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар 27/50 частин цегляного житлового будинку разом з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться у [ADDRESS] Згідно копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] на праві приватною спільної часткової власності володіє житловим будинком , що по [ADDRESS] Разом з тим. відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] належить ? частка спадкового майна, що складається з 23/50 частин житлового будинку [ADDRESS] Згідно ст.317 ЦПК України, власникові належить право володіння ,користування та розпорядження своїм майном. У відповідності зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст.. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.03.2015 року на праві спільної часткової власності [PERSON] належить 23/50 земельної ділянки, що становить 0,0588 га. Підставою право власності є свідоцтво про право на спадщину, за заповітом, серія та номер:339, виданий 10.03.2015 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорним І.Ю. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.03.2015 року на праві спільної часткової власності [PERSON] належить 27/50 земельної ділянки, що становить 0,0588 га. Підставою виникнення права власності є: рішення Франківського районного суду м.Львова від 16.02.2015 року, державний акт на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] виданий 30.05.2000 року Департаментом землеустрою та планування забудови міста Львівська міська рада народних депутатів. Відтак, суд приходить до висновку що у відповідачів відсутня частка на право власності земельної ділянки. Згідно висновку №239/16 судової інженерно-технічної експертизи від 10.08.2016 року встановлено відповідно до вимог Державних будівельних норм (п.2.22 ДБН В.2.2-152005 «Житлові будинки. Основні положення») надати можливі варіанти реального розподілу житлового будинку по [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] відповідно до їх часток у майні не налається можливим. Крім того, судовим експертом [PERSON] пропонується на земельну ділянку, яка належить [PERSON] встановити право сервітуту для [PERSON] та [PERSON], згідно ст. 99 Земельного кодексу України, для проходу, проїзду та ремонту належних їм приміщень в житловому будинку та до вбиральні «У» і гаражу «Б» співвласниками яких вони є. Частина земельної ділянки [PERSON] на яку пропонується встановити право сервітуту для [PERSON] та [PERSON] має площу, 138, 6 кв.м. та геометричні розміри по периметру за рухом годинникової стрілки: ділянка для проходу та проїзду - 2,64м., 5,05м., 12,70м., 3,08м., 1,66м., 3,08м., 9,31м., 1,74м., 2,40м., 4,58м., 5,30м., 35,70м. та ділянка для ремонту будівлі - 1,00м., 4,67м., 1,66м., 3,15м., 5,60м., 4,60м., 3,15м., 1,66м., 2,67м. Допитаний в судовому засіданні судовий експерт [PERSON] свій висновок підтримав, та додатково пояснив, що це є оптимальний варіант для забезпечення потреб власників. Згідно з ч. 1 ст. 401 ЦК України користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. За змістом ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Згідно з ч. 2, 3 ст. 402 ЦК України земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Право користування чужою земельною ділянкою полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів; забезпечення водопостачання, меліорації тощо (ст. 99 ЗК України ). Виходячи з наведеного, обов'язковою умовою встановлення сервітуту є певна потреба у користуванні чужим майном та відсутність можливості у задоволенні цієї потреби іншим способом, як встановлення сервітуту з конкретним землекористувачем. За таких обставин, враховуючи, що неможливе без обтяження земельним сервітутом земельної ділянки, що перебуває у користуванні та власності [PERSON], суд приходить до переконання про наявність підстав для встановлення сервітуту. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 487,20 грн. та витрати за проведення судової інженерно-технічної експертизи Інститутом судових експертиз та права, що становить суму 4 459,0 грн.

Outcome: approved