Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача борг за договором позики, мотивуючи тим, що згідно рішення Снятинського районного суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 82\~018, 75 грн. На даний час борг не повернуто. Однак відповідач позичив у позивача 475 євро, що згідно курсу встановленого НБУ гривні відносно до іноземної валюти Євро станом на 04.12.2017 р. 475 Євро еквівалентно 15\~271, 25 грн. Вказану суму відповідач зобовязувався повернути до 15.11.2017 р. згідно розписки від 08.11.2017 р. Зважаючи на те, що борг на даний час не повернуто позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача кошти в сумі 15\~271, 25 грн. та 640 грн. судового збору. Позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задоволити, справу слухати за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов не визнає, гроші не зичив, просив справу розглядати за його відсутності. Суд аналізуючи обставини та докази встановлені під час судового розгляду, вважає, що позов слід задовольнити, суд прийшов до такого висновку по слідуючих міркуваннях: із розписки від 08.11.2017 р. слідує, що позивач надав відповідачу кошти в сумі \~ 300 Євро, що дорівнює 10\~000 грн. Вказану вище суму у Євро а також 3000 Євро позичених раніше зобовязувався повернути до 15.11.2017 р. Разом зобовязувався віддати 3\~300 Євро. Повернення боргу гарантує належним майном, частина хати по вул. Грушевського,32. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Як вбачається з висновків постанови Верховного Суду України від 18.09.2013 року у цивільній справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Позикодавець має право вимоги до позичальника на повернення йому суми боргу за розпискою за наявності у нього оригіналу розписки підписаної позичальником. В той же час, позичальник свої зобов'язання не виконав, борг в обумовлений строк не повернув, про що свідчить наявний у позивача оригінал розписки про отримання позичальником коштів. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. За таких обставин суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення позики, а тому з нього слід стягнути 15 271 грн. 25 коп. Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати 640 грн. На підставі ст.ст. 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved