Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням поданих уточнень, просить стягнути з Державної Казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на його користь 1 гривню в рахунок відшкодування моральної шкоди, шляхом списання цих сум, з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05 серпня 2014 року слідчим суддею Галицького районного суду м.Львова надано дозвіл заступникові начальника слідчого відділу прокуратури Львівської області раднику юстиції [PERSON] на проведення його, [PERSON], особистого обшуку, з метою виявлення та вилучення предметів та документів, з числа зазначених у резолютивній частині судового рішення. Поряд з тим, клопотання слідчого Осташевського А.М. про проведення його освідування з відібранням зразків для експертного дослідження на адресу суду не вносилось. Цього ж дня, (05.08.2014) вказана ухвала суду була виконана шляхом проведення слідчим вказаної слідчої дії, однак і здійснення, на підставі цього ж рішення суду його освідування, повязаного з оголенням у найбільш публічно-доступному місці, площа Головного залізничного вокзалу станція Львів, із відібранням зразків для експертного дослідження, про що слідчим складено лише протокол особистого обшуку, із фіксацією вказаних дій на відео. Як зазначено слідчим описовій частині протоколу обшуку від 05.08.2014 року: «Предметів кримінального правопорушення та слідів вчинення такого при [PERSON], його одязі та ділянках його тіла не виявлено та не вилучено...». Поряд з тим, при складанні протоколу обшуку зафіксований перебіг дій слідчого, починаючи від його особистого обшуку, закінчуючи особистим освідуванням, повязаного з оголенням, як на площі Двірцевій, 1, так і у непристосованому для вказаних цілей місці, салоні мікроавтобусу, (з оглядом вмісту спідньої білизни), та наданням йому, замість вилучених речей непристосованого для носіння одягу. Протокол освідування особи чи-то відібрання зразків для експертного дослідження, як це прямо передбачено нормами КПК для фіксації результатів проведення слідчих дій не складався, постанова прокурора/слідчого судді про проведення освідування із відібрання зразків не предявлялась - за відсутністю такої апріорі. Поряд з тим, 05.08.2014р. на імя слідчому ним зроблено усну, а згодом письмову заяву про відмову в наданні зразків для експертного дослідження, підстави та порядок яких вважав протиправними, однак не зважаючи на це освідування та відібрання зразків було протиправно проведено. В подальшому, 29.08.2014р. за наслідками розгляду його скарги на дії/бездіяльність слідчого/прокурора, в порядку передбаченому ст.ст.303-308 КПК України, слідчим суддею Галицького районного суду м.Львова винесено ухвалу якою визнано протиправною бездіяльність слідчого/прокурора щодо не предявлення йому постанови про проведення освідування, повязаного із оголенням, відібранням біологічних та інших зразків, необхідних для експертного дослідження. Відтоді, за відсутністю відповідного рішення прокурора та слідчого судді у нього було відібрано у не процесуальний спосіб зразки для експертного дослідження та проведено його незаконне освідування. Проведення 05.08.2014р. слідчим його незаконного освідування, повязаного з оголенням, відібранням, у тому числі примусово (та під погрозою застосування сили, спецзасобів) зразків необхідних для дослідження було для нього принизливим та призвело до порушення його Конституційних прав передбачених ст.ст.3, 28 Основного Закону, та основоположних прав та свобод, передбачених ст.ст. 3, 5, 17 Конвенції, а також порушення процесуальних прав та порядку проведення конкретної слідчої дії, зокрема порушення вимог ст.ст. 9, 11, 241, 245 КПК України, у звязку з чим просить відшкодувати йому завдану моральну шкоди в судовому порядку. Водночас, йому стало відомо, що заступник начальника слідчого відділу прокуратури Львівської області [PERSON], з чиєї вини трапилось порушення його прав, законних інтересів звільнений зі служби за порушення Присяги, очевидність допущених щодо нього порушень визнано як місцевим судом, (в порядку ст.ст.303-308 КПК України), а тому з метою економії бюджетних коштів, вважає за можливе стягнути лише номінальний розмір шкоди в сумі 1 гривня, як сатисфакцію. Позивач в судове засідання не зявився, проте подав суду заяву за змістом якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задоволити, а розгляд справи проводити у йог відсутності. Прокурор прокуратури Львівської області [PERSON] подав до суду заяву за змістом якої не заперечує проти розгляду справи на підставі наявних матеріалів та без фіксації судового засідання. Представник відповідача Державної казначейської служи України в судове засідання не зявився, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника вказаної установи, на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданих позивачем та прокурором заяв фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова Юрківа О.Р. від 05.08.2014 року задоволено клопотання заступника начальника слідчого відділу прокуратури Львівської області [PERSON] та надано йому дозвіл на проведення особистого обшуку [PERSON], 17.11.1975р.н. та обшуку в транспортному засобі автомобілі [NUMBER], який він використовує для вчинення злочину, з метою виявлення та вилучення мобільних телефонів із сім-картками операторів мобільного звязку, електронних носіїв інформації, компютерів та ноутбуків з відомостями, які мають значення для кримінального провадження, грошових коштів, речей, матеріальних цінностей, які були здобуті в наслідок протиправної діяльності останнього, інших предметів і документів, що мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні. Судом встановлено, що 05 серпня 2014р., заступником начальника слідчого відділу прокуратури Львівської області [PERSON], в порядку проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42014140000000147 від 04.08.2014, виконано ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 05.08.2014 та проведено відповідні слідчої дії обшук [PERSON] та обшук його автомобіля [NUMBER], про щу слідчим було складено Протокол обшуку від 05.08.2014р. За змістом позовної заяви, позивач вказує, що вищеописані слідчі дії проведені заступником начальника слідчого відділу прокуратури Львівської області [PERSON] з явним порушенням кримінально-процесуального та іншого законодавства, зокрема, його освідування відбулось шляхом оголенням у найбільш публічно-доступному місці - площа Головного залізничного вокзалу станція Львів, із відібранням зразків для експертного дослідження, про що слідчим складено лише протокол особистого обшуку, із фіксацією вказаних дій на відео. При цьому, згідно складеного слідчим протоколу, чітко вказано, що предметів кримінального правопорушення та слідів вчинення такого при [PERSON], його одязі та ділянках його тіла не виявлено та не вилучено. В подальшому, 05.08.2014р., позивач звернувся до слідчого з письмовою заявою про відмову в наданні зразків для експертного дослідження, підстави та порядок яких вважав протиправними, однак не зважаючи на це освідування та відібрання зразків було проведено. Як наслідок, позивач [PERSON] звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м.Львова з скаргою в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України на бездіяльність заступника начальника слідчого відділу прокуратури Львівської області [PERSON] щодо не предявлення йому постанови прокурора про проведення освідування з відібранням біологічних та інших зразків необхідних для експертного дослідження, у визначений законодавством строк перед початком таких слідчих дій. Так, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова Мисько Х.М. від 29.08.2014р. задоволено скаргу [PERSON] та визнано бездіяльність заступника начальника слідчого відділу прокуратури Львівської області [PERSON] щодо непредявлення постанови прокурора про проведення освідування з відібранням біологічних та інших зразків, необхідних для експертного дослідження перед початком слідчих дій незаконною. Відповідно до положень ст.1176 ЦК України, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Згідно з п.2 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Підстави, порядок і розмір вищевказаної шкоди визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затверджено спільним наказом Міністерства юстиції України, Генеральної Прокуратури України, Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04.03.1996 року (із змінами та доповненнями внесеними наказом № 14/5/6/52 від 03.04.1998 року). Згідно з ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема внаслідок: незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина, через що вирішив в межах строків позовної давності (три роки) звернутись з позовом безпосередньо до суду. Статтею 2 вказаного Закону передбачено перелік підстав на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, серед яких: встановлений рішенням суду факт незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадянина. Пунктами 3 і 5 ч.1 ст.3 цього ж Закону та п.7 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» передбачено відшкодування шкоди у вигляді судових витрат та у вигляді моральної шкоди. Частиною 1 ст.4 Закону передбачено порядок відшкодування шкоди, визначеної п.п.3, 5 ст.3 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету. Відсутність передбаченого процесуального рішення прокурора у вигляді «Постанови» чи рішення слідчого судді у вигляді «Ухвали» на проведення освідування особи чи-то відібрання зразків, як наслідок призвело до порушення встановленої КПК України процедури проведення відносно позивача зазначених слідчих дій, процедура проведення яких чітко визначена ст.ст. 241, 245 КПК України. Відповідно до ст.ст.241, 245 КПК України наявність вказаних процесуальних рішень при проведенні слідчих дій, як-то освідування, відібрання зразків є обовязкова, а при проведенні вказаних слідчих (розшукових) дій, як це вказує законодавець, не допускається вчинення дій, які принижують честь, гідність особи. Суд приходить до висновку, що 05.08.2014р. діями слідчого в процесі проведення слідчих дій (освідування, відібрання зразків), з огляду на явне порушення проведення процесуальних приписів КПК України, позивачу було завдано моральних страждань та переживань, порушено його права та свободи передбачені ст.ст. 9, 11, 241, 245 КПК України, ст.ст. 3, 28 Конституції України, ст.ст. 3, 5, 17 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Частина 1 ст.23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому, п.14 даної постанови Пленуму ВСУ розяснено, що відповідно до ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди у зазначених випадках та її розмір визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд вважає доведеним те, що позивач [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому незаконними діями органів досудового слідства, а тому, враховуючи усі обставини справи, положення ст.23 ЦК України, вбачає усі підстави для стягнення за рахунок коштів Державного бюджету України в користь позивача заявлений розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1 гривні. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що згідно з ч.2 ст.88 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави, оскільки сторони звільненні від сплати судових витрат. На підставі ст.56 Конституції України, ст.ст.23, 280, 1167, 1173 ЦК України, ст.ст.1-4, 12-13 Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та

Outcome: approved