Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся\~до суду\~з позовом,\~в якому\~просить визначити,\~що частки\~ [PERSON] \~(померла\~ [INFO] ),\~ [PERSON] \~(померла\~ [INFO] ),\~ [PERSON] \~(померла\~ [INFO] )\~у праві\~спільної сумісної\~власності на\~земельну ділянку\~кадастровий номер\~4610136300:02:002:0028,\~що розташована\~за адресою\~ [ADDRESS] \~становили по\~1/3\~частині,\~визнати за\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~право власності\~по Ѕ\~частині у\~праві спільної\~часткової власності\~на земельну\~ділянку кадастровий\~номер 4610136300:02:002:0028,\~що розташована\~за адресою\~ [ADDRESS] \~у порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті [PERSON] \~та [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27.06.1996 року ухвалою Львівської міської ради народних депутатів №410 було передано у спільну сумісну власність [PERSON] (мати), [PERSON] (дочка), [PERSON] (дочка), земельну ділянку площею 410 кв.м. для обслуговування будинку [ADDRESS] . Усі співвласники проживали і були зареєстровані за вказаною адресою. 03.10.1996 року видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ЛВ №30002003. 04.07.2019 року земельну ділянку було зареєстровано у Державному земельному кадастрі і присвоєно кадастровий номер 4610136300:02:002:0028. [INFO] помер співвласник - [PERSON] (мати). На момент її смерті [PERSON] (дочка) та [PERSON] (дочка) постійно проживали за місцем відкриття спадщини та фактично вступили в управління та володіння часткою спадкодавця у праві власності на земельну ділянку. [INFO] помер співвласник - [PERSON] (дочка). Належне померлій майно було прийнято у порядку спадкування за законом її чоловіком - [PERSON] [INFO] помер співвласник - [PERSON] (дочка). Належне померлій майно було прийнято у порядку спадкування за законом [PERSON] . Станом на день подання позовної заяви, співвласниками будинку [ADDRESS] являються [PERSON] та [PERSON] 30.07.2020 \~ \~ \~ \~року позивач, як спадкоємець звернувся до Другої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, що належала спадкодавцю, [PERSON] 30.07.2020 року листом вих. №672/02-14 останньому було повідомлено, що нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме яка частка земельної ділянки належала спадкодавцю та запропоновано звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав, дав пояснення аналогічно наведеним у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак 20.10.2020 року представник відповідачки подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій зазначила, що позов підтримують в повному обсязі /а.с. 38/. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, копії матеріалів спадкових справ, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено: кожна фізична або юридична особа має право володіти мирно своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вимогами ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Стаття 1216 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Так, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. «г» ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч 1 ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Разом з тим, ч. ч. 1, 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Частиною 1ст. 131 Земельного кодексу України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належала на праві приватної спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0,041 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується державним актом на право приватної власності від 03.10.1996 р., витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку /а.с. 4-5, 6-11/. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] , яка являється матір`ю [PERSON] та [PERSON] , [INFO] померла /а.с. 12, 13, 14/. З довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки ЛКП «Левандівка» від 14.09.2020 року вбачається, що померла [PERSON] по день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] та [PERSON] /а.с. 22/. З врахуванням вимог ст. 1268 ЦК України [PERSON] та [PERSON] успадкували 1/3 земельної ділянки площею 0,041 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала їхній матері, в результаті чого їхні частки у спільній сумісній власності вказаної земельної ділянки становили по 1/2. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] [INFO] померла /а.с. 15/. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] [INFO] померла /а.с. 16/. Судом також встановлено, що спадкоємцем після смерті [PERSON] являється позивач [PERSON] , який є її чоловіком, що підтверджується копією свідоцтва про одруження /а.с. 79 зворот/. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Згідно з пунктами 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 21.05.2018 року [PERSON] звернувся в Другу Львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, в тому числі частини земельної ділянки, площею 0,041 га, яка надана для обслуговування житлового будинку /а.с. 75 зворот/. Листом від 30.07.2020 року Друга Львівська державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , на частину земельної ділянки, площею 0,041 га, розташованої на [ADDRESS] з покликанням на те, що державний акт на право приватної власності на вищевказану земельну ділянку, виданий без визначення частки, а тому нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме яка частка земельної ділянки належала спадкодавцю, та запропоновано звернутися до суду. /а.с. 23-24/. За таких обставин суд вважає, що невизначеність часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку є перешкодою для позивача в оформленні ним спадкових прав, а тому позовні вимоги позивача щодо визначення,\~що частки\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~у праві\~спільної сумісної\~власності на\~земельну ділянку\~кадастровий номер\~4610136300:02:002:0028,\~що розташована\~за адресою\~ [ADDRESS] \~становили по\~1/3\~частині підлягають до задоволення. На допустимості обраного позивачем способу захисту цивільного права наголошує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справі у п.3.4. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, де зазначає, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч.1 ст.5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Щодо вимоги позивача про визнання за відповідачем [PERSON] право власності на 1/2 частину у праві спільної часткової власності на земельну ділянку кадастровий номер 4610136300:02:002:0028, що розташована за адресою [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , то така до задоволення не підлягає, у зв`язку із неналежним способом захисту прав останньої, яка в даній справі не є позивачем і яка має право особисто звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Беручи до уваги вищевикладене та те, що відповідач визнала позов, і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позовні вимоги підлягають до задоволення частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial