Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що складає 47856,6 грн., обґрунтовуючи тим, що при звільненні розрахунок проведений не був. Відзиву на заяву відповідачем не надано. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. Наказом № 236-к від 25.09.2018 позивача було звільнено за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис № 45 від 26.09.2018. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз.2 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку). Відповідно довідки № 3 від 18.01.2019 середньоденна заробітна плата позивача за календарний день дорівнює 600,5 грн. з урахуванням суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів, середньомісячне число робочих днів за жовтень-листопад складає 26/2=13 (а.с.13). Період затримки розрахунку з 26 вересня 2018 р. (наступний день після звільнення) по 27 березня 2019 р. включно та середній заробіток за цей час складає за 5 місяців - 5Х13Х 600,5 грн. = 39032,5 грн. з урахуванням суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів, пропорційно кількості за 5 календарних днів у вересні місяці/30 календарних днів у вересні місяці Х 13 середньомісячна кількість робочих днів Х 600,5 грн. = 1301,08 грн.; 27 календарних дні у березні 2019 р./31 календарних днів у лютому місяці Х 13 середньомісячна кількість робочих днів Х 600,5 грн. = 6799,21 грн. Загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 47132,79 грн. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для часткового задоволення позову щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, надані докази є достатніми та переконливими. Судовий збір у розмірі 768,4 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial