Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про звернення стягнення на заставлене майно, в якій зазначає, що 20.11.2013 між сторонами було укладено договір позики, за яким він передав відповідачу 50 000 грн., з кінцевим терміном погашання заборгованості 01.08.2014. З метою забезпечення виконання зобов'язань вказаного договору позики 20.11.2013 сторонами також було укладено договір застави транспортного засобу, нотаріально посвідчений 20.11.2013. Предметом договору застави є автомобіль VOLVO модель FH-12-42-T, червоного кольору, 2000 р. в., тип - силовий тягач - Е, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Станом на 22.08.2014 заборгованість не погашена. Просить звернути стягнення на предмет застави за договором застави транспортного засобу від 20.11.2013, а саме: вантажний автомобіль марки VOLVO модель FH-12-42-T, червоного кольору, 2000 р. в., тип - силовий тягач - Е, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], об'єм двигуна 12130, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований у МРЕВ ДАІ м. Херсона 25.10.2013, що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу автомобіля Заставодержателем з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ, з наданням позивачу усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, а також зобов'язати відповідача передати позивачу технічний паспорт та ключі від автомобіля, а у разі їх втрати - зобов'язати МРЕВ ДАІ м. Херсона відновити втрачені документи; судові витрати просить покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, просив задовольнити позов у повному обсязі, при цьому відмовився від вимоги про зобов'язання відповідача передати йому технічний паспорт та ключі від автомобіля та покладення обов'язку на МРЕВ ДАІ м. Херсона їх відновити у разі втрати, пояснивши, що відповідач добровільно передав йому техпаспорт і ключі від автомобіля. Відповідач в судовому засіданні не заперечував обставини справи, заявлену вимогу визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.11.2013 сторони уклали договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] кошти у сумі 50 000 грн. За умовами вказаного договору позика є безпроцентною, остаточний розрахунок повинен бути здійснено не пізніше 01.08.2014 (а.с.8). Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З метою забезпечення виконання зобов'язання за договором позики, сторони також уклали договір застави транспортного засобу. Договір укладено 20.11.2013, посвідчено приватним нотаріусом [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 726. Згідно умов договору застави [PERSON] - Заставодавець, передав у заставу [PERSON] -Заставодержателю, у якості забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, укладеним між сторонами 20.11.2013, транспортний засіб марки VOLVO модель FH-12-42-T, червоного кольору, 2000 р. в., тип - силовий тягач - Е, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], об'єм двигуна 12130, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований у МРЕВ ДАІ м. Херсона 25.10.2013; вартість предмету застави за згодою сторін становить 144 000 грн. (а.с.9-11). Заборона відчуження зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с.12). Згідно із ч.1 ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до положень ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст.19, 20 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави. Згідно з договором застави, звернення стягнення на предмет застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та умов цього договору. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання, забезпеченого заставою, позивач набув право стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладання договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника, що передбачено ст.ст.26, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». За змістом ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем. Враховуючи вищевикладене, а також визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Одночасно суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.25 Закону України «Про заставу» якщо при реалізації предмета застави виручена грошова сума перевищує розмір забезпечених цією заставою вимог заставодержателя, різниця повертається заставодавцю. Судові витрати покладаються на відповідача на підставі до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved