overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому оспорює батьківство відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які народилися у [PERSON], з якої він знаходився в шлюбі з 2010 по 2016 рік. В судовому засіданні пояснив, що з відповідачем уклали офіційний шлюб 09.11.2010 року. До цього проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. 27.02.2010 року у відповідача народилася донька [PERSON]. Він вважав, що це його донька та дав згоду на запис його як батька в свідоцтві про її народження. 12.09.2012 року у відповідача народився син [PERSON], в свідоцтві про народження якого він також записаний батьком, хоча в цей період з [PERSON] разом не проживав, але знаходився з нею в офіційному шлюбі. Після розірвання шлюбу дізнався, що [PERSON] та [PERSON] не його діти. В судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнала повністю та підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] народила від інших чоловіків. Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Судом встановлено, що 27.02.2010 року народилася [PERSON]. Батьком дитини в свідоцтві про її народження записаний позивач з його згоди. 09.11.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб. 12.09.2012 року народився [PERSON]. Батьком дитини в свідоцтві про його народження записаний позивач,так як на той час знаходився з відповідачем в офіційному шлюбі. В судовому засіданні достовірно встановлено, що в період народження [PERSON] сторони разом не проживали. Сама відповідач підтвердила, що діти [PERSON] та [PERSON] народжені від інших чоловіків, і тому у суда є всі підстави вважати, що позивач не є батьком дітей. Правовідносини між сторонами регулюються ст.136 СК України. Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом, в якому оспорює батьківство відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які народилися у відповідача, з якої він знаходився в шлюбі з 2013 по 2018 рік. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] до судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач до судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі. У відзиві на позов та в поданій заяві від 09.01.2019 року позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала щодо їх задоволення. \~ \~ \~ \~Відповідно\~ до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України при визнанні позову відповідачем в підготовчому засіданні ухвалюється рішення в порядку, встановленому ст.206 цього ж Кодексу. Згідно\~ з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що сторони з 2013 по 2018 рік року перебували в шлюбі (а.с.5). \~ \~ \~ \~01.02.2011\~року народився\~[PERSON].Батьком дитини в свідоцтві про його народження записаний позивач з його згоди (а.с.6). У 2013 році між позивачем та відповідачем був укладений шлюб та 05.08.2015 року народився [PERSON]. Батьком дитини в свідоцтві про його народження записаний позивач, т.я. на той час знаходився з відповідачем в офіційному шлюбі (а.с.7). У відповіді на відзив відповідач підтвердила, що позивач не є біологічним батьком дітей. \~ \~ \~ \~Правовідносини між сторонами регулюються ст.136 СК України. \~ \~ \~ \~Розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141, 142 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому оспорює батьківство відносно [PERSON], [INFO], яка народилася у [PERSON], з якої він знаходився в шлюбі до 2011 року, але фактично не проживав з неї з 1995 року. Представник позивача [PERSON].в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач позов визнала в повному обсязі і показавла, що дійсно донька [PERSON] народилася від третьої особи по справі - [PERSON] Третя особа [PERSON] підтвердив, що він є батьком [PERSON] Судом встановлено, що відповідач - мати [PERSON] перебувала в шлюбі з позивачем з 1994 по 2011 рік. Фактично припинили шлюбні відносини в 1995 році. Під час шлюбу, у відповідача народилася донька [PERSON], [INFO], але фактично батьком дитини є [PERSON], з яким відповідач проживала в цивільному шлюбі і тому у суда є всі підстави вважати, що позивач не є батьком [PERSON]. Правовідносини між сторонами регулюються ст.136 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення вимог, просив стягнути заборгованість у сумі 27171,8 грн., мотивуючи порушенням відповідачкою зобовязань за кредитним договором б/н від 09.03.2007 р. Представник позивача в судове засідання не зявився, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, справу просив розглядати в його відсутність, про що надав суду заяву. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: копія розрахунку заборгованості; копія заяви; копія умов та правил надання банківських послуг. Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 09 березня 2007 р. між сторонами був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 30.06.2015 р. відповідачкою зобовязання в повному обсязі не були виконані, в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 27171,8 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 14209,14 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 11092,57 грн., заборгованості за пенею та комісією 100 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1270,09 грн. Вказана сума на підставі ст.ст.526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідачки. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. З відповідачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 271,72 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення вимог просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 4161,6 грн., посилаючись на те, що при звільненні розрахунок не був проведений, та моральну шкоду у розмірі 4000 грн. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, оскільки вини відповідача у невиплаті зарплати не було, моральна шкода не доведена. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія трудової книжки; довідка про заборгованість по заробітній платі; довідка про середньоденний заробіток; протокол засідання примирної комісії; листи щодо наявності колективного трудового спору; акт перевірки територіальної інспекції з питань праці Луганської області; . . Дослідивши докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 29 серпня 2012 р. по 14 березня 2014 р. працював машиністом самохідного катка, асфальтобетонщиком 3 розряду у КП «Лисичанський шляхрембуд», після чого, згідно наказу №31 від 14.03.2014 р. був звільнений - за згодою сторін. На день звільнення відповідач заборгував позивачу заробітну плату в сумі 5136,78 грн., спору з приводу чого між сторонами немає. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд частково задовольтняє позовні вимоги про стягнення середнього заробітку, розмір якого вираховує з кількості робочих днів після звільнення з 17 березня 2014 р. (понеділок) без 21 квітня 2014 р. (вихідний день за Великдень) по день винесення рішення суду включно - 29 квітня 2014 р., 31 день. Суд не пиймає до уваги посилання представинка відповідача на відсутність вини, т.я. відсутність грошових коштів не є підставовю для відмови у задовленні позову. Також, відповідно до ст.237-1 КЗпП Українина корсть позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 800 грн., нанесена йому порушенням трудових прав. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Витрати у розмірі 500 грн. стягненню не підлягають, оскільки відповідно до ст.79 ч.1 і ч.3 п.2 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати на правову допомогу. У свою чергу ст.84 ЦПК України передбачає, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони… На підставі ст.56 ЦПК України особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Клопотання про допущення до участі у справі якоїсь особи для надання позивачу правової допомоги ним не заявлялося, відповідна ухвала судом не виносилася. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог (а.с.16-17) просить стягнути з відповідача суму компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати 3182,17 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 126252 грн., обгрунтовуючи тим, що при звільненні розрахунок проведений не був. Представником відповідача надано відзив про визнання позову. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено,\~що позивач працював у відповідача на посаді гірничого майстра підземного. Згідно наказу від 01.09.2016 № 804к відповідача було звільнено з роботи на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП. Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не було проведено розрахунок в день звільнення, заборгованість по заробітній складала 2608,34 грн., яка 16 та 19 лютого 2018 року виплачена позивачу. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З довідки про середньоденний заробіток №174 від 12.12.2017 р. позивача вбачається, що він складає 262,17 грн. (а.с.5), середньомісячне число робочих днів склало 43/2=21,5. Час затримки розрахунку по день виплати боргу за заробітною платою складає 1 рік 5 місяців 18 днів, розмір середнього заробітку, що підлягає стягненню - 126252 грн. з урахуванням суми податків, зборів та інших обовязкових платежів. Відповідно до ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню і в цій частині. Судовий збір у розмірі 1262,52 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог /а.с.69-70/, просив визнати за ним право власності на транспортний засіб AUDI, тип ТЗ легковий (хетчбек), номерний знак [NUMBER], 2006 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № WAUZZZ8РО7А030281, зареєстрований РЕВ МРВ ДАІ м. Алчевськ 05.01.2007., зобовязати Алчевський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області припинити розшук вказаного автомобілю, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зняти арешт та припинити розшук вказаного автомобілю. В обґрунтування позову зазначено, що 02.04.2008 між сторонами укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 020408, відповідно до умов якого відповідач продає та передає, а позивач приймає та оплачує вартість транспортного засобу, зокрема, автомобілю марки AUDI, тип ТЗ легковий (хетчбек), номерний знак [NUMBER], 2006 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № WAUZZZ8РО7А030281. Таким чином, доказами щодо переходу права власності на вказаний транспортний засіб, є договір купівлі - продажу транспортного засобу № 020408 від 02.04.2008, який підтверджує право власності позивача на автомобіль. Факт передачі транспортного засобу підтверджується підписаним сторонами актом приймання передачі від 02.04.2008. Вказаний транспортний засіб вибув з власності відповідача та перейшов у власність позивача, а тому накладення арешту та оголошення його в розшук в межах виконавчих проваджень відкритих відносно боржника обмежує права власника у здійсненні права власності. Позивач в судове засідання не зявився, у наданій суду письмовій заяві уточнений позов підтримав, просив справу слухати у його відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Представники відповідача - Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області у судове у судове засідання не з'явився, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 29.08.2017 на виконання до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області надійшов наказ господарського суду Харківської області від 07.11.2014 № 913/1117/14 про стягнення з ПВКП «Прогрес 2000» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитом в сумі 8248333,32 грн., заборгованість за відсотками в сумі 407939,10 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 449477,67 грн., пеню за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 221838,30 грн. та судовий збір в сумі 73080 грн. 30.08.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 06.09.2017 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Згідно відповіді ТСЦ № [NUMBER] України встановлено, що за боржником зареєстровані транспортні засоби, на які державним виконавцем накладено арешт,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Луганська область м. Лисичанськ вул. К.Маркса, буд.55, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу, реєстр №1104 від 15.06.2010 р. відповідач втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявився, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував, справу просив розглядати в його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: копія договору купівлі-продажу будинку з господарськими будівлями та спорудами від 15.06.2010 р.; копія витягу з Державного реєстру право чинів; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; копія технічного паспорту; копія домової книги; квитанція №3 на отримання грошей від 20.01.2014 р. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку №55 по вул. К.Маркса, м. Лисичанська, Луганської обл. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу, реєстр №1104 від 15.06.2010 р. Продавець квартири відповідач, після переходу права власності на підставі ст.346 ч.1 п.1 ЦК України втратив передбачені ст.317 ЦК України повноваження власника, у т.ч. право користування цією квартирою. Інші підстави для користування житловим приміщенням за вказаною адресою (оренда, позичка тощо) у відповідача відсутні, тому позов підлягає задоволенню. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просив визнати за ним право власності на пошкоджений автомобіль ВАЗ 2103, реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер ВА321030166989 та зобовязати [PERSON] передати вищезазначений автомобіль позивачу, а при його відсутності стягнути з [PERSON] на його користь ринкову вартість вищезазначеного автомобілю в сумі 13\~422, 57 грн. Позивач у судове засідання не зявився, просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав суду заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія висновку № 38/01 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню розміру завданих збитків власнику транспортного засобу; копія калькуляції вартості ремонту; копія контрольного листа калькуляції № 38 від 27.01.2011 р.; фото таблиця; копія протоколу огляду транспортного засобу; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; копія ухвали суду; копія постанови про закінчення виконавчого провадження. Суд дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 04.12.2012 р. з позивача на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріального збитку стягнуто 17\~214, 83 грн. Згідно з висновком № 38/01 від 27.01.2011 р. експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, спричиненого пошкодженням автомобілю ВАЗ 2103, реєстраційний номер 06663АХ, ідентифікаційний номер ВА321030166989, вартість ремонтно-відновлюючого ремонту автомобілю перевищує його ринкову вартість та складає 13\~422, 57 грн. Позивач повністю відшкодував ринкову вартість пошкодженого автомобілю [PERSON], про що свідчить постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.03.2014 р., тому позивач набув право власності на пошкоджений автомобіль. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просив визнати за ним право власності на транспортний засіб AUDI, тип ТЗ - легковий (хетчбек), номерний знак [NUMBER], 2006 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], зареєстрований РЕВ МРВ ДАІ м. Алчевськ 05.01.2007., зобов'язати Алчевський МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області та Відділ ПВР управління ДВС ГТУЮ у Луганській області - зняти арешт та припинити розшук вказаного автомобілю, Відділ ПВР Департаменту ДВС МЮУ - зняти арешт вказаного автомобілю. В обґрунтування позову зазначено, що 02.04.2008 між сторонами укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 020408, відповідно до умов якого відповідач продає та передає, а позивач приймає та оплачує вартість транспортного засобу, зокрема, автомобілю марки AUDI, тип ТЗ - легковий (хетчбек), номерний знак [NUMBER], 2006 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER]. Таким чином, доказами щодо переходу права власності на вказаний транспортний засіб, є договір купівлі - продажу транспортного засобу № 020408 від 02.04.2008, який підтверджує право власності позивача на автомобіль. Факт передачі транспортного засобу підтверджується підписаним сторонами актом приймання - передачі від 02.04.2008. Вказаний транспортний засіб вибув з власності відповідача та перейшов у власність позивача, а тому накладення арешту та оголошення його в розшук в межах виконавчих проваджень відкритих відносно боржника обмежує права власника у здійсненні права власності. Позивач в судове засідання не з'явився, у наданій суду письмовій заяві уточнений позов підтримав, просив справу слухати у його відсутність. Представник відповідача ВКПП «Прогрес 2000» у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача - Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області у судове у судове засідання не з'явився, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 29.08.2017 на виконання до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області надійшов наказ господарського суду Харківської області від 07.11.2014 № 913/1117/14 про стягнення з ПВКП «Прогрес 2000» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитом в сумі 8248333,32 грн., заборгованість за відсотками в сумі 407939,10 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 449477,67 грн., пеню за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 221838,3 грн. та судовий збір в сумі 73080 грн. 30.08.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 06.09.2017 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Згідно відповіді ТСЦ № 4442 МВС України встановлено, що за боржником зареєстровані транспортні засоби, на які державним виконавцем накладено арешт,

Outcome: approved