Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсною довіреність зареєстровану в реєстрі за № 1197, від імені [PERSON] посвідчену 13 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Р.Т., визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, що знаходится за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] 21 жовтня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Р.Т. та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму судових витрат у розмірі 6536 гривень 80 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] володіють квартирою [ADDRESS] . Квартира складається з трьох житлових кімнат та кухні. Житлова площа квартири становить 36,1 кв.м. Загальна площа квартири становить 57,8 кв.м. Комора в підвалі - 1,8 кв.м. Квартира належить - 1/3 частина квартири належить [PERSON] на праві приватної часткової власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.10.2015 року, державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, за реєстровим № 2-1127; - 2/3 частини квартири належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва № [NUMBER] про право власності на квартиру, виданого 25.07.2001 року Львівською міською радою, згідно з розпорядженням № 744 від 25.07.2001 року, зареєстрованого у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за № 52557. Восени 2015 року, [PERSON] , виконуючи покладені на нього функції, повідомив організатору злочинного угрупування про те, що він підшукав особу на ім`я [PERSON] , який зловживає спиртними напоями, немає міцних соціальних зв`язків та проживає лише із своєю пристарілою матір`ю [PERSON] , яка в силу хвороби та віку не в стані вести нормальний спосіб життя та практично не має змоги самостійно пересуватись та має у власності квартиру, якою можна заволодіти обманним шляхом. Зважаючи на це, організованним злочинним угрупуванням було розроблено спільний план дій відповідно до якого прийнято рішення, щодо незаконного заволодіння житловою квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] та належала на праві спільної часткової власності [PERSON] і [PERSON] . У зв`язку з подальшим незаконним переоформленням права власності. шляхом обману [PERSON] викрав паспорт [PERSON] та ввівши в оману [PERSON] приватного нотаріуса 13.10.2015 року домігся від останнього посвідчити довіреність від імені [PERSON] на користь [PERSON] . Крім цього, [PERSON] вчинив злочин, а саме шляхом обману змусив [PERSON] , використовуючи довіреністю від імені [PERSON] 21.10.2015 року укласти договір купівлі продажу згаданої квартири.Ні наміру продавати квартиру, ні надавати повноваження діяти від свого імені третім особам, щодо укладення від його імені договір купівлі продажу [PERSON] та [PERSON] не давали. У зв`язку із наведеним, позивач змушений був звернутись до суду із позовом, який просить задовольнити. Позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Однак подали до суду заяву, у якій просять проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять такі задовольнити. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи без участі відповідача, який відзиву суду не подав, до суду не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання повісткою, яка направлялася рекомендованим листом, який був повернутий поштовим відділенням у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що відповідач не бажає її отримувати, проте наявних у справі доказів достатньо для ухвалення рішення. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247ЦПК України\~в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~та п. 8 і 9 ч. 2 ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 264 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] володіють квартирою [ADDRESS] . Квартира складається з трьох житлових кімнат та кухні. Житлова площа квартири становить 36,1 кв.м. Загальна площа квартири становить 57,8 кв.м. Комора в підвалі - 1,8 кв.м. Квартира належить - 1/3 частина квартири належить [PERSON] на праві приватної часткової власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.10.2015 року, державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, за реєстровим № 2-1127; - 2/3 частини квартири належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва № [NUMBER] про право власності на квартиру, виданого 25.07.2001 року Львівською міською радою, згідно з розпорядженням № 744 від 25.07.2001 року, зареєстрованого у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за № 52557. Згідно оскаржуваного договору купівлі продажу 21.10.2015 року купівлі-продажу [PERSON] який діяв від свого імені та від імені (за довіреністю) [PERSON] , продав, а [PERSON] придбав квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ./а.с.8-10/ Згідно пояснень позивача, організованим злочинним угрупуванням було розроблено спільний план дій відповідно до якого прийнято рішення, щодо незаконного заволодіння житловою квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] та належала на праві спільної часткової власності [PERSON] і [PERSON] . У зв`язку з подальшим незаконним переоформленням права власності на [PERSON] , яка була співмешканкою організатора злочинного угрупування, який за попередньою змовою із [PERSON] та [PERSON] , отримавши від останнього вказівки, приблизно в жовтні 2015 року, викрав із квартири [PERSON] , що розташована за адресою: [ADDRESS] паспорт громадянина України, що виданий на ім`я останньої, серія [NUMBER] виданий 01.02.2000 р. Залізничним РВ УМВСУ у Львівській області. Заволодівши паспортом [PERSON] з метою подальшої реалізації своїх злочинних намірів, діючи проти волі [PERSON] організатор злочинного угрупування спільно із виконавцем [PERSON] та невстановленою слідством особою, яка візуально похожа на [PERSON] 13 жовтня 2015 року під час перебування у приватного нотаріуса [PERSON] , діючи з метою складання завідомо неправдивого документу - довіреності на ім`я [PERSON] посвідченої нотаріально на право управляти та розпоряджатись усім майном [PERSON] , впевнили приватного нотаріуса Гусак Р.Т. у справжності невстановленої особи, що видавала себе за [PERSON] та законності своїх намірів щодо видачі вказаної довіреності. В результаті вказаних злочинних дій учасників організованої групи - [PERSON] та невстановленої слідством особи, введеним в оману приватним нотаріусом [PERSON] , було складена довіреність на право управляти та розпоряджатись усім майном [PERSON] на ім`я [PERSON] , у якій невстановленою слідством особою, діючи відповідно до розробленого плану, був підроблений підпис [PERSON] з метою подальшого використання вказаної довіреності членами організованою групою для заволодіння квартирою [PERSON] та [PERSON] . Вказане вище знаходить своє підтвердження у вироку Франківського районного суду м. Львова від 31.05.2018 року про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 357, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 209, ч.3 ст. 357, ч.4. ст. 358, ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 146, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України, який не оскаржувався та набрав законної сили, а від так, обставини, на які посилається позивач на підтвердження своєї позиції, додаткового встановлення не потребують./а.с.11-28 зворот/ Відповідно до частини першої\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою\~статті 203 цього Кодексу. За правилами частини першої\~статті 216 ЦК України\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце,якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Пленум Верховного Суду України в п.20\~постанови №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними»\~розяснив, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Тлумачення\~статті 230 ЦК України\~свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Тобто, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо\~\~обставин,\~\~які впливають на вчинення правочину.\~\~На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу\~\~в\~\~діях\~\~відповідача,\~\~істотність\~\~значення обставин,\~\~щодо яких особу введено в\~\~оману,\~\~і\~\~сам\~\~факт\~\~обману повинна\~\~довести особа, яка діяла під впливом обману.\~\~Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. При цьому, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша\~статті 229 ЦК України). Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Лише в разі встановлення цих обставин норми частини першої статті\~229, статтей\~203,\~230 ЦК України\~у сукупності вважаються правильно застосованими. З урахуванням наведеного вище, суд приходить до переконань про те, що стороною позивача належним чином доведено факт введення його в оману, а також ряд інших незаконних дій, таких як підроблення підпису, введення в оману приватного нотаріуса, які знайшли своє підтвердження у вироку Франківського районного суду м. Львова від 31.05.2018 року, а також як наслідок укладення ряду договорів, які позивач просить визнати недійсними. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем надано докази, які б вказували на те, що договори укладено під впливом обману та відповідач умисно ввів позивача в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочинів, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Із змісту ст.137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно договору про надання правничої (правової) допомоги від 05.07.2019 р., попереднього розрахунку судових витрат., долучених до матеріалів справи, позивач уклав з адвокатом Тагієвом С.В. договір про надання правничої (правової) допомоги, у зв`язку із чим судові витрати становлять: 1536,80 грн. сума сплаченого судового збору, 5000,00 грн. вартість витрат на правову допомогу. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовні\~вимогизадоволено повною мірою, із відповідача на користь позивача слід стягнути 6536,80 грн. судових витрат.

Outcome: approved