Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказує, що 14.07.2007 року з [PERSON] було укладений кредитний договір № 001-12050-140707 на видачу грошового кредиту в сумі 30 000 грн. Відповідно до умов кредитного договору, банк відкриває відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні та надає держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну 30 000 грн. та встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в її межах. Відповідно до п. 2.1 договору, моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за відсутності на рахунку власних коштів держателя. У відповідності до договору, держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць. Також, відповідно до п. 2.13, держатель доручає банку здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку, в рахунок погашення сум заборгованості, яка виникає за кредитним договором. Відповідач умови договору не виконав, має заборгованість на загальну суму 4271,32 грн., яка складається з простроченого тіла кредиту та яку позивач просить стягнути на його користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 229,40 грн. Представник позивача Романченко А.С. в судове засідання не з'явилася, надала заяву, якою просить розглянути справу в її відсутності, наполягає на задоволенні позову. Не заперечує проти постановлення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд визнає його неявку з неповажних причин, та вважає можливим розглянути справу у його відсутності, на підставі наданих доказів, яких визнає достатніми для постановлення по справі заочного рішення, оскільки проти цього не заперечує позивач. Суд, дослідивши матеріали справи, визнані достатніми для розгляду справи по суті, приходить до висновку щодо задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.07.2007 року відповідачем було укладено кредитний договір № 001-12050-140707 на отримання від позивача грошового кредиту в сумі 30000 грн. Відповідно до умов кредитного договору, банк відкриває відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні та надає держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну 30 000 грн. та встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в її межах. Відповідно до п. 2.1 договору, моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за відсутності на рахунку власних коштів держателя. У відповідності до договору, держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, також, відповідно до п. 2.13, держатель доручає банку здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку, в рахунок погашення сум заборгованості, яка виникає за кредитним договором (а.с.6). Відповідач умови договору не виконав та станом на 20.09.2013 року, має заборгованість на загальну суму 4271,32 грн. по простроченому тілу кредиту, яку позивач просить стягнути на його користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 229,40 грн. (7-8). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як передбачає ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо, внаслідок прострочення боржника виконання, зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідно зі ст.1054, 1049 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку щодо задоволення позову. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229.40 грн. На підставі ст.ст. 553, 1054, 1059, 629, 610 ЦК України,

Outcome: approved