Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] 2 588,78 гривень відшкодування матеріальної шкоди та сплачений судовий збір в розмірі 1 762 гривні. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.06.2018 року об 11 год 44 хв на перехресті вул. Мельника- вул. Єфремова у м. Львові, [PERSON] під час керування автомобілем, на другорядній дорозі на перехресті нерівнозначних доріг не надала дорогу іншому автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення, в результаті ДТП транспортні засоби отримали технічні пошкодження. Внаслідок даної ДТП зупинився рух трамваїв ЛКП «Львівелектротранс» маршруту № 2.В результаті простою трамваїв позивача на маршруті №2, позивач зазнав матеріальних втрат в розмірі 2 588,78 гривень, які згідно вимог позову, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд зазначеної цивільної справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала щодо задоволення таких. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст.4 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що постановою Франківського районного суду м. Львова від 27.07.2018 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно постанови, 15.06.2018 року об 11 год 44 хв на перехресті вул. Мельника- вул. Єфремова у м. Львові, [PERSON] під час керування автомобілем, на другорядній дорозі на перехресті нерівнозначних доріг не надала дорогу автомобілю Renault Megane який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали технічні пошкодження. Позивач вказує, що внаслідок скоєння даної ДТП відповідачем, зупинився рух трамваїв ЛКП «Львівелектротранс» маршруту №2. Зупинка загалом тривала 33 хвилин. У результаті простою трамваїв позивача на маршруті №2, в сукупній кількості 9 одиниць, ЛКП «Львівелектротранс» зазнало матеріальних втрат. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. З огляду на це та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про міський електричний транспорт», перевізник має право вимагати відшкодування втрат за тимчасове закриття або перешкоджання рухові. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до п.2постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода , заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відтак, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Так, вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки. Як вбачається з матеріалів справи, 02.04.2018 року між ЛКП «Львівелектротранс» та Управлінням транспорту департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради було укладено договір №1УТ/ЕТ про здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян електротранспортом м. Львова. Умовами даного договору регламентовано відносини сторін щодо відшкодування Управлінням транспорту ЛКП «Львівелектротранс» фактично понесених збитків за перевезення окремих категорій громадян у 2018 році за рахунок коштів з міського бюджету м. Львова. Згідно рішення Виконавчого комітету ЛМР №25 від 12.01.2018 року «Про затвердження граничних коефіцієнтів співвідношення кількості безоплатно перевезених пасажирів до пасажирів, які оплачують проїзд у транспорті загального користування у м. Львові» Львівському комунальному підприємству «Львівелектротранс» затверджено коефіцієнт - 1,9. Згідно рішення Львівської міської ради №387 від 10.04.2018 року «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів у міському електричному транспорті» вартість разового квитка на проїзд у міському електричному транспорті становить 5,00 гривні, а вартість разового квитка на проїзд у міському електричному транспорті для учнів і студентів становить 2,50 гривень. Відтак, загальна сума доходів за 14.06.2018 року по трамвайному маршруту №2 становить 65 786,50 гривень, яка складається з компенсації за пільгові (безоплатні) пасажироперевезення по трамвайному маршруті №2 у розмірі 43 101,50 гривень та компенсації за пільгові перевезення учнів і студентів за 14.06.2018 року по трамвайному маршруту №2 у розмірі 20 045,00 гривень. Згідно витягу з добового звіту трамвайного депо за 14.06.2018 року, трамваї на маршруті №2 при роботі у дві зміни працювали 125,79 годин. Відповідно до витягу з добового звіту трамвайного депо за 15.06.2018 року, кількість одиниць рухомого складу, що перебувала на даних маршрутах у першу зміну - 9 одиниць, у другу зміну - 9 одиниць. Згідно з розрахунком /а.с.7/, загальна сума втрат від простою рухомого складу склала 2 588,78 грн. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оцінюючи надані позивачем докази по справі, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі докази знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою та іншими матеріалами справи є достатніми та достовірними. Відповідач в судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечувала щодо задоволення такого. За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що внаслідок дій відповідача, яка стала винуватцем ДТП зупинився рух трамваїв маршруту №2, що в свою чергу завдало ЛКП «Львівелектротранс» матеріальних збитків на суму 2 588,78 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки останнім доведено наявність понесеної ним матеріальної шкоди з вини відповідача, відповідачка в свою чергу позов визнала, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім цього, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 гривень.

Outcome: approved