Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання за нею в порядку спадкування права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлого [INFO]. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що [INFO] помер [PERSON], який був батьком позивача, після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] Інших спадкоємців після померлого немає. Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки позивач не надав нотаріусу правовстановлюючих документів про належність будинку на праві власності спадкодавцю. При цьому, згідно з даними погосподарської книги вказаний будинок зареєстрований за померлим [PERSON] Посилаючись на викладене, позивач просила про задоволення позову та визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок та допоміжні будівлі і споруди. Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Від відповідача Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника та відсутність заперечень проти позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, суд ухвалив про слухання справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи (копію свідоцтва про смерть [PERSON]; копію свідоцтва про народження [PERSON]; копії свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; витяг з погосподарських книг Плющівського територіального органу виконавчого комітету Баштанської міської ради від 05.07.2017 року №488 за 1961-2016 роки; звіт про вартість будинку; копію технічного паспорту на будинок; постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.09.2017 року; копію спадкової справи №22/2017 після смерті [PERSON]), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] (дочка померлого) є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] Позивач прийняв спадщину після померлого [PERSON], але нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний вище житловий будинок, оскільки право власності на вказаний житловий будинок за даними БТІ ні за ким не зареєстровано та позивач не надав нотаріусу правовстановлюючих документів про належність будинку на праві власності спадкодавцю. При цьому, відповідно до даних погосподарських книг №1, 2 за 1961-2016 роки в [ADDRESS] з 1961 року зареєстрований за [PERSON]. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 1268; 1269 ч.1; 1270 ч.1 ЦК України, зі змісту яких слідує, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншими особами. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] (дочка спадкодавця) є спадкоємцем першої черги за законом, і належним чином прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO]. При цьому, за даними відповідної погосподарської книги за померлим [PERSON] з 1961 року та на момент його смерті був зареєстрований житловий будинок по [ADDRESS]. В даному випадку погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в УРСР. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Комплекс зазначених обставин є підставою для визнання за позивачем, який відповідно до діючого законодавства прийняв спадщину, як спадкоємцем за законом після [PERSON], права власності на вказаний житловий будинок. На підставі викладеного та

Outcome: approved