Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним у порядку спадкування право власності на 4/5 часток житлового будинку [ADDRESS], які належали його батьку [PERSON], який помер [INFO] року. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] року, помер батько позивача [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на 4/5 часток житлового будинку [ADDRESS], які належали йому на підставі договору довічного утримання та договору про встановлення ідеальних часток. У встановлений законом шестимісячний строк позивач прийняв спадщину після смерті свого батька, звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позову наполягає. Представник відповідача Мелітопольської міської ради у судове засідання не з'явився, суду надав заперечення проти позову, в яких зазначив що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до листа КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 23.03.2016 року № 734, згідно акту обстеження було встановлено, що у будинку [ADDRESS] самочинно побудовано: гараж Д-1, літню кухню Е-1, сарай Ж-1. Вимога спадкоємця про визнання права власності на самочинне будівництво зумовлює виникнення цього права у самого позивача, а не констатує його перехід у порядку спадкування, тому є неналежним способом захисту прав спадкоємців, якщо право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності не належало спадкодавцеві. Тому необхідно розмежувати поняття «визнання права на спадщину» та «визнання права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» які пов'язують із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Просив справу розглянути за відсутності представника Мелітопольської міської ради. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Мелітопольським бюро ЗАГС 18.10.1968 року, актовий запис № 1596, [INFO] народився позивач [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] /а.с.6/. Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого [INFO] року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області серії [NUMBER], актовий запис № 561, [INFO] помер батько позивача [PERSON] /а.с.7/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 4/5 часток житлового будинку [ADDRESS], які належали йому на підставі договору довічного утримання, посвідченого Мелітопольською держнотконторою Запорізької області від 29.06.1961 року за р№4234 та договору про встановлення ідеальних долей, посвідченого Мелітопольською держнотконторою Запорізької області від 06.04.1960 року за р№2953 /а.с. 10,11/. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого 03.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області серії [NUMBER], актовий запис № 843, [INFO] року померла мати позивача [PERSON] /а.с.8/. Отже, згідно ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] Відповідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1269 ч. 1 передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину шляхом звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у шестимісячний строк. У відповідності до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Однак, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.07.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що [PERSON] не надав документи, які посвідчують право власності спадкодавця на майно /а.с. 18/. Відповідно до частини 2 статті 182 ЦК України, державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У матеріалах справи мається довідка Мелітопольського МБТІ, відповідно до якої право власності на 4/5 часток житлового будинку [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] на підставі договору довічного утримання, посвідченого Мелітопольською держнотконторою Запорізької області від 29.06.1961 року за р№4234 та договору про встановлення ідеальних долей, посвідченого Мелітопольською держнотконторою Запорізької області від 06.04.1960 року за р№2953 /а.с.9,10,11/. Таким чином, у суду не має підстав для неприйняття вказаних копій правовстановлюючих документів, а тому суд приймає їх як належні докази права власності на спірне майно. Крім того, аналізуючи заперечення представника відповідача проти позову, так як у вищевказаному житловому будинку самочинно побудовано: гараж Д-1, літня кухня Е-1, сарай Ж-1, суд не приймає їх до уваги, оскільки вони знаходяться поза межами житлового будинку [ADDRESS] і позивач не просить визнати за ним право власності на ці самовільно побудовані споруди. Таким чином оцінюючи надані сторонами докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно, а саме 4/5 житлового будинку [ADDRESS].

Outcome: approved