Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачів права користування квартирою [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог вказано, що відповідачі з 2007 року в квартирі не проживають, реєстрація відповідачів у квартирі порушує права позивача, як власника, та позбавляє права належного користування, володіння та розпорядження майном. Від позивача [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`являлись, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу: [ADDRESS] . Проте, судові повістки повернулись на адресу суду не врученими адресатам, у зв`язку з відсутністю адресатів за указаною адресою. Згідно ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, на підставі положень статей 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 13.10.1999 року та Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником та проживає у квартирі, що за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4, 5). Згідно довідки ЖБК «Полісся» № 176 від 30.06.2021 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані особи, а саме: колишня дружина [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] (а.с. 7). 19.05.2021 року ЖБК «Полісся», за участі свідків, було складено акт про те, що [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] \~починаючи з\~2007\~року (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.\~71,\~72,\~116,\~156, ЖК УРСР;\~ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом. Беручи до уваги викладене, оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] більше одного року, інтересу до указаного житла не проявляють, факт реєстрації місця проживання відповідача у квартирі порушує права власника, а тому суд приходить до висновку про законність позовних вимог та можливість їх задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі по 302,67 грн. з кожного.

Outcome: approved