Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 30 вересня 2016 року між ним та відповідачем відбулася домовленість про обмін майна, але відповідачем спочатку було запропоновано укласти договір у простій письмовій1 формі, оскільки за умовами договору з однієї сторони передавалася сільськогосподарська худоба, а саме телята (ремонтний молодняк), яким потрібен був догляд, щоденне годування, випас тощо, з іншої сторони передавалося нерухоме майно, а документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору міни майна, ще не були належним чином підготовлені. Сторони домовилися зібрати документи і в подальшому посвідчити вказаний договір нотаріально. Позивач передав відповідачу 20 голів телят (ремонтний молодняк) загальною вагою 1998 кг вартістю 19980,00 грн., а відповідач передав позивачу нежитлову будівлю (авто гаражу), розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт.Роздори, вул.Центральна,28, вартістю 14770,00 грн., а також нежитлову будівлю будівельного майданчику, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт.Роздори, вул.Залізнична,2, вартістю 5210,00 грн. Між сторонами повністю відбувся обмін майна, договір укладено у простій письмовій формі 05 жовтня 2016 року, однак після укладення договору міни у простій письмовій формі через деякий час відповідач почав ухилятися від здійснення нотаріального посвідчення договору міни, що унеможливлює позивачу оформити право власності на вищезазначене нерухоме майно. Позивач посилається на вимоги ч.2 ст.220 ЦК України і просить суд визнати вказаний договір міни майна дійсним та визнати за ним право власності на вищезазначене нерухоме майно. Позивач в судове засідання не зявився, доручивши представництво своїх інтересів в суді представникові. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник відповідача завчасно надав суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без його участі та вирішити її згідно діючого законодавства. Таким чином суд, заслухавши пояснення представника позивача та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт належності відповідачеві ТОВ «[PERSON]В.І.» нежитлової будівлі (автогаражу), розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт.Роздори, вул.Центральна,28, а також нежитлової будівлі будівельного майданчику, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт.Роздори, вул.Залізнична,2, підтверджується копіями інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 30 вересня 2016 року. В матеріалах справи є копія договору міни від 05 жовтня 2016 року, укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «[PERSON]В.І.» в особі директора [PERSON], згідно якого позивач передає відповідачу 20 голів телят (ремонтний молодняк) загальною вагою 1998 кг вартістю 19980,00 грн., а відповідач передає позивачу нежитлову будівлю (авто гаражу), розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт.Роздори, вул.Центральна,28, вартістю 14770,00 грн., а також нежитлову будівлю будівельного майданчику, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт.Роздори, вул.Залізнична,2, вартістю 5210,00 грн. Договір складений у простій письмовій формі, у нотаріальному порядку не посвідчений та не зареєстрований. [PERSON] приймання здачі матеріальних цінностей, зазначений обмін майна між сторонами відбувся 05 жовтня 2016 року. Відповідно до ч.1 ст.715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобовязується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. [PERSON] ст.716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобовязання. Як зазначено у ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Отже, оскільки договір міни нерухомого майна вважається вчиненим з моменту його державної реєстрації, то відповідно до цього часу він не є укладеним. Відповідно до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Зі змісту зазначеної норми випливає, що визнавати дійсними у судовому порядку можливо лише правочини, для яких законом передбачена необхідність лише їх нотаріального посвідчення і вона не стосується правочинів, для яких передбачена їх обовязкова державна реєстрація. Для договору міни нерухомого майна передбачені обовязкове нотаріальне посвідчення та державна реєстрація, у звязку з чим положення ст.220 ЦК України на даний договір не поширюється. Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 640,00 грн. стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed