Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку (пай) площею 2,13 га у с. Вовків, Пустомитівського району Львівської області, як на спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування позову, покликаються на те, що за життя бабці позивача, [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,13 га у с. Вовків Пустомитівського району Львівської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай). Також [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту житловий будинок складається із двох житлових кімнат, кухні, кладови, коридору. Загальна площа будинку становить - 67,6кв.м., житлова - 35,5кв.м. За життя бабця не оформила право власності на житловий будинок. [INFO]. [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Бабця не розпорядилася своїм майном за життя. [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] позивач доглядає за будинком, утримує його, сплачує комунальні послуги за газ і світло, сплачує податок за земельну ділянку, що підтверджується копіями квитанцій. Укладав договір страхування будинку [ADDRESS] із страховою компанією Оранта, що підтверджується договорами страхування від 2008р.-2013р. Вказує, що утримує будинок у належному стані, провів косметичний ремонт. Вказує, що спадкоємцями за законом являємося позивач, [PERSON] та його сестра, [PERSON] - відповідачка. Вважає, що відповідно до вимог ст.549 Цивільного кодексу РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, є таким що прийняв спадщину, оскільки вступив в управління спадковим майном, просить позов задоволити. Ухвалою від 13 червня 2018 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 06.07.2018 року протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує на те, що позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, проте подала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі. Просить розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з'ясувавши думку позивача та відповідача, висловлені у письмових заявах, та докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про серія [NUMBER], виданим Вовківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 06.12.1998 року. [INFO] року помер [PERSON], що вбачається із копії Свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, 17.01.2003 року. З копії Свідоцтва про народження [PERSON] вбачається що його батьком є [PERSON], який помер [INFO] року. Позивач вказує в обґрунтування позову, що на момент смерті його бабці [PERSON] їй належала земельна ділянка площею 2,13 га у с. Вовків Пустомитівського району Львівської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) та житловий будинок [ADDRESS], який згідно технічного паспорту житловий будинок складається із двох житлових кімнат, кухні, кладови, коридору. Загальна площа будинку становить - 67,6кв.м., житлова - 35,5кв.м, проте за життя спадкодавця не оформила право власності на житловий будинок. Окрім того, позивач вказує, що він, позивач, доглядає за будинком, утримує його, сплачує комунальні послуги за газ і світло, сплачує податок за земельну ділянку, що підтверджується копіями квитанцій, укладав договір страхування будинку [ADDRESS] із страховою компанією Оранта, що підтверджується договорами страхування від 2008р.-2013р, а тому відповідно до ст. 548 та п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, що діяв на момент відкриття спадщини є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері. Разом з тим, позивачем не представлено суду доказів для встановлення кола спадкоємців після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, не додано відомостей про звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, а також відсутня відмова нотаріуса у випадку передбаченому законом про неможливість заведення спадкової справи чи видачі свідоцтва про право на спадщину. Окрім того, в матеріалах справи відсутні відомості, які дають суду можливість встановити родинні зв'язки між позивачем та спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO] року. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд критично оцінює довідку виконавчого комітету Вовківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області № 139 від 23.04.2018 року про те, що за [PERSON] числиться житловий будинок [ADDRESS] згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Серії [NUMBER] від 12.04.2066 року, оскільки позивач вказує що правовстановлюючого документа на будинок [PERSON] не виготовляла. Окрім того, довідка із ОКП ЛОР «БТІ» про реєстрацію права власної на житловий будинок № 10 в с. Вовків, Пустомитівського району Львівської області суду не представлена. Із довідки виконавчого комітету Вовківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області № 139 від 23.04.2018 також вбачається, що [PERSON] постійно до дня смерті проживала в [ADDRESS], та на день смерті одна була зареєстрована у даному будинку. Разом з тим довідкою виконавчого комітету Вовківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області № 139 від 23.04.2018 року стверджується що на момент її видачі 23.04.2018 року на даний час у вказаному будинку проживає без реєстрації внук [PERSON] - [PERSON]. Відповідно до копії паспорта [PERSON] з 04.12.1997 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Очевидним є те, що твердження позивача в позовній заяві та відомості в доданих до позовної заяви матеріалах, є взаємосуперечливими, а інших належних та допустимих доказів фактичного проживання, які б в сукупності дали можливість беззаперечно встановити факт проживання зі спадкодавцем на час смерті сторони суду не надали. До нотаріуса з заявою про прийняття спадщини позивач звернувся з пропуском шестимісячного строку, відповідач заяву про відмову від прийняття спадщини нотаріусу не подавала. Згідно приписів ст.548 Цивільного кодексу Української РСР (що діяв на момент смерті спадкодавця), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983 р. (у редакції, що була чинна на момент виникнення правовідносин), вказано, що якщо у вказаний в ст.549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку. Позивач для підтвердження свої вимог та на обґрунтування підстави позову вказує, що вступив в управління спадковим майном після смерті [PERSON], проте долучає до матеріалів справи квитанції про оплату комунальних послуг лише з 2010 року, а також та договори страхування нерухомого майна, зокрема і будинку № 10 в с. Вовків, Пустомитівського району Львівської області від 2008р.-2013р. Враховуючи зазначене можна зробити висновок про те, що на момент смерті спадкодавиці позивач за адресою її проживання та реєстрації зареєстрований не був, фактично не проживав, в управління спадковим майном не вступив, на підтвердження протилежного належних, допустимих та достатніх доказів суду не представлено, а тому його не можна вважати таким, що фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов необґрунтований, непідтверджений жодними доказами. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження, тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed