Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вимагає визнати за ним право власності на об»єкт нерухомого майна - житловий будинок № 40 по вул. Гагаріна с.Широке ( Уральське), Вільнянського району, Запорізької області за набувальною давністю. В обґрунтування посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Максимівської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області за № 28 від 10 листопада 1994 року було вирішено оформити право власності на житловий будинок № 40 по вул. Гагаріна с.Широке ( Уральське), Вільнянського району, Запорізької області за [PERSON] і видати свідоцтво на право власності на житловий будинок. Даним рішенням ліквідоване реєстраційне посвідчення видане ЗМБТІ 15.11.1990 року відповідно до якого будинок був зареєстрований за колгоспом « Уральський». Рішенням Максимівської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області за № 4 від 18 грудня 19993 року [PERSON] виділено для особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 0,52 гектари, в 1996 році виданий державний акт на право власності серії ЗП 04У № 1120. 07 грудня 1997 року померла [PERSON], дружина [PERSON] 29 серпня 1999 року помер [PERSON]. У 2002 році між позивачкою та відповідачами, спадкоємцями була укладена угода згідно якої позивачка мала право проживати та користуватися вищевказаним житловим будинком. За згодою власників позивачка оселилася в будинку в листопаді 2002 року і проживає до теперішнього часу. Особистих речей власників в будинку немає. Позивачка проживає в будинку, робить ремонт, поліпшує стан будинку. Позивач проживає у будинку понад 15 років. В судовому засіданні представник позивача підтримав свій позов. Відповідачі в судове засідання не з»явився. Надали суду заяви з визнання позову. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном на протязі десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність). В пункті 11 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 зазначено, що враховуючи положення ст.ст. 335 і 334 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду ( ст. 214 ЦПК). Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи рішенням виконавчого комітету Максимівської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області за № 28 від 10 листопада 1994 року було вирішено оформити право власності на житловий будинок № 40 по вул. Гагаріна с.Широке ( Уральське), Вільнянського району, Запорізької області за [PERSON] і видати свідоцтво на право власності на житловий будинок. Даним рішенням ліквідоване реєстраційне посвідчення видане ЗМБТІ 15.11.1990 року відповідно до якого будинок був зареєстрований за колгоспом « Уральський». Рішенням Максимівської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області за № 4 від 18 грудня 19993 року [PERSON] виділено для особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 0,52 гектари, в 1996 році виданий державний акт на право власності серії ЗП 04У № 1120. 07 грудня 1997 року померла [PERSON], дружина [PERSON] 29 серпня 1999 року помер [PERSON]. У 2002 році між позивачкою та відповідачами, спадкоємцями була укладена угода згідно якої позивачка мала право проживати та користуватися вищевказаним житловим будинком. За згодою власників позивачка оселилася в будинку в листопаді 2002 року і проживає до теперішнього часу. Особистих речей власників в будинку немає. Позивачка проживає в будинку, робить ремонт, поліпшує стан будинку, обробляє земельну ділянку. Позивач проживає у будинку понад 15 років. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Претензій до позивачки спадкоємці не мають. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved