Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача звільнити приміщення колясочної (розміром 9,5 м2) в третьому підїзді на рівні першого поверху девятиповерхового житлового будинку № 40 по вул. Хуторівка, в м.Львові від своїх речей, а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач будучи власником квартири [ADDRESS], самочинно здійснено перепланування з розширення квартири № 72 за рахунок приєднання приміщення колясочної та обладнання коридору в третьому підїзді на рівні першого поверху девятиповерхового житлового будинку № 40 на вул.Хуторівка у м.Львові. 04.02.2016 року адміністративною комісією Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради винесено постанову № 12 про накладення на відповідача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн., який відповідачкою сплачено у добровільному порядку. 08.12.2016 року на адресу відповідача надіслано попередження про вивільнення приміщення колясочної та приведення місця загального користування до попереднього стану. Однак, незважаючи на попередження, відповідачкою не виконано зазначених вимог, про що 20.01.2017 року комісією ЛКП «Хуторівка» складено відповідний акт. Тому просить зобовязати відповідачку звільнити приміщення колясочної від своїх речей. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Просить позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення. Представники третіх осіб ЛКП «Хуторівка» та Львівської міської ради в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає можливим, розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.1, 2 ст.369 Цивільного кодексу України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою співвласників. Відповідно до ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст.391 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 100 Житлового кодексу переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч.3 ст.100 Житлового кодексу України наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан. Судом встановлено, що відповідачка зареєстрована в [INFO], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї та прописку та нею приєднано приміщення колясочної (розміром 9,5 м2) та обладнано коридор. Відповідно до ч. 2\~ст. 10 Закону України\~«Про приватизацію державного житлового фонду»\~власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Відповідно до п.п. 1.1, .13. рішення Конституційного Суду №4-рп/2004 від 2 березня 2004 року\~(справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні тощо) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення обєднання співвласників багатоповерхового будинку, вступу до нього. Власник неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Як вбачається, із переліку мешканців 3-го підїзду будинку № 40 на вул. Хуторівка, 40, що у м.Львові, усіма співвласниками кварти вказаного будинку надано згоду на прибудову коридору та комірки до квартири № 72 на площі загального користування у вестибюлі підїзду. Вказана обставина визнана позивачем та відповідачем в судовому засіданні, відтак, доказуванню в силу ст.61 ЦПК України не підлягає . Судом встановлено, що ЛКП «Хуторівка» згідно листа № 43 від 08.02.2016 року щодо перепланування з розширенням квартири [ADDRESS] за рахунок приєднання приміщення колясочної та обладнання коридору в житловому будинку № 40 на вул.Хуторівка у м.Львові не заперечувало. Право особи на судовий захист визначено ст.16 Цивільного кодексу України, згідно вказаного положення, а також ст.3 ЦПК України згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Будь-яких доказів, які б підтверджували право комінальної власності позивача (як зазначено ним у позові) на допоміжні приміщення та свідчили б про порушення інтереісів саме позивача суду не надано. Відтак, враховуючи те, що у відповідності до ст. 369 ЦК України співвласниками майна, що є у спільній сумісній власності (приміщення колясочної (розміром 9,5 м2) в третьому підїзді на рівні першого поверху девятиповерхового житлового будинку № 40 по вул. Хуторівка, в м.Львові) надано згоду на зайняття відповідачем вказаного приміщення та приєднання такого до квартири № 72, а також відсутність даних про порушення прав чи інтересів позивача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. З огляду на наведені обставини та виходячи із вимог ст.11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити . На підставі ст.100 Житлового кодексу та

Outcome: dismissed