Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на будівлю складу хімікатів, площею 131,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що спірна будівля була придбана ним 04.10.2013 року під час проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що є власністю ВАТ «Львівський завод автонавантажувач» переможцем торгів з реалізації спірної будівлі складу хімікатів став саме він. 10.10.2013 року державний виконавець Залізничного ВДВС ЛМУЮ Барилко Л.В. склав акт проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна боржника ВАТ «Львівський завод автонавантажувач», згідно з яким кошти за придбану будівлю складу хімікатів в розмірі 22977,00 грн. ним були перерахуванні в повному обсязі на депозитний рахунок Залізничного ВДВС ЛМУЮ. Проте, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу відмовила йому у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, мотивуючи це тим, що відсутні відомості про назву правовстановлюючого документа, що б підтверджував право власності боржника ВАТ «Львівський завод автонавантажувач» на спірну будівлю складу хімікатів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В зв'язку з наведеним просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник Залізничного ВДВС ЛМУЮ проти задоволення позову не заперечив, пояснивши, що 13.07.2012 року державним виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУЮ Барилко Л.В. було створено зведене виконавче провадження № 33400112 щодо стягнення з боржника ВАТ «Львівський завод автонавантажувач» заборгованості згідно з виконавчими документами, останнє своїм листом від 15.10.2012 року № 138/20/1 запропонувало реалізувати з метою погашення заборгованості об'єкти нерухомості, серед яких була зазначена і спірна будівля складу хімікатів. 12.04.2013 року державним виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУЮ Барилко Л.В. був складений акт опису й арешту майна, за участю в.о. директора ВАТ «Львівський завод автонавантажувач» Гаврилюка Р.О., яким був накладений арешт на зазначену будівлю з метою погашення боржником заборгованості згідно з виконавчими документами. У жовтні місяці позивач придбав спірну будівлю з прилюдних торгів. Проте правовстановлюючий документ, що підтверджував право власності боржника ВАТ «Львівський завод автонавантажувач» на спірну будівлю складу хімікатів був втрачений, а відтак такий не може бути наданий нотаріусу, і тому позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів через органи нотаріату, єдиним виходом є визнання судом права власності на спірний об'єкт за позивачем. Суд ухвалив розглядати справу у без участі представника ВАТ «Львівський завод автонавантажувач», який у судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмові заперечення /а.с.29,30/, в яких зазначив, що спірна будівля складу хімікатів може перебувати у державній власності, оскільки остання могла не увійти до Статутного фонду їх підприємства. Також, суд ухвалив розглядати справу без участі представника третьої особи, який в судове засідання не з'явився, проте подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без їх участі /а.с.94/. Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Підстави набуття власності чітко визначені чинним законодавством, зокрема таке виникає на підставі цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Згідно з ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 р. № 68/5 та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 р. № 42/5 прилюдні торги (аукціон) - це продаж майна, за результатами якого власником майна, на яке згідно зі законодавством звернено стягнення і яке підлягає при мусовій реалізації, стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (відповідно, пункти 1.1, 2.2 і пункти 2.1, 2.3). От же, прилюдні торги є процедурою (дією), яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків, а саме припинення у однієї особи права власності на певне майно та, відповідно, виникнення такого права у іншої особи. Отже, з аналізу законодавства вбачається висновок, що відносини, які виникають з приводу придбання майна на аукціоні (з прилюд них торгів), є договірними відносинами з купівлі-продажу з певною специфікою, визначеною законом. При цьому право продажу товару належить не власникові, а іншій, встановленій законом, особі з метою захисту як приватних, так і публічних інтересів, тобто інтересів держави у здійсненні, дотриманні й контролюванні процесу реалізації чайна боржника на законних підставах в результаті звернення стягнення на його майно. Судом встановлено, що протягом 2012 - 2013 років державними виконавцями Залізничного ВДВС ЛМУЮ були винесенні 65 постанов про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих документів, а саме: вимог про сплату виданих Управлінням Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова про стягнення з ВАТ Львівський завод автонавантажувач» боргу, виконавчих листів виданих Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ВАТ Львівський завод автонавантажувач» заборгованості зі заробітної плати та інших виплат. 13.07.2012 року державним виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУЮ Барилко Л.В. було створено зведене виконавче провадження № 33400112 з виконання вищевказаних постанов, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень № 80451 від 12.06.2014 року /а.с.68-79/. ВАТ «Львівський завод автонавантажувач» листом від 15.10.2012 року № 138/20/1 повідомив Залізничний ВДВС ЛМУЮ про об'єкти нерухомості, які перебувають у його власності, серед яких була також зазначена будівля складу хімікатів, площею 131,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.31/. Як убачається з технічного паспорту, складеного 17.05.2008 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», загальна площа складу по [ADDRESS] складає 131,2 кв.м. /а.с.78-84/. 12.04.2013 року державним виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУЮ Барилко Л.В. був складений акт опису й арешту майна, за участю в.о. директора ВАТ «Львівський завод автонавантажувач» Гаврилюка Р.О., яким був накладений арешт на будівлю складу хімікатів, площею 131,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з метою погашення заводом заборгованості згідно з виконавчими документами /а.с.76,77/. Як убачається з протоколу ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» № 03/236/13/а-2 від 04.10.2013 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що є власністю ВАТ «Львівський завод автонавантажувач» переможцем торгів з реалізації спірної будівлі складу хімікатів став позивач [PERSON] /а.с.15/. 10.10.2013 року державний виконавець Залізничного ВДВС ЛМУЮ Барилко Л.В. склав акт проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна боржника ВАТ «Львівський завод автонавантажувач», згідно з яким кошти за придбану будівлю складу хімікатів в розмірі 22977,00 грн. [PERSON] перерахував в повному обсязі на депозитний рахунок Залізничного ВДВС ЛМУЮ /а.с.16/. Зі змісту листа Фонду державного майна України від 15.01.2014 року № 10-21-311 адресованого Залізничному ВДВС ЛМУЮ вбачається, що ФДМ України не має ніяких претензій щодо реалізації будівлі складу хімікатів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.87,88/. За таких обставин, суд критично ставиться до заперечень ВАТ «Львівський завод автонавантажувач», що спірна будівля складу хімікатів може перебувати у державній власності, оскільки такі спростовуються вищезазначеним листом ФДМ України. Таким чином, позивач згідно з чинним законодавством набув право власності на будівлю складу хімікатів, площею 131,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за результатами прилюдних торгів. Проте, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, мотивуючи це тим, що відсутні відомості про назву правовстановлюючого документа, що б підтверджував право власності боржника ВАТ «Львівський завод автонавантажувач» на спірну будівлю складу хімікатів, що підтверджується довідкою нотаріуса від 17.04.2014 року /а.с.96/. Як убачається з пояснення представника Залізничного ВДВС ЛМУЮ правовстановлюючий документ, що підтверджував право власності боржника ВАТ «Львівський завод автонавантажувач» на спірну будівлю складу хімікатів був втрачений, а відтак такий не може бути наданий нотаріусу. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Беручи до уваги, що реалізація спірної будівлі складу хімікатів була проведена за пропозицією боржника ВАТ «Львівський завод автонавантажувач» з метою погашення боржником заборгованості згідно з виконавчими документами, а також те, що позивач набув право власності на спірну будівлю складу хімікатів за результатами прилюдних торгів, проте не може отримати свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, оскільки правовстановлюючий документ, що підтверджував право власності боржника на спірну будівлю складу хімікатів був втрачений, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на будівлю складу хімікатів, площею 131,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в силу ч. 1 ст. 392 ЦК України, оскільки відсутній інший, окрім судового, шлях для відновленого порушеного права позивача. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved