Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість в розмірі 5 698 грн. 15 коп. та судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25.11.2005 року між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов’язався погашати кредит та відсотки за користування кредитом в розмірах та терміни, встановлені умовами кредитного договору. Відповідач своїх зобов’язань по своєчасному поверненню кредиту та нарахованих відсотках згідно умов кредитного договору не виконує. Внаслідок чого станом на 30.06.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 5 698,15 грн., яка відповідачем погашена не була, а тому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором. В судовому засідання представник позивача [PERSON] позов підтримав, давши пояснення аналогічні наведеним, і доповнив, що станом на день розгляду справи відповідачем борг не погашений, розмір заборгованості складає 5 698 грн. 15 коп., а також зазначив, що проплата в розмірі 990,00 грн., яку здійснив відповідач 28.07.2014 року, не ввійшла в загальну суму заборгованості, оскільки розрахунок сформований банком станом на 30.06.2014 р. Просить позов задоволити та врахувати при винесенні судового рішення проплату в розмірі 990,00 грн. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засідання позов визнала частково та пояснила, що її син – відповідач по справі дійсно користувався кредитною карткою, а заборгованість у нього перед банком виникла внаслідок складного матеріального становища та доповнила, що в подальшому син планує повернути кредитні кошти банку. Окрім цього, зазначила, що погашення заборгованості здійснювалося шляхом автоматичного зняття коштів з зарплатної картки та зарахування їх для погашення боргу. Також доповнила, що відповідач 28.07.2014 року здійснив часткове погашення кредитної заборгованості в розмірі 990 грн., однак з невідомих причин дана проплата банком не зарахована. Просить суд врахувати, що з весни 2014 року син постійно перебуває в зоні АТО, вважає несправедливим нарахування штрафних санкцій, оскільки її син частково сплачував кредитні кошти. Відповідно до ст.11, ч.2 ст.31, ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Часткове визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 25 листопада 2005 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір, згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки /а.с.13-19/. Крім того, відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг вищевказаний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін /а.с.18/. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов’язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором /а.с.17/. Відповідач не виконав умов договору щодо сплати заборгованості, чим порушив прийняті на себе договірні зобов’язання, а тому станом на 30.06.2014 рік виникла заборгованість, а саме: 3 999,69 грн. – сума заборгованості за кредитом; 750,93 грн. – сума заборгованості по процентам за користування кредитом; 200 грн. – сума заборгованості по комісії за користування кредитом; 500,00 грн. – сума штрафу (фіксована частина); 247,53 грн. – сума штрафу (процентна складова), а всього 5 698,15 грн. заборгованості за кредитним договором /а.с.7-12/. Суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється законом, договором або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов’язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Нормами ст.ст. 610-612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов’язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов’язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який прострочив виконання зобов’язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. В судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечується, що відповідач [PERSON] 28.07.2014 року здійснив часткове погашення заборгованості, а саме з його зарплатної картки банком автоматично було знято кошти в сумі 990 грн., однак, слід зазначити, що розрахунок заборгованості, долучений до позовної заяви, проведений станом на 30.06.2014 року, а тому сплачена відповідачем сума коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості не зарахована. Окрім цього, суд приходить до висновку, що не підлягає стягненню з відповідача сума штрафу, яка нарахована відповідачу відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, виходячи з наступного. Так, відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов’язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов’язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову, а саме штраф в розмірі 500 грн. – фіксована частина та 247,53 грн. – процентна складова. Слід зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом 20.08.2014 року, що підтверджується датою реєстрації позовної заяви в суді /а.с.3/, а розрахунок суми заборгованості здійснено станом на 30.06.2014 року. Окрім цього, судом встановлено, що кошти в розмірі 990 грн., які 28.07.2014 року були автоматично перераховані позивачем з зарплатної картки відповідача, як погашення боргу, в розрахунок заборгованості за договором, долученої до позовної заяви, не включено, а тому, у зв’язку з наведеним, суд приходить до висновку, що нарахування суми штрафу здійснена позивачем передчасно та з порушенням вимог п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг, а тому не підлягає стягненню. У зв’язку з наведеним суд приходить до висновку, що з урахуванням проведеного відповідачем погашення боргу в розмірі 990 грн., позов підлягає до задоволення в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом в розмірі 3009,69 (3999,69 – 990,00) грн., процентів за користування кредитом – 750,93 грн. та комісії в розмірі 200 грн., оскільки відповідач [PERSON] повне погашення кредиту та сплату відсотків не провів, у нього виникла заборгованість перед банком, внаслідок чого останній зазнав значної шкоди, що суд вважає істотним порушенням умов кредитного договору, оскільки позивач був позбавлений права на отримання доходу, на який розраховував при укладенні кредитного договору. А отже, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 3960, 62 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В судовому засіданні встановлено, що підставою для звернення позивача до суду з даним позовом стала заборгованість відповідача перед банком, однак, слід звернути увагу, що така відповідачем погашалася частково, що при здійсненні розрахунку заборгованості банком враховано не було, а тому слід відмовити в стягненні судового збору з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved