overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача компенсацію за невикористану відпустку за 2014 рік, оскільки в звязку із звільненням з роботи та в подальшому з поновленням на займаній посаді на підставі рішення суду, відповідач відмовляється виплатити зазначену компенсацію. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та в подальшому надіслав заяву про розгляд справи в його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував щодо виплати компенсації за невикористану відпустку та надав розрахунок, згідно якого нарахована компенсація становить 443 грн. 80 коп. Заслухавши позицію сторін, дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач працював охоронцем в Гаражному кооперативі «Світанок» та 16.05.2014 року був звільнений із займаної посади за п.3 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 10.06.2015 року, що набрало законної сили, позивач поновлений на посаді охоронця в Гаражному кооперативі «Світанок» та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу./а.с.6/. У відповідності до вимог ст. 74 КЗпП України всім працівника надаються щорічні відпустки із збереженням посади і середнього заробітку. Вимогами ст. 24 Закону України «Про відпустки» зазначено, що працівникам надається компенсація за невикористану відпустку. Вимогами ст. 83 КЗпП України, передбачено, що у разі звільнення, працівникові виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Судом встановлено, що позивачу компенсація за відпустку була виплачена по 28.07.2014 року, чого і не заперечував відповідач./а.с.30/. Суд вважає, що підлягає до задоволення вимога про стягнення компенсації за невикористану відпустку у відповідності до розрахунку від 27.07.2016 року в сумі 443 грн. 80 коп, який наданий відповідачем та не оспорювався позивачем. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп, що зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача кошти в сумі 95 395,16 грн. сума страхового відшкодування та судові витрати у розмірі 1 762.00 грн., а всього 97 157,16 грн. В обгрунтування посилався на те, що 03.02.2017р. о 21год. 05 хв [PERSON] в м. Бучі на вул.Вокзальна, 138, керуючи транспортним засобом «Opel Vectra» д/н [NUMBER] при зустрічному проїзді недотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Outlander » д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] .. в результаті дорожньо-транспортної пригоди були спричинені механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам, що підтверджується постановою Ірпінського міського суду Київської області. Автомобіль «Mitsubishi Outlander » д/н [NUMBER] на момент ДТП було застраховано [PERSON] в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до договору страхування. На підставі Звіту № 177437 про оцінку вартості (розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного ТОВ «СОС Сервіс Україна» та згідно зі страховим актом UА201702030007/L01/01 від 06.03.2017р. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатила страхове відшкодування у розмірі 95 395,16 грн. Таким чином сума регресної вимоги до відповідача становить 95 395,16 грн. Право вимоги до особи, винної у завданні шкоди, виникає у постраждалої особи на підставі ст. 1166 ЦК України, якою встановлено, що шкода завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Це право вимоги перейшло до ПрАТ СК «ПЗУ страхування» через дію ст. 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування». Просить позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2019р. вказану позовну заяву передано до Святошинського районного суду м. Києва. Ухвалою суду від 04.03.2019 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Представник ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в судове засідання не з`явився про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, просить розглядати справу без його участі та проти ухвалення заочного не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, відзив не надав. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 5699 грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 850 грн. При цьому, він зазначає, що 30 квітня 2017 року приблизно о 12 годині 00 хвилин знаходячись біля магазину «Харчі», розташованого по вул.О.Невського в м.Мелітополі, [PERSON], скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 14.06.2019 позивачем було придбано сигарети у кіоску, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Продавець відмовилась надавати відповідачу фіскальний чек, після чого позивач звертався до Оболонського УП ГУ НП України в м. Києві, Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві, Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, ГУ ДФС України в м. Києві. Позивач стверджує, що діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яку він оцінив у 5000,00 грн. Ухвалою суду від 15.10.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Під час розгляду справи по суті позивач вимоги позову підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час і місце розгляду справи по суті повідомлені належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи, заяв, клопотань чи відзиву до суду не надали. Представник третьої особи надіслав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи без їхньої участі за наявними у матеріалах справи доказами. Заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 20.06.2019 позивач звертався із письмовою скаргою до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві, де вказував що 14.06.2019 о 19.30 год. купив сигарети у кіоску, який знаходиться біля [ADDRESS] ; після того, як продавець нагрубила позивачу він неодноразово звернувся до продавця надати йому інформацію про організацію від якої ведеться торгівля, його прохання було проігноровано; далі позивач просив надати йому фіскальний чек, на що продавець відмовила та вказала, що вже віддала чек; далі позивач попросив продати йому ще одну пачку сигарет та надати новий чек, на що продавець відповідача, що продати без чеку не може, так як зламався сканер.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача надмірно виплачені кошти, обґрунтовуючи тим, що [PERSON] неправомірно отримувала грошову допомогу на дитину як одинока мати, та не повідомила обставини, за настання яких втратила право на отримання допомоги. Надмірно виплачені кошти у добровільному порядку не повертає. Ухвалою суду від 27.03.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження. 13.08.2019 представник позивача звернувся до суду із заявою про відмову від позовних вимог та закриття провадження у справі з підстав того, що перестали існувати обставини, які слугували підставою звернення до суду, відповідач сплатив заборгованість у повному обсязі. Наслідки відмови від позову йому відомі та зрозумілі. Учасники в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи судом повідомлялись. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Пунктом 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Відповідно до 256 ЦПК України якщо у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. З огляду на викладене, зважаючи на те, що судом встановлено, що дії позивача не суперечать його інтересам, суд вважає можливим задовольнити заяву про відмову від позовних вимог та закрити провадження у справі. Крім того, представник позивача звернувся до суду із заявою про стягнення з відповідача на його користь Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації. Частиною 3 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Таким чином, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню на його користь з відповідача так як спір був врегульований у зв`язку із задоволенням відповідачем заявлених вимог у позасудовому порядку. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] [INFO], до її повноліття, мотивуючи тим, що від [PERSON] у неї є донька [PERSON], яка повністю знаходяться на її утриманні. Просить позов задовольнити та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини доходу на користь позивача на утримання доньки, з моменту пред'явлення позову, до досягнення нею повноліття. Позивач подала клопотання про розгляд справи без її участі, у якому позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позов задовольнити.. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, наслідки неявки. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження [NUMBER] відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO]. Відповідач зобов'язаний виконувати обов'язки по утриманні дитини, однак допустив невиконання вказаного обов'язку, оскільки не бере активної участі в утриманні сина як в грошовій так і в натуральній формі. Відповідно у позивача виникло право на стягнення з відповідача аліментів. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, матеріальне становище дитини та платника аліментів. На підставі ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі в користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 2000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 17.11.2007 р. між сторонами було укладено шлюб, від шлюбу народився син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом із позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувалися. Відповідач відзив на позов не подав. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 17.11.2007 року, від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який на даний час знаходиться на утриманні позивача і разом з нею проживає. Вищезазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження [PERSON] Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги позивача викладені в позовній заяві частково. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до ЗУ «Про судови збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі чоловіка [PERSON] в розмірі 14 355,19 грн, моральну шкоду в розмірі 7000,00 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просили їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог заперечує, про що 14.09.2015 року було надіслано заперечення по справі. Позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи зі наступного. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що позивач є дружиною померлого [PERSON] , який працював у відповідача Мостозагін №2 ПАТ «Мостозагін» в період з 25.07.1978 року по 24.07.2015 року, згідно трудової книжки. (а.с. 6,7) За період життя , заробітна плата [PERSON] не була виплачена своєчасно, 3 01.02.2013 року по 31.07.2013 року існує заборгованість у розмірі 14 355,19 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача. Після смерті чоловіка [PERSON] 24 липня 2013 року, позивач неодноразово зверталася до відповідачів щодо погашення заборгованості по заробітній платі, але вся сума сплачена не була, а з 22 116,19 грн було виплачено 7 760,09 грн, тому залишок заборгованості складає 14 355,19 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст..1227 ЦК України , суми заробітної плати , стипендії, аліментів, допомог у зв»язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв»язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров»я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім»ї, а у разі їх відсутності - входить до складу спадщини. У відповідності до ст.ст.367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку з один місяць. Згідно з ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 14 279,65 грн. вартості не облікованої електричної енергії, а також витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн., а разом у сумі 16 200,65 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» до 01.01.2019 року здійснювало постачання електричної енергії на об`єкт, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі відкритого на ім`я [PERSON] особового рахунку № [NUMBER] . З 01.01.2019 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 15000 дол. США депозитного вкладу з нарахованими згідно з договором відсотками у розмірі 411,42 дол. США, які відповідач не бажає повертати у добровільному порядку в порушення умов договору строкового банківського вкладу № 2630/45/183430 від 19.05.2014 року, укладеного між сторонами. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, ніяких документів до суду про причини своєї неявки не надав, суд ухвалив справу розглядати без його участі у заочному режимі, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, су прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір строкового банківського вкладу № 2630/45/183430 від 19.05.2014 року, згідно з умовами якого передбачено, що позивач вніс, а відповідач прийняв кошти на депозитний рахунок у розмірі 15000 дол. США, позивач розмістив свій банківський вклад на 92 календарних дні, з процентною ставкою (річних) - 10,85 % (п.1.1 Договору). Проте, відповідач свої зобов'язання, які передбачені умовами договору не виконав, а саме по закінченню строку договору не видав позивачу банківський вклад, нараховані проценти у розмірі 411,42 не виплатив, що підтверджується банківською випискою. Суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач не видає позивачу банківський вклад та не сплачує нараховані відсотки у добровільному порядку, тому це необхідно зробити у судовому порядку. Крім того, з відповідача слід стягнути відповідний розмір судового збору, який становить 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 3000,00 грн., посилаючись на те, що 28.10.2016 року між сторонами було укладено договір оренди жилого приміщення, відповідно до умов якого позивач сплатив позивачу 3000,00 грн. В подальшому 29.10.2016 року позивач відмовився від вказаного договору, однак відповідач не повернув йому сплачені кошти. В судовому засіданні позивач підтримав позов, з підстав, викладених в ньому та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.10.2016 року між сторонами було укладено договір оренди жилого приміщення, згідно якого [PERSON] передав позивачу в оренду дві кімнати в трьохкімнатній квартирі [ADDRESS] на строк з 30.10.2016 року по 30.10.2017 року. На виконання умов вказаного договору позивач передав відповідачу 3000 грн. 00 коп. 29.10.2016 року позивач повідомив відповідача про відмову від вищезазначеного договору та повернення коштів, однак відповідач добровільно не повернув позивачу сплачені кошти, у зв»язку з чим позивач 07.11.2016 року звернувся до правоохоронних органів. Згідно ч.1 ст. 825 ЦК України наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці. Відповідно до ч.2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов»язання сторін припиняються. Враховуючи, що позивач відмовився від договору оренди жилого приміщення до початку строку його дії і вказаний договір розірвано та зобов»язання сторін припинилися, відповідач повинен повернути позивачу сплачені ним кошти, а тому позов підлягає до задоволення. Також суд стягує відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при зверненні до суду. На підставі викладеного,\~\~

Outcome: approved