Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що між [PERSON] та Таврійським державним агротехнологічним університетом був укладений договір №13 від 17 серпня 2012 року про навчання фахівця за ОКР «бакалавр». Згідно з п. 1.1. договору позивач, як виконавець договору, брав на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача, як замовника, прийняти на навчання [PERSON] за обраною спеціальністью за денною формою навчання і гарантував підготовку фахівця за ОКР «бакалавр», а відповідач повинна була сплачувати своєчасно вартість навчальних витрат у розмірі, визначеному у договорі. Наказом №1092-С від 01 вересня 2014 року [PERSON] було відраховано з навчального закладу за невиконання навчального плану. 16 березня 2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензії з повідомленням щодо заборгованості та наслідків несплати за навчання. На теперішній час відповідач не відреагувала на претензію жодним чином. Станом на 01 грудня 2015 року заборгованість відповідача за вищевказаним договором складає 2 980 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Таврійського державного агротехнологічного університету заборгованість у сумі 2 980 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача, не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка також у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомляла, заперечень проти позову та доказів на їх обґрунтування суду не надавала. Про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, шляхом публікації оголошення в пресі, у зв'язку з відсутністю відомостей про її реєстрацію, останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідачки знаходиться на території Василівського району Запорізької області. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступними підставами. Згідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 17 серпня 2012 року між [PERSON], прізвище якої було змінено з «Якименко» у зв'язку з реєстрацією шлюбу, про що у справі є наказ а.с.4) та Таврійським державним агротехнологічним університетом був укладений договір №13 про навчання фахівця за ОКР «бакалавр». Згідно з п. 1.1. договору позивач, як виконавець договору, брав на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача, як замовника, прийняти на навчання [PERSON] за обраною спеціальністю за денною формою навчання і гарантував підготовку фахівця за ОКР «бакалавр», а відповідач повинна була сплачувати своєчасно вартість навчальних витрат у розмірі, визначеному у договорі. Копія договору є у справі (а.с.3) Наказом №1092-С від 01 вересня 2014 року [PERSON] було відраховано з університету як таку, що не приступила до занять з 01 вересня 2014 року (а.с.5). 16 березня 2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензії з повідомленням щодо заборгованості та наслідків несплати за навчання (а.с.6). Станом на 01 грудня 2015 року заборгованість відповідача за вищевказаним договором складає 2 980 грн., що підтверджено довідкою 9а.с.7). Згідно до статей 526, 527, 530 ЦК України забов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Оскільки відповідач належним чином свої забов'язання за укладеним нею з навчальним закладом договором щодо внесення коштів за навчання не виконала, у позасудовому порядку вимогу позивача щодо врегулювання спору ігнорувала, має заборгованість, підтверджену довідкою навчального закладу за укладеним договором, тому зазначена у позові сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Крім того, відповідно до положень ст..88 ЦПК України, судові витрати суд покладає на відповідача. Враховуюче викладене,

Outcome: approved