Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 01.10.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір № АСІQRХ25530017 про надання кредиту в розмірі 6000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав. Станом на 14.05.2015 року має заборгованість в розмірі 225438 грн. 88 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 5996 грн. 13 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом 776 грн. 36 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом 1728 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 216938 грн. 39 коп.. Від вказаної суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 23504 грн. 36 коп., яка була задоволена рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області №468/1142/13-ц від 26.06.2013 року. Отже різниця суми заборгованості за кредитним договором складає 201934 грн. 52 коп., а також штрафів при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань передбачених договором: штраф (фіксована частина) - 500 гривень та штраф (процентна складова) 10096 грн. 73 коп.. Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства «Акцент-Банк» у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 14.05.2009 року змінено тип банку на його найменування із ЗАТ «Акцент-Банк» на ПАТ «Акцент-Банк». 24.09.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, що становить 212531 грн. 25 коп. та витрати понесені по справі в сумі 3654 грн.. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до суду не зявилася. Про причини неявки суд не повідомила. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином та вчасно. Заперечень проти позову чи заяв про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. За згодою позивача проведено розгляд справи в заочному порядку. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступного: В судовому засіданні встановлено, що дійсно 01.10.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір № АСІQRХ25530017 про надання кредиту в розмірі 6000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач у повному обсязі виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів. Відповідач не виконав своїх зобовязань по погашенню як основної суми боргу так і погашенню відсотків, комісій та інших витрат за користування кредитом в передбачений договором строк. Відповідач була ознайомлена з умовами надання кредиту та підтвердила свою згоду підписанням заяви про надання кредиту, але не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом. 26 червня 2013 року рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області (справа № 468/1142/13-ц) було стягнено з [PERSON] на користь ПАТ «АкцентБанк» 23504 грн. 36 коп. Станом на 14.05.2015 року позивачем нараховано заборгованість з урахуванням різниці суми стягнутої на підставі вищезазначеного рішення в сумі 212531 грн. 25 коп., яка складається із 5996 грн.13 коп. заборгованості за кредитом, 776, 36 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1728 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 216938 грн.39 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідачем були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов'язання за вищезазначеним договором. За встановленого в судовому засіданні та відповідно до долучених до позову письмових доказів, судом встановлено, що позивач вже звертався до суду в 2013 році до відповідача про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором. Рішенням суду від 26 червня 2013 року позовні вимоги ПАТ «АкцентБанк» було задоволено з відповідача було стягнуто на користь позивача 23504 грн. 36 коп.. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позову (разом з нарахованими процентами відповідно до ст..1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Відповідно до ст.526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст.ст. 610,611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають встановлені договором або законом правові наслідки, до яких відноситься припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від нього, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Звернувшись вперше в 2013 році з позовом про стягнення заборгованості, банк таким чином застосував до позичальника положення ст.611 ЦК України. Відповідно до ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 26.06.2013 року з [PERSON] було стягнуто всю заборгованість за кредитом, а не її частину, а також пеню та штрафи станом на 23.04.2013 рік, що свідчить про реалізацію позивачем свого права вимагати виконання зобовязання в повному обсязі. Крім того зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобовязання за кредитним договором та штраф, які він продовжував нараховувати після винесення судом рішення. Відповідно до положень п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.265 ЦК України, оскільки зобовязання залишається не виконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526,599 ЦК України. Згідно положень ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтелекту, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, обов'язок по наданню доказів покладено на сторони. За таких обставин позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 212531 грн. 25 коп., яка складається із пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та штрафів : 500 грн. фіксована частина та 10096 грн. процентна складова, не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed