Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою та просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловою площею у будинку [ADDRESS] посилаючись на те, що відповідач зареєстрований в будинку, що належить позивачу на праві приватної власності, однак з 2015 року в ньому не проживає, комунальні платежі не сплачує. Ухвалою суду від 06 листопада 2018 року відкрито провадження у справі. Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувалися. Позивач та його представник до судового засідання не з'явилися. Представник позивача надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Просив позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Відповідач в судове засідання також не з'явився. Позивачем суду надано нотаріально завірену заяву від відповідача, з якої вбачається, що відповідач визнає всі обставини, викладені в позовній заяві, тобто позовні вимоги. Представник третьої особи до судового засідання також не з'явився, причини неявки суду не відомі. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до договору купівлі продажу від 10.08.1988 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Мороз Г.І. [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.8-10). [PERSON] зареєстрований в спірному домоволодінні з 14.02.2008 року, що підтверджується копією домової книги. (а.с. 11-14). Як достовірно встановлено судом та не заперечується сторонами, з 2015 року [PERSON] не проживає в спірному домоволодінні, його особисті речі там відсутні, комунальні платежі ним не сплачуються. Зазначені обставини визнаються учасниками справи, а тому згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Так, частиною 1 ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сім'ї, інших осіб. На підставі ст. 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Постановою Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. Судом встановлено, що [PERSON] з 2015 року у спірному домоволодінні не проживає, особисті речі в будинку відсутні, не несе витрат по утриманню будинку, втратив інтерес до місця реєстрації. Наявність реєстрації відповідача у спірному будинку перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність підстав для їх задоволення. Згідно платіжного доручення при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved