Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України на його користь шкоду у вигляді грошового забезпечення, втраченого внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування, прокуратури і суду, за період з 01 серпня 2012 року по 27 грудня 2013 року у розмірі 50945,60 гривень за рахунок коштів Державного бюджету. \~ \~ \~ \~ В обґрунтування позову посилався на те, що 26.07.2012 відносно нього було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364 та ч.2 ст.307 КК України та затримано в порядку ст.115 КПК України 1960 року. На той час він проходив службу в органах внутрішніх справ та перебував на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, маючи спеціальне звання майор міліції. У зв`язку з порушенням кримінальної справи, згідно наказу №242 від 26.07.2012 року УМВС України в Херсонській області позивача було звільнено з органів внутрішніх справ, згідно наказу від 31.07.2012 року №168 о/с. 27.07.2012 року постановою Комсомольського районного суду м. Херсона було продовжено строк його затримання до 10 діб, а 03.08.2012 року йому було пред`явлено обвинувачення за ч. 3 ст. 364 та ч. 2 ст. 307 КК України та прийнято постанову про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 25.09. 2012 року термін тримання під вартою було продовжено постановою Комсомольського районного суду м. Херсона. 21.05.2013 року постановою Комсомольського районного суду м. Херсона, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 16.07.2013 року, кримінальну справу було повернуто прокурору для проведення додаткового розслідування. 19.08.2013 року запобіжний захід відносно позивача було скасовано та звільнено з-під варти. На підставі матеріалів кримінальної справи за обвинуваченням його за ч. 3 ст. 364 та ч. 2 ст. 307 КК України розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42013230000000078. Слідчим прокуратури 27.12.2013 року було прийнято рішення про закриття кримінального провадження в частині внесених відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення вчинене позивачем, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364 та ч .2 ст. 307 КК України. Позивач зазначає, що з 26.07.2012 року по 27.12.2013 року він незаконно перебував під кримінальним переслідуванням, був позбавлений роботи та не отримував грошове забезпечення. 16.10.2014 року він звернувся до прокуратури Херсонської області з проханням винести постанову про визначення розміру заробітку, втраченого внаслідок незаконних дій щодо нього. 14.11.2014 року прокуратурою Херсонської області його повідомлено про проведення розрахунку, а листом від 12.12.2014 року про неможливість здійснення розрахунку. Причиною неможливості здійснення розрахунку зазначено ненадання фінорганом ХМУ УМВС України в Херсонській області розрахунку грошового забезпечення, належного йому за вищевказаний період. Таким чином, позивач не має можливості отримати відшкодування шкоди у вигляді заробітку та інших грошових доходів, втрачених внаслідок незаконних дій щодо нього іншим шляхом, аніж у судовому порядку. Попередньо визначаючи розмір відшкодування шкоди у вигляді грошового забезпечення, втраченого ним внаслідок незаконних дій, виходить з розміру грошового забезпечення за останні два місяця служби, яке становило 3019,72 грн. Посилаючись на положення постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» зазначає, що за період з 01.08.2012 року по 27.12.2013 року (16 міс. 27 днів) він втратив 50945,60 грн. грошового забезпечення (3019,72х16+3019,72:31х27). \~ \~ \~ \~У подальшому позовні вимоги було зменшено: позивач просив суд стягнути з Державного бюджету України шкоду у вигляді грошового забезпечення, втраченого внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування, прокуратури і суду, за період з 01.012012 року по 16.09.2013 року в розмірі 40691,97 грн. В обґрунтування зменшення позовних вимог позивач зазначив про те, що наказом УМВС України в Херсонській області від 31.07.2012 року №168 о/с він через порушення відносно нього кримінальної справи був звільнений з органів внутрішніх справ. Після закриття кримінального провадження, згідно наказу №234 о/с від 17.09.2014 року було скасовано пункт наказу УМВС від 31.07.2012 року №168 о/с в частині його звільнення та позивача поновлено на службі в органах внутрішніх справ. Після поновлення позивача на службі грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у добровільному порядку йому не було сплачено, внаслідок чого він був змушений звернутися з адміністративним позовом за захистом свого порушеного права. Херсонським окружним адміністративним судом 13.03.2015 року було прийнято ухвалу про закриття провадження в адміністративній справі у зв`язку із досягненням між сторонами спору мирової угоди, за якою ХМУ УМВС України в Херсонській області зобов`язалося сплатити позивачу грошове забезпечення за період з 17.09.2013 року по 16.09.2014 року. Позивач зазначає, що відшкодування втраченого заробітку має бути здійснено за період з 01.08.2012 року по 16.09.2013, всього 411 днів (тобто за період менший на 103 дні, виключивши період з 17.09.2013 року по 27.12.2013, який увійшов у період стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за адміністративним позовом), що становить 40691,97 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона відкрито провадження у справі. \~ \~ \~ \~Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 26.05.2015 року, яке ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 28.09.2015 року залишено без змін, позов [PERSON] задоволено, стягнуто з Державного бюджету України на його користь в рахунок відшкодування завданої шкоди у вигляді грошового забезпечення, втраченого внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування, прокуратури і суду, за період з 01.08.2012 року по 16.09.2013 року у розмірі 40691,97 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29.11.2017 року скасовано рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 26.05.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 28.09.2015 року, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. \~ \~ \~ \~03.01.2018 року судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. автоматизовано розподілено дану справу. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. від 13.03.2019 року задоволено самовідвід по даній справі. \~ \~ \~ \~19.03.2019 року судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішину Ю.М. повторно автоматизовано розподілено дану справу. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 22.03.2019 року справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 10.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без її участі за наявними в матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Херсонської обласної прокуратури під час розгляду справи проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, надавши пояснення, які зводяться до того, що ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено вичерпний перелік відшкодування матеріальної шкоди лише у разі відсторонення особи від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Позивач за час існування кримінальної справи від роботи (посади) відсторонений не був, таке рішення у процесуальному порядку у справі не приймалося. Отже, за таких обставин у позивача відсутнє право на відшкодування матеріальної шкоди, а саме втраченого заробітку. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. \~ \~ \~ \~26.07.2012 року відносно [PERSON] було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст. 364 та ч. 2 ст.307 КК України та в той же день затримано в порядку ст.115 КПК України 1960 року, що підтверджується постановою про порушення кримінальної справи та протоколом затримання підозрюваного. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ перебував на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, маючи спеціальне звання майор міліції, що також підтверджується копією постанови про порушення кримінальної справи. \~ \~ \~ \~У зв`язку з порушенням кримінальної справи, згідно наказу №242 від 26.07.2012 року УМВС України в Херсонській області позивача було звільнено з органів внутрішніх справ, про що свідчить наказ УМВС України в Херсонській області № 242 від 26.07.2012 року та №168 о/с від 31.07.2012 року. \~ \~ \~ \~Як вбачається з постанови Комсомольського районного суду міста Херсона 27.07.2012 року строк затримання [PERSON] було продовжено до 10 діб. Відповідно до постанови Комсомольського районного суду міста Херсона від 03.08.2012 року відносно [PERSON] було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. \~ \~ \~ \~Постановою старшого слідчого СВ прокуратури Херсонської області від 03.08.2012 року [PERSON] було притягнуто до кримінальної відповідальності у якості обвинуваченого за ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 307 КК України. \~ \~ \~ \~25.09.2012 року термін тримання [PERSON] під вартою було продовжено постановою Комсомольського районного суду міста Херсона. 21.05.2013 року постановою Комсомольського районного суду міста Херсона, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 16.07.2013 року, кримінальну справу за обвинувачення [PERSON] було повернуто прокурору для проведення додаткового розслідування, міру запобіжного заходу відносно [PERSON] залишено без змін. \~ \~ \~ \~19.08.2013 року запобіжний захід відносно [PERSON] скасовано, а його звільнено з під варти, що підтверджується копією відповідної постанови. На підставі матеріалів кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] за ч. 3 ст. 364 та ч.2 ст. 307 КК України 01.08.2013 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42013230000000078, про що свідчить постанова прокуратури Херсонської області від 27.12.2013 року. \~ \~ \~ \~27.12.2013 року слідчим прокуратури було прийнято рішення про закриття кримінального провадження в частині внесених відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення вчинене [PERSON] , у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364 та ч. 2 ст. 307 КК України. \~ \~ \~ \~Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в ухвалі від 29.11.2017 року, якою було скасовано рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 26.05.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 28.09.2015 року визначив, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що на підставі ЗУ «Про відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування втраченого заробітку передбачено лише у випадку незаконного відсторонення особи від роботи, при цьому позивача не було відсторонення від роботи у зв`язку із відкриттям відносно нього кримінальної справи, не враховано та не визначено характер спірних правовідносин, а також не встановлено фактичних обставин справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. \~ \~ \~ \~Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року у справі №383/596/15 висловила правову позицію з приводу стягнення недоотриманої внаслідок незаконного звільнення заробітної плати внаслідок звільнення, через розслідування кримінальної справи. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при вирішенні вимоги про відшкодування втраченого заробітку необхідно застосувати пункт 1 статті 3 Закону № 266/94-ВР, за яким у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій. \~ \~ \~ \~Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивача було звільнено саме у зв`язку з порушенням кримінальної справи, до спірних правовідносин має бути застосовано положення ЗУ «Про відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», що узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.10.2018 року у справі №383/596/15. \~ \~ \~ \~Згідно положень ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, відшкодовуються державою у повному обсязі, незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. \~ \~ \~ \~ Згідно пункту 1 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодування, зокрема, шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи посади та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Завдана шкода відшкодовуються в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. \~ \~ \~ \~Згідно пункту 1 ст. 3 ЗУ «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню підлягає заробіток та інші грошові доходи, втрачені внаслідок незаконних дій. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування шкоди завданої особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України проводиться за правилами, встановленими цим законом. Відповідно до ст.19 ЗУ «Про міліцію» (норми якого діяли на час існування спірних правовідносин), оплата праці працівників міліції здійснюється у вигляді грошового забезпечення, яке відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» складається з посадового окладу, окладу за військовим спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. \~ \~ \~ \~За приписами ч. 1 ст. 4 ЗУ«Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування заробітку та інших грошових доходів, втрачених внаслідок незаконних дій, проводиться за рахунок коштів державного бюджету. \~ \~ \~ \~Як визначено ст. 12 ЗУ «Про відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування заробітку та інших грошових доходів втрачених внаслідок незаконних дій має здійснити у місячний термін з дня звернення громадянина відповідний орган (орган досудового слідства, прокуратури, суд), про що виносить відповідну постанову. Така постанова, згідно пункту 13 спільного наказу Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04.03.1996 про затвердження Положення про застосування Закону України «Про відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06. 03.1996 року за № 106/1131, є підставою для звернення до територіального управління Державної казначейської служби за виплатою суми відшкодування. \~ \~ \~ \~Згідно пункт 8 Положення про застосування ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», згідно з ч.1 ст. 4 вказаного закону розмір сум, які передбачені пунктом 1 ст. 3 закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи посади, за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. \~ \~ \~ \~Розмір цих сум обчислюється виходячи з середньомісячного заробітку громадянина до вчинення щодо нього незаконних дій із заліком заробітку (інших відповідних доходів), одержаного за час відсторонення від роботи посади, відбування кримінального покарання або адміністративного стягнення у вигляді виправних робіт. Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 нарахування виплати, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного годинного заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. \~ \~ \~ \~Таким чином, з 26.07. 2012 року по 27.12.2013 року позивач перебував під кримінальним переслідуванням, а з 26.07.2012 року по 19.08.2013 року був затриманий та тримався під вартою, у зв`язку з чим був позбавлений роботи та не отримував грошове забезпечення. \~ \~ \~ \~Після закриття кримінального провадження, згідно наказу №243 о/с від 17.09.2014 року було скасовано пункт наказу УМВС від 31.07.2012 року №168 о/с в частині звільнення [PERSON] , та позивач був поновлений на службі в органах внутрішніх справ, що підтверджується витягом з вказаного наказу. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи встановлено, що після поновлення позивача на службі грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у добровільному порядку йому не було сплачено і позивач звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом свого порушеного права. \~ \~ \~ \~Херсонським окружним адміністративним судом 13 березня 2015 року було прийнято ухвалу про закриття провадження в адміністративній справі у зв`язку із досягненням між сторонами спору мирової угоди, за якою ХМУ УМВС України в Херсонській області зобов`язалося сплатити позивачу грошове забезпечення за період з 17.09.2013 року по 16.09.2014 року. \~ \~ \~ \~Як вбачається з наданої суду копії листа, 16.10.2014 року [PERSON] звернувся до прокуратури Херсонської області з проханням винести постанову про визначення розміру заробітку, втраченого внаслідок незаконних дій щодо нього. 14.11.2014 року прокуратурою Херсонської області його повідомлено про проведення розрахунку, а листом від 12.12.2014 року - про неможливість здійснення розрахунку, що підтверджується відповідними листами прокуратури на ім`я позивача. Причиною неможливості здійснення розрахунку зазначено ненадання фінорганом ХМУ УМВС України в Херсонській області розрахунку грошового забезпечення, належного [PERSON] за вищевказаний період. Період, за який було стягнуто розмір грошового забезпечення ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 13.03.2015 року, визначався з урахуванням вимог п. 24 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідно до якого у разі незаконного звільнення з роботи особи підлягають поновлення на попередні посаді з виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, але не більш як за 1 рік. Тобто, втрачене внаслідок незаконних дій органів внутрішніх справ, прокуратури та суду грошове забезпечення було стягнуто на користь позивача не в повному розмірі, що є підставою для його стягнення за зазначений позивачем у даному позові період. Таким чином, відшкодування втраченого заробітку [PERSON] за рахунок коштів державного бюджету має бути здійснено за період з 01.08.2012 року по 16.09.2013 року, всього 411 днів. \~ \~ \~ \~За розрахунком, здійсненим відповідно до положень п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, розмір грошового забезпечення за період з 01.08.2012 року по 16.09.2013 року, яке підлягає відшкодування за рахунок коштів державного бюджету становить 40 691,97 грн., а саме: 3019,72 грн. (розмір грошового забезпечення за останні 2 місяці роботи) х 2 міс. = 6039,44 грн; 6039,44 грн. / 61 день (кількість календарних днів у червні липні 2012 року) = 99 грн.; 99 грн. х 411 днів = 40 691,97 грн. Саме вказаний розмір втраченого грошового забезпечення і має бути стягнутий з державного бюджету на користь позивача. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, враховуючи пояснення учасників справи, в їх сукупності, суд дійшов до висновкусуд дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved