Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому із врахуванням уточнень, просив стягнути з відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» ( далі ВАТ НАСК «Оранта» або Страхова компанія) 16590 грн. 14 коп. страхового відшкодування, а також 5000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову [PERSON] та його представники зазначали, що 18 серпня 2013 року в м. Полонне сталась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), під час якої керований ним автомобіль [NUMBER] зіткнувся з автомобілем «Фольксваген Пасат» реєстраційний номер [NUMBER], котрим управляв [PERSON] В результаті ДТП його автомобіль отримав механіні ушкодження. [PERSON], як володілець автомобіля «Фольксваген Пасат», застрахував свою відповідальність у НАСК «Оранта», до якої він відразу після ДТП звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування, на що відповідач повідомив його про необхідність надання судового рішення про винність особи у вчиненні ДТП. 04 лютого 2015 року Любарським районним судом Житомирської області був закінчений розгляд справи про адміністративне правопорушення по ДТП та [PERSON] визнано винним за ст.124 КУпАП. Отримавши копію постанови суду, він знову звернувся до Страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, у чому для нього було відмовлено у звязку з пропуском строку подачі заяви, що є незаконним.. В судовому засіданні [PERSON] і його представник позов підтримали. Представник НАСК «Оранта» в суд не зявився, подав письмові заперечення на позов, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 18 серпня 2013 року приблизно о 12 годині в м. Полонне по вул. Академіка Герасимчука [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген Пасат» реєстраційний номер [NUMBER], перед початком руху та зміною напрямку не переконався, що це буде безпечним та не пропустив автомобіль [NUMBER], яким керував [PERSON], та в цей час рухався в попутному напрямку, внаслідок чого відбулось зіткнення зазначених транспортних засобів, які зазнали механічних ушкоджень. Наведені обставини стверджуються даними постанова судді Любарського районного суду від 04 лютого 2015 року. [PERSON], як володілець згаданого автомобіля, застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ВАТ НАСК «Оранта», про що свідчить поліс № АВ/9552462 від 01.11.2012 року, за яким визначена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, за шкоду заподіяну життю і здоровю сто тисяч грн., за шкоду заподіяну майну пятдесят тисяч грн., а розмір франшизи 510 грн. 20 серпня 2013 року позивач, а також [PERSON] повідомили ВАТ НАСК «Оранта» про настання страхового випадку. 29.08.2013 року старшим аварійним комісаром Хмельницького ОЦКП ТОВ «Гарант-Асістанс» [PERSON] було проведено огляд пошкодженого під час ДТП автомобіля ВАЗ, а 30.09.2013 року зазначене Товариство визначило матеріальний збиток згідно умов страхування, завданий власнику автомобіля ВАЗ в сумі 16590 грн. 14 коп., що стверджується даними протоколу огляду і калькуляції відновлювального ремонту. 20 вересня та 10 жовтня 2013 року від імені НАСК «Оранта» Хмельницьке ОЦКП ТОВ «Гарант-Асістанс» направило для [PERSON] листи, в яких вказало, що, розглянувши повідомлення про виплату страхового відшкодування, для подальшого розгляду заяви та прийняття остаточного рішення Страховику необхідно отримати від потерпілого - копію рішення суду щодо притягнення до відповідальності винної в ДТП особи; заяву на виплату страхового відшкодування. Після постановлення 04 лютого 2015 року Любарським районним судом згаданої постанови, позивач 24 лютого 2015 року надав в НАСК «Оранта» заяву про виплату страхового відшкодування, до якої додав також копію постанови суду. 23 березня 2015 року начальник Управління врегулювання НАСК «Оранта» [PERSON] листом № 09-02-09/4435 відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування із мотивів неподання ним заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП. Вирішуючи питання законності рішення НАСК «Оранта» щодо відмови у виплаті позивачу суми страхового відшкодування, суд виходить із такого. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Статтею 23 Закону встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.( стаття 26-1 Закону). Згідно до статті 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. За положеннями ст.29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст.12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Оскільки під час ДТП було пошкоджено транспортний засіб належний позивачу, у звязку з чим для нього заподіяна майнова шкода у розмірі, що визначений спеціалістами Хмельницького ОЦКП ТОВ «Гарант-Асістанс» згідно дослідження № АМ3289АН-30.09/5 складеного 30.09.2013 року, становить 16\~590 грн. 14 коп. Вказаним Законом передбачено порядок виплати страхового відшкодування. Так, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування (ст.35.1 Закону). Особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов'язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення і на вимогу заявника зобов'язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди (ст.35.3 Закону). Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (ст. 36.2 Закону). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі, якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення (ст. 36.2 Закону). Відповідно до ст. 37.1.4. Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Отже, зазначені норми Закону не встановлюють обовязкової (імперативної) підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування у звязку з поданням потерпілим заяви про виплату страхового відшкодування після встановлених цим Законом строків, та не забороняють у такому випадку Страховику здійснити проведення страхових виплат. У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в пункті 19 розяснено, що з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобовязаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. При цьому, суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку. Таким чином, суд вважає, що ВАТ НАСК «Оранта», незважаючи на подання позивачем заяви про виплату страхового відшкодування за майнову шкоду завдану через пошкодження автомобіля, після одного року з дня скоєння ДТП, повинно виплати для нього страхове відшкодування, оскільки таке порушення допущене [PERSON] не впливає на право страховика переконатись що подія є страховим випадком. Крім цього слід зважити, що позивач лише в лютому 2015 року зміг отримати копію постанови суду про визнання винною особи у ДТП, без наявності якої Страхова компанія не приймала рішення про виплату страхового відшкодування. Виходячи із викладеного суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню майнова шкода, завдана у звязку з пошкодженням внаслідок ДТП його транспортного засобу в розмірі 16590 грн. 14 коп. за мінусом суми франшизи, передбаченої договором страхування в розмірі 510 грн. Суд не знаходить підстав для стягнення з ВАТ НАСК «Оранта» на користь позивача моральної шкоди, оскільки така шкода відшкодовується Страховиком в разі заподіяння потерпілому ушкодження здоровя під час ДТП, що в даному випадку відсутнє. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Outcome: partial