Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 3848,58 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Позов обґрунтовано тим, що позивач надає відповідачу відповідні послуги, а відповідач, приймаючи вказані послуги, належної оплати не проводить, в результаті чого виникла вказана сума заборгованості. Представник позивача в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за її відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~Позивач, як постачальник централізованої теплової енергії, надає відповідачу, мешканцю квартири [ADDRESS] послуги по постачанню теплової енергії, а відповідач користується зазначеними послугами. Згідно\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана виконати на користь іншої сторони (кредитора) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) чи утриматись від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до п.2 ч. «а»\~ст. 28 Закону України «Про самоврядування в Україні»,\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Постанови КМУ від 10.07.2006 р. № 955 «Про затвердження порядку формування тарифів на виробництво; транспортування, постачання теплової енергії на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води»\~зі змінами внесеними\~постановою КМУ від 24.10.2007 р. № 1267, виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради було прийнято рішення від 28.08.2006 р. № 172 та № 201/2 від 26.09.2008 р. «Про затвердження порядку формування тарифів на виробництво теплової енергії, а також послуг з теплопостачання …». Вказаними рішеннями для оплати послуг з теплопостачання було встановлено двоставковий тариф, який складається з абонентської плати і плати за спожиту теплову енергію. Абонентська плата нараховується як при відсутності, так і при наявності теплолічильника щомісячно протягом року за тарифами встановленими в гривні за 1 м2 загальної площі. Плата за спожиту теплову енергію нараховується: при наявності теплолічильника - за його показами за тарифами встановленими в гривні за 1Гкал теплової енергії. При відсутності теплолічильника - щомісячно, від дати початку до дати закінчення опалювального сезону та тарифом, встановленим в гривні за 1 м2 загальної площі. В судовому засіданні встановлено, що позивач постачає відповідачу теплову енергію, а відповідач без будь-яких заперечень приймає виконання. Заяв про відключення від системи централізованого постачання теплової енергії та претензій на якість послуг відповідач не пред'являв та продовжує користуватися наданими послугами. Однак за період з жовтня 2011 року по вересень 2014 року відповідач не регулярно проводив оплату послуг по теплопостачанню, в результаті чого утворилась сума заборгованості в розмірі 3848,58 грн. Таким чином, оскільки відповідач взяті на себе зобовязання виконує неналежним чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 3848,58 грн., а також з урахуванням ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved