Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, так як 02.06.2007 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] уклали кредитний договір №002-01033-020607. Відповідно до пункту 1.2. вищевказаного договору, позивач відкриває відповідачці картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає держателю платіжну картку а також ПІН - код до картки; здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в додатку №1 до договору. Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, що передбачена п.1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. Та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 1500,00 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторонни погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Станом на 30.12.2013 року відповідачка не виконувала належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача Романченко А.С. до судового засідання не з'явилась, однак відповідно поданої письмової заяви просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом оголошення про розгяляд справи в газеті «Вінниччина». Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом на підставі ст.224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 02.06.2007 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] уклали кредитний договір №002-01033-020607. Відповідно до пункту 1.2. вищевказаного договору, позивач відкриває відповідачці картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає держателю платіжну картку а також ПІН - код до картки; здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в додатку №1 до договору. Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, що передбачена п.1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. Та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 1500,00 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторонни погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Станом на 30.12.2013 року відповідачка не виконувала належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. [PERSON] була повідомлена про виникнення заборгованості по оплаті передбачених договором платежів перед ТОВ «Комерційний банк «Дельта». Однак на даний час кредитна заборгованість позичальником погашена не була. Таким чином, станом на 30.12.2013 р. за відповідачкою по укладеному з ТОВ «Комерційний банк «Дельта» кредитному договору №002-01033-020607 від 02.06.2007 року рахується заборгованість на загальну суму 3301,22 грн. , яка складається з : - тіло кредиту: 1719,67 грн.; - прострочене тіло кредиту: 0,00 грн.; - заборгованість за відсотками: 486,92 грн.; - заборгованість за комісіями: 1094,63 грн.; Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.4 ст.631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За даних обставин відповідачкою порушуються права позивача, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved