Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому із врахуванням уточнень просив стягнути: з відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ( далі ВАТ НАСК «Оранта» або Страхова компанія) 31283 грн. 35 коп. страхового відшкодування, пеню за невиплату вказаної суми з розрахунку подвійної ставки Національного банку України починаючи з 19.09.2014 року по 25.05.2015 року в розмірі 8\~355,66 грн., а також 5000 грн. моральної шкоди за у звязку з заподіянням майнової шкоди; 5000 грн. моральної шкоди заподіяної через ушкодження здоровя; з [PERSON]: 510 грн. франшизи та 5000 грн. моральної шкоди, завданої майну та здоровю. В обґрунтування позову [PERSON], та його представники зазначали, що 02 серпня 2013 року приблизно о 12 годині в м. Хмельницькому [PERSON] керуючи автомобілем «Фольксваген Траспортер» реєстраційний номер [NUMBER] на 165 км + 550 м автомобільної дороги Житомир-Чернівці-Теребляче» виконуючи маневр розвороту допустив порушення Правил дорожнього руху, зокрема не надав перевагу у русі автомобілю [NUMBER], яким він управляв, внаслідок чого відбулось зіткнення зазначених транспортних засобів. У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) позивач та [PERSON] отримали відповідно легкого і середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, а транспортні засоби зазнали механічні пошкодження. [PERSON] як власник автомобіля «Фольксваген Транспортер» застрахував свою відповідальність у НАСК «Оранта», та 2 серпня 2013 року повідомив Страхову компанію про настання страхового випадку. 5 серпня 2013 року позивач також подав письмову заяву до Полонського відділення НАСК «Оранта», де його повідомили, що для виплати страхового відшкодування необхідно надати судове рішення. 24.04.2014 року він отримав у Хмельницькому міськрайонному суді копію вироку від 27.01.2014 року, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та цього ж дня подав копію вироку до Полонського відділення НАСК «Оранта», після чого неодноразово відвідував вказане відділення з метою отримання страхового відшкодування, працівники якого посилаючись на свою необізнаність, та відсутність на роботі керівника відділення не посприяли йому для правильного оформлення необхідних документів. 19 серпня 2014 року він в черговий раз звернувся до названого відділення та на пропозицію його керівника подав заяву про виплату страхового відшкодування, однак після цього листами від 08.08.2014 року та 12.12.2014 року НАСК «Оранта» відмовила для нього виплатити страхове відшкодування у звязку із пропуском ним строку звернення до страхової компанії, що на його думку є незаконним. 19.05. та 08.06.2015 року він звертався до ВАТ НАСК «Оранта» із заявами про виплату для нього моральної шкоди у звязку з ушкодженням під час ДТП здоровя в сумі 5000 грн., в задоволенні яких Страхова компанія відмовила. В судовому засіданні [PERSON] і його представники позов підтримали. Представник НАСК «Оранта» позов не визнала, пояснила, що дійсно позивач 5.08.2013 року звернувся в Полонське відділення НАСК «Оранта» де подав повідомлення про згадане ДТП, яке було прийнято та відправлено до Хмельницької обласної дирекції. Через рік, а саме 19.08.2014 [PERSON] до цього ж відділення подав заяву про виплату страхового відшкодування, яку також було надіслано до зазначеної дирекції, котра відмовила для нього у проведенні виплати через пропуск позивачем строку звернення. Відносно стягнення для позивача моральної шкоди, у звязку з ушкодженням його здоровя представник Страхової компанії поклався на розсуд суду. Відповідач [PERSON] також позов не визнав, пояснив, що він вдень ДТП повідомив Страхову компанію про настання страхового випадку, а після постановлення судом за наслідками ДТП вироку, подав до НАСК «Оранта» його копію, тому саме Страхова компанія має провести відшкодування завданих для [PERSON] збитків. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 02 серпня 2013 року приблизно о 12 годині в м. Хмельницькому [PERSON] керуючи автомобілем «Фольксваген Траспортер» реєстраційний номер [NUMBER] на 165 км + 550 м автомобільної дороги Житомир-Чернівці-Теребляче» виконуючи маневр розвороту допустив порушення Правил дорожнього руху, зокрема не надав перевагу у русі автомобілю [NUMBER], яким управляв позивач, внаслідок чого відбулось зіткнення зазначених транспортних засобів. У результаті ДТП [PERSON] та пасажир автомобіля «Део-Ланос» [PERSON] отримали відповідно легкого і середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Наведені обставини сторонами не заперечуються, та стверджується даними встановленими вироком Хмельницького міськрайонного суду від 27.01.2014 року, за яким [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. [PERSON] як власник згаданого автомобіля застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ВАТ НАСК «Оранта», про що свідчить поліс № АС/2471255 від 30.05.2013 року, за яким визначена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, за шкоду заподіяну життю і здоровю сто тисяч грн., за шкоду заподіяну майну пятдесят тисяч грн., а розмір франшизи визначено нуль. В день ДТП [PERSON] повідомив Страхову компанію про настання страхового випадку. В свою чергу [PERSON] 5.08.2013 року також подав повідомлення про ДТП до Полонського відділення НАСК «Оранта». 19.09.2013 року аварійним комісаром Хмельницького ОЦКП ТОВ «Гарант-Асістанс» було проведено огляд пошкодженого під час ДТП автомобіля «Део-Ланос», а 29.09.2013 року зазначене [PERSON] визначило матеріальний збиток згідно умов страхування, завданий власнику автомобіля «Део-Ланос» в сумі 31283 грн. 35 коп., що стверджується даними протоколу огляду і калькуляції відновлювального ремонту. У жовтні 2013 року НАСК «Оранта» направила для [PERSON] та [PERSON] листа в якому вказала, що розглянувши їхні повідомлення про спричинення шкоди належного позивачу транспортному засобу для подальшого розгляду заяви та прийняття остаточного рішення Страховику необхідно отримати наступні документи: від Страхувальника - копію рішення суду щодо притягнення до відповідальності винної в ДТП особи; від потерпілого - копію рішення суду щодо притягнення до відповідальності винної в ДТП особи; заяву на виплату страхового відшкодування. Після постановлення Хмельницьким міськрайонним судом згаданого вироку, [PERSON] та позивач надали в НАСК «Оранта» його копію. Крім цього, [PERSON] неодноразово протягом травня-липня 2014 року зявлявся до працівників Полонського районного відділення з приводу отримання страхових виплат за пошкоджений автомобіль, однак спеціалісти відділення не посприяли позивачу, та не надали допомогу у написанні письмової заяви про виплату страхового відшкодування, про що підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] 19 серпня 2014 року [PERSON] подав до НАСК «Оранта» заяву в якій просив Страхову компанію виплатити для нього суму страхового відшкодування за пошкодження автомобіля. 08 вересня 2014 року начальник Управління врегулювання НАСК «Оранта» [PERSON] листом № 09-02-09/16819 відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, із мотивів неподання ним заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП. В ході судового розгляду [PERSON] подав до ВАТ НАСК «Оранта» заяви датовані 19.05. та 08.06.2015 року в яких просив виплатити для нього у звязку з страховим випадком заподіяну моральну шкоду через ушкодження при ДТП здоровя в сумі 5000 грн. в задоволенні яких Страхова компанія йому також відмовила. Вирішуючи питання законності рішень НАСК «Оранта» щодо відмови у виплаті позивачу сум страхового відшкодування суд виходить із такого. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі [PERSON]) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Статтею 23 Закону встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.( стаття 26-1 Закону). Згідно до статті 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. За положеннями ст.29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Отже, оскільки позивачу в результаті ДТП заподіяні легкі тілесні ушкодження, у звязку з чим він зазнав моральної шкоди, а тому [PERSON] на підставі ст. 23,26-1 Закону має право на відшкодування такої шкоди в сумі 5000 грн. Під час ДТП було пошкоджено транспортний засіб належний позивачу, у звязку з чим для нього заподіяна також майнова шкода, у розмірі, що визначений аварійним комісаром 31283 грн. 35 коп. Вказаним Законом передбачено порядок виплати страхового відшкодування. Так , для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування ( ст. 35.1 Закону). Особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов'язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення і на вимогу заявника зобов'язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди (ст. 35.3 Закону). Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (ст. 36.2 Закону) Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення (ст. 36.2 Закону). Відповідно до ст. 37.1.4. Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Отже, зазначені норми Закону не встановлюють обовязкової (імперативної) підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування у звязку з поданням потерпілим заяви про виплату страхового відшкодування після встановлених цим Законом строків, та не забороняють у такому випадку Страховику здійснити проведення страхових виплат. У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в пункті 19 розяснено, що з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобовязаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку. Таким чином суд вважає, що ВАТ НАСК «Оранта» незважаючи на подання позивачем заяви про виплату страхового відшкодування за майнову шкоду завдану через пошкодження автомобіля, після одного року з дня скоєння ДТП, повинно виплати для нього страхове відшкодування, оскільки таке порушення допущене [PERSON] не впливає на право страховика переконатись що подія є страховим випадком. Крім цього слід зважити, що працівники Полонського відділення НАСК «Оранта» куди неодноразово звертався позивач з приводу страхового відшкодування, не надали для нього належну консультаційну допомогу, зокрема щодо необхідності подачі заяви у встановлені Законом строки, та допомогу у її складанні. У звязку з тим, що при ДТП, яка сталася з вини [PERSON], було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, останньому завдана моральна шкода, право на відшкодування якої передбачено п. 3 ч. 2 ст. 23, та ст. 1167 ЦК України. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд визначає з урахуванням положень ч.3 ст. 23 ЦК України у сумі 1500 грн. Суд не знаходить підстав про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] франшизи в сумі 510 грн., та моральної шкоди завданої позивачу у звязку з ушкодженням здоровя. Згідно до ст. 36.6. Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. В даному випадку відповідно до вказаного вище страхового полісу № АС/2471255 від 30.05.2013 року розмір франшизи визначено нуль. Відповідальність за відшкодування моральної шкоди, яку зазнав позивач через отримання при ДТП тілесних ушкоджень суд поклав на ВАТ НАСК «Оранта», а тому стягнення такої же шкоди ще й з особи, з вини якої сталася ДТП, суд не вбачає за можливе. За положеннями ст.. 36.5 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Приймаючи до уваги, що [PERSON] подав заяву про виплату страхового відшкодування з пропуском встановленого Законом строку, що стало причиною затримки для нього відповідних виплат, тому суд не знаходить підстав стягувати з Страхової компанії пеню за прострочення страхового відшкодування. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнений.

Outcome: partial