Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Синтиз» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 10.07.2013 року його було прийнято, згідно Наказу підприємства від 10.07.2013 року № 82, на посаду майстра зміни виробництва теплоізоляційних вогнетривних матеріалів у Товариство з обмеженою відповідальністю «Синтиз» м. Синельникове. 27.10.2013 року він звільнився з роботи за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (наказ від 27.10.2013 р. № 68), про що зроблена відмітка у трудовій книжці. На день звільнення з роботи ТОВ «Синтиз» нарахувало йому заробітну плату за період з липня 2013 року по вересень (включно) 2013 року в сумі 7265 грн. 34 коп., але виплатити її відмовилося. Також відповідачем не була нарахована та виплачена йому заробітна плата з 01 жовтня 2013 року по 27 жовтня 2013 року. Відповідно до ч. 1 статті 115 Кодексу Законів про працю України заробітна плата повинна виплачуватися регулярно в робочі дні в терміни, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Позивач вважає ці дії незаконними, оскільки у відповідності з ч. 1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідач неправомірно відмовився виплачувати нараховану позивачу заробітну плату в день звільнення, з відповідача на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 2421,78 грн. Загальна сума заборгованості відповідача перед ним станом на 20.02.2014 року складає 9687,12 гривень. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з ТОВ «Синтиз» на його користь заробітну плату за період з липня 2013 року по вересень (включно) 2013 року в сумі 7265 грн. 34 коп., а також стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 2421,78 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає частково згідно наданого заперечення. Так, відповідач зазначив, що в довідці № 605 від 23.10.2013 року, яка була надана позивачем зазначені суми заробітної плати в які входять прибутковий податок та єдиний соціальний внесок 3,6%, а також проводилась часткова виплата заробітної плати за липень 2013 року. Отже, заборгованість з заробітної плати [PERSON] згідно довідки № 93 від 11.03.2014 року складає 4493 грн. 22 коп. Що стосується позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 2421 грн. 78 коп., то відповідач не заперечував. Таким чином, стягненню підлягає сума в розмірі 6915 грн. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. З копії трудової книжки, виданої на ім'я [PERSON], серія [NUMBER], вбачається, що 10.07.2013 року [PERSON] був прийнятий на роботу в ТОВ «Синтиз» на посаду майстра зміни виробництва теплоізоляційних вогнетривних матеріалів. 27.10.2013 року був звільнений з роботи згідно ст..38 КЗпП України, за власним бажанням. Згідно довідки № 605 від 23.10.2013 року заробітна плата [PERSON] за період з липня по вересень 2013 року складає 7265,34 грн. Середній заробіток 2421,78 грн. Згідно відомостей на виплату грошей від 27.12.2013 року, 20.09.2013 року, 27.09.2013 року, 11.10.2013 року, 18.10.2013 року [PERSON] отримав заробітну плату на загальну суму 1460 грн. Відповідно до довідки № 93 від 11.03.2014 року заробітна плата [PERSON] за період з липня 2013 року по вересень 2013 року складає 7265,34 грн., з яких : - 1050,57 грн. - прибутковий податок; - 261,55 грн. - ЄСВ 3,6%; - 1460,00 грн. - виплачено; - 4493,22 грн. - до сплати. Середній заробіток 2421,78 грн. Згідно ч.1 ст.21 Закону «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України та ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення ( ч.1 ст.116 КЗпП України). Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення заробітної плати підлягає до негайного виконання у межах заборгованості по заробітній платі, але не більше ніж за один місяць. Як встановлено в судовому засіданні, позивач в день звільнення розрахунок по заборгованості з заробітної плати не отримав, заборгованість по заробітній платі до теперішнього часу відповідачем сплачена частково, а саме в розмірі 1460 грн., а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі необхідно задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача 4493,22 грн.. Що стосується позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, то суд вважає необхідним дані вимоги задовольнити повністю, оскільки підтверджені документально та визнані відповідачем. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, ч.3 ст.88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з ТОВ «Синтиз» на користь держави судові витрати пор сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 115,116,117 КЗпП України, ст..ст.21,24 Закону України «Про оплату праці» та

Outcome: partial