Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 07.05.2012 року між [PERSON] та\~товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Порше Мобіліті»\~укладений кредитний\~договір №50004292,\~за умовами\~якого позивач\~отримав від\~відповідача кредит\~в сумі\~346122\~гривні,\~що еквівалентно\~43050\~доларам США.\~17.07.2015\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу [PERSON]\~було видано\~виконавчий напис\~про звернення\~стягнення на\~транспортний засіб:\~марка -\~VOLKSWAGEN,\~модель -\~TOUAREG,\~реєстраційний номер\~ АХ\~0441\~СТ,\~який був\~переданий позивачем\~відповідачу в\~заставу з\~метою забезпечення\~кредитного договору.\~Постановою головного\~державного виконавця\~Московського відділу\~державної виконавчої\~служби Харківського\~міського управління\~юстиції від\~11.08.2015\~року відкрите\~виконавче провадження\~з виконання\~вказаного виконавчого\~напису.\~Позивач зазначає,\~що всупереч\~вимогам п.14\~ст.1,\~ч.ч.1\~та 2\~ст.11,\~ч.ч.1,\~2,\~5,\~8\~ст.18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~та іншим\~правовим нормам\~окрім суми\~кредиту в\~національній валюті\~України визначений\~і еквівалент\~в іноземній\~валюті.\~Такі дії\~відповідача,\~на думку\~позивача,\~є несправедливими\~та завдали\~позивачу моральної\~шкоди.\~З цих\~підстав позивач\~просить суд\~визнати положення\~вказаного кредитного\~договору не\~справедливими,\~а саме\~ вартість\~кредиту в\~еквіваленті 54754,20\~доларів США,\~а також\~п.п.1.3.,\~1.3.1.,\~1.3.2.,\~1.3.3.,\~1.7.1.,\~8;\~розірвати вказаний\~кредитний договір;\~визнати вказаний\~виконавчий напис\~таким,\~що не\~підлягає виконанню;\~стягнути солідарно\~з відповідачів\~на користь\~позивача 701938,10\~гривень на\~відшкодування моральної\~шкоди.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідачем товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» подано відзив на позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити у звязку з тим, що позов є необґрунтованим та безпідставним. Відповідачем приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] відзив на позов не подано. Третя особа пояснень не подала. \~ \~ \~ \~Заяви,\~клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувались. \~ \~ \~ \~Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 07.05.2012 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» укладений кредитний договір №50004292, за умовами якого позивач отримав від відповідача кредит в сумі 346122 гривні, що еквівалентно 43050 доларам США. 17.07.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було видано виконавчий напис про звернення стягнення на транспортний засіб: марка - VOLKSWAGEN, модель - TOUAREG, реєстраційний номер АХ 0441 СТ, який був переданий позивачем відповідачу в заставу з метою забезпечення кредитного договору. Постановою головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 11.08.2015 року відкрите виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису. Ці обставини підтверджуються кредитний договір №50004292 від 07.05.2012 року, виконавчим написом приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 17.07.2015 року, постановою головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 11.08.2015 року. Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~ст.524 ЦК України,\~зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Ч.ч.1 та 2\~ст.533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За змістом кредитного договору сторони погодили, що усі платежі за договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до п. 1.3 Загальних умов кредитування. Так, згідно з п. 1.3 Загальних умов кредитування, які є невідємною частиною кредитного договору, сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі. Розмірів платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено у гривні на день укладення кредитного договору у Графіку погашення кредиту. В подальшому позивальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі (п.1.3.1 Загальних умов кредитування). Зазначені умови договору стали результатом домовленості сторін, які вільні у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. Відповідно до\~ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»,\~договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Ст.ст.\~18,\~19 Закону України «Про захист прав споживачів»\~передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Аналіз вказаних правових норм та встановлених судом обставин дає змогу суду зробити висновок про те, що вказані позивачем умови кредитного договору не є несправедливими. Крім того, відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Ч.1 ст.652 ЦК України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Аналіз вказаних правових норм та встановлених судом обставин дає змогу суду зробити висновок про те, що відсутнє істотне порушення договору відповідачем, або істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або є інші випадки, встановлені договором або законом, які могли б бути підставою для розірвання кредитного договору між сторонами. Крім того, відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між\~підприємствами,\~установами та\~ організаціями\~ -\~ не\~більше одного\~року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Разом з тим, позивачем не доведено, що нотаріусом вчинено оспорюваний виконавчий напис без дотримання умов, передбачених ст.88 Закону України «Про нотаріат», оскільки ніяких доказів, які б свідчили про зворотне, позивач суду не надав. Крім того, відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, у приниженні честі та гідності фізичної особи. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Разом з тим, надані позивачем докази, зазначені вище у рішенні, не доводять заподіяння позивачу моральної шкоди відповідачами. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить з того, що відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові на позивача. Разом з тим, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 гривень, які відповідач просить покласти на позивача, не підтверджені відповідачем товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» належними доказами. Так, на підтвердження вказаних судових витрат відповідач надав договір про надання юридичних послуг від 27.03.2018 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Праймлекс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», відповідно до якого за надання послуг супроводу справи в суді першої інстанції замовник сплачує виконавцеві винагороду в сумі 12000 гривень. Разом з\~тим,\~ніяких доказів\~фактичної сплати\~таких коштів\~відповідач товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Порше\~Мобіліті» суду\~не надав.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed