Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником зазначеного майна. Зазначає, що у будинку зареєстроване місце проживання відповідача, який ніколи не проживав у даному будинку, а тому він втратив право користування вказаним майном. Враховуючи наведене, просить суд позов задовольнити. Ухвалою судді від 20 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 25 червня 2020 року представник позивача [PERSON] подав до суду клопотання, у якому просив викликати і допитати свідка [PERSON] . Протокольною ухвалою від 21 липня 2020 року в задоволенні клопотання представника позивача про виклик і допит свідка відмовлено, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, однак 15 жовтня 2020 року останній подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом поміщення оголошення на веб-сайті суду про його виклик у судове засідання. З письмової згоди представника позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 03 жовтня 2008 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20459330 від 03 жовтня 2008 року. Будинковою книгою для прописки громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] , а також відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області стверджується, що місце проживання [PERSON] зареєстроване за вказаною адресою. Як вбачається з акту обстеження фактичного місця проживання від 30 грудня 2019 року, [PERSON] ніколи не проживав у будинку [ADDRESS] . У відповідності до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як зазначив позивач, він є власником будинку [ADDRESS] , відповідач не проживає без поважних причин у такому. Відповідач в судове засідання не з`явився та жодних доказів щодо спростування викладених позивачем фактів на адресу суду не надав. Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивач є власником будинку та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпоряджання таким, непроживання відповідача тривалий час за місцем реєстрації, що підтверджується матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Отже, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вищезгаданим будинком В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved