Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , мешкає: [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] , виданий Василівським РВ УДМС України в Запорізькій області 19.03.2015 року, ІПН [NUMBER] , батьком [PERSON] , [INFO] , та внести зміни в актовий запис у відділі ДРАЦС по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 22.03.2011 актовий запис №350 про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши в графі «батько» прізвище - « [PERSON] » замість « [PERSON] ». В обґрунтування позову позивач зазначає, що з червня 2009 року він із відповідачкою почали зустрічатися, а незабаром, з жовтня 2010 року почали жити разом у позивача за адресою: [ADDRESS] .. У 2010 році відповідачка завагітніла. Так, [INFO] вона народила дитину від позивача - доньку, яку вона зареєструвала як [PERSON] , [INFO] , перебуваючи з позивачем у громадянському шлюбі. Із пологового будинку [PERSON] забрав дитину та породіллю разом із її батьками та матір`ю позивача. Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини від 22.03.2011 №350 батьком зазначений [PERSON] . Про те, що відповідачка буде реєструвати дитину позивачу не повідомила та не обговорювала те, що батьком у свідоцтві про народження дитини буде не він. Через деякий час у травні 2011 року позивач з відповідачкою припинили фактичні подружні стосунки. Відповідачка переїхала у м. Мелітополь до своєї матері. Ще протягом 2 років позивач приїжджав до відповідачки та дитини на 3 дні кожного тижня з ночівлею у тещі. З квітня 2013 року припинив їздити з ночівлями, тільки приїжджав бачитися із дитиною один раз на тиждень. Їх дитина залишилася проживати разом із відповідачкою, позивач надавав кошти на утримання дитини щомісячно - від 50 до 100 доларів США на придбання їжі, оплата садка, школи, постійно купував речі. З початку 2021 року їхня донька проживає з позивачем за його місцем проживання. Сім`я позивача складається з дружини [PERSON] , 1993 р.н., з якою вони уклали шлюб 16.08.2016, актовий запис №288. Від цього шлюбу вони мають дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька [PERSON] , [INFO] відповідачка зазначила відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України зі своїх слів. Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Однак, позивач є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . На час народження [PERSON] , [INFO] відповідачка не перебувала в іншому зареєстрованому шлюбі. Із народження по цей час позивач відноситься до своєї доньки з турботою, любов`ю, увагою, цікавиться її життям, проявляє інтерес до того, як вона росте, розвивається, навчається. Дочка називає позивача батьком, та він записаний у неї в телефоні як тато. 20 липня 2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого вона зазначила, що ознайомившись з позовною заявою, пред`явлені позовні вимоги [PERSON] визнає. Проте заперечує щодо підстав та обставин на які позивач посилається у своєї позовній заяві. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з червня 2009 року вони почали зустрічатися, а незабаром з жовтня 2010 року почали разом жити. Так, [INFO] відповідачка народила дитину [PERSON] . Батьком в свідоцтві про народження зазначений [PERSON] . Про те, що відповідачка зареєструвала дитину на іншого батька - вона позивачу не повідомила та це з ним не оговорювала. В травні 2011 року вони перестали знаходиться у фактичних шлюбних відносинах. Весь цей час позивач надавав їй на утримання дитини щомісячно від 50 до 100 доларів США. Проте всі ці обставини не відповідають дійсності. Відповідачка з позивачем ніколи спільно не проживали. Не вели з ним спільного господарства та сімейного бюджету. Між ними мали місце лише сексуальні відносини. Відповідач не визнавав свого батьківства щодо її дочки [PERSON] , саме тому її реєстрації про народження було проведено у відповідності до ст. 135 Сімейного кодексу, оскільки не було їх спільної заяви як батьків, а позивач відмовився реєструвати дитину на себе. Отже, саме в інтересах дитини знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та мати можливість на спілкування з ним. Оскільки позивач відмовився подавати відповідну заяву про внесення запису про батька дитини у Книзі реєстрації народжень, ім`я та по батькові дитини були записані за її вказівкою. Те що позивач забирав її з донькою із пологового будинку також не відповідає дійсності. З пологового будинку відповідачку забирали її батьки. Позивача там і близько не було. Позивач після народження дитини багато років не цікавився її життям. Протягом цих років позивач жодного разу не звернувся до відповідачки із питанням визнання батьківства, утримання дитини. Нічім не допомагав їм матеріально. Пред`явлення цього позову для відповідачки стало великою несподіванкою, оскільки останній два роки з невідомих їй причин позивач став проявляти інтерес до дитини, брав її до себе погостювати, користуючись тим, що наразі [PERSON] знаходиться у розводі з маленькою дитиною на руках. Відповідачка не розуміє чому позивач не вирішив це питання у добровільному порядку, а звернувся до суду тим самим поклавши на неї судові витрати, які їй нема чим сплачувати, оскільки вона не отримую на цю дитину аліментів та знаходиться в скрутному матеріальному становищі, живе лише на соціальну допомогу. Незважаючи на те, що відповідачка незгодна з обставинами викладеними у позовній заяві, вона не заперечує, щоб позов було задоволено, тобто не заперечує, щоб суд визнав [PERSON] , [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] , та не заперечує, щоб були внесені відповідні зміни в актовий запис у відділ ДРАЦС по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 22.03.2011 про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши в графі «батько», прізвище « [PERSON] ». Відповідачка зазначила, що нарешті у батька прокинулась совість та він має намір визнати себе батьком їх дитини. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Івашиної А.А. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, наполягають на задоволенні позовних вимог та просять прийняти від відповідача визнання нею позову. Від відповідачки до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти винесення рішення в підготовчому судовому засіданні. Від представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області - Бондаренко Л. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, просить прийняти рішення на підставі наявних у справі документів в інтересах малолітньої дитини. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає, за необхідне провадити розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Правовідносини сторін регулюються такими нормами права. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, актовий запис № 350. У графі «батько» записаний [PERSON] . Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у частині третій ст. 128 Сімейного кодексу України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина перша ст. 135 Сімейного кодексу України). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Судом встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до першої статті 135 Сімейного кодексу України від 10 травня 2017 року відомості про дитину - [PERSON] , [INFO] , відомості про матір - [PERSON] , відомосте про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України та батьком вказано - [PERSON] . Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Відповідно до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у цивільній справі № 159/3926/18, щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved