Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи його тим, що [PERSON] та [PERSON] з 26 листопада 2004 року після вінчаня у Храмі Св. О.Невського м. Жмеринка стали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Під час їх спільного проживання у них [INFO] року народилася дочка [PERSON]. Батьком дитини є відповідач, а оскільки сторонни офіційно не оформили свої подружні відносини, у свідоцтві про народження дитини батько вказаний відповідно до статті 135 СК України, тобто зі слів матері. Батьком дитини у свідоцтві про народження записаний [PERSON]. Після народження дитини відповідач постійно спілкувався із дитиною, надавав їй матеріальну допомогу. З 2014 року сторонни припинили спільне проживання, дитина залишилася проживати із матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач перестав піклуватися про дитину, не приймає участі у її вихованні, матеріальної допомоги на її утримання не надає, а позивачці самостійно важко належним чином утримувати їх спільну дочку. Добровільно надавати допомогу на утримання дочки відповідач відмовляється, хоча має таку можливість, офіційно працевлаштований, має постійний стабільний заробіток. На підставі викладеного просить визнати відповідача батьком дитини [PERSON], [INFO]; стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 6 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 23 серпня 2018 року (а.с. 14). 21 серпня 2018 року відовідачем [PERSON] подано відзив на позов, в якому позовні вимоги [PERSON] визнав частково, просив стягнути із нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; відмовити в стягненні із нього коштів на правничу допомогу (а.с. 16-28). У сьогоднішне судове засідання позивачка та її представник не з'явились. Представник позивачки - адвокат [PERSON] подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив справу розглянути у його та позивачки [PERSON] відсутність (а.с. 29). Відповідач [PERSON] у сьогоднішнє судове засідання не з'явився. Подав заяву, в якій позов визнав повністю та безумовно, просив справу розглянути у його відсутність. Вказав, що він дійсно є батьком дитини (а.с. 30). Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Згідно з частиною третьою статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд вважає, що законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в даному випадку в наявності, що підтверджується доданими до позовної заяви такими доказами. Відповідно до копії свідоцтва про народження батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно із копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України №00020536103 від 11 липня 2018 року (а.с. 8) в актовому записі про народження дитини [PERSON], [INFO], матір'ю дитини вказана [PERSON], батьком дитини вказаний [PERSON]. Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до копії дубліката свідоцтва про вінчання 26 листопада 2004 року [PERSON] та [PERSON] вінчалися у Храмі св. О.Невського м. Жмеринки (а.с. 9). З копії довідки №398 від 17 липня 2018 року, виданої квартальним комітетом «Центральний» (а.с. 7) дитина [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю [PERSON] в [ADDRESS], та перебуває на її утриманні. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с. 17) відповідач [PERSON] 30 березня 2018 року зареєстрував шлюб із [PERSON] Відповідно до довідки про склад сім'ї №2 від 20 серпня 2018 року, виданої квартальним комітетом «Товарна» (а.с. 18), до складу сім'ї відповідача [PERSON] входять [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син. Сім'я проживає по [ADDRESS]. Відповідно до довідки про доходи [PERSON] №1874 від 17 серпня 2018 року(а.с. 22) відповідач працює слюсарем з ремонту рухомого складу у Виробничому підрозділі «Вагонна дільниця станції Жмеринка «Філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця» (м. Жмеринка вул. Тунельна, 26), його доходи за період лютий-липень 2018 року склали 68280,11 грн., аліментні платежі не стягуються. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до суду з цим позовом в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], і на підставу своїх позовних вимог вказала, що права дитини порушені невиконанням відповідачем своїх батьківських обов'язків відносно своєї неповнолітньої дитини. Предмет позову - визнання відповідача батьком дитини [PERSON] та стягнення аліментів на її утримання. Вказаний спір регулюється положеннями Сімейного кодексу України. В даному випадку підлягають застосуванню положення статей 125,126, 128, 135, 180, 181, 182, 183, 191. Відповідно до частини другої статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною першою статті 126 СК України визначено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно положень статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він доведений матеріалами справи, визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову відповідно до вимог частини четвертої статті 206 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, суд вважає, що 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору за позовну вимогу про визнання відповідача батьком дитини слід повернути позивачу з державного бюджету, а решту 50 відсотків - стягнути з відповідача на користь позивача. Витрати по сплаті судового збору на суму 704,80 грн за позовну вимогу про стягнення аліментів підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнена від його сплати при зверненні до суду із цією вимогою. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved