Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість за кредитним договором в сумі 2327,41 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 29.03.2011 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № BLаЖГА00022625. ПАТ «ВіЕйБі Банк» зобовязався надати позичальнику грошові кошти в сумі 4000,00 грн. Кредитні кошти надано строком по 29.03.2014 р., за користування кредитними коштами встановлена плата в розмірі 15,00%. Сторонами погоджено комісію за управління кредитом 1,75% від суми кредиту, як щомісячну плату за управління кредиту. За умовами п. 2,4 договору, сторонами встановлена плата за користування кредитом, так проценти за кредитом розраховується у валюті кредиту, виходячи з фактичної суми наданих кредитних коштів і строку кредитування, із розрахунку: рік річний 360 дням, місяць рівний 30днями, та сплачується позичальником у порядку передбаченому п. 2.5 загальної частини договору. Банк зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач за кредитним договором зобовязання не виконав в звязку з чим станом на 14.08.2015 р. виникла заборгованість в сумі 2327,41 грн. В судовому засіданні ухвалою суду від 13.09.2016 р. до участі у справі залучено правонаступників [PERSON] та [PERSON]. Позивач в судове засіданні не зявився, але надіслав заяву в якій просить справу розглянути без участі їхнього представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Суд вважає, що, оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовилася надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв'язку із чим суд розглядає справу на підставі ст. 169 ЦПК України у його відсутності, на підставі наявних матеріалів у справі, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. 29.03.2011 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № BLаЖГА00022625. ПАТ «ВіЕйБі Банк» зобовязався надати позичальнику грошові кошти в сумі 4000,00 грн. Кредитні кошти надано строком по 29.03.2014 р., за користування кредитними коштами встановлена плата в розмірі 15,00%. Сторонами погоджено комісію за управління кредитом 1,75% від суми кредиту, як щомісячну плату за управління кредиту. За умовами п. 2,4 договору, сторонами встановлена плата за користування кредитом, так проценти за кредитом розраховується у валюті кредиту, виходячи з фактичної суми наданих кредитних коштів і строку кредитування, із розрахунку: рік річний 360 дням, місяць рівний 30днями, та сплачується позичальником у порядку передбаченому п. 2.5 загальної частини договору. Банк зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач за кредитним договором зобовязання не виконав в звязку з чим станом на 14.08.2015 р. виникла заборгованість в сумі 2327,41 грн. З матеріалів справи вбачається, що правонаступниками відповідача по справі є [PERSON] та [PERSON], а отже заборгованість підлягає стягненню з них в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. На підставі викладеного суд вважає за необхідне стягнути суму 2327,41 гривень.

Outcome: approved