Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу у розмірі 50 000,00 грн., пені відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 171 000,00 грн., трьох відсотків річних відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 468,49 грн., інфляційних втрат у розмірі 8 487,02 грн., та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між сторонами було укладено Договір - заяву №328823/115695/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» від 08.01.2015р., на суму 50 000,00 грн., на строк 3 місяці, з нарахуванням та виплатою відсотків за процентною ставкою 25,00 % річних. 24.03.2015 року позивач звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про намір не продовжувати строк дії депозитного договору та повернення грошових коштів за банківським вкладом, однак Банк проценти за вкладом виплатив, а суму депозиту не повернув. 25.11.2015р. позивач надав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначив, що 17.11.2015р. отримав суму депозитного вкладу в розмірі 50 000,00 грн., та просив суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» тільки пеню в розмірі 171 000,00 грн., три відсотки річних у розмірі 468,49 грн., інфляційні втрати у розмірі 8 487,02 грн., та судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] зменшені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» проти задоволення позову заперечував письмово з підстав, що положення ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» про право споживача на отримання пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) за кожний день прострочення не застосовується до правовідносин щодо банківського вкладу, які існують між позивачем та відповідачем, та регулюються ЦК України і законом України «Про банки і банківську діяльність». Оскільки 17.09.2015р. у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було введено тимчасову адміністрацію, відповідно до закону не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Постановою Правління НБУ України від 17.12.2015р. № 898 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2015р. № 230 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку через відповідні позасудові механізми. Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з'явився, належним чином про час та місце судового засідання повідомлявся, про причину неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовуються положення про договір банківського вкладу. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умова повернення які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі встановленому договором банківського вкладу. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов не допускається. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі його Філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено Договір - заяву №328823/115695/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» від 08.01.2015р., на суму 50 000,00 грн., на строк 3 місяці, з нарахуванням та виплатою відсотків за процентною ставкою 25,00 % річних. Згідно вищезазначеного договору банківського вкладу, Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», останній прийняв на зберігання грошовий вклад у розмірі 50 000,00 грн. та зобов'язався на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти на умовах та в строки, що встановлені цим договором. Внесення коштів підтверджується квитанцією № 5 від 08.01.2015р. Позивач 24.03.2015 року звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про намір не продовжувати строк дії депозитного договору та повернення грошових коштів за банківським вкладом. Суму депозитного вкладу в розмірі 50 000,00 грн. позивач отримав 17.11.2015р. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015р. № 171 запроваджено в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» тимчасову адміністрацію. Постановою Правління НБУ України від 17.12.2015р. № 898 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2015р. № 230 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з 18.12.2015р. по 17.12.2017р. включно. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні зменшених позовних вимог належить відмовити. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь 3 % річних від простроченої суми та інфляційних втрат не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до п.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; вкладниками та кредиторами. Відповідно до п.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Згідно з п.2,4 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», визначено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплату витрат та здійснення платежів. Таким чином, вищенаведеним законодавством передбачено спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку через відповідні позасудові механізми, докази дотримання якого позивачем суду не надані, тому звернення до суду з заявленими позивачем позовними вимогами є передчасним. Наведена правова позиція кореспондується з постановою Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі № 6-2001цс15(№ в ЄДРСРУ 55179270) за позовом фізичних осіб до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу. Верховним Судом України було сформульовано правову позицію, згідно з якою на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Також не підлягаю задоволенню вимоги позивача стосовно стягнення пені у відповідності до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до даної норми у разі, коли виконавець прострочує виконання надання послуг згідно з договором, за кожен день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги. Позивачем зазначена пеня нарахована на суму банківського вкладу, проте в даних спірних правовідносинах сума банківського вкладу не є вартістю послуг, а є грошовими коштами, що належать позивачеві та розміщені на власному депозитному рахунку в Банку, які відповідач зобовязаний повернути позивачу. Отже, позивачем не обґрунтовано нарахована на суму банківського вкладу пеня, визначена ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», та позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed