overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 001-20500-121011 від 12 жовтня 2011 року на загальну суму 3401 гривні 56 копійок, яка є тілом кредиту. Позивач в судове засідання не з'явився, просив суд розглядати справу за відсутності його представника (а. с. 2 - зворотній бік ). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, через канцелярію суду надав заперечення проти позову та заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 20). Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено принцип обов'язковості виконання договору сторонами, а відповідно до положень статей 526, 527, 530 цього ж Кодексу зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу. Судом встановлено, що 12 жовтня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 001-20500-121011, відповідно до якого позивач надає відповідачу шляхом відкриття відкличної кредитної лінії з використанням платіжної картки [NUMBER] грошові кошти з можливим лімітом 100 000 гривень та на день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на платіжну картку в сумі 10 000 гривень (а. с. 3). Згідно анкети позивальника строк дії платіжної картки [NUMBER] становить 3 роки (а. с. 5). Як убачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 001-20500-121011 від 12 жовтня 2011 року відповідач договірні зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 8 жовтня 2014 року у нього виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3401 гривень 56 копійок (а. с. 9). Відповідно до частини 2 статті 1054, частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, пункту 5.8 вищевказаного кредитного договору, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Разом з тим, суд вважає обґрунтованими заперечення відповідача в частині зменшення розміру загальної заборгованості на 2000 гривень, оскільки його позиція підтверджується наданими ним квитанціями № б/н від 25 січня 2015 року, № б/н від 25 грудня 2014 року, № б/н від 25 листопада 2014 року, № б/н від 25 жовтня 20124 року на суму по 500 гривень кожна (а. с. 20 - 22). З огляду на вищевикладене, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки у відповідача наявна обґрунтована належними і допустимим доказами заборгованість за кредитним договором № 001-20500-121011 від 12 жовтня 2011 року у розмірі 1401 гривні 56 копійок, що підлягає стягненню на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з\~відповідача на\~свою користь\~заборгованість по\~заробітній платі\~в сумі\~17663,89\~грн.\~та середній\~заробіток за\~час затримки\~ розрахунку,\~починаючи з\~07.07.2018р. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що він з лютого 2007 року працював у ПрАТ «Харківський електротехнічний завод» Укрелектромаш на посаді майстра електропідстанції. Наказом №102-к від 06.07.2018 року його звільнено за власним бажанням. Однак, в порушення вимог законодавства заробітну плату за частину травня, червень та частину липня 2018 року не виплатили, у зв`язку з відсутністю грошових коштів. На даний час відповідач заборгованість по заробітній платі не погасив, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав частково, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі, а в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати відмовився. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до наказу №102-к від 06.07.2018 року звільнений з ПрАТ «Харківський електротехнічний завод» Укрелектромаш\~за власним\~бажанням,що підтверджується копією трудової книжки. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Стаття 233КЗпП\~передбчає,\~що у\~разі порушення\~законодавства про\~оплату праці\~працівник має\~право звернутись\~до суду\~з позовом\~про стягнення\~належної йому\~заробітної плати\~без обмежень\~будь-яким\~строком. Згідно листа Управління з питань праці ГУ держпраці у Харківській області №Т-918/02.02/12-08/11235 від 25.09.2019 станом на 25.09.2019 Приватне акціонерне товариство «Харківський електротехнічний завод» Укрелектромаш має заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] в сумі 17884,11 грн. З огляду на викладене, оскільки відповідач не провів остаточний розрахунок з позивачем до теперішнього часу, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Оскільки при зверненні до суду з вказаним позовом, позивач був звільнений від сплати судового збору, судовий збір, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягується з відповідача на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку у розмірі 34290,63 грн., посилаючись на те, що при звільненні розрахунок проведений не був. Позивач та його представник [PERSON] у судове засідання не зявились, справу просили розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, про що представник позивача надав відповідну письмову заяву. Представник відповідача в судове засідання не зявився, у письмовій заяві позов визнав, не надав заперечень проти обставин, викладених у позові, попереджений про наслідки визнання позову, справу просив слухати за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що з 02 листопада 2015 р. позивач працював у ВП «Шахта ім. Д.Ф.Мельникова» ПАТ «Лисичанськвугілля» машиністом підземних установок 3 розряду. Наказом № 727-к від 04.08.2016 р. був звільнений за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис за №15 від 04.08.2016 р. Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не було проведено розрахунок в день звільнення, заборгованість по заробітній платі складала 34290,63 грн. Відповідно довідки №60 від 31.10.2016 р. середньоденна заробітна плата за календарний день дорівнює 164,07 грн. Таким чином, компенсація за затримку виплати заробітної плати до виплати складає 34290,63 грн. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст.11 ЦПК України позов підлягає задоволенню у межах заявлених позовних вимог у повному обсязі. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 15915,59 грн., посилаючись на те, що при звільненні розрахунок проведений не був. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність фінансування та часткове погашення заборгованості перед позивачем. У судовому засіданні досліджені докази: копія трудової книжки; копія довідки про доходи; копія довідки про заборгованість по заробітній платі; розрахунок середнього заробітку; копії табелів виходів робітників; списки №120/010, №140/010, №152/010, довідки №241, №242 від 07.10.2016 р. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши докази у справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 10 листопада 2012 р. працював у відповідача на посаді підземного гірника. Наказом № 273к від 04.07.2016 р. був звільнений за п.1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис за №29 від 03.07.2016 р. Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не були проведено розрахунок в день звільнення, заборгованість по заробітній платі складала 16349,83 грн. Відповідно довідки №241 від 07 жовтня 2016 р. середньоденна заробітна плата за календарний день дорівнює 248,92 грн., середньоденний заробіток зо дня звільнення по день розгляду справи до виплати складає 19637,3 грн. Відповідно до ст.11 ЦПК України позов підлягає задоволенню у межах заявлених позовних вимог у повному обсязі. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. На підставі ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551,2 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 06.06.2016 р. по 06.09.2016 р. в розмірі 13989,12 грн., посилаючись на те, що при звільненні розрахунок проведений не був. Позивач у судове засідання не зявився, справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги уточнив та просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 06.06.2016 р. по 01.08.2016 р. в розмірі 10123,25 грн., виходячи з розрахунку 184,059 грн. за календарний день,без урахування суми податків, зборів та інших обовязкових платежів. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність фінансування та часткове погашення заборгованості перед позивачем, про що надала письмову заяву. У судовому засіданні досліджені докази: копія трудової книжки; копія довідки про середньомісячну заробітну плату №24/924 від 15.09.2016 р.; копія довідки про заборгованість по заробітній платі №24/923 від 15.09.2016 р.; копія Витягу з наказу №315-к від 24.06.2016 р.; копія трудової книжки. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши докази у справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 18 листопада 2013 р. працював у відповідача на посаді гірника з ремонту гірничих виробок 4 розряду підземним, з повним робочим днем під землею. Наказом № 315-к від 24.06.2016 р. був звільнений за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис за №26 від 06.06.2016 р. Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не були проведено розрахунок в день звільнення, заборгованість по заробітній платі складала 10962,68 грн. Середньоденна заробітна плата за календарний день дорівнює 184,059 грн., середньоденний заробіток зо дня звільнення по 01 серпня 2016 р. до виплати складає 10123,25 грн. Відповідно до ст.11 ЦПК України позов підлягає задоволенню у межах заявлених позовних вимог у повному обсязі. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. На підставі ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551,2 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 18 грудня 2015 р. по 31 серпня 2016 р. у розмірі 102438,75 грн., посилаючись на те, що при звільненні розрахунок проведений не був. Позивач у судове засідання не з'явився, справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги уточнив та просив стягнути з відповідачасередній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 114231,6 грн., про що надав відповідну письмову заяву. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність фінансування та часткове погашення заборгованості перед позивачем. У судовому засіданні досліджені докази:копія трудової книжки; довідка №24/841 від 31.08.2016 р.; копія довідки про заборгованість по заробітній платі; копія судового наказу від 12.09.2016 р.; довідка №24/1144 від 01.11.2016 р. Суд, дослідивши докази у справі, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що з 04 березня 2008 р. позивач працював у відповідача підземним горноробочим 3 розряду, з повним робочим днем під землею. Наказом № 547-к від 18.12.2015 р. був звільнений за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис від 17.12.2015 р. Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не були проведено розрахунок в день звільнення, заборгованість по заробітній платі складала 11667,42 грн. Відповідно довідки №24/1144 від 01 листопада 2016 р. середньоденна заробітна плата за календарний день дорівнює 407,97 грн., тому середньоденний заробіток з 18 грудня 2015 р. по 31 серпня 2016 р., що підлягає стягненню з відповідача складає 102438,75 грн. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. На підставі ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551,2 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 22.08.2016 р. по 11.10.2016 р. в розмірі 9150,47 грн., посилаючись на те, що при звільненні розрахунок проведений не був. Позивач у судове засідання не зявився, у письмовій заяві позов підтримав. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляд справи не надав, про причини неявки суд не повідомив. У судовому засіданні досліджені докази: довідка про заробітну плату та інші доходи; копія трудової книжки; копія судового наказу від 12.09.2016 р. Суд, дослідивши докази у справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що 21 серпня 2016 р. позивач був звільнений з ВП «Шахта ім.Д.Ф.Мельникова» ПАТ «Лисичанськвугілля» за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням на підставі наказу №769К від 21.08.2016 р., про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис за №15. Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не були проведено розрахунок в день звільнення, заборгованість по заробітній платі складала 18838,94 грн. Відповідно довідки №799 від 09 вересня 2016 р. середньоденна заробітна плата за календарний день дорівнює 247,31 грн., середньоденний заробіток зо дня звільнення по день розгляду справи до виплати складає 9150,47 грн. Відповідно до ст.11 ЦПК України позов підлягає задоволенню у межах заявлених позовних вимог у повному обсязі. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. На підставі ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551,2 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 13 травня 2015 р. по 03 липня 2015 р. у розмірі 12800,25 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн., посилаючись на те, що при звільненні розрахунок проведений не був. Представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав. Представник відповідача у письмових запереченнях позов не визнав, бо розрахунок з позивачем на час звернення вже був здійснений. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія трудової книжки; копія довідки МСЕК; копія наказу; копія довідки від 02.07.2015 р.; письмові заперечення проти позову; копія відомості з виплати заробітної плати за травень 2015 р.; копія розрахункових листів; пояснення до довідки про середньоденну заробітну плату; довідка від 20.07.2015 р. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 21 серпня 2012 р. до 12 травня 2015 р. працював у відповідача на посаді підземного слюсаря. Наказом № 437к від 12.05.2015 р. був звільнений за п. 2 ст. 40 КЗпП України, за станом здоров'я на інвалідність І групи (виробнича травма), про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис за №20 від 12.05.2015 р. При звільненні з позивачем в порушення ст.116 КЗпП України не були проведені розрахунки по заробітній платі. Відповідно довідки №283 від 20 липня 2015 р. середньоденна заробітна плата складає за 172,45 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку з урахуванням обов'язкових відрахувань податків та внесків у державні цільові фонди складає 8967,4 грн., з якої з вирахуванням вказаних платежів виплаті позивачу підлягає 1754,03 грн. Оскільки трудові права позивача були порушені, суд на підставі ст.237-1 КЗпП України з урахуванням принципу розумності та справедливості частково задовольняє позов про стягнення моральної шкоди в розмірі 900 грн. На підставі ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.09.2017 р. по 30.06.2017 р. у розмірі 61035,82 грн., посилаючись на те, що при звільненні розрахунок проведений не був. Позивач у судове засідання не з'явився, справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, про що надав відповідну письмову заяву. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія трудової книжки; копія судового наказу від 16.11.2016 р.; довідка про середньоденну заробітну плату; виписка по картковому рахунку. Дослідивши докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що наказом № 390к від 09.09.2016 р. позивач був звільнений за п. 3 ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, у зв'язку з порушенням власником умов трудового договору, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис за №25 від 09.09.2016 р. Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не було проведено розрахунок в день звільнення, заборгованість по заробітній платі була виплачена лише 30.06.2017 р. Відповідно довідки №248 від 19.10.2016 р. середньоденна заробітна плата за календарний день дорівнює 270,07 грн. Таким чином, загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.09.2017 р. по 30.06.2017 р. до виплати складає 61035,82 грн. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст.11 ЦПК України позов підлягає задоволенню у межах заявлених позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved