Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір № 290/2000 купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: вул. Пастера, буд.9 «А», с. Нерубайське Біляївського району, Одеської області, укладений 27 жовтня 2000 року між [PERSON], який діяв на підставі довіреності від імені [PERSON] з одного боку та [PERSON] діючої на підставі довіреності від імені [PERSON] з іншого боку та зареєстрований на Одеської Нової Біржі, реєстраційний № 290/2000 від 27 жовтня 2000 року. Свої вимоги мотивує тим, що йому було відмовлено у державної реєстрації права власності житлового будинку з надвірними спорудами, що і змусило його звернутись з позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце слухання справи, про причини неявки суду не повідомив. У відповідності з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Приймаючи до уваги пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 27 жовтня 2000 року між сторонами на Одеської Нової Біржі, реєстраційний № 290/2000 був укладений договір купівлі продажу, за яким [PERSON], який діяв на підставі довіреності від імені [PERSON] продав, а [PERSON] діюча на підставі довіреності від імені [PERSON] купила житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: вул. Пастера, буд.9 «А», с. Нерубайське Біляївського району, Одеської області. З довідки №2714 від 07.09.2015 р., виданої Нерубайською сільською Радою, Біляївського району, Одеської області вбачається, що вказаний договір зареєстрований в погосподарській книзі № 9/1144 стор.11. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) за договором купівлі-продажу, продавець зобовязаний передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязаний прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Позивачами умови договору купівлі продажу від 27 жовтня 2000 року виконані у повному обсязі, а саме сплачена вартість обєкту купівлі-продажу, про що свідчить п.6 зазначеного договору, згідно якого продаж відчужуваного будинку здійснюється за 22 000 грн., які отримані продавцем до підписання договору. Нерухоме майно фактично прийняте позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку про домовленість між сторонами з усіх істотних умов договору купівлі-продажу, що вимагалися чинним на той час законодавством України, а також про виконання зобовязань по договору купівлі продажу від 27 жовтня 2000 року. Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), що діяв на момент укладання договору купівлі продажу від 27 жовтня 2000 року право власності у набувача по договору виникає з моменту передання речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, а ч.4 вказаної статті зазначає, що угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. На час укладання договору купівлі-продажу діючим законодавством нотаріальне посвідчення договору, укладеного на біржі не вимагалось. Реєстрація договору позивачем проведена в погосподарській книзі сільської ради, у звязку з чим суд вважає, що сторонами не були порушені норми діючого на час укладання договору зазначеного законодавства, право власності на спірний будинок правомірно набуто позивачем. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов [PERSON], обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Outcome: approved