Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про зміну договору найму житлового приміщення . В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що в 2009 році його мати [PERSON] отримала право на проживання в кімнатах №№409,410 по вул. Роганська, 152 в м. Харкові на родину, яка складалась з неї та двох її дітей - сина [PERSON] та доньки [PERSON] Особовий рахунок на квартиру оформлено на [PERSON] Зазначені в ордері спірні кімнати на даний час не приватизовано. Фактично він проживав в кімнаті площею\~ 12,8 м2, а мати з сестрою - в кімнаті площею\~ 19,1 м2 . З часом стосунки між ним та [PERSON], [PERSON] почали погіршуватись. Відповідачі стали перешкоджати йому нормально користуватися житловою площею спірної квартири. Фактично позивач на даний час позбавлений права користування даною квартирою у зв'язку з неприязними, напруженими стосунками, що склалися між ним та відповідачами. Тому вимушений звернутися до суду з приводу зміни договору найму квартири за адресою: м. Харків, вул. Роганська, 152, кімнати №№409,410 , уклавши окремий договір найму з відкриттям на його імя окремого особового рахунку та виділивши йому в користування \~кімнату площею\~12,8 м2 , а відповідачам кімнату площею\~ 19,1 м2 . В \~\~судовому \~\~засіданні \~\~ позивач [PERSON] \~підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та обґрунтував їх обставинами, викладеними в позовній заяві; просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову за безпідставністю вимог. Представник відповідачів [PERSON] мотивував свої заперечення проти позовних вимог тим, що в порушення вимог ст. 104 ЖК УРСР [PERSON] не звертався до наймодавця з приводу зміни договору найму житлового приміщення. Зазначав, що спір може бути вирішено в судовому порядку в разі відмови наймодавця в укладенні такого договору. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Харківської міської ради, що діє на підставі довіреності [PERSON], в судове засідання не зявився, відповідно до наданих письмових пояснень просив справу розглянути за його відсутність та відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених в письмових поясненнях. Заслухавши пояснення \~\~ позивача, відповідача [PERSON] та представника відповідачів [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно ст.ст.15,16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або спорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу, обравши передбачений законом або умовами договору спосіб захисту. Згідно частини 3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона у справі, яка розглядається в порядку цивільного судочинства, повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~статті 13 ЦПК України\~учасник справи, на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору, а суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 27.06.2008 року ВАТ «САН ІнБев Україна» [PERSON] видано ордер № 117 на право проживання у кімнатах №№ 409, 410 у будинку №152 по вул. Роганській родини з трьох осіб, (а.с.70) . Рішенням виконавчого комітету Орджонікідзевської районної в м. Харкові ради від 07.04.09 року за [PERSON] було закріплено кімнати №№ 409, 410 у будинку №152 по вул. Роганській на родину з трьох осіб та укладено договір житлового найму, (а.с.5). Згідно\~ст.\~47 Конституції України\~кожен має право на житло. Правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K., 21.02.1990).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення в справі Gillow v. the U.K., 24.11.1986), так і на наймача (рішення в справі Larkos v. Cyprus, 18.02.1999). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За змістом\~статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Відповідно до\~ст.\~58\~ЖК\~України\~на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер (частина 1, 2\~ст.61\~ЖК\~України). Відповідно до ч.1 ст.63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно ч.1\~ст.\~64\~ЖК\~України\~члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. В спірних кімнатах зареєстровані [PERSON] наймач, [PERSON] син наймача, [PERSON] донька наймача. Спірні \~кімнати \~№№ 409,\~410\~ у\~ будинку\~№152\~ \~по \~ вул.\~Роганській \~в м.\~Харкові є\~неприватизованими.\~ Особовийрахуванок\~відкрито на\~ [PERSON]\~ Зазначені обставини визнаються сторонами та у відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Стаття 104 ЖК Української РСР\~передбачає, що член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмови членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця\~в укладенні\~такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Проте, з письмових пояснень представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Харківської міської ради від 07.09.2018 року, (а.с.38-41) вбачається, що до Управління обліку та розподілу житлової площі не надходило звернення від [PERSON] з приводу питання про зміну договору найму житлового приміщення. Крім того, відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» стороною по справі про укладення договору найму, зміни умов договору житлового найму і т.д. являється \~ орган\~управління житловим\~фондом (статті 18, 19 ЖК УССР), проте зазначені вимоги позивачем не виконано. Законодавець поклав на позивача обов'язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права у відповідності до вимог ст. 51 ЦПК України звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до\~участі у\~справі співвідповідачів. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Предявлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права предявити позов до належного відповідача. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed