Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01 лютого 2008 року Відкрите акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 24-Ф/08. 20 грудня 2010 року в зв'язку зі зміною виду кредитування сторони домовилися викласти умови Кредитного договору у новій редакції, про що уклали додаткову угоду № 1 до Кредитного договору (надалі [PERSON]). Відповідно до пункту 1.1.3. [PERSON], на умовах, передбачених цією угодою, відкриває Позичальнику мультивалютну не відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування в сумі 68498,35 (шістдесят вісім тисяч чотириста дев'яносто вісім) грн. 35 коп. Кредитна лінія надається на строк з 20.12.2010 по 31.01.2013 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи з 14 % річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни передбачені цією [PERSON] (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється, виходячи із 19 % річних. Позивач виконав свої зобов'язання та надав Позичальнику кредит. Відповідно до п. 3.1. [PERSON] повернення кредитних коштів здійснюється у строки та у сумі перевищення фактичної заборгованості по кредиту поточного періоду над лімітом кредитної лінії наступного періоду відповідно до Графіку зменшення ліміту кредитної лінії (додаток № 2 до [PERSON]) з дотриманням умов п. 3.3 цієї [PERSON]. Сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитними коштами у відповідності з п. 1.1.3. [PERSON] (пункт 3.2.2. [PERSON]). Відповідно до п.4.3.1. [PERSON] Позичальник зобов'язався повернути Банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами у повному обсязі, у строки та у порядку згідно з цією [PERSON]. Для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 01 лютого 2008 року між Банком та [PERSON] (далі - Поручитель) укладений договір поруки № 24 (далі - Договір поруки). У зв'язку із внесення змін до Кредитного, що оформлені додатковою угодою від 20.12.2010 року до пункту 1.1. Договору поруки внесені зміни, про що Сторони 20.12.2010 року уклали додаткову угоду №1. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 20.12.2010 року Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Позичальником зобов'язань по Кредитному договору, згідно з яким Позичальник зобов'язався не пізніше 31 січня 2013 року повернути кредитні кошти в розмірі 68 498,35 (шістдесят вісім тисяч чотириста дев'яносто вісім) грн. 35 коп. у строки передбачені кредитним договором, сплатити проценти за користування кредитними коштами, виходячи з 14 % річних; за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється, виходячи із - 19 % річних. Відповідно до статей 553, 554 Цивільного Кодексу України, за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойку, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 1.2. Договору поруки передбачено, що Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору. Згідно з пунктом 1.3. Договору поруки, Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об'ємі, що і Позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань - в повному об'ємі. Частиною 1 статті 543 Цивільного Кодексу України визначено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 07.08.2013 р. по справі №134/1401/13-ц за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості позов банку задоволено повністю. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON]В на користь АБ «УКРГАЗБАНК» 48954 гривні 01 копійку заборгованості по кредиту, 5486 гривень 82 копійки заборгованості по процентах, а всього: 54440 (п'ятдесят чотири тисячі чотириста сорок) гривень 83 копійки, та судовий збір в розмірі 544 (п'ятсот сорок чотири) гривні 40 копійок. Рішення набрало законної сили 19.08.2013 року. На даний час Позичальник та Боржник не виконали взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором поруки щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів, рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 07.08.2013 р. по справі № 134/1401/13-ц не виконують. Станом на 16.01.2016 року заборгованість становить 23597 (двадцять три тисячі пятсот девяносто сім) гривень 43 коп. заборгованість за процентами за період з 06.06.2013 року по 16.01.2016 року включно. Оскільки відповідачі в добровільному порядку не бажають відшкодувати взяте на себе зобовязання, тому виник даний спір. Представник позивача до суду надіслав заяву, в якій заявлений позов підтримує повністю, просить провести судове засідання без його присутності. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. 12 квітня 2016 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із письмовим запереченням, в якому позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Вказав, що після закінчення строку дії кредитної лінії, позивач подав до суду та рішенням в справі № 134/1401/13-ц з відповідачів стягнуто солідарно кошти станом на 05.06.2013 р. в сумі 48954 гривні 01 копійку заборгованості по кредиту, 5480 гривень 82 копійки заборгованості по процентах. Отже в зв'язку з тим, що позивач звернувся за захистом своїх прав до суду та стягнув з відповідачів наявну заборгованість з кредиту та процентів за користування кредитом, вважає, що подальший порядок виконання зобов'язання визначений Законом України «Про виконавче провадження» та Цивільним кодексом України, а не Кредитним договором (в новій редакції). Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором. В той час як, зазначає сам в позовній заяві, що рішенням 134/1401/13-ц вже стягнута заборгованість за кредитним договором з тіла кредиту та процентах за користування ним. За порушення Позичальником зобов'язань по Кредитному договору (в новій редакції) передбачено відшкодування Банку збитків, та сплату штрафних санкцій та інших видатків, понесених банком за зазначеним договором (п. 5.2 Договору). Тому вважає, що позивач вже стягнув заборгованість за кредитним договором, підстав нараховувати проценти в розмірі 19% за користування кредитними коштами у позивача не було, оскільки після стягнення заборгованості за кредитним договором за рішенням №134/1401/13-ц до боржника, враховуючи правові позиції Верховного суду України в справі № 6-1206цс15 від 23.09.2015р., може застосуватись лише відповідальність за прострочення виконання зобов'язання в порядку ст. 625 ЦК України. Суд, дослідивши матеріали справи, зокрема: договір кредиту № 24-Ф/08 від 01.02.2008 року, де позичальником є відповідач [PERSON], який згідно вказаного договору зобовязувався повернути кредит та несе відповідальність за порушення умов кредиту; додаткова угода № 1 від 20.12.2010 року до кредитного договору № 24-Ф/08 від 01.02.2008 року; договір поруки № 24 від 01.02.2008 року, де поручителем є відповідач [PERSON], яка згідно ст.ст. 554, 610 ЦК України, несе відповідальність як солідарний боржник; додаткова угода № 1 від 20.12.2010 року до договору поруки; розрахунок заборгованості; копія рішення Крижопільського районного суду від 07.08.2013 року по справі № 134/1401/13-ц, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, як такий, що обґрунтований вимогами ст.ст. 526, 527, 530, 549, 553, 554, 610-612, 625, 629, 1054 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як висвітлено в правовій позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 23.09.2015 р. справа № 6-1206цс15, виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За правилом ч. 1 ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок виникає у випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як зазначено у ч. 2 цієї статті порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Ч. 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За правилом ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойку, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. На час подання позовної заяви заборгованість за кредитом на користь кредитора відповідачем не погашена. З наведеного вбачається, що наявні належні підстави для стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором та нарахованих відсотків за користування кредитом, а відтак позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved