Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору недійсним та виселення з нежилого приміщення, відповідно до збільшення позовних вимог просили суд постановити рішення, яким визнати недійсним договір про порядок користування місцями спільного користування( допоміжним приміщеннями та спорудами в будинку [ADDRESS]) від 31.03.2015року укладений між [PERSON] та [PERSON]; виселити [PERSON] та [PERSON] з нежилих приміщень на першому поверсі загальною площею 16,3 кв.м. в будинку [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] та [PERSON] передати КП «Київжитлоспецексплуатація» нежилі приміщення на першому поверсі загальною площею 16,3 кв.м. в будинку [ADDRESS] та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Київської міської ради від 13.01.1992 №26» Про формування комунального майна міста та районів» нежилі приміщення в будинку [ADDRESS] ( згідно з поверховим планом БТІ- [ADDRESS]) віднесено до комунальної власності територіальної громади м. Києва та згідно з розпорядженням Представника Президента України від 29.05.1992 №368 закріплено на праві господарського відання за Державним комунальним виборчим житлово- ремонтним об'єднанням правонаступником якого є КП «Київжитлоспецексплуатація». Відповідач [PERSON] є власником нежитлових приміщень № 12,11,10,13,15,16,14 площею 56,5 кв.м. в будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі- продажу від 31.07.2013року. Відповідач [PERSON] є власником нежитлових приміщень №5,6,7,8,9,4,2,3 площею 89,7 кв.м. в будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі- продажу від 31.07.2013року. Відповідно до акту обстеження нежилих приміщень від 10.06.2015р. відповідач [PERSON] фактично використовує частину вільних нежилих приміщень площею16,3кв.м. на першому поверсі без відповідних розпорядчих документів. Як вбачається з пояснень відповідачів, що в «коморі» площею 16,3 кв.м. на І поверсі зберігається рухоме майно [PERSON] та [PERSON], оскільки між ними укладено договір про порядок користування місцями спільного користування( допоміжними приміщеннями та спорудами в будинку [ADDRESS]) від 13.03.2015року, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди про користування місцями спільного користування: біля входу в будинок - майданчик з 8 сходинками, оздоблені плиткою, на якому закріплені сходові поручні, на І поверсі- тамбур площею 3,7кв.м., сходова клітина площею 27,6кв.м. Даний договір про порядок користування місцями спільного користування ( допоміжних приміщеннями та спорудами в будинку [ADDRESS]) від 13.03.2015р. укладений без згоди орендодавця( Департаменту комунальної власності м. Києва) чи балансоутримувача КП «Київжитлоспецексплуатація».Зазначений договір є недійсним в силу вимог ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України. В звязку з викладеним вони звернулися до суду з вказаним позовом та просять його задовольнити В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заяву відповідно до якої просив суд постановити рішення, яким зобов'язати КП «Київжитлоспецексплуатація» знести самовільно збудований на першому поверсі будинку [ADDRESS] під сходовою клітиною допоміжне приміщення- комору площею 16кв.м. та привести допоміжні приміщення тамбур площею 3,7кв.м., сходову клітину 27,6кв.м. до попереднього стану, посилаючись на те, що дані приміщення є місяцями спільного користування і перебувають у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] Право користування даними приміщеннями підтверджується договором про порядок спільного користування місцями спільного користування від 13.03.2015, та зареєстровано в Державному реєстрі прав. Однак невідомими особами було зведено на першому поверсі будинку під сходовою клітиною допоміжне приміщення- комору площею 16кв. без жодних документів та дозволів. На підставі вищевикладеного просив суд задовольнити зустрічний позов, проти первинного позову заперечили. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився про дату, місце та час повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради( Київської міської державної адміністрації) до судового засідання не зявився про дату, місце та час повідомлявся належним чином до судового засідання надали письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи( а.с.128-130том1). Суд вислухавши доводи і заперечення учасників справи та їх представників, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності дійшов до наступного висновку. Відповідно до рішення виконавчого комітету Київської міської ради від 13.01.1992 №26» Про формування комунального майна міста та районів» нежилі приміщення в будинку [ADDRESS] ( згідно з поверховим планом БТІ- [ADDRESS]) віднесено до комунальної власності територіальної громади м. Києва та згідно з розпорядженням Представника Президента України від 29.05.1992 №368 закріплено на праві господарського відання за Державним комунальним виборчим житлово- ремонтним об'єднанням правонаступник якого є КП «Київжитлоспецексплуатація»( а.с.7-18 том1). [PERSON] є власником нежитлових приміщень № 12,11,10,13,15,16,14 площею 56,5 кв.м. в будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі- продажу від 31.07.2013року( а.с.20-23, том1). [PERSON] є власником нежитлових приміщень №5,6,7,8,9,4,2,3 площею 89,7 кв.м. в будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі- продажу від 31.07.2013року( а.с.20-23, том1). Між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про порядок користування місцями спільного користування( допоміжними приміщеннями та спорудами в будинку [ADDRESS]) від 13.03.2015року, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди про користування місцями спільного користування: біля входу в будинок - майданчик з 8 сходинками, оздоблені плиткою, на якому закріплені сходові поручні, на І поверсі- тамбур площею 3,7кв.м., сходова клітина площею 27,6кв.м (а.с.24-26. том1). Відповідно до рішення Київської міської ради від 21.04.2015року №415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва», орендодавцем майна територіальної громади м. Києва щодо цілісних майнових комплексів комунальних підприємств територіальної громади м. Києва, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, майна, що не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), а також нерухомого майна, що передається в оренду районним в м. Києві державним адміністраціями, є Департамент. Власником зазначених нежилих приміщень виступає територіальної громади м. Києва в особі в Київської міської ради. Як встановлено в судовому засіданні договір про порядок користування місцями спільного користування укладений без згоди орендодавця, яким виступає Департамент, чи балансоутримувач (КП «Київжитлоспецексплуатація»). Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як вбачається з рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 « Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва», спільне нежиле приміщення належить КП «Київжитлоспецексплуатація» на праві господарського відання. Відповідно до Закону України « Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Частиною 1 статті 628Цивільного кодексуУкраїни визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 526Цивільного кодексуУкраїни зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.759ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч.1 ст.283Господарського кодексуУкраїни за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 604 ЦК України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 1 ст.785ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Оскільки дане нежиле приміщення є комунальною власністю, а у відповідачів відсутній договір оренди чи будь - які інші розпорядчі документи на право зайняття нежилих приміщень площею 16,3 кв.м. в будинку [ADDRESS], тому позовні вимоги в частині визнання недійсним договору про порядок користування місцями спільного користування( допоміжним приміщеннями та спорудами в будинку [ADDRESS]) від 31.03.2015року укладений між [PERSON] та [PERSON] та виселення [PERSON] та [PERSON] з нежилих приміщень на першому поверсі загальною площею 16,3 кв.м. в будинку [ADDRESS], підлягають задоволенню. Допоміжні приміщення на першому поверсі в будинку [ADDRESS] тамбур площею 3,7кв.м., сходова клітина площею 27,6кв.м. є місцями спільного користування, перебувають у власності територіальної громади - Київської міської ради, закріплені за КП «Київжитлоспецексплуатація» на праві господарського відання, орендодавцем є Департамент комунальної власності м. Києва, виконавчого органу Київської міської ради( Київської міської державної адміністрації). Відповідно до висновку експерта № 60/18 від 15.05.2018року (а.с.203-207 том1) вбачається, що функціональне призначення приміщення комори під сходовою клітиною першого поверху - для побутового обслуговування співвласників групи приміщень №8 нежитлового будинку по [ADDRESS], приміщення комори під сходовою клітиною першого поверху будинку по [ADDRESS] відноситься до допоміжних приміщень, приміщення комори під сходовою клітиною першого поверху будинку по [ADDRESS] не є самочинним. Таким чином зустрічний позов про знести самовільно збудованого допоміжного приміщення на першому поверсі будинку [ADDRESS] під сходовою клітиною - комору площею 16кв.м. не підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 388 ЦК України передбачено право власника витребувати майно від добросовісного набувача у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 399 ЦК України право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником або іншою особою. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.206 ЦПК України). Відповідно до ч.1, ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1 ст.82 ЦПК України). На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог повністю. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідачі на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved