Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить поділити квартиру [ADDRESS], що належить на праві спільної сумісної власності, йому [PERSON] та відповідачам: [PERSON], [PERSON] виділивши йому, позивачу у власність 1/3 ідеальну частину квартири [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що квартира [ADDRESS] належить йому та відповідачам по справі, на праві приватної власності. Дану квартиру разом зі своєю колишньою дружиною та сином безоплатно придбали (приватизували) відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». В даний час позивач вирішив відчужити належну йому частку у спірній квартирі шляхом укладення договору дарування, однак на укладення такого договору потрібна згода відповідачів, які відмовляються піти до нотаріуса та дати таку згоду, як і відмовляються укласти договір про поділ спірної квартири. Жодної домовленості між позивачем та відповідачами під час приватизації квартири щодо розміру часток кожного з них не було. У судовому засіданні позивач на з'явився, про причину неявки суд не повідомив. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору від 28 квітня 2014 року в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON], дала пояснення аналогічні змісту позову, який просила задоволити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги про поділ сумісної власності визнала, однак заперечила проти стягнення з неї та [PERSON] судових витрат про справі. Відповідач у справі [PERSON] у в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 21 лютого 2003 року, виданого виконкомом Бориславської міської ради народних депутатів. Розмір часток кожного із співвласників не визначений. Відповідно ст.ст. 368, 370, 372 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи, що між співвласниками квартири [ADDRESS], відсутня домовленість щодо часток, які належать їм на праві власності, тому слід визначити за позивачем [PERSON] 1/3 ідеальної частки вказаної квартири. У зв'язку з наведеним, з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача 243 гривень 60 копійок судового збору Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved