Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором застави, в обґрунтування позову зазначив, що 25 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» та [PERSON] укладено кредитний договір № ІКAPNАIG.104271.001, відповідно до якого ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в сумі 80990,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 24.02.2018 року та сплатити проценти за його користування. Крім того, 25 лютого 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна № ZXA019500.104271.002, предметом договору є надання заставодавцем [PERSON] в заставу рухомого майна, в забезпечення виконання зобов`язань заставодавцем перед ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку». Також, 25 лютого 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та [PERSON] укладено договір поруки № РХ029031.104278.001, предметом договору є надання поруки [PERSON] перед ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та [PERSON] . Відповідно до договору № 146 від 06.03.2019 року до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» перейшли права вимоги за вищевказаним кредитним договором. У зв`язку із невиконанням кредитних зобов`язань [PERSON] утворилась кредитна заборгованість, яка станом на 10 березня 2020 року складає 100102,07 грн., з яких: сума основної заборгованості за кредитом 51458,18 грн.; сума заборгованості по відсоткам по кредиту 36494,49 грн., комісія 12149,40 грн. У зв`язку з чим просить стягнути солідарно з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 100102,07 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. Представник ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у\~ судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідачів до суду не надано. Відзиву відповідачів на позовну заяву до суду не надходило. З огляду на це, суд вважає за можливе на підставі ст.\~247\~ЦПК\~України розглядати справу за відсутністю сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно ст.ст. 223, 280\~ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідачів з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступного: Судом встановлено, що 25 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» та [PERSON] укладено кредитний договір № ІКAPNАIG.104271.001, відповідно до якого ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в сумі 80990,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 24.02.2018 року та сплатити 15,50 % річних за його користування. Згідно п. 1.2. Договору, кредит надається Позичальнику на наступні цілі: на придбання автомобіля (а.с. 8). Згідно п. 2.4. Договору, період сплати кредиту, комісії та процентів: з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з наступного місяця після дати підписання даного договору. При несплаті кредиту, комісії та процентів у зазначений строк вони вважаються простроченими (а.с. 8). Відповідно до договору поруки № РХ029031.104278.001 від 25 лютого 2013 року, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та [PERSON] , остання поручилась перед ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та [PERSON] (а.с. 34) Відповідно до договору застави рухомого майна № ZXА019500.104271.002 від 25 лютого 2013 року, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та [PERSON] , заставодавцем надано в заставу рухоме майно автомобіль марки BYD F3, 2012 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , в забезпечення виконання зобов`язань заставодавцем перед ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку». (а.с. 35-37) 06 березня 2019 року укладено Договір № 146 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (а.с. 44-45). У відповідності з вищезазначеним договором, до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» перейшли права вимоги за Кредитним договором, а також всі інші пов`язані з ним права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі звернення стягнення. Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, а також новим стягувачем у виконавчих провадженнях. Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.1 ст.\~512\~Цивільного\~кодексу\~України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514\~цього\~Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.\~526\~ЦК\~України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що банком були виконані умови договору, надано відповідачеві кредит. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 554\~ЦК\~України передбачено, що в разі невиконання зобов`язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема відповідає за сплату основного боргу і процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки, якщо інше не встановлено Договором поруки. Відповідно до ст.\~610\~ЦК\~України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником у визначений у кредитному договорі строк з відповідною платою за його користування. Відповідно до ст.\~629\~ЦК\~України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всупереч умовам Кредитного договору, відповідачі своєчасно не здійснюють платежів для погашення суми заборгованості по кредиту, та мають значну заборгованість по нарахованим процентам, чим порушують взяті на себе договірні зобов`язання. Через невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань по кредитному договору загальний розмір заборгованості станом на 29 липня 2020 року складає 100102,07 грн., з яких: сума основної заборгованості за кредитом 51458,18 грн.; сума заборгованості по відсоткам по кредиту 36494,49 грн., комісія 12149,40 грн., що підтверджується довідкою про стан кредитної заборгованості, наданої ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (а.с. 7). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем [PERSON] зобов`язань по договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а тому в цій частині позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Що ж стосується вимоги позивача про стягнення суми комісії в розмірі 12149,40 грн, то суд виходить з наступного: Оскільки позивач надав позичальнику кредит на купівлю автомобіля, тобто на споживчі потреби, то особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013, умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Згідно\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(в редакції, чинній на момент укладення договору) встановлює, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказується, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що встановлення в п. 1.6. Кредитного договору № IKAPNAIG.104271.001 від 25 лютого 2013 року обов`язку боржника сплачувати щомісячну плату, а саме винагороду, є незаконним, оскільки банк не повинен встановлювати платежі, обов`язкові для споживача за свої дії, на власну користь. Крім того, суд зазначає, що Банком не визначено у Кредитному договорі, які саме послуги за комісію, так звану щомісячну винагороду, надаються клієнту. Умови кредитного договору, якими встановлено обов`язок позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредиту, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків. Як наслідок, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості по нарахованій комісії за користування кредитом задоволенню не підлягають. Таким чином, на користь позивача з відповідача належить стягнути заборгованість в сумі 87952,67 грн., а саме: 51458,18 грн. заборгованості за простроченим основним боргом за кредитом; 36494,49 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які в свою чергу підлягають задоволенню частково. В іншій частині позовних вимог слід відмовити з вищенаведених підстав. В силу вимог\~ст. 141 ЦПК України, на користь позивача із відповідачів слід стягнути понесені судові витрати по справі пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1846,88 грн. судового збору - по 923,44 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного

Outcome: partial