Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору про іпотечний кредит від 31.07.2007 року № 0008150506 між ПАТ «Трансбанк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 41 000,00 грн., строком по 30.07.2017 року зі сплатою 14,0% річних. В забезпечення виконання відповідачем зобов'язання між ПАТ «Трансбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого вона добровільно взяла на себе зобов'язання відповідати перед банком за належне виконання [PERSON] свого зобов'язання. В подальшому ПАТ «Трансбанк» відступило право вимоги на користь Державної іпотечної установи. Рішенням суду від 07.09.2015 року з відповідачів стягнуто заборгованість станом на 01.04.2015 року. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на з 01.04.2015 року по 18.09.2015 року має заборгованість - нараховані відсотки у розмірі 1 154,91 грн. Просить стягнути заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяви про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази (ст. 11 ЦПК України) суд установив наступне. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 07 вересня 2015 року позовні вимоги Державної іпотечної установи до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю та стягнуто заборгованість за кредитним договором від 31.07.2007 року № 0008150506 станом на 01.04.2015 року у розмірі 19 213,57 грн., яка складається з наступного: 17 782,93 грн. - заборгованість по основній сумі боргу, 1 186,18 грн. - заборгованість по нарахованим відсоткам та 244,46 грн. - інфляційні витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконував свої обов'язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредит, але належним чином не виконував свої обов'язки за договором. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилася у відповідача. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що відповідач в однобічному порядку не виконав покладені на нього договором зобов'язання по поверненню кредиту та оплаті за користування грошима, тому позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 1 378,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved