Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованості за надані освітні послуги у розмірі 2 526,52 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування\~зазначає,\~що з 01.09.2015 року [PERSON] було зараховано студентом 1-го курсу денної форми навчання факультету радіотехнічних систем літальних апаратів за напрямом підготовки «Комп`ютерна інженерія» та освітнього ступеня «бакалавр» за державним замовленням. З 01.03.2017 року Відповідача, як студента, що мав неліквідовану академічну заборгованість, на підставі особистої заяви було переведено з навчання за держзамовленням на навчання за кошті фізичної особи на цей ж курс за цією же спеціальністю та укладено відповідний договір. Таким чином, навчання Відповідача, починаючи з 01.03.2017 року в ХАІ здійснювалося на умовах надання платних послуг. 06.12.2017 Відповідача було відраховано, потім поновлено з 01.09.2018, та він продовжив навчання. ХАІ належним чином виконував власні зобов`язання за Контрактом на користь Відповідача: надавав йому можливість отримувати освітні послуги на рівні державних стандартів освіти, право користування навчально-лабораторним обладнанням, читальними залами, бібліотеками, культурними й спортивними комплексами тощо. Не зважаючи на укладений Контракт, Відповідач не виконував належним чином свої зобов`язання щодо сплати коштів за надані йому освітні послуги, що спричинило утворення заборгованості перед ХАІ відповідно до положень Контракту у розмірі 2 347,26 грн. Питання про відрахування Відповідача було ініційовано після спливу встановленого строку для ліквідації академічної заборгованості Відповідача було відраховано з ХАІ з 01.03.2019, а Контракт з ним припинено на підставі подання декана і згоди студентської ради ХАІ на відрахування. Крім того, у п. 6.2 Контракту передбачено, що за несвоєчасну оплату освітніх послуг протягом більш 1-го календарного місяця, починаючи з 1-го дня наступного місяця Замовник (тобто Відповідач) сплачує Виконавцю (тобто ХАІ) пеню у розмірі однієї ставки НБУ від несплаченої суми за кожен календарний день прострочення. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.02.2019 року відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі на підставі наявних у справі доказів. Відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового розгляду за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Київського районного суду м. Харкова, в судове засідання повторно не з`явилась, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за її відсутності не надала, відзиву проти позову не надала. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права та взаємовідносини між сторонами, відповідач належним чином повідомлялась про дату, час та місце судового розгляду справи, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності сторін, ухваливши заочне рішення у справі на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, з дотриманням порядку, встановленому главою 11 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, та підтверджується наказом №1094-уч від 11.08.2015, що [PERSON] було зараховано з 01.09.2015 року студентом першого курсу денної форми навчання до Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут». Наказом №371-уч від 28.02.2017 року [PERSON] , на підставі особистої заяви, подання на переведення в.о. декана факультету №5, згоди голови студентської ради, резолюції проректора з науково-педагогічної роботи, було переведено з навчання за держзамовленням на навчання за кошті фізичної особи на цей ж курс за цією же спеціальністю та укладено відповідний договір про надання освітніх послуг №77-5/16. Відповідно до наказу №2127-уч від 06.12.2017 року [PERSON] було відраховано за невиконання вимог навчального плану з 24.11.2017 р. В подальшому наказом №1419-уч від 31.08.2018 року [PERSON] було поновлено на навчання за кошти фізичної особи з 01.09.2018 р. У зв`язку з несплатою за надані освітні послуги, наказом №410-уч від 04.03.2019 року [PERSON] було відраховано за невиконання вимог навчального плану з 01.03.2019 року. Згідно розрахунків, наданих Національним аерокосмічним університетом ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», станом на 16.12.2019 року загальний борг [PERSON] становить 2\~526,52 грн., з яких: борг за навчання згідно договору 2\~347,26 грн., борг по пені 179, 26 грн. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з п. 1 ст. 903 ЦК України замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Пунктом 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України передбачено обов`язок боржника сплатити кредитору неустойку (штраф, пеню) в разі порушення ним зобов`язання. Відповідно до ч. 1ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч. 2ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність підстав для їх задоволення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, та

Outcome: approved