Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки суму у розмірі 1562,21 грн., посилаючись на те, що [PERSON] 22.11.2011в звернулася до управління про призначення державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та надбавки на догляд, як матері дитини-інваліда [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення від 07.12.2011 допомога була призначена з 22.11.2011 по 30.11.2011 у розмірі 975,30 грн., з 01.12.2011 по 08.06.2015 у розмірі 995,00 грн., з 01.06.2015 по 31.10.2016 у розмірі 1081 грн., щомісячно, без урахування перерахунку. При написанні заяви відповідачка зобов'язалась повідомити управління про будь-які зміни, які могли б вплинути на виплату державної допомоги. Відповідно до проведеної перевірки було встановлено, що [PERSON] була зареєстрована як фізична особа - підприємець з 20.01.2015 по 22.02.2016. Відповідачка про даний факт не повідомила управління, в результаті чого це призвело до надмірної виплати державних коштів у вигляді допомоги на суму 4675,21 грн. Частина боргу у розмірі 3113,00 грн. була утримана відповідно до заяви відповідача. Залишок суми у розмірі 1562,21 грн. на даний час на рахунок управління не повернутий. 02.12.2016 відповідачці було направлено повідомлення про припинення виплати державної соціальної допомоги та запропоновано повернути надмірно виплачені бюджетні кошти у розмірі 1562,21 грн., але сума до цього часу не погашена. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка в судове засідання не зявилася. Судова повістка про виклик до суду надсилались йому за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання та повернулася до суду з поміткою «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ст.74 ч.5 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, Закон України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» відповідно до Конституції України гарантує інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України та їх соціальну захищеність шляхом встановлення державної соціальної допомоги на рівні прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» право на державну соціальну допомогу мають інваліди з дитинства і діти-інваліди віком до 18 років. Статтею 3 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» визначено, що надбавка на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які не працюють, не навчаються (крім заочної форми навчання), не проходять службу, не займають виборну посаду і фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом. Надбавка на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років також призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у відпустці у звязку з вагітністю та пологами, у відпустці без збереження заробітної плати, у разі якщо дитина-інвалід потребує домашнього догляду, і вони фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом. Одному з батьків, прийомних батьків, батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу, усиновителів, опікуну, піклувальнику надбавка на догляд за дитиною-інвалідом підгрупи А, а також одинокій матері (одинокому батьку) надбавка на догляд за дитиною-інвалідом призначається незалежно від факту роботи, навчання, служби. Встановлено, що [PERSON] 22.11.2011 звернулася до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради з заявою про призначення державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, а саме: допомоги на дітей-інвалідів до 18 років та надбавки на догляд за дитиною-інвалідом віком від 6 до 18 років, при написанні якої зобов'язалась повідомити управління про будь-які зміни, які могли б вплинути на виплату державної допомоги, що підтверджується копією зазначеної заяви. /а.с. 7-8/ Рішенням про призначення допомоги інвалідам від 22.11.2011 [PERSON] була призначена державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам з 22.11.2011 по 30.11.2011 у розмірі 975,30 грн., з 01.12.2011 по 08.06.2015 у розмірі 995,00 грн., з 01.06.2015 по 31.10.2016 у розмірі 1081 грн. /а.с. 6/. Згідно п. 3.14 Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоровя України від 30.04.2002 № 226/293/169, у разі працевлаштування особи, яка фактично здійснює догляд за дитиною-інвалідом (крім одиноких матерів, одиноких батьків дітей-інвалідів та одного з батьків, прийомних батьків, батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу, усиновителів, опікунів, піклувальників дитини-інваліда підгрупи А), виплата надбавки на догляд припиняється з місяця, наступного за місяцем, у якому відбулося працевлаштування. Якщо працевлаштування особи, яка фактично здійснює догляд за дитиною-інвалідом (крім одиноких матерів, одиноких батьків дітей-інвалідів та одного з батьків, прийомних батьків, батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу, усиновителів, опікунів, піклувальників дитини-інваліда підгрупи А), було короткотерміновим (меншим від календарного місяця), виплата надбавки на догляд не припиняється. Перерахунок державної соціальної допомоги без надбавки на догляд проводиться на підставі рішення місцевого органу з питань соціального захисту населення з дня працевлаштування по день звільнення одержувача. Відповідно до п. 3.15 Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати надбавки на догляд, одержувачі зобовязані повідомити про це місцеві органи з питань соціального захисту населення. Зняття надбавки на догляд у таких випадках проводиться з місяця, наступного за тим, в якому виникли ці обставини. Системний аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що обовязок повідомляти орган, що призначає надбавку на догляд за дитиною-інвалідом, про обставини, які призводять до припинення виплати надбавки на догляд, покладається на особу, що отримує вказану надбавку. При цьому, однією із підстав для припинення виплати надбавки є втрата одержувачем статусу «не працюючий». [PERSON] була зареєстрована як фізична особа - підприємець з 20.01.2015 по 22.02.2016, що підтверджується відомостями у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України та актом № 4129/607795 від 02.12.2016 про проведення перевірки правильності інформації, що надається заявниками на призначення соціальної допомоги. /а.с.4,5/ Однак відповідачка не повідомила Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради, що з 20.01.2015 по 22.02.2016 була зареєстрована як фізична особа підприємець, в результаті чого це призвело до надмірної виплати державних коштів у вигляді допомоги на суму 4675,21 грн. Частина боргу у розмірі 3113,00 грн. була утримана відповідно до заяви [PERSON]О./а.с. 4-об./ Залишок надмірної виплати державних коштів у вигляді допомоги у розмірі 1562,21 грн. на даний час на рахунок управління не повернутий. Згідно п. 6.3 Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, суми державної соціальної допомоги та надбавки на догляд, якщо остання призначена, надміру виплачені одержувачу внаслідок зловживань з його боку (внаслідок подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сімї тощо), стягуються на підставі рішення місцевого органу з питань соціального захисту населення. Наказом начальника Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради від 02.12.2016 наказано стягнути з відповідачки суму надміру нарахованої ДСД інвалідам з дитинства в розмірі 1562,21 грн./а.с. 4/ 02.12.2016 відповідачці було направлено повідомлення про припинення виплати державної соціальної допомоги та запропоновано повернути надмірно виплачені бюджетні кошти у розмірі 1562,21 грн. Суду не надано доказів того, що відповідачка добровільно повернула позивачу надмірно виплачені бюджетні кошти у розмірі 1562,21 грн. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, в тому числі про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 19 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення. Оскільки позивач, при зверненні до суду, звільнений від сплати судового збору на підставі п.19 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідачки підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1 600 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved