Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] на майно в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], з яким перебувала в зареєстрованому шлюбі з 16.10.1959 року. В 1969 році, на земельній ділянці яку було надано під побудову житлового будинку на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для побудови житлового будинку, укладеного між [PERSON] і Знам'янською міською радою від 25.09.1959 року, побудовано житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Однак, за життя [PERSON] зазначений будинок не введено в експлуатацію. Заповіту [PERSON] за життя не залишив. Звернувшись, в установлений законом строк, до нотаріальної контори, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить суд визнати за нею, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заву, в якій підтримала позовні вимоги, просить позов задовольнити, справу розглядати за своєї відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явились, подали заяви, в яких позовні вимоги визнали в повному обсязі, просили справу розглядати за своєї відсутності, не заперечують проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач є дружиною [PERSON].(а.с.7), який помер [INFO] (а.с.8). Постановою державного нотаріуса Знам'янського міської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій за вих.№1289/02-31 від 29.10.2014 року (а.с.14) [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру наданої Знам'янською міською державною нотаріальною конторою за вих. №549 від 19.09.2014 року вбачається, що після смерті [PERSON] померлого [INFO], вбачається, що на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], первинна реєстрація права власності не проведена та правові документи на цей будинок не зареєстровано. В технічному паспорті на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS], відомості про власника відсутні (а.с.9-11). З інвентарної справи наданої на запит суду міжміським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації, вбачається, що будинок розташований за адресою: [ADDRESS] належав [PERSON]. З довідки Знам'янського міжміського комунального підприємства вбачається, що станом на 01.01.2013 року, житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON], який помер [INFO] і на зазначений будинок відсутні документ, що підтверджують право власності і видати цей документ не має можливості, оскільки власник помер. Будинок [PERSON] побудував в 1969 році на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки під забудову житлового будинку посвідченого державним нотаріусом Знам'янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області 24.11.1959 року №3284, але на той час не прийняв його в експлуатацію, документ, що посвідчує право власності на майно відсутній. Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що у відповідності до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно до п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України віл 07.02.2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. У зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не звертався до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне нерухоме майно, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на зазначене спадкове майно в судовому порядку. Відповідно до «Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Позивач, як спадкоємець за законом звернулась до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Проте отримала відмову в задоволенні заяви. Свою відмову нотаріус обґрунтував тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Таким чином позов підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного, ч.1 ст. 58 Конституції України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, ч.1, ч.2 ст. 5, ч.1 ст. 328, ст. 331, ст. 1216, ст. 1218 ЦК України та

Outcome: approved