Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням поданих уточнень, просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь 908,96 грн. заборгованості та понесені судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.11.2013р. відповідач [PERSON] отримав від нього кошти у розмірі 28\~800,00 грн., перераховані на рахунок у ПАТ «Укрсоцбанк», що підтверджується квитанцією ПАТ КБ «Приватбанк» від 20.11.2013р. №LVY1DBKW000T5V. Вказані кошти були сплачені ним на користь відповідача [PERSON] як 100% аванс за надання останнім правової допомоги з вирішення корпоративного спору, який виник у позивача з Фірмою «Файненшл & Інвестмент Енерджі Холдінг Істеблішмент», щодо укладеного між ними Договору від 07.12.2011р. купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТзОВ «Універсальна логістична компанія», однак, договір про надання правової допомоги між ним та відповідачем [PERSON] так і не був укладений. Жодної правової допомоги відповідачем [PERSON] з вирішення у судовому порядку згаданого вище спору, який з 27.03.2015р. знаходиться на вирішенні у цивільній справі № 464/2728/15-ц Сихівського районного суду м.Львова, що підтверджується матеріалами цієї цивільної справи. Таким чином, кошти в сумі 28800,00 грн. отримані відповідачем [PERSON] від нього на рахунок у ПАТ «Укрсоцбанк», у розумінні ч.1 ст.1212 ЦК України є майном, отриманим відповідачем без достатньої правової підстави, а відтак з урахуванням ч.2 ст.530 ЦК України, останній зобовязаний був повернути вказані кошти у семиденний строк від дня предявлення відповідної вимоги, проте таких дій не вчинив. Поручителем по вказаних зобовязаннях виступив відповідач [PERSON] Згодом, відповідач [PERSON] 02.08.2017р. сплатив на користь позивача суму у розмірі 33164,83 грн., проте у звязку з простроченням відповідачем [PERSON] сплати суми основного боргу в розмірі 28800,00 грн. з 19.04.2017р. по 01.08.2017р., в силу положень ч.2 ст.625 ЦК України, несплаченою залишається 908,96 грн., яку просить стягнути в судовому порядку. Представник позивач в судовому засіданні позов підтримав лише в частині стягнення з відповідача понесених судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу, оскільки ствердив, що раніше визначена сума коштів, що підлягала поверненню, в розмірі 908,96 грн. (згідно поданого уточнення від 15.08.2017р.), станом на день розгляду справи відшкодована в повному обсязі 25.09.2017р., проте з порушенням строків і лише у звязку з розглядом вказаної справи в суді. Таким чином, просить задоволити позов лише в частині стягнення з відповідача понесених ним судових витрат. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначивши, що відповідачем [PERSON] було повністю перераховано суму коштів в розмірі 33165,83 грн. 02.08.2017р. та 908,96 грн. 25.09.2017р., а тому підстави для стягнення вказаної суми в судовому порядку відпали. Водночас просить суд за результатами розгляду даної справи скасувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту на майно відповідача [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.11.2013р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було досягнено домовленість про укладення договору про надання правової допомоги. Так, як стверджується квитанцією ПАТ КБ «Приватбанк» від 20.11.2013р. №LVY1DBKW000T5V, 20.11.2013р. позивач перерахував на рахунок відповідача у ПАТ «Укрсоцбанк» кошти у розмірі 28\~800,00 грн., як 100% аванс за надання відповідачем правової допомоги позивачу з вирішення корпоративного спору, який виник між [PERSON] та фірмою «Файненшл & Інвестмент Енерджі Холдінг Істеблішмент» з приводу укладеного між ними Договору від 07.12.2011р. купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТзОВ «Універсальна логістична компанія». Встановлено, що договір про надання правової допомоги між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений не був, жодної правової допомоги останнім не надавалось, як наслідок позивачем було заявлено відповідачу [PERSON] вимогу про повернення коштів в розмірі 28\~800,00 грн., як таких, що в розумінні ч.1 ст.1212 ЦК України є майном, отриманим відповідачем без достатньої правової підстави. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. З приписів ч.2 ст.1214 ЦК України, глави 13 ЦК України випливає, що норми ст.1212 ЦК України повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей. Згідно із вимогами ч.1 ст.1213 ЦК України, набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Як встановлено судом, відповідач [PERSON], в процесі розгляду справи, 02.08.2017р. сплатив на користь позивача суму у розмірі 33164,83 грн., що стверджується копією виписки від 04.08.2017р. №TFE0AVOBV1LHJEE8 ПАТ КБ «Приватбанк» по надходженням по картці/рахунку 51687422702784079 і додатковим рахункам договору, належним [PERSON] В подальшому, відповідач [PERSON] додатково сплатив на рахунок позивача суму 908,96 грн., як залишок боргу згідно поданого уточнення від 15.08.2017р., що підтверджується заявою на переказ готівки від 25.09.2017р. за № RC_L9M4T5C7Y8B0AK5VLTNC. Вказані обставини представником позивачем в судовому засіданні підтвердженні. Таким чином, зобовязання щодо повернення відповідачем безпідставно набутих коштів позивачу виконанні в повному обсязі. Водночас, не вирішеним залишилось питання щодо відшкодування понесених позивачем судових витрат. Так, за визначенням ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно ст.1 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011р., судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України. Відповідно до ст.84 ЦПК витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). У відповідності до ч.1 ст.89 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Згідно представлених відповідачем документів, погашення заборгованості та задоволення позовних вимог позивача відповідач здійснив після предявлення позову позивачем, що, в свою чергу, відповідно до положення ч.1 ст.89 ЦПК України є підставою для присудження стягнення всіх понесених позивачем у справі витрат з відповідача, які складаються з: 551,20 грн. судовий збір за подання позовної заяви; 320,00 грн. судовий збір за подаяння заяви про забезпечення позову; 2000 грн. понесених судових витрат на правову допомогу згідно договору №17.07-18.01 від 18.07.2017р. Крім того, відповідно до матеріалів справи ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 03.05.2017р. вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на 1/100 частку житлового будинку, розташованого за адресою: Тернопільська область, м.Тернопіль, вул.Крушельницької С., будинок 1, реєстраційний номер майна 22844363, належну [PERSON] Відповідно до ст.154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову (ч.6 ст. 154 ЦПК України). Оскільки відповідач повністю погасив зобовязання з повернення безпідставно набутих коштів позивачу, вимоги щодо таких зобовязань більше не заявляються, відтак суд вважає, що підстави для подальшого вжиття заходів забезпечення позову відпали, у звязку з чим такі підлягають скасуванню. На підставі викладеного, ст.ст.213, 1212 ЦК України та

Outcome: approved