Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить з урахуванням уточнених вимог: визнати з 23 лютого 2016 року розірваними: договір оренди землі № 325, укладений 01 лютого 2010 року між [PERSON] та СТОВ ім. Енгельса, щодо оренди земельної ділянки площею 7,8313 га (кадастровий номер 4423382500:16:005:0027) та зареєстрований 27 липня 2011 року Відділом Держкомзему у Новопсковському районі Луганської області за № 442330004000303; договір оренди землі № 325/1, укладений 24 червня 2010 року між [PERSON] та СТОВ ім. Енгельса, щодо оренди земельної ділянки площею 1,5704 га (кадастровий номер 4423382500:16:006:0095) та зареєстрований 11 травня 2011 року Відділом Держкомзему у Новопсковському районі Луганської області за № 442330004000044. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ним та відповідачем було укладено спірні договори оренди землі строком на 10 років. Пунктом 39 спірних договорів передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Позивач у звязку з необхідністю ведення особистого сільськогосподарського виробництва, що зумовлює використання за особистими потребами земельних ділянок, що належать позивачу як власнику, та передані відповідачу, 12 лютого 2016 року були направлені на адресу відповідача рекомендованою поштою заяви повідомлення про розірвання договорів оренди землі в односторонньому порядку, які були отримані відповідачем 19.02.2016, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Позивач вважає, що спірні договори оренди землі є розірваними згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України з 23 лютого 2016 року. Відповідач листом відмовив позивачу у поверненні належних позивачу земельних ділянок. Позивач вважає, що ним були дотримані усі умови щодо процедури розірвання договорів оренди землі. Відповідач у запереченні на позов просить у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що він виконав перед позивачем свій обовязок по оплаті орендної плати за 2013-2015 роки, а тому відсутні причини для розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. Посилаючись на ст. 31 Закону України «Про оренду землі», ст. 651 ЦК України, відповідач вважає, що підстав для розірвання договору не має. У спірних договорах оренди землі не прописано умов розірвання договору оренди землі, а тому, на думку відповідача, необхідно застосовувати приписи ст. 141 Земельного кодексу України. Також, як вважає відповідач, у договорах не визначені механізм розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку та умови настання права на одностороннє розірвання. Відповідач також зазначає, що дострокове припинення договору оренди порушує задану спеціалізацію сівозмін, що негативно позначається на фінансовому стані підприємства, понесені витрати підприємства на земельну ділянку позивача не будуть покриті майбутнім врожаєм. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив задовольнити позов. Представник відповідача вважає позов необґрунтованим, а тому у його задоволенні просить відмовити. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази в їх сукупності, суд виходить з такого. Позивачу на праві власності належать земельні ділянки загальною площею 7,8313 га (Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯИ № 228558) та 1,5704 га (Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯИ № 812550). 01 лютого 2010 року між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) було укладено договір оренди землі № 325, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з цільовим використанням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів, на території Камянської сільської ради. Відповідно до п.п. 2, 8 договору в оренду передається земельна ділянка № 439 згідно акту на право власності загальною площею 7,8313 га строком на 10 років. Пунктом 37 договору передбачено, що дія договору припиняється у разі, зокрема, розірвання договору. Згідно п. 38 даного договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до умов п. 39 договору оренди землі розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. 24 лютого 2010 року між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) було укладено договір оренди землі № 325/1, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з цільовим використанням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів, на території Камянської сільської ради. Відповідно до п.п. 2, 8 договору в оренду передається земельна ділянка № 1581 згідно акту на право власності загальною площею 1,5704 га строком на 10 років. Пунктом 37 договору передбачено, що дія договору припиняється у разі, зокрема, розірвання договору. Згідно п. 38 даного договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до умов п. 39 договору оренди землі розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Заявами-повідомленнями від 12 лютого 2016 року позивач повідомив відповідача про розірвання спірних договорів оренди землі в односторонньому порядку з 23 лютого 2016 року. Вказані заяви відповідачем отримані 15 лютого 2016 року, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення і не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні. Листом № 46 від 11.03.2016 відповідач заперечив проти розірвання договору, оскільки це негативно вплине на його діяльність, така відмова стала підставою для звернення позивача з даним позовом. Правовідносини сторін виникли внаслідок укладення договорів оренди землі і є такими, що випливають з земельних правовідносин. Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Укладаючи спірні договори оренди землі, сторони узгодили усі умови (пункти) договору, визначились з їх змістом, а тому спірні договори оренди землі є укладеними. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як зазначено вище, пунктом 39 спірних договорів оренди землі передбачено розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. Даний пункт договору містить можливість одностороннього розірвання договору незалежно від настання певних обставин, а отже лише за бажанням однієї з сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Як вбачається з матеріалів справи позивач виявив бажання розірвати укладені ним з відповідачем спірні договори оренди, оскільки він є власником земельної ділянки та бажає її використовувати на власний розсуд. Враховуючи наведене вище законодавство, вимога позивача про розірвання спірних договорів оренди землі в односторонньому порядку відповідає чинному законодавству та умовам укладених сторонами договорів оренди землі. До того ж, представник відповідача у судовому засіданні визнав, що сторонами у справі при укладенні спірних договорів було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, до якого включено, окрім типових умов, і особливі, у т.ч. умови пункту 39. Також представником відповідача було визнано, що умови спірних договорів містять можливість одностороннього розірвання договору без настання певних підстав. Не оспорено відповідачем того факту, що позивач звертався до відповідача з відповідними заявами про розірвання договорів оренди землі в односторонньому порядку, однак відповідач відмовив йому у реалізації цього права. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин, визнані представником відповідача обставини не підлягають доказуванню. Обмежень повноважень представника відповідача, наданих йому довіреністю від 01.04.2016, щодо визнання позову або інших обставин судом не встановлено. Не приймаються судом доводи відповідача про те, що сторонами не прописано умов та механізму розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку, а тому в даному випадку необхідно застосувати норми ст. 141 Земельного кодексу, якою встановлений перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою. Хоча пункт 39 спірних договорів оренди землі дійсно не містить умов та механізму розірвання в односторонньому порядку, однак їх відсутність за наявності можливості такого розірвання не може бути перепоною та звужувати права орендодавця щодо реалізації свого права на розірвання договору. До того ж, обидві сторони на власний розсуд погодили саме таку умову договору і саме в такій редакції. Посилання відповідача на умови Типового договору оренди землі, затверджених постановою КМУ від 03.03.2004 № 220, судом не приймаються, оскільки визначені у ньому умови є типовими і не виключають узгодження інших умов договору на власний розсуд, що і було зроблено сторонами і узгоджується з приписами ст. 630 ЦК України, якою передбачено, що договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Пункт 39 договорів є чинний, не визнаний недійсним, а тому повинен виконуватися у повному обсязі. Посилання відповідача на сплату ним орендної плати та належне виконання умов договору судом не приймається до уваги, оскільки не є предметом спору і не має вирішального значення для вирішення цієї справи. Щодо доводів відповідача про те, що дострокове розірвання договорів оренди землі негативно вплине на його діяльність, суд зазначає таке. Відповідач є субєктом господарювання відповідно до приписів Господарського кодексу України і здійснює підприємницьку діяльність. Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Отже, усі ризики щодо власної господарської діяльності лежать виключно на субєкті господарювання. До того ж, відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. А тому позивач має право користуватися належними йому земельними ділянками на свій власний розсуд і таке право не порушує право відповідача щодо здійснення ним господарської діяльності. Щодо вимоги позивача про розірвання договорів оренди землі саме з 23 лютого 2016 року суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Оскільки спірні договори розриваються в судовому порядку, саме з набранням рішення законної сили вони є розірваними, тому вимога позивача про розірвання спірних договорів оренди землі з 23 лютого 2016 року підлягає задоволенню частково, а саме в частині розірвання договорів без зазначення дати, з якої вони є розірваними. За таких обставин, враховуючи наявні докази, аналізуючи наведене вище законодавство, доводи сторін, визнані відповідачем факти, вимога позивача є частково обґрунтованою з викладених вище підстав, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача, оскільки саме його відмова у законному праві позивача на розірвання договорів оренди землі стала підставою для звернення позивача з даним позовом.

Outcome: partial