Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договором. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного 18 жовтня 2007 року договору № 001-13900-181007 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], останній отримав кредит у вигляді кредитної лінії на картковому рахунку з лімітом 4000 грн. Відповідач в свою чергу зобовязався здійснювати погашення кредитної заборгованості та сплачувати відсотки за користування кредитом. [PERSON] зобовязання за договором належним чином не виконав. Станом на 22 червня 2015 року, відповідач має заборгованість на загальну суму 11535,68 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у вказаній сумі. Представник позивача за довіреністю (а.с.13), повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився. В позовній заяві просив справу слухати за його відсутністю (а.с.2 зв.б.). Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, в частині стягнення тіла кредиту та простроченого тіла кредиту. У задоволенні вимог банку щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками просив суд відмовити. Пояснив, що сплачував платежі по кредиту не завжди своєчасно та у повному обсязі у звязку з матеріальними проблемами. Судом встановлено, що 18 жовтня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 001-13900-181007 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки (а.с.3), згідно з яким банк відкрив для [PERSON] картковий рахунок № 26255901370037 та кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладання цього договору встановив ліміт кредитної лінії 4000 грн. Відповідач у свою чергу зобовязався сплачувати банку відсотки за користування кредитом у розмірі 29,90% річних (розмір передбачений Тарифами на обслуговування платіжних карток Віза Класік Тарифного пакету «Віза класичний»). Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» умови кредитного договору виконало, оскільки, з розрахунку (а.с.6) вбачається зняття відповідачем готівки з карткового рахунку. Даний факт не заперечувався [PERSON] в судовому засіданні. Разом з тим, [PERSON] зобовязання за договором виконав не у повному обсязі. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.6) станом на 22 червня 2015 року заборгованість відповідача за тілом кредиту склала 3662,84 грн., за простроченим тілом кредиту 2662,99 грн., за відсотками 5209,85 грн., сума нарахованої пені 225,00 грн., всього 11760,06 грн. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. При цьому суд виходить з того, що стягнення сум (відсотків) за ст. 1048 ЦК України є платою (винагородою) за користування грошовими коштами. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається \~як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами \~є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для \~вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті \~обставини, на які вона посилається \~як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. Між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір та банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач [PERSON] скористався кредитними коштами, але свої зобовязання за договором належним чином та у повному обсязі не виконав. Посилання [PERSON] про те, що відсотки по кредиту нараховані неправомірно, суд не приймає, оскільки нарахування таких здійснене банком на підставі п. 2.4 договору (а.с.3). Загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 22 червня 2015 року склала у загальній сумі 11760,68 грн. Оскільки, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума, заявлена до стягнення у позові, а саме 11535,68 грн. Оскільки позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на 21 липня 2015 року), то, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у передбаченому законом розмірі.

Outcome: approved