Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 2000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 02.09.2000 р. між сторонами було укладено шлюб, який рішенням суду від 17.05.2018 р. було розірвано, від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом із позивачем та повністю перебуває на її утриманні. У зв`язку із тим, що позивач не має можливості забезпечити дитині належний рівень життя самостійно, вона звернулась до суду із зазначеним позовом. Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувалися. Відповідач відзив на позов не надав. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 02.09.2000 року, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17.05.2018 р. шлюб між сторонами розірвано, від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який на даний час знаходиться на утриманні позивача і разом з нею проживає. Вищезазначене підтверджується копією свідоцтва про народження, копією рішення Харківського районного суду Харківської області від 17.05.2018 року, довідкою ЖК «Родник-1», копією свідоцтва про одруження. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги позивача викладені в позовній заяві частково. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до ЗУ «Про судови збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved