Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] борг у розмірі 3 057 995 гривень 26 коп., визнати право власності за ним на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» S 500, 2008 року випуску, кузовний номер [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], зобов'язати Управління Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в м. Києві провести державну реєстрацію за ним транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» S 500, 2008 року випуску, кузовний номер [NUMBER]. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 4 632 455 гривень 26 коп., що складається з: суми основного боргу у розмірі 3 687 311 гривень 23 коп.; індексу інфляції - 767 774 гривні; 3% річних - 177 370 гривень 03 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14 травня 2008 року він позичив відповідачу грошові кошти в сумі 500 000 доларів США, відповідач зобов'язався повернути суму позики та проценти у строк до 14 серпня 2008 року. У випадку порушення строку повернення позики зобов'язався за рахунок погашення суми позики передати у власність транспортний засіб марки«Mercedes-Benz» S 500, 2008 року випуску, кузовний номер [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Отримання відповідачем вказаних грошових коштів підтверджується розпискою. В зазначений термін відповідач кошти не повернув. За захистом порушеного права позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 500 000 доларів США, що станом на 30.11.2013 р. еквівалентно 3 996 500 грн.; інфляційну складову, яка станом на 30.11.2013 р. становить 767 774 гривень, 3% річних за прострочення виконання зобовязань - 177 370, 03 грн. Борг просить стягнути з вирахуванням вартості спірного автомобіля, яка відповідно до висновку № 79/12 від 26.12.2012 року автотоварознавчого дослідження транспортного засобу становить 309 188,77 грн. Загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача становить 4 632 455, 26 грн. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що [PERSON] був визнаний цивільним позивачем в рамках кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] та на його користь з останнього вже була стягнута сума, еквівалентна 500000 доларам США. Однак, фактично існування будь-яких боргових зобов?язань між сторонами в даній справі відсутнє. Позивачем незаконно використовується спірний транспортний засіб. Крім того, даний транспортний засіб являється спільною сумісною власністю подружжя, проте, дружина відповідача - [PERSON], не надавала згоди на отримання грошових коштів в борг чи передачу транспортного засобу позивачу. Також зазначалося на те, щосуду не наданий оригінал розписки від 14 травня 2008 року. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст.ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості в строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ч.2 ст. 1049 ЦК України в підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передачу йому позикодавцем певної грошової суми або певної кількості речей. Судом встановлено, що 14 травня 2008 року сторони уклали договір позики, згідно з яким відповідач отримав від позивача суму, еквівалентну 500 000 доларам США, і зобов'язався повернути їх до 14 серпня 2008 року, що підтверджується його розпискою (а.с.29). При цьому сторони домовились, що у випадку порушення строку повернення позики зобов'язався за рахунок погашення суми позики передати у власність транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» S 500, 2008 року випуску, кузовний номер [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Проте, взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, в обумовлені договорами строки борг не повернув.За приписами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання підлягає виконанню у встановлений строк. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Грошове зобов'язання у відповідності до ст. 533 ЦК України має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором позики станом на 30 листопада 2013 року, згідно з курсом НБУ долара США по відношенню до гривні (7,99), утворилась заборгованість в сумі 3 996 500 грн. Однак, позивачем заявлена до стягнення сума боргу в розмірі 3 687 311 грн. 23 коп., а тому суд, розглядаючи спір у відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, вважає, що стягненню підлягає саме вказана сума. У відповідності зі ст.1050 ЦК України у разі, якщо одержувач позики своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму у відповідності зі ст.625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Приймаючи до уваги викладене, перевіривши наданий позивачем розрахунок на підтвердження позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму індексу інфляції за період з 14 серпня 2008 року по 21 січня 2011 року в розмірі 767774 грн., 3% річних за цей же період в сумі 177370,03 грн. При цьому суд вважає такими, що не впливають на сутність вирішення спору, посилання представника відповідача про те, що в рамках кримінальної справи вже був розглянутий спір про стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача, оскільки вирок, наданий на підтвердження цього, не набрав законної сили, що було визнано сторонами в даній справі, а тому з урахуванням наведеного та положень ст.533 ЦК України, відсутні підстави для відмови в задоволенні позову. Крім того, позовні вимоги щодо суми стягнення є різними. Враховуючи наведене, суд вважає відсутніми підстави для закриття провадження в цивільній справі або залишення позову без розгляду у відповідності до ст.ст.205, 207 ЦПК України. При цьому існування боргових зобов?язань підтверджується розпискою, що узгоджується з ч.2 ст. 1049 ЦК України, а тому доводи представника відповідача в цій частині є безпідставними. Доводи представника відповідача відносно того, що дружиною відповідача не надавалася згода на укладення договору позики, позбавлені юридичного обгрунтування, оскільки за правилами ст.1047 ЦК України не передбачено нотаріальної форми даного договору, а тому відповідно до ч.3 ст.65 СК України згода другого з подружжя не потрібна. Також не приймаються судом до уваги зазначення представника відповідача щодо відсутності оригіналу розписки в матеріалах справи, оскільки вказана розписка була вилучена в ході досудового розслідування кримінальної справи, що підтверджується постановою про проведення виїмки від 21 січня 2011 року. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в в частині стягнення суми заборгованості в повному обсязі. Відносно позовних вимог про визнання права власності на транспортний засіб суд приходить до наступного. Наявність договору позики грошей не може бути безумовною підставою для визнання права власності на майно боржника. Крім того, укладання договору позики під умовою не передбачено чинним законодавством. За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині.

Outcome: partial