Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 23.04.2015 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.04.2015 року помер його син [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Первомайська, 13А, с. Заайдарівка. Він зі своєю дружиною [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті сина [PERSON] Оскільки останнім часом їх син тяжко хворів, являвся інвалідом 1 групи та був не придатним до самообслуговування, вони разом з дружиною здійснювали догляд та піклування за ним. Після смерті сина він звернуся до Новопсковської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де йому стало відомо, що окрім нього, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася відповідач. Починаючи з 2009 року, за життя сина відносини між ним (сином) та відповідачем погіршилися, відповідач припинила спілкування з спадкодавцем. У 2009 році хвороба сина загострилася, через тяжку хворобу він був у безпорадному стані, потребував постійного піклування, догляду та матеріальної допомоги. Враховуючи тривале ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, він був змушений запозичувати грошові кошти на ліки та достатнє харчування для сина у розмірі 8000 грн., заощаджувати для себе на харчуванні та одязі, просити сусідів доглядати за хворим сином. Спадкодавець зазнавав душевних страждань у звязку з поведінкою відповідача. Вважає, що відповідач під час тяжкої хвороби батька, який був у безпорадному стані, мала можливість, але свідомо ухилялася від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки. Вказує, що більшу частину витрат на поховання поніс він та його дружина. Ухвалою суду від 21.04.2016 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Посилалися на те, що покійний [PERSON] починаючи з 2009 року перебував у безпорадному стані та потребував допомоги, позивач та третя особа [PERSON] доглядали за ним, надавали допомогу, піклувалися про нього, несли витрати, повязані з його лікуванням, доглядом та похованням, в той час як відповідач з батьком не спілкувалася, була зобовязана та мала можливість, але свідомо не надавала матеріальної допомоги та моральної підтримки спадкодавцю. [PERSON] також пояснив, що відповідач приїхала за один день до смерті батька, не навідала його, прийшла тільки тоді, коли він помер. Відповідач отримала гроші на поховання, не приймала участі у похованні спадкодавця [PERSON], не готувала помини. З цих підстав просили суд задовольнити позовні вимоги шляхом усунення відповідача від права на спадкування за законом після померлого [PERSON] Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі за участю її представника, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, посилаючись на їх безпідставність та недоведеність. Пояснила, що відповідач не ухилялася від виконання обовязків щодо утримання свого батька, вони були у добрих стосунках, спілкувалися. Приблизно в 2008 році відповідач виїхала на постійне місце проживання в м. Бориспіль, де і проживає по теперішній час. Там вона вийшла заміж, в 2008 році народила сина, в 2014 році закінчила ПАТ «Вищий навчальний заклад МАУП», працювала. В 2014 році у неї помер чоловік [PERSON] Коли відповідач виїхала на постійне місце проживання в м. Бориспіль, вона приїздить в с. Заайдарівка не більше 2 разів на рік. Коли приїздила, навідувала батька, купувала йому продукти харчування. Приблизно 5 років назад відповідач приїздила на тиждень, батько хотів скласти заповіт на її користь, однак, коли вони прийшли до сільської ради його складати, не виявилося правовстановлюючого документу на батькову половину будинку, тому заповіт не склали. Відповідач висилала 400 грн. батькові на переоформлення групи інвалідності, висилала йому светр, сорочку. Також пересилала грошові кошти у сумі 500 грн. на картку [PERSON], які остання передала батькові відповідача. Вважає, що відсутні підстави для усунення відповідача від права на спадкування, просила у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Новопсковської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, з позовними вимогами згодна, просить усунути [PERSON] від права на спадкування. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] хворів, а останні 3 місця взагалі лежав, доглядали за ним батьки [PERSON], [PERSON] та сестра [PERSON] Відповідача знає, але не бачила її з 2009 року. Похованням спадкодавця [PERSON] займалися і позивач і відповідач. Свідок [PERSON] повідомила, що вона є рідною сестрою померлого [PERSON] [PERSON] хворів останні два роки перед смертю, вона за ним доглядала, лікувала. Він був не здатній до самообслуговування, в безпорадному стані перебував з січня 2014 року, тобто 2 роки до смерті. З відповідачем спілкувався, вона надавала йому допомогу один раз приносила 500 грн., однак батька не доглядала. Похованням [PERSON] займалися вона і батьки [PERSON] та [PERSON] Відповідач отримала допомогу на поховання в сумі 4000 грн., купила гроб, вінки тощо, а залишок 2000 грн. віддала їй на памятник. Свідок [PERSON] надала наступні свідчення. Спадкодавець [PERSON] хворів приблизно 5-6 років. В безпорадному стані знаходився приблизно 1 місяць до смерті і потребував стороннього догляду, за ним доглядали сестра [PERSON] та батьки [PERSON] та [PERSON] Відповідача [PERSON] не бачила з тих, пір як вона виїхала до м. Бориспіль, на похоронах вона була. Свідок [PERSON] пояснив, що він є племінником спадкодавця [PERSON] [PERSON] хворів приблизно з 2010 року. В безпорадному стані перебував приблизно 3-4 роки, доглядали за ним сестра [PERSON] та батьки [PERSON] та [PERSON], також він допомагав, рубав дрова. Відповідач [PERSON] відвідувала батька раз чи два, вони спілкувалися телефоном. Свідок [PERSON] повідомила, що відповідач [PERSON] висилала гроші та подарунки для свого батька [PERSON], спілкувалась з ним телефоном. Вона на прохання відповідача відвідувала [PERSON] в лікарні. Відповідач пересилала їй на картку 500 грн., які вона передала [PERSON] Хворів [PERSON] приблизно з 2009 року, в безпорадному стані [PERSON] знаходився приблизно 2 місяці до смерті. Роки 2-3 проживав з якоюсь жінкою, сам собі готував їжу. Відповідач приїздила до батька, діда з бабою приблизно раз на рік. Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд приходить до таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 23.04.2015 року у віці 57 років помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 469989, виданим 23.04.2015 року виконавчим комітетом Заайдарівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Згідно довідки, виданої Новопсковською центральною районною лікарнею № 111, [PERSON] хворів на хронічний лейкоцитарний лейкоз В ІІІ стадії, пухлино подібна форма стадії загострення, пухлина лівої нирки. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 38 від 23.04.2015 року, причина смерті [PERSON] анемія, хронічний лейкоцитарний лейкоз, на який він хворів з 2007 року. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Першотравнева, 13А, с. Заайдарівка Новопсковського району Луганської області. У чинність ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] є [PERSON] донька померлого, [PERSON] та [PERSON] батьки померлого. Реєстрацію спадкової справи щодо майна померлого 23.04.2015 року [PERSON] здійснено 05.05.2015 року державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори під № 57412371 (номер у нотаріуса 80), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40306646 від 05.05.2015 року. Спір між сторонами виник з тих підстав, що на думку позивача, відповідач, будучи зобовязаною та маючи можливість, свідомо ухилялася від надання будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані, не спілкувалася з батьком, не доглядала за ним, не відвідувала, не цікавилася його станом здоровя. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ (ч. 6 ст. 1224 ЦК України). Пунктом 6 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 зазначено, що правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Виходячи зі змісту ст. 1224 ЦК України суд при вирішенні справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи можлива лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності. Підсумовуючи наведене, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: 1) ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, що характеризується умисною формою вини; 2) перебування спадкодавця в безпорадному стані; 3) потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. На необхідності встановлення в сукупності вказаних обставин звертається увага в п. 4 листа ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. З досліджених в судовому засіданні доказів та пояснень сторін встановлено, що спадкодавець [PERSON] проживав у належному йому будинку в с. Заайдарівка по вул. Першотравнева, 13 А, по день смерті. Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області за вих. № 5928/15-15 від 30.11.2015 року, [PERSON] перебував на обліку в управлінні та отримував пенсію по інвалідності (І група Б) з 29.12.2008 року по 30.04.2015 рік. В ході судового розгляду справи встановлено, що за життя [PERSON] дійсно хворів на хронічний лейкоцитарний лейкоз В ІІІ стадії, пухлино подібна форма стадії загострення, пухлина лівої нирки, що підтверджується довідкою № 111, виданою 28.03.2016 року Новопсковською центральною районною лікарнею. З вказаної довідки також вбачається, що [PERSON] за станом здоровя до моменту смерті потребував стороннього догляду у звязку з нездатністю до самообслуговування. Довідка видана на підставі Журналу висновків ВКК від 05.12.2014 року № 362. Вищенаведене, а також покази свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дають суду підстави вважати, що спадкодавець [PERSON] через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги приблизно 3-4 місяці до смерті. Суд критично ставиться до показів свідка [PERSON] та [PERSON], які свідчили про те, що [PERSON] перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги 3-4 роки, оскільки вони спростовуються довідкою Новопсковської ЦРЛ № 111 та показами інших свідків. З пояснень сторін і свідків вбачається, що догляд та піклування за спадкодавцем [PERSON] проводили його батьки [PERSON], [PERSON] та сестра [PERSON], які проживали з ним в одному населеному пункті, що є нормальними родинними відносинами. Тобто, суд приходить до висновку, що померлий отримував належну допомогу від батьків та сестри, був доглянутий і не потребував додаткової допомоги від відповідача, яка з 2008 року і по даний час проживає в [INFO], має на утриманні неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], якого відповідач виховує самостійно, у зв'язку із чим вона була позбавлена можливості постійно відвідувати батька та особисто здійснювати догляд за батьком з обєктивних причин. Разом з тим в судовому засіданні встановлено і підтверджується показами свідків, що відповідач навідувала батька, коли була така змога, вони спілкувалися телефоном, відповідач надавала батькові посильну матеріальну допомогу, присилаючи для нього одяг, гроші, купуючи продукти харчування. Водночас належних та допустимих доказів про те, що померлий протягом зазначеного періоду потребував догляду саме від відповідача матеріали справи не містять. Позивачем також не надано жодного доказу, який би свідчив про те, що [PERSON] особисто чи через інших осіб порушував питання про надання йому допомоги чи утримання з боку дочки відповідача, а вона відмовилася від надання такої допомоги. Матеріалами справи не доведено потребу покійного протягом періоду, коли він перебував у безпорадному стані, у матеріальній допомозі, відсутні належні та допустимі докази, як то фіскальні чеки на придбання необхідних ліків, медичні документи з визначеними у них потребами хворого тощо. Та обставина, що відповідач не часто відвідувала покійного батька за місцем його проживання не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги. Суд не приймає до уваги посилання позивача, що відповідач не займалася похованням спадкодавця [PERSON], оскільки вони спростовуються довідкою Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області №5928/15-15 від 30.11.2015 року, довідкою виконкому Заайдарівської сільської ради Новопсковського району Луганської області № 5247 від 23.04.2015 року, показами свідка [PERSON], відповідно до яких відповідач отримала в пенсійному фонді допомогу на поховання [PERSON] в розмірі 4000 грн., здійснила його поховання, частину триманої допомоги в розмірі 2000 грн. віддала батькам та сестрі померлого для придбання та установки надгробного памятнику. Таким чином, посилання позивача та його представника, що відповідач свідомо не надавала матеріальної допомоги та моральної підтримки покійному батькові, не піклувалася про нього, залишила його в безпорадному стані не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Посилання позивача на те, що він витрачав свої кошти на лікування та достатнє харчування сина [PERSON] не можуть бути прийняті судом до уваги, так як позивачем не надано належних та допустимих доказів цього. В силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України. Таким чином у судовому засіданні було встановлено, що спадкодавець [PERSON] перебував у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги та догляду і отримував такі допомогу та догляд з боку своїх батьків та сестри, але водночас позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів того, що спадкодавець [PERSON], окрім догляду з боку батьків та сестри, потребував допомоги ще й від своєї доньки [PERSON], та не доведено ухилення відповідача від надання такої допомоги, а навпаки у судовому засіданні встановлено, що відповідач навідувала свого батька, спілкувалася з ним, надавала йому матеріальну допомогу, і суд, враховуючи наявність на утриманні відповідача малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], якого відповідач виховує самостійно, значну віддаленість місця проживання, вважає що вона не мала фізичної змоги надавати своєму батькові більшу допомогу. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для усунення відповідача від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], у зв'язку з чим суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed