Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у звязку з тим, що відповідач не виконує обовязки по поверненню кредиту, згідно з кредитним договором б/н від 04.12.2011 в результаті чого станом на 31.07.2017 виникла заборгованість в сумі 80966,17 грн., яка складається з заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, та штрафу. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від представника відповідача до суду надійшла заява в яких просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає частково, просить застосувати строк позовної давності, при цьому зазначає, що визнає суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6680,43 грн. та процентів в розмірі 5824,89 грн. визнає. Вважає, що згідно наданого позивачем розрахунку тіло кредиту становить саме 6680,43 грн. Не погоджується з сумою нарахованих процентів за користування кредитом, оскільки за його розрахунками проценти складають саме 5824,89 грн., а не 66102,41 грн. Зауважує, що нарахування комісія жодним документом не передбачена. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду\~ Запорізької області від 29.09.2017 провадження у справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду на підставі ст. 122 ЦПК України, в редакції ЦПК 2004 р., що діяла на час відкриття провадження у справі, а тому суд розглянув справу в судовому засіданні в загальному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 04.12.2011 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н у вигляді підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. При отриманні кредитної картки відповідач надав згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач був ознайомлений в письмовому вигляді та зобовязалася регулярно ознайомлюватися із змінами «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.ргіуаtbапk.uа., що підтверджується його особистим підписом у заяві /а.с. 7 /. Відповідно до частин першої другої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил передбачено право банку проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до підписаної заяви та у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з базовою процентною ставкою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із розрахунку 360 днів на рік. Строк дії договору, як передбачено п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом даного строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Судом встановлено, що відповідач обовязок по сплаті кредиту належним чином не виконував, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 31.07.2017 складає по тілу кредиту 7131,99 грн. (сальдо поточної заборгованості за кредитом в розмірі 6680,43 грн. + сальдо простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 451,56 грн.). Згідно ст.ст. 1050,1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв'язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов'язок суду. Про це зазначив Верховний суд в поставі від 23 січня 2018 року у справі № 755/7704/15. Позивач просить стягнути з відповідача суму нарахованих процентів за користування кредитом в розмірі 66102,41 грн., однак представник відповідача не погоджується з цим та за його розрахунками проценти за користування кредитом складають 5824,89 грн. Судом досліджено розрахунок заборгованості наданий банком (а.с.6) та зроблено висновок, що застосований банком спосіб обчислення заборгованості за відсотками не відповідає умовам договору, та суду незрозуміло, яким чином при відсоткових ставках передбачених довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», та загальній сумі заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7131,99 грн. за три роки (період нарахування) могла утворитися заборгованість за відсотками, яка у більше ніж в девять разів перевищує тіло кредиту. Суд також не погоджується сумою відсотків розрахованою представником відповідача (а.с.91) оскільки вони не відповідають умовам кредитного договору та здійснені не за формулою по розрахунку нарахування відсотків, передбаченою Умовами та Правилами, та розміщеною на офіційному сайті КБ «ПриватБанк». Так, відповідно до наданої позивачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та розрахунку заборгованості станом на 31.07.2017 за договором № б/н від 04.12.2011, укладеним між сторонами, вбачається, за період з 26.07.2014 по 31.08.2014 позивачем нараховувалася процентна ставка 30% річних (2,5% на місяць), за період з 01.09.2014 по 31.03.2015 в розмірі 34,80 % річних (2,9% на місяць), з 01.04.2015 по 31.07.2017 в розмірі 43,20 % річних (3,6 % у місяць). Заборгованість по тілу кредиту 2 дні 26.07.2014 становить 7176,00 грн. (сальдо поточної заборгованості за кредитом); 1100 днів за період з 28.07.2014 по 31.07.2017 в розмірі 7131,99 грн. (сальдо поточної заборгованості за кредитом + сальдо простроченої заборгованості за кредитом) Розрахунок процентів за карткою відбувається за кожен день використання кредитних коштів за формулою по розрахунку нарахування відсотків, передбаченою Умовами та Правилами, та розміщена на офіційному сайті КБ «ПриватБанк»: -7176,00 грн. (сума заборгованості по кредиту) Х 2 дня (кількість днів використання коштів за щомісячною відсотковою ставкою 2,5% (за період з 26.07.2014 по 27.07.2014)) Х 2,5% - величина відсоткової ставки за тарифами в цей період) Х 12 місяців / 360 / 100% = 11,96 грн. -7131,99 грн. (сума заборгованості по кредиту) Х 35 днів (кількість днів використання коштів за щомісячною відсотковою ставкою 2,5% (за період з 28.07.2014 по 31.08.2014)) Х 2,5% - величина відсоткової ставки за тарифами в цей період) Х 12 місяців / 360 / 100% = 208,02 грн. -7131,99 грн. (сума заборгованості по кредиту) Х 212 днів (кількість днів використання коштів за щомісячною відсотковою ставкою 2,9%, (за період з 01.09.2014 по 31.03.2015)) Х 2,9% - величина відсоткової ставки за тарифами в цей період) Х 12 місяців / 360 / 100 = 1461,58 грн. -7131,99 грн. (сума заборгованості по кредиту) Х 853 дні (кількість днів використання коштів за щомісячною відсотковою ставкою 3,6%, (за період з 01.04.2015 по 31.07.2017) Х 3,6% - величина відсоткової ставки за тарифами в цей період) Х 12 місяців / 360 / 100 = 7300,30 грн. Отже, загальна сума процентів становить 8981,86 грн. (11,96 грн. + 208,02 грн. + 1461,58 грн. + 7300,30 грн.), а тому з урахуванням сплачених відповідачем процентів 01.09.2014 в розмірі 150,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом становить 8831 грн. 86 коп., а тому саме ця сума процентів і підлягає стягненню. Банк, окрім стягнень по основних зобовязаннях, просить стягнути неустойку: заборгованість по комісії та пені в розмірі 3400,00грн. При підписанні анкети-заяви сторони погодили, що дана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг. З наданої довідки про умови кредитування сторонами передбачена пеня за несвоєчасне погашення заборгованості. При цьому графа «щомісячна комісія» відсутня. Також не передбачена комісія і за Умовами та правилами надання банківських послуг. Тому суд вважає, що у даному випадку в розрахунку заборгованості позивач нарахував відповідачу не комісію, як ним вказано, а пеню в розмірі 3400,00грн., яка передбачена Умовами та правилами. Згідно п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). В своєї заяві, представник відповідача заявив про застосування наслідків пропущення строку позовної давності. Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі. Сплив строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Ця правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 3 вересня 2014 року у справі за № 6-100 цс 14. З наданої позивачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» вбачається, що за несвоєчасне погашення заборгованості передбачена пеня яка нараховується 1 раз на місяць, за кожен день прострочення кредиту, при наявності прострочення кредиту або відсоткам 5 та більше днів при виникненні прострочення на суму більш 50 грн. Оскільки позивач до суду звернувся лише 31.08.2017, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня предявлення позову. Суд вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності в частині позовних вимог щодо стягнення пені за час прострочення до 31.08.2016 та підстав для його поновлення немає. Сума пені в межах одного року до дня предявлення позову відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем за період з 31.08.2016 становить 1200,00 грн. У той самий час, позивач просить стягнути штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500,00 грн. - фіксована частина та 3831,72 грн. - процентна складова. Вищевказаними Умовами та Тарифами передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів, що є подвійною відповідальністю боржника. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині щодо стягнення з відповідача штрафів. На підставі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Аналізуючи зібрані по справі докази суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає можливим стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17163 грн. 85 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 7131 грн. 99 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 8831 грн. 86 коп. та заборгованості за пенею в розмірі 1200 грн. Підстав для застосування строку позовної давності до основної вимоги немає з наступних підстав. Так останній платіж за умовами договору відповідач здійснив 09.04.2014, після чого грошові зобов'язання за договором ним не виконувались. Однак, згідно з пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом даного строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки. Строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік) і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. При укладанні договору [PERSON] 04.12.2011 було надано кредитну картку № 5168755307012100 строк дії якої був встановлений до 05/17, що підтверджується довідкою позивача. (а.с. 80) З моменту укладення спірного договору ніхто зі сторін не заявляв про намір припинити його дію, а тому строк дії картки та відповідно строк дії спірного договору пролонгувався щороку й діяв до травня 2017 включно. Позивачем заявлено вимоги по поверненню кредиту у повному обсязі. Відповідно до умов договору строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця, указаного на картці. Отже, щодо повернення кредиту в повному обсязі перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України ), у звязку із чим строк позовної давності на звернення до суду із зазначеним позовом в частині основних вимог не закінчився. Така правова позиція висловлена в постановах Верховного суду України від 24 вересня 2014 року у справі за № 6-103 цс 14 та від 01.10.2014 у справі № 6-133цс 14. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача також слід стягнути судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial