Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт його постійного проживання разом з його матір`ю [PERSON] , померлою [INFO] , з 2005 року та на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після її смерті на: -Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ; -земельну ділянку площею 3.17 га, розташовану на території Біляївської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; -майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ПП Агрофірма «Промінь». Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті він є спадкоємцем за законом першої черги. Інших спадкоємців немає. Після смерті його матері відкрилася спадщина на вищевказане майно. Він проживав разом з матір`ю та доглядав за нею, оскільки вона хворіла. Коли мати померла він займався її похованням та залишився проживати далі у її будинку, а тому він є таким, що прийняв спадщину. З приводу оформлення спадщини він звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і рекомендовано звернутися до суду для подальшого оформлення права на спадкове майно так як він пропустив строк для подачі заяви на прийняття спадщини. Позивач до підготовчого судового засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягав та просив справу розглядати у його відсутність. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та розгляд справи просить проводити у його відсутність. У своїх письмових поясненнях свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зазначили, що позивач [PERSON] проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з дитинства. Потім позивач одружився, переїхав від матері та почав жити окремо із власною сім`єю. У 2005 році мати позивача - [PERSON] почала хворіти, у зв`язку з чим позивач [PERSON] переїхав жити до матері, аби доглядати за нею. [INFO] [PERSON] померла, її похованням займався її син - [PERSON] .. Інших спадкоємців, крім позивача, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] - немає. Після смерті матері позивач [PERSON] і досі проживає у її будинку та доглядає за ним. Приймаючи до уваги заяви сторін, письмові пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В підготовчому судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 23.08.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с.18). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , померлої [INFO] , а отже є спадкоємцем за законом першої черги (а.с.17). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на: Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці площею 0,08 га; земельну ділянку площею 3.17 га, розташовану на території Біляївської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ПП Агрофірма «Промінь». [PERSON] належала 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі типового договору про купівлю-продаж житлового будинку присадибного типу з погосподарськими будівлями та спорудами, передбаченими постановою Радою Міністрів СССР від 01 травня 1983 року, що підтверджується вказаним договором, довідкою директора радгоспу та листом ФОП « [PERSON] » (а.с.24-28). З технічного паспорту № 189/06-2021 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами виготовленого 06.09.2021 року ФОП « [PERSON] » на ім`я позивача [PERSON] , вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] побудований у 1961 році, має загальну площу - 81,4 кв.м., житлову площу - 28,4 кв.м. та складається з літ. А - житловий будинок, літ. Б - літня кухня, літ. В - сарай, літ. Г - сарай, № 1-5 - огорожа (а.с.77-82). Земельна ділянка площею 3,17 га, розташована на території Біляївської міської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належала матері позивача [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 483520, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 316 (а.с.34-35). Майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ПП Агрофірма «Промінь» належав матері позивача на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії БЛ № 008138, виданого Біляївською міською радою (а.с.38). З довідок виконавчого комітету Біляївської міської ради № 463 від 24.02.2021 року та № 1537 від 10.07.2020 року вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала по день смерті - [INFO] за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] разом з нею за вказаною адресою проживав, але не був зареєстрований її син [PERSON] , який проживає за цією ж адресою по теперішній час (а.с.19,21). З акту депутата Біляївської міської ради Ніцевич М.О. вбачається, що позивач [PERSON] проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] , з 2005 року до дня її смерті - [INFO] . [PERSON] є єдиним сином [PERSON] , здійснював догляд за останньою, оскільки вона була літньою людиною, яка часто хворіла та потребувала постійного догляду та допомоги. Він постійно займався домогосподарством, оплачував комунальні послуги, піклувався про свою матір, купляв їй продукти харчування та засоби гігієни, викликав для неї лікарів та забезпечував її необхідними ліками. Похованням [PERSON] займався також позивач [PERSON] .. Після смерті матері [PERSON] залишився проживати у будинку своєї матері за адресою: [ADDRESS] , здійснював поточний ремонт у ньому, приводив його до ладу та продовжує далі сплачувати комунальні послуги. Інших дітей та близьких родичів у [PERSON] , померлої [INFO] , які могли б прийняти спадщину після неї - немає (а.с.22-23). Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. роз`яснив, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка і разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Метою встановлення факту спільного проживання позивача [PERSON] з його матір`ю [PERSON] є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе встановити факт проживання однією сім`єю з 2005 року позивача разом із його матір`ю - [PERSON] на час відкриття спадщини - [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач звернувся до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки після смерті його матері пройшов строк для прийняття спадщини (а.с.62). З спадкової справи № 470/2020 вбачається, що інших спадкоємців, крім позивача [PERSON] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] - немає. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON] , прийняв спадщину після її смерті, а тому суд вважає можливим визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після її смерті.

Outcome: approved