Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 43388,54 грн. за договором позики та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, яка надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності та платності. 09.05.2017 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] в електронній формі укладено Договір позики № 185526 (далі - Договір). За умовами п. 1.1. укладеного між сторонами договору позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 1000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування. Позивач належним чином виконав умови договору позики, але відповідач отримані грошові кошти в передбачений договором строки не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 23.06.2020 в розмірі 43338,54 грн. Ухвалою судді від 14.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 55-56). Представник позивача у судове засідання не з`явився, згідно позову клопотав про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, у відповідності до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, проте у судове засідання, призначене на 30.11.2020, не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив не подала (а.с. 68). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Справа розглядається за правилами спрощеного провадження, на підставі наявних доказів. Тому, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 09.05.2017 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] укладено договір позики № 185526. Відповідно п. 1.1 вказаного договору позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 1000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач (позичальник) зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування зазначені у п. 1.5. цього Договору (а.с. 19-23). Пунктами 1.2. - 1.4. Договору передбачено, що строк договору 12 днів, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем. Відповідно до пунктів 1.5.-1.5.2. Договору, нарахування процентів за користування позикою проводиться наступним чином: - 1,9 процента від суми позики, але не менше ніж 30 гривень 00 копійок за перший день користування позикою; - 1,9 процента від суми позики щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку, зазначеного в п. 1.3 цього договору; у разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк встановлений пунктом 1.3 Договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1 Договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів, на вимогу Позикодавця, доведену до Позичальника шляхом розміщення відповідного повідомлення у особистому кабінеті, Позичальник зобов`язаний сплатити 1.9 процента від суми позики за кожен день прострочення. Пунктом 3.1. Договору визначено, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики та нарахованих процентів на умовах, встановлених цим Договором. У розділі 8 Договору позики «Реквізити та підписи сторін» зазначено, що цей договір підписано за допомогою електронного підпису. Позивач взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, перерахувавши суму позики на рахунок вказаний відповідачем. Згідно довідки, заборгованість за Договором, станом на 23.06.2020, становить 43338,54 грн., яка складається із: 996,00 грн. основного боргу, 21346,27 грн. заборгованості за відсотками та 21046,27 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Загальна кількість днів простроченої позики становить 1129 календарних днів (а.с. 24). Відповідно до ст.ст. 526, 611 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ВЕЛЛФІН» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 7.2 Договору позики, відповідач підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на сайті позикодавця. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, встановлено, що на підставі договору позики від 09.05.2017 відповідач отримала у позику грошові кошти у розмірі 1000,00 грн. Відповідач грошові кошти отримала шляхом перерахування суми позики на свій банківський рахунок, а вчасно грошові зобов`язання за договором не виконала, тому утворилася заборгованість, а отже, позовні вимоги є законними та обґрунтованими. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved