Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якої зазначив, що 04.07.2006 року між банком та [PERSON], було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11016262000, відповідно до умов якого відповідачу було надано споживчий кредит в сумі 26792 доларів США, терміном по 04.07.2012 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних. Одночасно з цим з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань та виконання умов договору між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №21523 від 04.07.2006 року, згідно з яким вона поручилась за виконання зобов'язання за кредитним договором [PERSON] Посилаючись не неналежне виконання відповідачем зобов'язань за укладеним сторонами договором та наявність значної заборгованості, позивач просив стягнути суму заборгованості за кредитним договором разом з іншими, передбаченими договором та законом платежами з відповідачів солідарно. В судовому засіданні представник позивача Дрофенко О.М. позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та просив задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] позовні вимоги не визнала, посилаючись на відсутність у [PERSON] будь-якої заборгованості перед банком. Пояснила, що в 2009 році заставний автомобіль був переданий банку в рахунок погашення заборгованості. За таких обставин, підстав для вимог позивача не вбачала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.07.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №11016262000, згідно якого позивач надав відповідачу споживчий кредит на загальну суму 26792 доларів США, терміном погашення по 04.07.2012 року із сплатою процентів у розмірі 12,5 % річних. 04.07.2006 року між позивачем та [PERSON], було укладено договір поруки №21523, згідно якого остання поручалась перед банком за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору №11016262000 від 04.07.2006 року. 17.09.2008 року були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Всупереч умовам укладеного між сторонами договору, відповідач порушив узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості. Статтею 525 ЦК України встановлюється, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. З договору поруки вбачається, що [PERSON] зобов'язувалась перед кредитором у повному обсязі відповідати за виконання позичальником зобов'язань, що випливають з укладеного кредитного договору. З матеріалів справи, а саме, письмової вимоги позивача вбачається, що останній намагався врегулювати спір в досудовому порядку, але кошти банку не повернуті, тому їх слід стягнути з відповідачів солідарно в судовому порядку. Розрахунком заборгованості, виписками із особистого рахунку підтверджується одержання відповідачем від позивача кредитних коштів та наявність боргу за кредитним договором станом на 08 липня 2013 року: заборгованість за кредитом в сумі 4045, 67 доларів США, що еквівалентно 32337 грн. 04 коп., заборгованість за процентами 2718,25 доларів США, що еквівалентно 21726 грн. 97 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 4452 грн. 98 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами 1897 грн. 95 коп. Суд вважає, що позов про солідарне стягнення коштів заявлений правомірно, оскільки відповідач всупереч умовам договору не сплачує передбачені ним платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обов'язків, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідачами дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами, а твердження представника відповідачів про повне погашення заборгованості за кредитним договором шляхом передачі банку транспортного засобу не знайшла свого підтвердження в ході розгляду справи. Вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених позивачем судових витрат слід вирішити відповідно до ст.88 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved