Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Синельниківської районної державної адміністрації, третя особа: Управління Держгеокадастру у Синельниківському районі Дніпропетровської області про визнання права власності на земельні ділянки (паї) в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що його батько [PERSON] та мати [PERSON], на підставі Розпорядження голови Синельниківської районної адміністрації від 17.02.2009 р. за № 107-р-09 отримали земельні ділянки розміром по 2 га., розташовані на території Марївської сільської Ради Синельниківського району Дніпропетровської області. У звязку з чим були оформлені державні акти на право власності на земельну ділянку Серія ЯЯ № 874482 на імя [PERSON], кадастровий номер 1224884000:01:001:0326, а також державний акт на земельну ділянку серія ЯЯ № 874481 на імя [PERSON], кадастровий номер № 1224884000:01:001:0325. В зв'язку з тим, що оформлення державних актів було дуже довго, його мати [PERSON] померла 10 травня 2010 р., так і не отримав на руки вказаний державний акт. Спадкоємцем після смерті матері був його батько [PERSON], він спадок після смерті матері не приймав. Батько [PERSON], жив разом з матусею по одній адресі і відповідно ч.3,5 ст. 1268 ГК України вважається, що він прийняв спадок, бо : «Спадкоємець, який постійно мешкав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, який прийняв спадок, коли на час встановленного строку ст.1270 ЦК України він не заявив відказ від нього ....Незалежно від часу прийняття спадка воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадка», на що вказує в своїй відповіді нотаріальна контора. Відповідно, батько прийняв спадок після смерті матері, але не оформив його, помер 16 липня 2011 р., також не отримав на руки державний акт на земельну ділянку ні матусі, ні свій. Він є єдиним спадкоємцем батька відповідно заповіту складеного від 22.06.11 р., зареєстрованого приватним нотаріусом [PERSON] Синельниківського районного нотаріального округа Дніпропетровської області (№ 1059) згідно з яким, все майно , яке належало батьку в разі його смерті належить йому.». Відповідно ч.1 ст.1270 ЦК України він в строк 6 місяців подав заяву до Першої Запорізької державної нотаріальної контори про прийняття спадка, що підтверджується витягом із спадкового реєстру. Прийняв спадок в основній його частині, він не може оформити право власності на земельну ділянку , бо на руки державні акти на земельні ділянки ні мати [PERSON], ні батько [PERSON] ні отримали, в звязку з чим право власності на земельну ділянку не було зареєстровано спадкоємцями і йому, як позивачу , переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що вказано ст. 1216 ГК України . Зараз ці земельні ділянки не значаться як спадок, тому державний нотаріус Першої Запорізької нотаріальної контори від 19.02.2014 р. винесла постанову про відмову йому в оформлені права власності на земельні ділянки в зв'язку з відсутністю на них правоустановчих документів. Просить визнати за ним, [PERSON], [INFO].в порядку спадкування за заповітом після смерті його батьків: матері [PERSON], яка настала 10.05.2010 р.. та батька [PERSON], яка настала 16.07.2011 р. право власності на земельні ділянки за кадастровим номером № 1224884000:01:001:0325 и на земельну ділянку з кадастровим номером № 122488000:01:001:0326, кожна площею 2 га., розташованих на території Марївської сільскої ради Синельниківського району Дніпропетровської області, наданих на підставі розпорядження голови Синельниківської рай держадміністрації від 17.09.2009 р. за № 107-р-09 в порядку спадкування за заповітом, з правом реєстрації права власності у відділі державної реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції.. Позивач до початку відкритого судового засідання надав суду заяву якою просить суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у відкрите судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Третя особа до початку в відкритого судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти позовних вимог не заперечує. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.06.2013 року [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 2.0000 гектарів, розташована на території Марївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області з цільовим призначанням для ведення особистого селянського господарства та кадастровим номером 1224884000:01:001:0326. Право власності набуте на підставі Рішення органу виконавчої влади Синельниківської районної адміністрації від 17.02.2009 року № 107-р-09, що також підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії. Відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.06.2013 року [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 2.0000 гектарів, розташована на території Марївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області з цільовим призначанням для ведення особистого селянського господарства та кадастровим номером 1224884000:01:001:0325. Право власності набуте на підставі Рішення органу виконавчої влади Синельниківської районної адміністрації від 17.02.2009 року № 107-р-09. Згідно заповіту ВРП № 765102 від 22 червня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 1059, [PERSON] на випадок своєї смерті усе своє майно заповів [PERSON]. Відповідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 211725 від 18 липня 2011 року [PERSON] помер 16 липня 2011 року. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 171862 від 12 травня 2010 року [PERSON] померла 10 травня 2010 року. Копією свідоцтва про народження серії ЯЕ № 168046 від 23 липня 1956 року підтверджується факт того, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 лютого 2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які розташовані на території Марївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджує право власності померлих [PERSON], який помер 16 липня 2011 року та [PERSON], яка померла 10 травня 2010 року на зазначені земельні ділянки. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних правовідносин. На підставі ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення Частиною 1 статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно ч.1 та п. б ч.2 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також, право власності на земельну ділянку набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як законно обґрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного,

Outcome: approved