Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого вказує, що 15.07.2010 року Свердловським міським судом було прийнято рішення № 2-н-736/10 року про скасування судового наказу від 16.06.2010 року про стягнення з нього боргу на користь «Укртелеком» в сумі 589,15 гривень, але відповідач не виконав вказану ухвалу та передав на виконання судовий наказ до ВДВС Свердловського міського управління юстиції, в результаті чого з його пенсії було утримано суму 577,64 грн. заборгованості за телекомунікаційні послуги. Крім того, відповідач ПАТ «Укртелеком» відключив позивачу телефон, чим заподіяв йому моральну шкоду, яку він оцінює у 800 гривень. У зв'язку із цим позивач просить суд стягнути на його користь матеріальну та моральну шкоду у сумі 1377, 64 грн. спричинених відповідачем в результаті його протиправних дій та судовий збір у сумі 229, 40 грн. Позивач у судовому засіданні підтримав позовну заяву та наполягає на її задоволенні. При цьому уточнив, що наприкінці червня-початку липня 2010 року він отримав копію судового наказу щодо стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в розмірі 589.15 гр., з приводу чого він звернувся до Укртелекому де з'ясував, що заборгованість була нарахована через участь його онуки у досить кошторисній грі « Вгадай слово», зв'язок з якою відбувався через міжміську мережу, але його не попереджали про наявність доступу з його телефону до ультра-кошторисних мереж, а граючи в гру, онука не могла розгледіти вартість послуг, яка була написана на екрані телевізора мілким шрифтом та бігучою строчкою. Вважав, що цим відповідач ввів його в оману, з приводу чого був не згоден з нарахованою сумою, та просив суд скасувати судовий наказ. Ухвалою судді від 15.07.2010 року судовий наказ було скасовано і він вважав непорозуміння вичерпаним, але 29-30.10.2010 року отримуючи пенсію, він побачив її зменшення на 577.64 гр., та в УПФУ м. Свердловська його повідомили про стягнення зазначеної суми за тим самим судовим наказом, який було скасовано. З цим він був не згоден, але звертатися відразу до суду з позовом не став, оскільки не хотів завдати неприємностей першим керівникам Свердловського відділення Укртелекому, з якими він був у гарних стосунках. Він вирішив звернутися лише тепер з даним позовом, оскільки на ім'я дружини його брата прийшов лист про наявність заборгованості в розмірі 133 гр. за телефон, за який він тепер сплачує поточні платежі, але такої заборгованості не існує. Просить стягнути 577 гр. 64 коп., необґрунтовано стягнутих з його пенсії, а також моральну шкоду в розмірі 800 гр., яка виразилася в тому, що внаслідок незаконних дій відповідача він почував себе принизливим та беззахисним, вимушений був перейти на користування мобільним телефоном, за який сплачує приблизно на 10 гр. в місяць більше, ніж на міський, оскільки у нього було відключено міський телефон, але правомірність дій відповідача в цій частині він не оспорює, та поновлювати користування телефоном не бажає, а також просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати в розмірі 229.40 гр. Представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилася, надала заперечення, в яких зазначає, що позовні вимоги заявлені після спливу позовної давності. Надання телекомунікаційних послуг було припинено позивачу 30.04.2010 року через відсутність своєчасної оплати отриманих послуг. Кошти, стягнуті на підставі судового наказу, надійшли на рахунок ВАТ «Укртелеком» 11.10.2010 року. Таким, чином, 11.10.2013 року сплинув строк, у межах якого позивач міг звернутися до суду з вимогами, викладеними у позові. Про скасування судового наказу ВАТ «Укртелеком» відомо не було, оскільки на його адресу копія ухвали про скасування наказу від суду не надходила, та була винесена без його участі. Позивач суми нарахувань за отримані телекомунікаційні послуги не оскаржував і вони були нараховані обгрунтовано. Виходячи з цього, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Також представник відповідача надала заяву про застосування строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 23-1, 1166, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з знищенням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також урахуванням інших обставин, які мають суттєве значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діям, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. На що також звертав увагу судів Пленум Верховного Суду України в Постанові № 4 від 12.03.1995 року з наступними змінами. В судовому засіданні встановлено, що 16.06.2010 року Свердловським міським судом Луганської області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за телекомунікаційні послуги у сумі 589,15 грн., судові витрати 25,50 грн. та послуги за інформаційно - технічне забезпечення у сумі 30 грн. Копія зазначеного наказу 01.07.2010 року була видана стягувачеві з позначкою, що він набрав законної сили 30.06.2010 року (а.с.19). Як убачається з відповіді ДВС Свердловського міського управління юстиції, 13.07.2010 року судовий наказ надійшов на примусове виконання, а 27.07.2010 року надіслано розпорядження до УПФУ в м. Свердловську для примусового виконання, і лише 01.11.2010 року до ДВС надійшла ухвала суду про скасування судового наказу. На той час судовий наказ був частково виконаний, а саме стягнуто в рахунок погашення боргу 519.88 гр. та в рахунок судового збору 57.76 гр. ( а.с. 7). З дослідженого в судовому засіданні наказного провадження № 2-н-73610 Свердловського міського суду щодо видачі зазначеного судового наказу убачається, що ухвала судді про скасування судового наказу ухвалялась суддею одноособово, за відсутності представника ВАТ «Укртелеком», та її копія стягувачу, який є відповідачем по справі, не надсилалась ( а.с. 28-29 наказного провадження). При цьому представник позивача в судовому засіданні зазначила, що про існування зазначеної ухвали їм стало відомо лише з позовної заяви. Згідно копії заяви відповідача до ВДВС Свердловського міського управління юстиції убачається, що судовий наказ було передано на примусове виконання 12.07.2010 року, тобто ще до винесення ухвали про його скасування ( а.с. 20). Кошти у сумі 519,88 грн. на рахунок ВАТ «Укртелеком» надійшли 11.10.2010 року та були зараховані на особовий рахунок абонента в рахунок погашення заборгованості, що підтверджується витягом з реєстру уведеної оплати по оператору та зоні за 11.10.2010 (а.с.22). В позовній заяві позивач вказує, що він лише 30.10.2010 року виявив недоплату пенсії на суму 577,64 грн., тобто дізнався про порушення свого права, але відповідних доказів щодо цього суду не надає. В той же час з жовтня 2010 року він не скористався своїм правом звернення до суду за захистом своїх прав, пояснюючи це тим, що не бажав цього. Разом з тим не заперечував наявність заборгованості, накопиченої внаслідок участі його онуки у кошторисних іграх по телевізору через зв'язок за телефоном. Позовна заява надійшла до канцелярії Свердловського міського суду 25.10.2013 року, тобто з порушенням строку позовної давності, яку представник відповідача і просить застосувати. Позивач не надав суду доказів щодо початку його перебігу, та не заявляє клопотання про його поновлення і не надає доказів поважності його пропуску. Згідно ст. 256, 257, 261, ч.4 ст. 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, при застосуванні якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності. На підставі ст.ст. 23, 1166, 1167, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed