Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в інтересах своєї неповнолітньої дочки, просить стягнути з відповідача 40000 гривень моральної шкоди. Посилається на те, що 25 жовтня 2007 року відповідач, керуючи власним автомобілем марки ВАЗ-21081, номерний знак [NUMBER], внаслідок порушення вимог Правил дорожнього руху України здійснив наїзд на неповнолітню [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди донька отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому обох кісток правої гомілки, що згідно висновку експерта відносяться до категорії пошкоджень середнього ступеня тяжкості, струс головного мозку, садна лівої сідниці та лівої скроні. Кримінальну справу про обвинувачення [PERSON] за ч.1 ст. 286 КК України було закрито внаслідок акта амністії відповідно до п. в) ст..1 Закону України «Про амністію». Внаслідок зазначених ушкоджень дочка довгий час терпіла фізичний біль, пережила дві хірургічні операції, не мала змоги самостійно пересуватися, в звязку з чим була позбавлена можливості вести нормальний спосіб життя, відвідувати школу, спілкуватися з друзями. Через довгу відсутність в школі в неї знизилася успішність в навчанні. На даний час дочка також потребує профілактичного лікування, на зміну погоди відчуває болі в нозі. Крім того, позивач зазначає, що значні моральні страждання були заподіяні і тяганиною при розгляду кримінальної справи в звязку з намаганням відповідача [PERSON] уникнути відповідальності, внаслідок чого кримінальна справа закрита в внаслідок акта амністії. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю, просять задовольнити. Відповідач та його представник позов визнали частково. В попередньому судовому засіданні не заперечували проти стягнення моральної шкоди в розмірі 15000 гривень, в судовому засіданні 10000 гривень. Вважають, що розмір моральної шкоди є завищеним. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи та кримінальної справи, судом встановлено наступне. Відповідно до постанови про порушення кримінальної справи і прийняття її до свого провадження від 05.11.2007 р. було порушено кримінальну справу по факту ДТП, яка відбулася 25.10.2007 року в с. Переяславське по вул.. Переяславській та в результаті якої [PERSON] отримала тілесні ушкодження, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 28.01.2008 року [PERSON] було визнано потерпілою по даній кримінальній справі а [PERSON] її законним представником. 23.11.2009 року [PERSON] було предявлено обвинувачення в скоєнні даного злочину. 26.11.2009 року [PERSON] було визнано цивільним позивачем по даній кримінальній справі. 25.12.2009 року постановою суду кримінальна справа про обвинувачення [PERSON] за ч.1 ст.286 КК України була закрита внаслідок акта амністії відповідно до пункту в) статті 1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 р. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] 32000 гривень моральної шкоди залишено без розгляду. Судом визнано, що необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій [PERSON] тілесні ушкодження середньої тяжкості, [PERSON] скоїв злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України. Порушення водієм [PERSON] вимог п.п. 1.10, 10.1, 12.1, 12.3, 13.3 ПДР України визнано такими, що перебувають в прямому причинному звязку з даною дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 604 від 27.12.2007 року в даній ДТП [PERSON] отримала слідуючі пошкодження: закритий перелом нижньої третини правої гомілки, садно лівої сідниці, садно лівої скроні, струс головного мозку, які відносяться до категорії пошкоджень середнього ступеня тяжкості. Згідно висновку експерта № 101 від11.03.2009 р. в момент ДТП [PERSON] знаходилася у вертикальному положенні обернена правою заднє-боковою поверхнею до переду автомобіля. Згідно довідки Переяслав-Хмельницької центральної районної лікарні № 1897 від 06.11.2007 р. [PERSON] знаходилася на лікуванні в травматологічному відділенні з 25.10.2007 р. по 02.11.2007 р. з діагнозом: перелом обох кісток п/з правої гомілки. Однак з пояснень позивача, які підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 604 від 27.12.2007 року, [PERSON] поступила в травматологічне відділення Переяслав-Хмельницької ЦРЛ 25.10.2007 р. о 20 год. 30 хв. з місця ДТП. 26.10.2007 р. їй під в/в наркозом в гіпсовочній проведена була закрита репозиція з гіпсовою іммобілізацією. 28.10.2007 р. виписана для подальшого амбулаторного спостереження та лікування. Заключний діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, остеоепіфізіоліз дистального відділу правої гомілки, садно лівого передпліччя і лівої сідниці та скроні. Відповідно до довідки № 3 від 05.02.2008 р. [PERSON], учениця 7 класу Переяславського НВО, за станом здоровя не відвідувала заняття в школі з 05.11.2007 р. по 28.12.2007 р. Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 351А від 19.05.2009 р. та висновку додаткової автотехнічної експертизи № 921А від 12.10.2009 р. за даних дорожніх обставин водій [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 1.10, 12.1 та 10.1 Правил дорожнього руху, тобто узбіччя не призначене для руху транспортних засобів, а лише для їх зупинки та стоянки, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати свій транспортний засіб у межах видимості дороги та безпечно керувати ним. В даному випадку перед виїздом на узбіччя, водій повинен переконатися, що узбіччя вільне на достатній для виїзду відстані, та що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, які знаходяться на узбіччі. При виконанні даних умов, водій мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода, на що у нього не було перешкод технічного характеру. Як вбачається з довідки Переяслав-Хмельницького РЕВ ДАІ № 160 від 16.07.2009 р. та Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АІС 100088 автомобіль ВАЗ 21081, 1993 року виготовлення, державний номерний знак [NUMBER] зареєстровано за [PERSON]. На підставі доказів, які маються в матеріалах цивільної та кримінальної справ суд дійшов до висновку, що неповнолітній [PERSON] внаслідок злочину, вчиненого [PERSON] , заподіяна фізична та моральна шкода. Судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди їй заподіяно ушкодження здоровя середнього ступеню тяжкості, у звязку з якими вона перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні 4 дні та лікувалася вдома близько двох місяців. Отже, їй було заподіяно фізичний біль , порушився її нормальний ритм життя, у звязку з чим їй була заподіяна моральна шкода. Заподіяння моральної шкоди в наслідок тяганини по розгляду кримінальної справи у звязку з намаганням відповідача [PERSON] уникнути відповідальності, вчинення злочину [PERSON] в стані алкогольного спяніння, проведення другої хірургічної операції [PERSON], потреби і на даний час в профілактичному лікуванні [PERSON] позивачем не доведене. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Отже, [PERSON] керував автомобілем на встановлених законом підставах, судом не встановлені обставини, які виключають відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки, в діях потерпілої [PERSON] не встановлено умислу, що могло бути підставою для відмови у відшкодуванні розміру заподіяної шкоди . Судом встановлено, що дії водія [PERSON] є протиправними; неповнолітній [PERSON] заподіяна моральна шкода у звязку з фізичними ушкодженнями ; між протиправними діями та заподіяними фізичними ушкодженнями існує прямий причинний звязок. Враховуючи глибину і тривалість моральних страждань, суть позовних вимог, що шкоду заподіяно злочином, вчиненим з необережності,

Outcome: partial