Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №OD30AE00000025 від 19 січня 2007 року [PERSON] отримав від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 8 003, 00 грн. на термін до 18 січня 2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10, 08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також позивач зазначає, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 19 січня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], а також між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] були укладені відповідні договори поруки, згідно з якими відповідачі зобов'язались відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з вищевказаного кредитного договору. Проте [PERSON] зобов'язання перед ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 23 грудня 2014 року у нього виникла заборгованість у сумі 19 684, 73 дол. США, що за курсом НБУ станом на 23 грудня 2014 року складає 308 262, 87 грн., та складається з: заборгованості за кредитом за період з 05 серпня 2009 року по 23 грудня 2014 року у розмірі 3 965, 96 дол. США; заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 19 січня 2007 року по 23 грудня 2014 року у розмірі 4 530, 63 дол. США; заборгованості по комісії за користування кредитом за період з 01 листопада 2008 року по 23 грудня 2014 року у розмірі 330, 72 дол. США; заборгованості по пені за користування кредитом за період з 13 березня 2008 року по 23 грудня 2014 року у розмірі 10 857, 42 дол. США. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, були сповіщені про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавали та про причини неявки суд не повідомляли. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. До суду повернулись поштові повідомлення форми Ф-20 за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що відповідачі до операторів поштового зв'язку не звертались. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків [PERSON], [PERSON], тому суд вважає, що останні про розгляд справи були сповіщені належним чином. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, була сповіщена про розгляд справи належним чином, що підтверджується відповідною розпискою її представника, наявної в матеріалах справи. У зв'язку з чим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, та зі згоди позивача, провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 19 січня 2007 року [PERSON] відповідно до укладеного договору №OD30AE00000025 від 19 січня 2007 року [PERSON] отримав від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 8 003, 00 грн. на термін до 18 січня 2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10, 08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 19 січня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], а також між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] були укладені відповідні договори поруки, згідно з якими відповідачі зобов'язались відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з вищевказаного кредитного договору. Згідно п. 2 Договорів поруки поручителі відповідають перед Кредитором за виконання зобов'язань по кредитному договору в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору за порушення позичальником будь-якого із зобов'язань передбачених п. п. 2.2.2, 2.2.3, 7.5 даного Договору, Банк має право начислити, а позичальник зобов'язується оплатити Банку пеню в розмірі 0, 15 % від суми платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення. У судовому засіданні також доведено, що Банком було виконано свій обов'язок та зараховано кредитні кошти на поточний рахунок [PERSON] Проте [PERSON] зобов'язання перед ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 23 грудня 2014 року у нього виникла заборгованість у сумі 19 684, 73 дол. США, що за курсом НБУ станом на 23 грудня 2014 року складає 308 262, 87 грн., та складається з: заборгованості за кредитом за період з 05 серпня 2009 року по 23 грудня 2014 року у розмірі 3 965, 96 дол. США; заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 19 січня 2007 року по 23 грудня 2014 року у розмірі 4 530, 63 дол. США; заборгованості по комісії за користування кредитом за період з 01 листопада 2008 року по 23 грудня 2014 року у розмірі 330, 72 дол. США; заборгованості по пені за користування кредитом за період з 13 березня 2008 року по 23 грудня 2014 року у розмірі 10 857, 42 дол. США, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за кредитним договором. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачами кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 082, 63 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках на користь Банку. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved