Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 21.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 50. Від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно, шлюбні відносини з відповідачем припинені, а тому просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, на примирення з відповідачем не згодна та просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає та просить суд зменшити судовий збір на 50%. Дослідивши надані докази, письмові заяви сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 21.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 50 (а.с.3) та мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12.04.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Донецькій області. (а.с.13) Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересом одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, наданих у Пленумі Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, шлюбні відносини припинені, на примирення позивач не згодна, збереження шлюбу є неможливим та не відповідає інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Враховуючи, що відповідачем визнаний позов до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вважає, що судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача необхідно зменшити на 50%, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 420,40 грн. сплаченого судового збору, що є 50% встановленої ставки судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу та вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету решти судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved