Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить: стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 21675,68 грн. за кредитним договором № б/н від 16.10.2007 та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.10.2007 [PERSON] (далі - Відповідач) 16.10.2007 отримала кредит у розмірі 13000.00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом Відповідача в заяві. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.12.2015 має заборгованість - 21675,68 грн., яка складається з наступного: - 11962,82 грн. - заборгованість за кредитом; - 7692,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 750,00 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: - 250.00 грн. - штраф (фіксована частина). - 1020,27 грн. - штраф (процентна складова). У судове засідання позивач не з'явився, в позовній заяві просив розглядати справу за відсутності його представника, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до укладеного договору № б/н від 16.10.2007 Відповідач 16.10.2007 отримав кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою. Згідно п. 6.5 умов укладеного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку відповідач зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.8.6 кредитного договору у порушення строків платежу по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш чим на 30 днів, позичальник повинен сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Однак з матеріалів справи випливає, що у порушення вказаних вимог договору кредиту, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.12.2015 має заборгованість - 21675,68 грн., яка складається з наступного: - 11962,82 грн. - заборгованість за кредитом; - 7692,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 750,00 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: - 250.00 грн. - штраф (фіксована частина). - 1020,27 грн. - штраф (процентна складова). До теперішнього часу вказана заборгованість відповідачем не погашена. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором суд задовольняє, в частині стягнення штрафів за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором відмовляє з таких підстав. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Стягнення пені та штрафу передбачено умовами, укладеного між сторонами Договору. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові №6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню в сумі 750,00 грн. та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення штрафів. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами по даній справі витікають з договірних відносин, які є обов'язковими для виконання сторонами. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial