Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача виконати рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.08.2013 року. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.08.2013 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед позивачем за Кредитним договором від 21.07.2008 року в розмірі 106811,86 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 21.07.2008 року, а саме на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 21.07.2008 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], шляхом продажу квартири від імені позивача на умовах та в порядку, викладеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку». З метою виконання вказаного рішення суду позивач звернувся до відповідача з заявою від 25.11.2013 року щодо видачі дублікату Договору купівлі-продажу вказаної вище квартири, проте відповідач відмовила у наданні позивачу дублікату вказаного договору. В зв'язку з наведеним позивач звернутися до суду з дійсним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та доводи, викладені в позові, в повному обсязі. Зазначив, що через ненадання відповідачем дублікату договору, який є правовстановлюючим документом на вказану вище квартиру, банк позбавлений можливості здійснити її продаж відповідно до вищезазначеного рішення суду. Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх безпідставністю. В обґрунтування заперечень зазначив, що рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.08.2013 року надає позивачу лише можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі з правом отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях. Довідки про вчинені нотаріальної дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Позивач не є стороною договору купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], укладеного 21.07.2008 року між [PERSON] та [PERSON], а тому не відноситься до кола осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялась нотаріальна дія по посвідченню даного договору. Крім того, дублікат договору може бути виданий лише у разі втрати або зіпсування документа, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія. Відомості щодо того, що документ зіпсований або втрачений, відсутні. В судовому засіданні представник відповідача також заперечував проти позову, посилаючись на його безпідставність. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.08.2013 року, яке набрало законної сили, позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено в повному обсязі. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/1932/74/101670 від 21.07.2008 року в розмірі 106811,86 доларів США, що за курсом НБУ - 853747,20 грн. - звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № 014/1932/74/101670/1 від 21.07.2008 року, а саме на квартиру [ADDRESS], загальною площею 57,2 кв.м., що складається із двох житлових кімнат, житловою площею 25,4 кв.м., яка належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, реєстр № 780, укладеним між іпотекодавцем та [PERSON] (продавець), посвідченим 21.07.2008 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів 21.07.2008 року, шляхом її продажу Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» від свого імені будь-якій особі покупцеві, на умовах та в порядку, викладеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. 25.11.2013 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій на виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.08.2013 року просив видати дублікат договору купівлі - продажу квартири, реєстр № 780, укладений між іпотекодавцем та [PERSON], посвідчений відповідачем 21.07.2008 року та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 21.07.2008 року. На вказане звернення відповідачем - приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], надано відповідь № 344/01-16 від 05.12.2013 року, згідно якої позивачу відмовлено у видачі дублікату Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 21.07.2008 року. Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинство віднесено також обов'язковість рішень суду. Статтею 8 Конституції України також передбачено, що норми Конституції України є нормами прямої дії. Аналогічні положення містить ст. 14 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Таким чином, заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.08.2013 року в силу імперативних приписів закону є обов'язковим для виконання, а відтак, не потребує додаткового ухвалення інших судових рішень з приводу зобов'язання його виконання. Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, врегульовано розділом VІ ЦПК України. Крім того, розділом VІІ ЦПК України врегульовано питання судового контролю за виконанням судових рішень. Зокрема, згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Із змісту позовних вимог вбачається, що вони не є скаргою на дії державного виконавця, а також оскарженням відмови у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має прав в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Чинним законодавством України не передбачено такий спосіб захисту порушених прав та інтересів юридичних осіб, як зобов'язання виконати рішення суду, що набрало законної сили. За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed