Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він працював на Державному підприємстві «Укршахтгідрозахист» в період з 19.04.2013 року по 04.06.2015 рік, та був звільнений згідно наказу по ДП «Укршахтгідрозахист» № 87-к від 04.06.2015 року у звязку із порушенням роботодавцем законодавства про працю та умов трудового договору, у відповідності до ч. 3 ст. 38 КЗпТ України. В день звільнення він предявив відповідачу вимогу про сплату всіх належних при звільненні сум, але на момент звернення до суду заборгованість ДП «Укршахтгідрозахист» не була виплачена. Просить стягнути з Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» заборгованість із заробітної плати, в тому числі вихідної допомоги, за період з 01.12.2014 року по 04.06.2015 року в розмірі 25866 грн. 11 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» в судове засідання будучи повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду справи - не зявився, надавши суду до позовної заяви пояснення, згідно яких зазначив, що ДП «Укршахтгідрозахист» дійсно має заборгованість перед позивачем по заробітній платі у сумі 25866 грн. 11 коп. за період з 01.12.2014 р. по 04.06.2015 р. Крім того зазначив, що невиплата заробітної плати позивачу відбулася у звязку з наявністю форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що полягали в існуванні воєнного конфлікту на території Донецької та Луганської областей, здійснення у звязку з цим антитерористичної операції, а також зупинення в звязку з проведенням АТО діяльності підприємства та відсутністю чіткого розробленого механізму погашення заборгованості по заробітній платі громадян, яка утворилася у звязку з АТО на державному рівні. Просив розглянути справу та вирішити спір по суті заявлених вимог за відсутності представника ДП «Укршахтгідрозахист». Представники третіх осіб Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного Управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві в судове засідання не зявилися, будучи повідомленими належним чином про день, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили. Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. ДП «Укршахтгідрозахист» засноване на державній формі власності згідно за наказом Мінпаливоенерго України від 16.04.2003 року № 195 «Про створення державного підприємства «Укршахтгідрозахист» з водовідливу, гідрозахисту діючих шахт та запобіганню підтоплення територій після закриття шахт» та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, що вбачається з витягу із Статуту підприємства. Відповідно до п.2.1 Статуту підприємство створено з метою здійснення некомерційної (без мети одержання прибутку) господарської діяльності. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] 19.04.2013 року у відповідності до наказу № 126/к було прийнято на роботу до ДП «Укршахтгідрозахист» машиністом насосних установок 3 розряду ділянки водовідливного комплексу шахти ім. Тюленіна. Наказом від 04.06.2015р. № 87/к [PERSON] було звільнено із займаної посади за власним бажанням у зв'язку з порушенням законодавства про працю та умов трудового договору, частина 3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується даними трудової книжки позивача (а.с. 44-46). Згідно довідки про заборгованість по заробітній платі № 190/01 від 25.06.2015 року, [PERSON] нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 01.12.2014 року по 04.06.2015 року в розмірі 25866 грн. 11 коп. (а.с. 47). Відповідно до\~ст.43 Конституції України\~кожен має право на заробітну плату, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується регулярно, але не рідше двох разів на місяць. Як передбачено ч.1 ст.116 КЗпП України при звiльненнi працiвника виплата всiх сум, що належать йому вiд пiдприємства, установи, органiзацiї, провадиться в день звiльнення. Якщо працiвник в день звiльнення не працював, то зазначенi суми мають бути виплаченi не пiзнiше наступного дня пiсля пред'явлення звiльненим працiвником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Як вбачається із записів в трудовій книжці позивача, останнього було звільнено саме у відповідності до частина 3 ст.38 КЗпП України, за власним бажанням у зв'язку з порушенням законодавства про працю та умов трудового договору. Відповідно до ст. 48 КЗпП України, трудові книжки є основним документом про трудову діяльність працівника. Згідно із ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) вихідна допомога виплачується у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Обчислення середнього заробітку позивача слід проводити у порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (із змінами), відповідно до абз. 3 п. 2 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Суд критично оцінює пояснення представника відповідача про те, що причиною непогашеної заборгованості по заробітній платі перед позивачем є наявність форс-мажорних обставин, що полягають в існуванні воєнного конфлікту на території Донецької та Луганської областей, оскільки підприємство з грудня 2014 року здійснює свою господарську діяльність на території, підконтрольній українській владі і на день звільнення позивача форс-мажорні обставини перестали існувати для відовідача і ніяким чином не торкалися питань заробітної плати, зокрема, виниклої поза межами активної фази АТО. Таким чином, з урахуванням викладеного, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» на користь позивача заборгованості із заробітної плати, в тому числі вихідної допомоги, за період з 01.12.2014 року по 04.06.2015 року в розмірі 25866 грн. 11 коп. Розмір заборгованості відповідачем підтверджується. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved