Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 11902,01 грн. за кредитним договором № HEXRRX00120276 від 19.01.2007 р., а також судові витрати в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначали, що відповідно до укладеного договору № HEXRRX00120276 від 19.01.2007 р. [PERSON] отримав кредит в розмірі 735,87 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») складає між ним та Банком кредитно-заставний Договір. В порушення вимог діючого законодавства відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому станом на 05.01.2014 р. має заборгованість в сумі 11902,01 грн, з яких: 2303,21 грн-заборгованість по процентам за користування кредитом; 117,48-заборгованість по комісії за користування кредитом; 8438,37 грн-пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи: 500,00 грн-фіксована частина; 542,95 грн-процентна складова. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, справу просив розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду подав заяву у якій просив розгляд справи проводити без його участі, при вирішенні справи поклався на розсуд суду. У своїй заяві від 30.10.2014 року про перегляд заочного рішення заперечував проти заявленого позову з підстав пропуску позивача процесуальних строків на звернення до суду із вимогами до відповідача про повернення споживчого кредиту. За викладених обставин, суд вважав за можливе слухати справу у відсутності учасників судового процесу та вирішити спір на підставі наявних у справі даних та доказів(ст.ст. 158, 169 ЦПК України). Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що 19.01.2007 р. [PERSON] оформив Заяву, в якій погодився з тим, що Заява разом із запропонованими Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір. Відповідно до Заяви Банк надає позичальнику кредит в сумі 735,9 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та строком користування до 19.01.2008 р., в обмін на зобов'язання з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам. Погашення кредиту здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 19 по 26 число кожного місця позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 79,5 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. [PERSON] погодився, що Заява разом із запропонованими Банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Банк взяті на себе зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] у користування кредитні кошти, в той час як останній взяті на себе зобов'язання за кредитним договором в частині своєчасного та повного його повернення не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість [PERSON] перед банком. З розрахунку заборгованості за вищевказаним договором № HEXRRX00120276 від 19.01.2007 р. вбачається, що станом на 05.01.2014 р. [PERSON] допустив заборгованість за кредитом в сумі 11902,01 грн, з яких: 2303,21 грн-заборгованість по процентам за користування кредитом; 117,48-заборгованість по комісії за користування кредитом; 8438,37 грн-пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи: 500,00 грн-фіксована частина; 542,95 грн-процентна складова. Вирішуючи питання щодо правомірності нарахування зазначених у розрахунку заборгованості, наданого позивачем, сум до стягнення, суд в частині стягнення 2303,21 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 117,48 - заборгованості по комісії за користування кредитом приходить до наступного. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) Позичальник зобов'язується погасити кредит в порядку та строки відповідно до Заяви, сплатити відсотки та винагороду за користування кредитом (п. п. 3.2.2, 3.2.3, 3.2.4). За користування кредитом в період з дати укладення даного договору до дати погашення кредиту позичальник зобов'язується щомісяця та в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначені в Тарифах та Заяві, а також винагороду. Відповідно до п. 4.2, 4.7 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») на залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п.4.2 цих Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Відсотки нараховуються та сплачуються позичальником щомісячно з дати укладення договору до дати погашення кредиту. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру, зазначеного у Заяві. Відповідно до платіжного доручення від 06.05.2011 року [PERSON] вніс на рахунок позивача 2033,29 грн., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HEXRRX00120276 від 19.01.2007 р., які 10.05.2011 року розподіленні банком на погашення тіла кредиту у розмірі 680,96 грн. та 1352,33 грн. на погашення заборгованості за відсотками. За таких обставин, за умов доведеності факту порушення кредитних зобов'язань [PERSON], відповідно до погоджених сторонами Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), та встановивши, що [PERSON] 06.05.2011 року було здійснено прерахування грошвих коштів на погашення кредиту, а саме тіла та відсотків, у розмірі 2033,29 грн., які банком розподілені на погашення тіла кредиту у розмірі 680,96 грн. та 1352,33 грн. на погашення відсотків, сума заборгованості по яким станом на 28.04.2011 року обліковувалась банком у розмірі 3626,04 грн., суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 2303,21, що не погашена відповідачем станом на 05.01.2014 року та 117,48-заборгованості по комісії за користування кредитом з огляду на положення ст.ст.549,1054 ЦК , є законними та обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь банку суми 8438,37 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафів: 500,00 грн. - фіксована частина; 542,95 грн. -. процентна складова, суд виходить з наступного. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Розмір неустойки встановлюється договором (ч. 2 ст. 551 ЦК України). При порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п. п. 3.2.2, 3.2.3 Умов, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки платежу. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості(п.5.1). Виходячи з аналізу вищезазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Пенею ж є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Тобто, пеня та штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Отже, штраф та пеня, відповідно до умов кредитного договору, настають при різних обставинах порушення зобов'язання зі сторони боржника, а відтак є видами відповідальності за різні порушення зобов'язань боржником (постанова ВСУ від 31.10.2012 р. справа №6-47цс12). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] в частині нарахування пені та штрафу не містить їх детального розрахунку, розрахунок наданий без зазначення суми прострочених платежів та суми боргу, без зазначення строків, кількості днів та методу розрахунку пені відповідно до діючого законодавства та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, з урахуванням встановленого законом граничного її розміру - подвійної облікової ставки НБУ, яка у період з 10.06.2006 по 31.05.2007р.р. становила 8,50%; з 01.06.2007 по 31.12.2007 р.р. становила 8,00%; з 01.01.2008 по 29.04.2008 р.р. становила 10,00%; 30.04.2008 по 14.06.2009 р.р. становила 12,00%; 15.06.2009 по 11.08.2011 р.р. становила 11,0%; з 12.08.2009 по 07.06.2010 р.р. становила 10,25 %; з 08.06.2010 по 07.07.2010 р.р. становила 9,50%; з 08.07.2010 по 09.08.2010р.р. становила 8,50%; з 10.08.2010 по 22.03.2012 р.р. становила 7,75%; з 23.03.2012 по 09.06.2013 р.р. становила 7,50%; з 10.06.2013 по 12.08.2013 р.р. 7,00%; 13.08.2013 по 14.04.2014 р.р. становила 6,50%; з 15.04.2014 по 16.07.2014 р.р. 9,50%; з 17.07.2014 р. становить 12,50%. Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, прийшов до висновку, що останній значною мірою перевищує встановлений граничний розмір її нарахування, суму неповернутих за кредитними договорами грошових коштів, та з урахуванням відсутності належного обґрунтування з боку позивача, такий розмір пені не може бути стягнутий з відповідача. Разом з цим, суд вважає правомірними заявлені до стягнення позивачем суми штрафів 500,00 грн-фіксована частина; 542,95 грн-процентна складова, оскільки такий вид відповідальності позичальника за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором передбачений досягнутою між сторонами згодою, не суперечить вимогам діючого законодавства та відповідає наданому позивачем розрахунку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. На підставі викладеного суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 3463,64 грн., яка складається з: 2303,21 - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 117,48 комісія за користування кредитом; штрафи у розмірі 500,00 грн.(фіксована частина) та 542,95 (процентна складова). Щодо заяви [PERSON] про застосування строків позовної давності, встановлених ст. 257 ЦК України тривалістю у три роки до вимог позивача, на які останній посилається у заяві про перегляд заочного рішення, суд вважає таку заяву неприйнятною з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором погоджені сторонами тривалістю 5 років (п. 5.5). Кінцевий термін повернення кредиту встановлений відповідно до Заяви позичальника 19.01.2008 року. З цього часу, оскільки відповідачем умови договору не були виконані, відповідно до положень ч.1 ст. 261 ЦК України має обраховуватись початок перебігу позовної давності, погодженої сторонами у 5 років. Однак, враховуючи, що [PERSON] 06.05.2011 року, здійснив платежі на часткову оплату на погашення кредитної заборгованості на загальну суму 2033, 29 грн, які банком були перераховані на погашення заборгованості відповідача по тілу кредиту та на часткове погашення заборгованості по відсоткам, суд вважає ці обставини такими, що свідчать про визнання [PERSON] свого боргу перед банком, а тому в контексті норми ч.1 ст. 264 ЦК України, строк позовної давності був перерваний та з огляду на те, що позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] 08.09.2014 року, строк позовної давності не минув. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 70,88 грн.

Outcome: approved