Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, зазначивши третіх осіб: [PERSON], [PERSON], про визначення додаткового строку для написання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 06.08.2015 року, мотивуючи позов тим, що після смерті матері відкрилась спадщина. При житті, покійна заповіту не склала, тому спадщина відкрилась за законом. До спадкової маси увійшло нерухоме майно у вигляді земельних ділянок, що розташовані на території с. Костянтинівка, Липовецького району, Вінницької області. До кола спадкоємців увійшли діти спадкодавця: він, [PERSON], відповідачі : [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] спадщину прийняли у встановленому законом порядку, однак надати згоду на прийняття ним, [PERSON], спадщини в нотаріальному порядку [PERSON] відмовляється. Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини після смерті матері ним пропущено з поважних причин, оскільки він тривалий час важко хворів. Так, навесні 2015 року переніс гостре порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом, та був госпіталізований на стаціонар в неврологічне відділення церебро-васкулярної патології № 5 ВОПНЛ ім. О.І. Ющенка, де проходив стаціонарне лікування по 25.05.2015 року. Після проведеного лікування його стан здоровя залишався незадовільним, і з 25.08.2015 року йому була встановлена ІІІ група інвалідності. До цього часу, він продовжує лікування, його фізичні можливості обмежені. Наразі його стан здоровя поліпшився, а тому він бажає прийняти спадщину після смерті матері. Наведені причини він вважає обєктивними та такими, що повязані з істотними труднощами для нього на вчинення дій повязаних із подачею заяви нотаріусу, тому просить суд визначити йому додатковий, достатній строк в три місяці для прийняття спадщини після смерті матері. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені у позовній заяві. Також суду додатково пояснив, що йому не було відомо, що відповідачі оформляють спадщину, так як він мав такий намір теж. Суду підтвердив, що хворів, однак для вчинення дій по прийняттю спадщини йому міг би надати допомогу зять та підвезти його до нотаріуса, однак відповідачі про це не повідомили. Зважаючи на те, що цього року доля від орендної плати, яка була передана йому відповідачами є досить незначною, на його думку, хоче щоб усе було по закону та справедливості. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову. Відповідач [PERSON], будучи оповіщеною про день та час розгляду справи належним чином в судове засідання не зявилась, клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин, чи розгляду справи у її відсутності до суду не направила. За таких обставин, суд вважає неявку відповідача неповажною та не вбачає підстав визначених ст.169 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Треті особи [PERSON] та [PERSON] не заперечували щодо задоволення позову. [PERSON] суду пояснила, що після смерті матері між ними (братами та сестрами) була домовленість, що спадщину оформлять лише на двох дітей, які є відповідачами у справі з метою економії грошових коштів на оформлення спадщини, однак ділитись орендною платою вони будуть порівну між усіма спадкоємцями, тому й заяв про прийняття спадщини решта троє спадкоємців не подавали саме з таких міркувань. Суд, вислухавши пояснення сторін та третіх осіб, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що 06.08.2015 року померла [PERSON], в підтвердження чому є свідоцтво про смерть (а.с.13). Після її смерті відкрилась спадщина. З матеріалів спадкової справи, що були витребувані судом встановлено, що спадщина відкрилась за заповітом вчиненим спадкодавцем 07.11.2012 року та посвідченим секретарем Костянтинівської сільської ради Липовецького району цього ж дня та зареєстрованим в реєстрі за №4. Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] заповіла належні їй земельні ділянки: площею 3,9978 га та площею 3,9978 га своїм дітям - відповідачам у справі відповідно [PERSON] та [PERSON] Вказаний заповіт за життя спадкодавця не змінювався та не скасовувався, отож є чинним. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради від 03.02.2016 року, до складу сімї [PERSON] входили діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], тобто сторони та треті особи у справі. Як свідчать матеріали Спадкової справи, своїм правом на спадкування скористались особи визначені у заповіті, тобто [PERSON] та [PERSON], подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви відповідного змісту. [PERSON], будучи спадкоємцем, яка за наявності заповіту мала право на обовязкову частку у спадщині, подала заяву про відмову від неї. Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи із заявами про прийняття спадщини чи то відмову від своєї частки у визначений законодавцем шестимісячний строк до нотаріуса не звертались. Наведене свідчить, що позивач протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, як того вимагають ст.ст.1269, 1270 ЦК України, з перехідними положеннями, (2004 року)\~- не подав. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що позивач хворів, навесні 2015 року переніс гостре порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом, та був госпіталізований на стаціонар в неврологічне відділення церебро-васкулярної патології № 5 ВОПНЛ ім. О.І. Ющенка, де проходив стаціонарне лікування по 25.05.2015 року. Згідно Довідки до акта МСЕК датованої 30.08.2016 року, судом встановлено, що позивачеві було встановлено ІІІ група інвалідності загального захворювання, тобто на момент смерті спадкодавця позивач не був непрацездатною особою, відповідно не мав права на обов'язкову частку. Доказів наявності майна, яке було б неохоплене заповітом та давало право іншим спадкоємцям спадкувати його за законом суду не надано. Зібрані у справі медичні документи (а.с.14-19) виписний епікриз з історії хвороби № 4729; виписка з історії хвороби № 5603, видана КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. [PERSON]»; виписка з історії хвороби № 5036, видана КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. [PERSON]»; виписка з історії хвороби № 1166; виписка з історії хвороби № 12434, видана КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. [PERSON]», підтверджують, що позивач хворів з травня 2015 року, однак, як він пояснив в судовому засіданні, в силу свого стану здоровя мав можливість звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], вказуючи про надання йому допомоги родичами. Зрештою, як зазначив позивач в судовому засіданні і на даний час він продовжує хворіти, являється інвалідом ІІІ групи, однак його хвороба та стан здоровя не завадили йому звернутись до суду із даним позовом. Крім цього, суд вважає, що наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини такі як відсутність інформації про звернення до нотаріуса іншими спадкоємцями про прийняття спадщини, також не знайшли свого підтвердження, оскільки були спростовані поясненнями третьої особи [PERSON], та самого позивача щодо наявності домовленість між дітьми як спадкоємцями на предмет того хто мав прийняти спадщину, при цьому такі причини згідно листа ВССУ 16.05.2013 року не є поважними. Згідно ч.1 та ч.3\~ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України\~(протягом шести місяців з часу відкриття спадщини) не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому потрібно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не є поважними, він мав можливість в межах шестимісячного строку подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини незважаючи на стан свого здоров'я, однак таке право не використав свідомо, за наявності домовленості між спадкоємцями. За таких обставин, суд дійшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується ст.88 ЦПК України, а тому з урахуванням того що позивачеві відмовлено у позові, вважає, що судові витрати слід віднести на його рахунок. На підставі ч.3\~ст.1272 ЦК України,

Outcome: dismissed