Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в кому прохає суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дитини - [PERSON], [INFO]. Також просить стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON], щомісячно у розмірі 1 /4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] перебувала в шлюбі. Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 10 червня 2013 року. На даний час відповідач залишився проживати на тимчасового окупованій території в м. Луганськ. Відповідачу відомо місцезнаходження дитини, проте він ухиляється від виконання обов'язків по вихованню, що полягає в наступному: матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не вітає з Днем народження та святами, не цікавиться здоров?ям та успіхами у навчанні, через розбіжності в політичних поглядах взагалі перестав телефонувати та цікавитися життям та справами дитини. Його нехтування своїми батьківськими обов'язками призводить до того, що позивач в повній мірі не може оздоровити дитину, бо для вивозу дитини потрібний дозвіл батька, а в їх сім?ї родинні зв'язки втрачено. В судове засідання позивач не з'явилася, просить суд розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином шляхом публікації оголошення у всеукраїнській газеті «Урядовий кур'єр», відомості про його належне повідомлення є в матеріалах справи, не повідомив суд про причини своєї неявки до суду. Враховуючи, що від відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив про заочний розгляд справи. При таких обставинах, суд враховуючи позицію позивача та наявність достатніх даних для вирішення спору, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.36). Відповідно до копії рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 10.06.2013 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 12) Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12.05.2015 року, [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою в м. Суми та з нею переміщена малолітня особа [PERSON], [INFO] (а.с.11). Відповідно до довідки з місця навчання від 25.07.2017 року [PERSON] дійсно навчається в 3-д класі комунальної установи Сумська спеціалізована школа І- Ш ступенів № 10 ім. Героя Радянського Союзу О.Бутка (а.с.38). Згідно інформації про сім?ю [PERSON], наданої сумським міським центром соціальних служб для сім?ї, дітей та молоді від 25.07.2017 року вбачається, що для дитини створені всі умови для проживання , навчання та відпочинку. Батько дитини, [PERSON], участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не приймає (а.с.37). Згідно виписки з медичної картки амбулаторного хворого вбачається, що за допомогою до дільничного лікаря та фахівців щодо лікування дитини зверталася мама [PERSON] (а.с.39). Згідно характеристики за місцем навчання [PERSON] характеризується з позитивного боку. Батько дитини жодного разу навчальний заклад не відвідував, успіхами доньки не цікавився (а.с. 40-41). Відповідно до висновку служби у справах дітей Сумської міської ради вбачається можливим позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітньої дочки, [PERSON], [INFO], так як з квітня 2015 року [PERSON] ніякої участі в житті дитини не приймає, повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків: не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться станом здоров'я дочки, не вітає зі святами, не передає подарунків, не телефонує (а.с. 48-49). Частинами 1-3 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні судом встановлено, що відповідач, який є батьком дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Даний факт підтверджується наявними в справі доказами. Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.2 2, ст.150 СК України передбачено, що батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх обов'язків, відповідно до ст.164 СК України можуть бути позбавлені батьківських прав. Стаття 164 СК України чітко встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Судом встановлено, що відповідач не турбується про стан здоров'я малолітньої дочки, її духовним і фізичним розвитком, навчанням не цікавиться взагалі, не виконує своїх батьківських обов'язків щодо виховання та її розвитку, покладених на нього відповідно до ст.ст.155, 164 СК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини. Ці обставини підтверджені письмовими поясненнями позивача, висновком служби у справах дітей, довідками та характеристикою з місця навчання дитини, медичними документами. Вищевикладені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення відповідача від виховання дитини. Також суд, вважає, що вимога про стягнення аліментів також підлягає задоволенню, виходячи з наступного.Відповідно до ч.1 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач з квітня 2015 року не надавав дитині жодної матеріальної дороги, дівчинка знаходиться на утриманні та забезпеченні своєї матері. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, який вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову до суду мі до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині утримання аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню На підставі викладеного та

Outcome: approved