Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою та уточненою позовною заявою до відповідача, третьої особи про зняття заборони відчуження нерухомого майна, в якій зазначає, що 24.03.2009 року рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області за ним визнано право власності на кв. [ADDRESS] . Також, даним рішенням визнано дійсним договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24.02.2010 року виправлено описку в рішенні Тернівського міського суду від 24.03.2009 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину дійсним і права власності на нерухоме майно та вважати правильним, що прізвище відповідача по справі - « [PERSON] ». 24.02.1997 року між ним та [PERSON] було складено договір про заставу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] віддав йому в заставу належну на той час йому приватну квартиру [ADDRESS] . Позивач також зазначає, що [PERSON] є сином [PERSON] , який помер. Позивач вказує, що при зверненні до нотаріальної контори з приводу оформлення купівлі-продажу квартири з`ясувалось, що згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, накладено арешт на кв. [ADDRESS] , який не знято, тип обтяження - заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 3697097, підстава обтяження - договір застави б/н від 24.02.1997 року, Тернівська державна нотаріальна контора. Позивач зазначає, що квартира підлягає звільненню з-під арешту і в подальшому в нотаріальному порядку він зможе реалізувати свої права. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме на кв. [ADDRESS] , яка належить йому. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Мицак Н.Т. у судове засідання не з`явилися, однак адвокат Мицак Н.Т. подала до суду письмову заяву про проведення судового розгляду справи без її участі та без участі її довірителя [PERSON] (а.с. 18-19, 65). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак за результатами виконання доручення Тернівського міського суду Дніпропетровської області про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій на території Республіки Білорусь, відповідно до положень Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, надав до суду пояснення, в яких зазначив, що уточнені позовні вимоги [PERSON] визнає, просив розглянути справу без його участі, матеріальних вимог до [PERSON] не має. Крім того, долучив письмову заяву, посвідчену нотаріусом Могильовського нотаріального округу Республіки Білорусь, в якій зазначив, що не заперечує щодо зняття арешту з кв. [ADDRESS] (а.с. 50-55). Представник третьої особи - державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Надтока З.В. у судове засідання не з`явилася, однак раніше подала до суду письмову заяву про слухання справи без представника нотаріальної контори (а.с. 61). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24.02.1997 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір застави нерухомого майна, згідно з яким [PERSON] , в забезпечення своєчасності сплати грошей по договору, віддав в заставу [PERSON] належну йому приватну кв. [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24.03.2009 року визнано дійсним договір купівлі-продажу кв. [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , та визнано за [PERSON] право власності на кв. [ADDRESS] (а.с. 9, 13). Крім того, з матеріалів справи встановлено, що згідно з Свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25798892, виданим 08.04.2010 року Колективним підприємством «Тернівське бюро технічної інвентаризації», квартира [ADDRESS] , належить позивачу на праві власності, що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.04.2018 року № 120051113, та технічним паспортом на квартиру, виготовленим 18.08.2009 року Колективним підприємством «Тернівське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 7, 8, 10-11). З уточненої позовної заяви встановлено, що при зверненні позивача до нотаріальної контори з приводу оформлення купівлі-продажу квартири з`ясувалося, що на його нерухоме майно, а саме: на кв. [ADDRESS] , накладено арешт, який не знято. Крім того, з уточненої позовної заяви встановлено, що відповідач [PERSON] є сином [PERSON] , який помер. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.07.1992 року Алунишскьою сільською радою ЗАГС Ришканського району Республіки Молдова, видно, що батьками відповідача [PERSON] зазначені - [PERSON] та [PERSON] (російською мовою) (а.с. 14). Також, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 10.04.2018 року № 120051113, в реєстрі заборон міститься запис, реєстраційний номер обтяження 3697097 від 07.09.2006 року про заборону на нерухоме майно, а саме на кв. [ADDRESS] , підстава обтяження: договір застави, б/н, 24.02.1997 року, Тернівська державна нотаріальна контора, власник [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] . На вказану квартиру 24.02.1997 року за договором застави накладено обтяження (заборона відчуження), яке не знято. Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Так, на час звернення позивача із заявою до суду щодо зняття обтяження, накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого, він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття заборони відчуження майна, про що не заперечує відповідач. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved