Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку в подальшому уточнив, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в гуртожитку. Свої вимоги позивач мотивував тим, що гуртожиток по вулиці Миколи Краснова, 1/А у м. Запоріжжя є власністю територіальної громади міста Запоріжжя, а позивач на час звернення до суду з позовною заявою є його балансоутримувачем. Відповідач у справі, [PERSON], [INFO], зареєстрований з 03.09.2009 року у кімнаті №27, загальною площею 20,99 кв. м, житловою площею 9,9 кв. м.. На виконання рішення міської ради від 25.07.2012 р. №34 «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Положення про порядок передачі житлових приміщень гуртожитків, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя, згідно наказу МКП «ОСНОВАНІЄ» від 25.09.2013 р. №352 «Про проведення перевірки паспортного режиму гуртожитків» 10.04.2014 р., 20.05.2014 р., 18.06.2014 р., 17.07.2014 р., 22.08.2014 р., 09.09.2014 р. були проведені комісійні виходи представниками МКП «ОСНОВАНІЄ» для встановлення факту проживання відповідача за місцем реєстрації. За результатами комісійних виходів за участю мешканців гуртожитку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Краснова, 1/А було встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації з січня 2013 року та місцезнаходження відповідача невідоме, за вказаною адресою відсутні речі та документи відповідача. Посилаючись на ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - кімнатою №27, загальною площею 20,99 кв. м, житловою площею 9,9 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Краснова , 1/А у м. Запоріжжя. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у справі проти позову заперечив, зазначив, що зазначена кімната є його єдиним житлом, однак, постійно в ній він проживати не в змозі, так як після закладення дверного отвору у спільний з кімнатою №28 коридор, у його кімнаті відсутні санітарні умови для постійного проживання санвузол, душова кімната. Однак, він майже щотижня навідується до кімнати, так як в ній знаходиться майно, документи його та його цивільної дружини [PERSON]. Він намагався розпочати проводити ремонт в кімнаті, у звязку з чим влітку 2014 року звернувся з листом до позивача та сусідів щодо знесення несучих стін, однак, отримавши лист від Будинкового комітету гуртожитку по вул. Миколи Краснова, 1/А, не зміг його розпочати. З сусідкою [PERSON] склались неприязні відносини у звязку з проведенням ремонту, були конфлікти, через які вона викликала міліцію. Через надання головою будинкового комітету планів реконструкції гуртожитку, які містять різні дані щодо розміру його кімнати, звернувся до прокуратури із заявою про порушення кримінального провадження через підробку документів. Наразі у кримінальному провадженні за цим фактом триває досудове розслідування. Із заборгованістю не згоден, так як її розрахунок здійснюється не з тої площі, якою він користується, зазначені спори розглядались в суді. Поштову кореспонденцію він отримує безпосередньо в поштовому відділенні, так як раніше знаходив кореспонденцію, яка йому адресувалась, викинутою на подвір`ї гуртожитку. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує, надав письмові заперечення, в яких виклав нормативні та документальні підстави такої позиції (а.с.48-49). Представник третьої особи Будинкового комітету гуртожитку по вул. Миколи Краснова, 1/А, з позовом погоджується, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Третя особа Запорізька міська рада, про розгляд справи була неодноразово повідомлена належним чином, однак, в судові засідання свого представника не направила. Дослідивши надані письмові докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, відповідача [PERSON], третьої особи, свідків, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що гуртожиток за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Краснова, 1/А є власністю територіальної громади м. Запоріжжя та знаходиться на обслуговуванні та в повному господарському віданні Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ», що підтверджується рішеннями Запорізької міської [PERSON] від 28.07.2005 р. № 261/2, від 27.04.2012 р. №5, (а.с.9-10). Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований з 03.09.2009 року у кімнаті №27, загальною площею 20,99 кв. м, житловою площею 9,9 кв. м, на підставі ордеру №2 серія «р» на жилу площу в гуртожитку, виданого 10.10.2006 р. Запорізькою міською радою згідно рішення міськвиконкому №475/3 від 22.12.2005 р. (а.с. 14-15, 205). Згідно ст. 71 ЖК Української РСР особа, яка без поважних причин не проживає у жилому приміщенні понад шість місяців, втрачає право користування жилим приміщенням. Статтею 72 ЖК Української РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. ст. 6, 127 ЖК Української РСР жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Гуртожитки можуть використовуватись для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. [PERSON] Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208 затверджене Примірне положення про гуртожитки, яким відповідно до ст.131 ЖК Української РСР визначається порядок користування гуртожитком, зокрема, можливість збереження права користування жилою площею у гуртожитку при тимчасовій відсутності деяких категорій громадян (п.13 Примірного положення). Разом з тим, а також відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України та з урахуванням подібності за змістом правовідносин, саме щодо користування жилою площею у гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами ст. ст. 71, 72 ЖК Української РСР щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутньою особою права на жиле приміщення слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності у гуртожитку особи, якій у ньому надавалася жила площа (за відсутності підстав для виселення). Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач у справі зазначив, що відповідач не проживає за місцем реєстрації з січня 2013 року. На підтвердження висновку про не проживання відповідача у спірному жилому приміщенні з січня 2013 року позивач послався на акти 10.04.2014 р., 20.05.2014 р., 18.06.2014 р., 17.07.2014р., 22.08.2014 р., 09.09.2014 р. та пояснення мешканців гуртожитку (а.с.16-21). Акти, які надані позивачем, викладені у шаблонній формі, складені одними і тими ж особами і не містять ніяких конкретних фактів, на підставі яких зроблено висновок, що відповідач не проживає у жилому приміщенні. Крім того, акти не затверджені начальником МКП «ОСНОВАНІЄ». Зазначені акти були складені ними без опитування інших сусідів відповідача та без огляду житлового приміщення. Крім того, дані щодо часу, з якого відповідач не проживає в кімнаті, суперечать іншим доказам. Так рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2014 року у справі № 336/8354/13-ц за позовом [PERSON] та [PERSON] до Будинкового комітету по вул. Миколи Краснова, 1/А, [PERSON], треті особи МКП «ОСНОВАНІЄ», Запорізька міська рада про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дій, стягнення моральної шкоди (а.с.73-76), встановлено, що мешканкою кімнати №28 [PERSON] 03.02.2013 року було закладено отвір вхідних дверей із загального коридору гуртожитку. Саме у звязку з цими діями [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Накази МКП «ОСНОВАНІЄ» № 55 від 05.02.2013 р. «Про облік вивільненої житлової площі» (а.с.168) та № 352 від 25 вересня 2013 року «Про проведення перевірок паспортного режиму гуртожитків» (а.с.207 ) містять конкретні строки їх виконання та не посилаються на продовження строку їх виконання. Наказ Департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради №7р від 18.03.2013 р. «Про надання інформації» містить в собі інформацію щодо підготовки та надання позовів до суду з питань самовільного заселення громадянами вільних житлових приміщень. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Допитані у якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що у складі комісії приходили до кімнати № 27 гуртожитку по вул. Миколи Краснова, 1/А, однак двері кімнати їм ніхто не відкривав. Свої висновки про те, що [PERSON] не проживає у кімнаті, зробили з міркувань, що самі його не бачили, світло у вікнах кімнати не горіло. Свідок [PERSON] пояснила, що проживає в кімнаті, що розташована над кімнатою відповідача, останній раз його бачила в січні 2013 року. Вона не чула, щоб в кімнаті [PERSON] хтось жив. Показання вказаних свідків теж не містять відомостей щодо точного періоду не проживання відповідача, причин не проживання у спірному жилому приміщенні. Суд критично відноситься до показань свідка [PERSON], так як встановлено про наявність неприязних відносин з відповідачем (відповідь Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області № 30/11-7338 від 08.06.2015 р. про звернення [PERSON] на протиправні дії [PERSON]В.). Крім того, суд вбачає упередженість свідка, так як згідно з квитанцією №Ю269/2756016/2 від 22.10.2014 р. (а.с. 2) судовий збір за позовом МКП «ОСНОВАНІЄ» до Шевченківського районного суду оплатила [PERSON]. Позивачем не надано доказів уповноваження [PERSON] на здійснення цього платежу. Свідок [PERSON] показала суду, що вона як цивільна дружина відповідача, проживала з ним у кімнаті № 27 гуртожитку по вул. Миколи Краснова, 1/А в м. Запоріжжя. 03.02.2013 р. невідомі особи за вказівкою їх сусідки [PERSON] заклали дверний отвір, що знаходиться між кімнатою відповідача і загальним коридором, в якому розташовані унітаз, душова кімната, раковина. В кімнаті відповідача не стало умов для нормального проживання, не було електрики, а тому вони вимушені були тимчасово переїхати на квартиру, що належить їй, та в якій проживає її син. З часу переїзду вона з відповідачем постійно, не рідше разу в неділю, навідується до кімнати, так як там знаходяться її та відповідача речі, поливає квіти. Квартира, в якій вони тимчасово мешкають, знаходиться неподалік гуртожитку. Влітку 2014 року відповідач намагався розпочати ремонт в кімнаті, для чого необхідно було знести стіни між кімнатою та кімнатою, в якій мешкає [PERSON] Однак, зробити йому це не дали. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] та [PERSON] постійно проживали в кімнаті №27. Коли у гуртожитку проводилась реконструкція, сусідка з кімнати № 28 [PERSON] за допомогою робітників, заклала дверний отвір в кімнату відповідача, а в подальшому зробила перестінок, ізолювавши свою кімнату у лютому 2013 р.. Так як у кімнаті відповідача не було умов для проживання, він з [PERSON] переїхали на квартиру. З того часу і відповідач і [PERSON] постійно навідуються в свою кімнату. Вона постійно спілкується по телефону і з відповідачем і з [PERSON] В кімнаті відповідача знаходяться речі відповідача та [PERSON]. Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2014 року у справі №336/8354/13-ц за позовом [PERSON] та [PERSON] до Будинкового комітету по вул. Миколи Краснова, 1/А, [PERSON], треті особи МКП «ОСНОВАНІЄ», Запорізька міська рада про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дій, стягнення моральної шкоди (а.с.73-76) встановлено наступні факти. Відповідно до рішення Запорізької міської ради № 5 від 06.12.2007 року «Про надання дозволу на створення органу самоорганізації населення - будинкового комітету по вул. Миколи Краснова, 1/А в м. Запоріжжя та протоколу зборів мешканців гуртожитку від 19.07.2007 року створено Будинковий комітет по вул. Миколи Краснова, 1/А, який зареєстрований 07.12.2007 року та діє згідно із Положенням про будинковий комітет. Згідно з протоколом загальних зборів мешканців гуртожитку по вул. Миколи Краснова, 1/А від 18.02.2008 року було прийнято рішення про проведення реконструкції гуртожитку під житловий будинок за рахунок коштів мешканців. Рішенням Виконкому Запорізької міської ради № 180/28 від 22.04.2008 року будинковому комітету по вул. Миколи Краснова, 1/А дозволено проектування та реконструкція будівлі гуртожитку по вул. Миколи Краснова, 1/А під житловий будинок. У 2009 році розроблено, узгоджено та затверджено проект реконструкції будівлі гуртожитку під житловий будинок з квартирами соціального типу по вул. Миколи Краснова, 1/А. 03.02.2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області надано дозвіл № 01-11/П на виконання підготовчих робіт до реконструкції будівлі гуртожитку під житловий будинок по вул. Миколи Краснова, 1/А, а 23.10.2012 року зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт. Відповідачем [PERSON] 03.03.2013 р. за власний рахунок було закладено дверний отвір у коридор між кімнатами 27 та 28, а згодом також побудовано перегородку між кімнатами №28 та 28а. З аналізу планів першого поверху гуртожитку до та після реконструкції вбачається, що відповідно до плану реконструкції [PERSON] крім кімнати площею 9,9 кв.м., надається також додаткове приміщення для облаштування окремого санвузлу та кухні, тобто у разі виконання переобладнання відповідно до плану реконструкції [PERSON] отримає окрему квартиру на першому поверсі з окремим виходом на вулицю загальною площею 17,35 кв.м., житловою 11,8 кв.м. Згідно з ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22 квітня 2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2014р. залишене без зміни (а.с.132-134). Судом також досліджено наступні докази у справі. Повідомленням від 31.05.2014 р. [PERSON] повідомив МКП «ОСНОВАНІЄ», будинковий комітет по вул. М. Краснова, 1/А та [PERSON], що з 10.06.14 р. ним буде проводитись знесення стін між кімнатами № 27 та № 28, а також несучої стіни між кімнатою № 27 та приміщенням коридору, з подальшим будівництвом нових стін, з метою розширення кімнати та приведення її загальної площі до визначеної Робочим проектом площею кімнати (а.с.125). Відповіддю №168 від 04.06.2014 р. будинковий комітет гуртожитку по вул. М. Краснова 1/А повідомив [PERSON], що згідно з планом реконструкції гуртожитку під житловий будинок не передбачене знесення жодної несучої стіни. (а.с.126). Згідно з довідкою слідчого Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 20.04.2015р. [PERSON], виданої [PERSON], за наслідками розгляду його заяви про підробку невідомою особою документів будинкового комітету за адресою: м. Запоріжжя, вул. М. Краснова, 1/А, відкрите кримінальне провадження за ознаками ч. 1 ст. 358 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12014080080002708 (а.с.188). Шевченківський РВ ЗМУ ГУВМС України в Запорізькій області повідомив [PERSON], що за його запитом від 29.05.2015 р. про розгляд заяв [PERSON] на протиправні дії [PERSON], зареєстровані заяви ЄО №1600 від 05.02.2013р. висновок (відповідно до ЗУ «Про звернення громадян») №1207 від 05.02.2013р., ЄО №12628 від 09.09.2014р. висновок (відповідно до ЗУ «Про звернення громадян») №8395 від 22.09.2014р. (а.с. 223). Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2015 року в задоволенні позову Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 4539,28 грн. відмовлено. Справу розглянуто за участю представника відповідача (а.с.190-191). Відповідно до ухвали апеляційного суду Запорізької області від 20 травня 2015 року апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2015 р. залишене без зміни (а.с.210-211). Досліджені судом докази свідчать про те, що відповідач не з власного бажання тимчасово залишив кімнату в гуртожитку, де зареєстрований. Він не втратив інтересу до неї, у звязку з чим звертався за захистом своїх прав до суду, намагався здійснювати ремонт, періодично перебуває в кімнаті, де знаходяться його речі та документи, приймав участь у розгляді цивільних справ у судах, що також свідчить про отримування ним кореспонденції. Наявність заборгованості у відповідача перед позивачем належними та допустимими доказами не доведена, а у стягненні заборгованості відповідача за гаряче водопостачання та опалення судом відмовлено. Статтею 71 ЖК УРСР передбачена можливість збереження жилого приміщення за відсутніми наймачами або членами їх сімей протягом шести місяців або протягом більш тривалого часу при наявності конкретних обставин, перелічених також в ст. 71 цього ж кодексу. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Повернення особи до житлового приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При цьому під тимчасовою відсутністю розуміються такі випадки, коли особа протягом певного часу не проживає в жилому приміщенні, але інтересу щодо користування ним не втрачає в силу закону. Тимчасова відсутність повинна нести безперервний характер. Якщо особа повертається на місце проживання, вважається, що переривається і строк тимчасової відсутності. Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК УРСР передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Відповідно до ст.10 ЦПК України розгляд і вирішення справ в порядку цивільного судочинства здійснюється на засадах змагальності та свободи сторін у наданні доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення. Вищевикладене свідчить про те, що доводи позивача про відсутність [PERSON] у спірному жилому приміщенні з січня 2013 р. понад шести місяців підряд без поважних причин не підтверджені безспірними доказами, які позивач повинен був надати відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, а тому відсутні передбачені ст. 71 ЖК України підстави для задоволення позову в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: dismissed