Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право постійного проживання в [ADDRESS], площею 20,7 кв.м. та зобов»язати відповідача укласти з ним договір найму вказаної квартири. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що його мати працювала на Стрийському склозаводі і у 1997 році їй підприємство надало для проживання житлове приміщення по [ADDRESS] загальною площею 20,7 кв.м., де вона весь час проживала. Даний житловий будинок згідно рішення Стрийського міськвиконкому № 261 від 16.06.1988 р. був переданий Стрийському склозаводу для проживання його працівників. Право на вселення та проживання у ньому їм було надано спільним рішенням адміністрації та профкому підприємства. У 1995р. Стрийський склозавод був перетворений у ВАТ «Стрийський склозавод», державна реєстрація якого була припинена 27.09.2007р. у зв»язку з визнанням його банкрутом. Таким чином, житловий будинок по [ADDRESS] перейшов у відання Стрийської міської ради. Експлуатацію будинку здійснює КП «Світанок», якому він оплачує квартплату і який являється балансоутримувачем будівель та споруд по [ADDRESS]. Жильці будинку звернулися до відповідача визнати їх право на займані приміщення і укласти з ними договір найму житла. Однак згідно наданої їм відповіді, будинок за вказаною адресою знаходиться на балансі Стрийського склозаводу і для вирішення питання по суті міськвиконком порекомендував мешканцям звернутися до суду в індивідуальному порядку. Таким чином, оскільки відповідач відмовляється визнати його право на постійне проживання і укладення договору найму, змушений звернутися з позовом до суду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, додатково пояснив, що його мати працювала на Стрийському склозаводі і у 1997році їй для проживання було виділено житлове приміщення по [ADDRESS] загальною площею 20,7 кв.м , в якому вона разом з сім»єю весь час проживала. В подальшому матері подарували квартиру у м. Стрию і вона перейшла проживати туди, а він зі своєю сім»єю залишився проживати в житловому приміщенні по [ADDRESS]. На даний час сам утримує житло, вчасно сплачує комунальні послуги і вважає, що має право на таке. Просить позов задоволити та визнати за ним право постійного проживання в [ADDRESS] та зобов»язати міську раду укласти з ним договір найму цього житла. Представник відповідача Стрийської міської ради в судове засідання не з»явилася, хоча судом була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи. Однак подала до суду заяву в якій проти задоволення позову не заперечила. Третя особа КП «Світанок» у судове засідання не з»явилися, хоча судом були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як беззаперечно встановлено судом, що позивач [PERSON] працював на ВАТ «Стрийський склозавод». Для забезпечення його житлових умов спільним рішенням адміністрації та профкому підприємства, [PERSON] було надано для проживання житлове приміщення кім. [ADDRESS], де позивач був зареєстрований, це підтверджено довідкою № 2252 від 05.08.2013р., даний факт стверджується також копією паспорта позивача, де значиться, що з 08.08.1996р. останній прописаний за вказаною адресою. Відповідно до технічного паспорта власником будівлі, що розташована по [ADDRESS] являється ВАТ «Склозавод», а балансоутримувачем КП «Світанок». Як вбачається зі змісту рішення ВК Стрийської міської ради народних депутатів Львівської області № 261 від 16.06.1988р. виконком міської Ради народних депутатів вирішив оформити право власності на житлові будинки, а саме згідно п. 1.2 даного рішення за Стрийськими відомствами, підприємствами, установами та організаціями згідно з додатком № 2, тобто в переліку вказаного додатку значиться буд. [ADDRESS] від «Склозаводу». Згідно витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, державна реєстрація ВАТ «Стрийський склозавод», як юридичної особи припинена з 27.09.2007р. у зв»язку з визнанням його банкрутом. Зі змісту протоколу засідання комісії Української Державної корпорації промисловості будівельних матеріалів «Укрбудматеріали» від 04.12.1997р., вирішено, гуртожиток та малосімейний гуртожиток, які в процесі корпоратизації не увійшли до статутного капіталу ВАТ «Стрийський склозавод», згідно діючого законодавства, передано у комунальну власність. Згідно ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що позивач на законних підставах зареєстрований та проживає в спірному житловому приміщенні, а тому за ним слід визнати право постійного проживання у спірному житловому приміщенні та зобов'язати Стрийську міську раду укласти з ним договір житлового найму.

Outcome: approved