Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк, тривалістю два місяці після вступу рішення у законну силу, для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] матері позивача - [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог вказано, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , яка постійно проживала у м. Житомирі та після чого відповідачі по справі прийняли і оформили спадщину. Позивач спадщину не прийняв та вважає, що ним не подано заяви про прийняття спадщини у встановлений строк через поважні причини. Так, у 2004 році [PERSON] поїхав до Ізраїлю з метою вирішення питання постійного проживання в цій країні, після приїзду у позивача викрали документи, гроші та він залишився без засобів до існування. Згодом позивач відновив документи, отримав закордонний паспорт громадянина України та став на консульський облік у консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль з 27.10.2008 року. Позивач пояснив, що вказані події відбувались саме в період, коли померла матір, за відсутності необхідних документів, що посвідчують особу, він не міг прийняти спадщину після її смерті з поважних причин, зокрема, не було можливості ні скласти заяву, ні виїхати з Ізраїлю. На даний час батько та рідна сестра відмовляються давати письмову згоду на прийняття спадщини [PERSON] , нотаріусом відмовлено у витребуванні спадкової справи і у перерозподілі спадщини через пропуск строку для прийняття спадщини. На підставі чого, позивач вважає, що наведені у позовній заяві обставини та докази свідчать про поважність пропуску строку для прийняття спадщини. Ухвалою суду від 07.10.2019 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , яке зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] , по 1/2 частині кожному. 13.11.2019 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Кузьміна Д.Л. надійшов відзив на позовну заяву. Адвокат вказав, що проти задоволення позову відповідач заперечує у повному обсязі оскільки доводи позивача про поважні причини неподання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк є необгрунтованими та не відповідають дійсним обставинам справи. Позивач тривалий час не спілкувався з батьками, що було його ініціативою. У листопаді 2007 року, після смерті [PERSON] , відповідач [PERSON] відвідував позивача в Ізраїлі, що підтверджується фотографіями [PERSON] з соціальної мережі «Однокласники». [PERSON] безперечно був обізнаний про смерть своєї матері. Викладені у позовній заяві доводи та додані документи не свідчать про об`єктивну неможливість подання заяви про прийняття спадщини у період з 27.08.2007 року по 27.02.2008 року. В матеріалах справи міститься довідка про те, що [PERSON] перебував в наркологічному реабілітаційному співтоваристві «Іванот» з 20.09.2006 року до 06.05.2007 року тобто до моменту відкриття спадщини, відомості про злочини вчинені після 09.09.2010 року, мирова угода датована 15.07.2013 року, на лікуванні в Департаменті соціального забезпечення м. Холону у Відділенні наркоманії позивач перебував у 2013-2016 роках, тобто після закінчення строку для прийняття спадщини. Більше того, позивач неодноразово перебував в Україні з 2007 року. В кінці 2007 року - на початку 2008 року [PERSON] відвідував в Україні свого батька і мав змогу подати заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Крім того, позивач не надає доказів постійного проживання в Ізраїлі, а дана обставина не визнається відповідачем (а.с. 69-72). 21.11.2019 року від представника позивача адвоката Затилюка А.А. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій представник зазначив, що доводи [PERSON] , викладені у позовній заяві, не спростовані у відзиві (а.с. 82-83). В судовому засіданні 21.12.2020 року позивач та його представники адвокати Затилюк А.А. та Грабчук О.В. підтримали позовні вимоги та просили задовольнити. Позивача [PERSON] , за його ж клопотанням, було допитано в якості свідка. В ході надання показань свідок [PERSON] підтвердив обставини позовної заяви. Представник відповідача адвокат Захарченко В.П. в судовому засіданні заперечив щодо заявлених позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні. 13.08.2020 року [PERSON] заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, в якому вказав, що позивач довідався або міг довідатись про порушення своїх прав з 28.02.2008 року, тобто на наступний день після закінчення шестимісячного строку та саме з цієї дати почав свій перебіг трирічний строк позовної давності. Позивач [PERSON] в судові засідання не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). 03.07.2008 року [PERSON] та [PERSON] ( дочці [PERSON] ) видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с. 129, 130). Відповідно до\~статті 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша\~статті 1270 ЦК України). Згідно ч. 1 \~ст. 1269 ЦК України\~(в редакції, чинній на монет виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно зі\~статтею 1272 ЦК України\~якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З аналізу змісту ч. 3 ст. 1272 К України слідує, що до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував своє право на прийняття спадщини через, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Позивач є сином спадкодавця [PERSON] , протягом встановленого ЦК України строку позивач не звернувся до уповноважених органів із заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] не дають згоди для подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини. На підставі чого та в порядку ч. 3 ст. 1272 ЦК України позивач змушений звертатись до суду з даним позовом. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Оцінюючи причини пропуску строку, наведені [PERSON] , судом встановлено наступне. Згідно довідки Департаменту добробуту м. Холон від 27.08.2018 року, [PERSON] перебував у наркологічному реабілітаційному співтоваристві «Іланот» з 20.09.2006 року до 06.05.2007\~року (а.с. 18). 08.11.2008 року [PERSON] видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Згідно відміток у паспорті, 27.10.2008 року [PERSON] прийнято на консульський облік у консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль (а.с. 10-11). В період з 09.09.2010 року по 2013 рік [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності в Ізраїлі (а.с. 23-24). Суд зауважує, що з долученої до позовної заяви таблиці не можливо встановити, в які періоди [PERSON] відбував покарання у виді позбавлення волі. Згідно довідки Департаменту соціального забезпечення від 08.10.2018 року, [PERSON] перебував на лікуванні в Департаменті соціального забезпечення м. Холону, у відділенні наркоманії у 2013-2016 роках (а.с. 34). Зі змісту відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 03.03.2020 року №0.184-7225/0/15-20-Вих, [PERSON] перетинав кордон (напрям в`їзд) 12.06.2015 року та 25.04.2016 року. Крім того, зазначено, що інформація про перетин державного кордону зберігається тільки 5 років (а.с. 167). Виходячи з установлених обставин, дати закінчення шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини - 27.02.2008 року, оскільки з 08.11.2008 року позивачу було видано паспорт для виїзду за кордон, а відтак останній мав змогу прибути до України, у 2015, 2016 роках фактично перебував на території України та мав реальну можливість подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, проте, з відповідною заявою до нотаріуса, суду позивач не звертався. Та обставина, що [PERSON] перебував у наркологічному реабілітаційному співтоваристві «Іланот» з 20.09.2006 року до 06.05.2007 року не може бути належним підтвердженням обставин, викладених у позовній заяві, оскільки даний період не стосується шестимісячного строку, встановленого законодавством для прийняття спадщини. Щодо клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає, що статтями\~257,\~261 ЦК України\~встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі№ 367/6105/16-ц (провадження № 14-381цс18) зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої\~статті 261 ЦК України\~при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Виходячи з вимог\~статті 261 ЦК України\~позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову не відповідає вимогам закону. Таким чином, оскільки позивачем не доведено поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього, як для спадкоємця, на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (за спливом 12 років після відкриття спадщини), а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовної заяви та відмовляє у задоволенні вимог за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed