Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщеням та зняття її з реєстрації з житлового будинку за адресою: село Цибулеве Знамянського району Кіровоградської області, вулиці Шкільна, 32. Вимоги обґрунтував тим, що 25 березня 2003 року уклав шлюб з відповідачем [PERSON] 28 серпня 2003 року у них народився син [PERSON] 13 березня 2006 року йому на підставі рішення виконкому Цибулівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області від 20 січня 2006 року №3 було видане свідоцтво на право власності на його житловий будинок розташований за адресою: село Цибулеве Знамянського району Кіровоградської області, вулиця Шкільна, 32. У вказаному будинку він зареєстрував дружину [PERSON] Однак, рішенням Знамянського міськрайонного суду від 07 березня 2008 року шлюб між ними було розірвано. А рішенням суду від 02 червня 2009 року визначено місце проживання їх сина, разом з ним та з відповідача стягнуто аліменти. За місцем реєстрації відповідач припинила проживати відразу ж після розлучення, а саме з 01 червня 2008 року. Де наразі вона знаходиться йому не відомо, з сином вона не спілкується її речі у будинку відсутні. Реєстрація колишньої дружини в його будинку, перешкоджає йому вільно користуватися і розпоряджатися своїм особистим майном. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач до суду не з'явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином у розумінні положень ч.5 ст.74 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує позивач. Ненадання відповідачами доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності від 13 березня 2006 року, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить в цілому житловий будинок, розташований по вулиці Шкільна, 32 в селі Цибулеве Знамянського району. Вказане свідоцтво видане на підставі рішення Цибулівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області віж 20 січня 2006 року(а.с. 33). Про зазначене також свідчать витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно та інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.34,35-36). Згідно з довідкою Знамянського РС УДМС Укрїни в Кіровоградській області відповідач зареєстрована по вулиці Шкільна, б/н в селі Цибулеве Знамянського району Кіровоградської області (а.с. 22). Довідка Цибулівської сільської ради свідчиь про те, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 01 червня 2008 року (а.с. 17). З рішення Знамянського міськрайонного суду від 07 березня 2008 року вбачається, що позивач і відповідач з 25 березня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у відділі реєстрації актів цивільного стану по Знамянському району Знамянського МУЮ 08 квітня 2009 року. Від спільного життя вони мають сина [PERSON], [INFO](а.с. 10,11). Таким чином, судом встановлено, що позивач, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, а саме 13 березня 2006 року набув у власність житловий будинок №32 по вулиці Шкільна, 32 в селі Цибулеве Знамянського району Кіровоградської області на підставі рішення виконкому Цибулівської сільської ради від 20 січня 2006 року. У цьому будинку зареєстрована відповідач. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.\~На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, права користування житловим приміщенням може бути позбавлений лише член сім'ї власника, але не сам власник, оскільки позбавлення його правомочності користування належним йому майном суперечить принципу непорушності права власності. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності майна, що було набуте за час перебування в шлюбі, а тому обовязок доказування протилежного лежить на позивачеві, який заперечує право власності своєї колишньої дружини на нерухоме майно придбане в шлюбі. Вважаючи, що [PERSON] має бути позбавлена права користування житлом, позивач має довести, що вона не є власником спірного житлового будинку та втратила право користування ним. Право спільної сумісної власності на майно, яке було набуте в період шлюбу презюмується і не підлягає доведенню.\~Загалом позивач у судовому засіданні не заперечував права спільної сумісної власності на будинок, який, як зазначив, колишнім подружжям дійсно було придбано у шлюбі. Отже, виходячи з того, що житловий будинок належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а відтак позбавлення власника житла права на користування своєю власністю є неприпустимим, суд не вбачає підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком за адресою: село Цибулеве Знамянського району Кіровоградської області, вулиці Шкільна, 32, а тому відмовляє у задоволеннї позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed