Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 151099,91 грн., з яких 150000 грн. - основного боргу, 3% річних - 799,91 грн. та інфляційні збитки - 300 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.01.2019 між ним та відповідачем укладено договір позики, згідно якого він (позикодавець) передав відповідачу (позичальнику) у власність 150000,00 грн. на термін до 30.12.2019, а позичальник зобов`язався повернути зазначену суму в обумовлений термін. Проте, у строк передбачений договором кошти не повернуті, тобто зобов`язання відповідачем не виконанні. Ухвалою судді від 14.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 49-50). Позивач у судове засідання не з?явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 67). Відповідач, у відповідності до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте у судове засідання, призначене на 01.12.2020, не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с. 61). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Тому, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить\~заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.01.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Згідно розписки від 01.01.2019 [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 150000,00 грн, які останній зобов`язався повернути до 30 грудня 2019 року (а.с. 6). Позивачем неодноразово на адресу відповідача направлялися претензії щодо повернення боргу (а.с. 7-11, 24, 26, 30). Відносини, що склалися між сторонами, суд відносить до правовідносин з приводу позики та вважає за необхідне керуватися главою 71 параграф 1 «Позика» ЦК України. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов?язаний виконати свій обов?язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов?язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов?язанні має право вимагати доказів того, що обов?язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред?явлення такої вимоги. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов?язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконання у цей строк (термін). Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості. що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання по договору позики на даний час не виконав (суму боргу не повернув), доказів протилежного суду не надано, а тому позовні вимоги є обгрунтованими. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов?язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до\~здійснених позивачем\~розрахунків за вищевказаним договором встановлено, що\~заборгованість [PERSON] становить 151099 грн. 91 коп., яка складається з: заборгованості за договором позики 150000 грн. 00 коп., заборгованості за простроченими 3% відсотками - 799 грн. 91 коп., інфляційні збитки 300 грн. 00 коп.\~\~ Суд погоджується з проведеним позивачем розрахунком суми, що підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, право позивача, з приводу якого він звернувся до суду, порушено і воно підлягає захисту в межах заявлених вимог, шляхом стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 151099,91 коп. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, необхідно стягнути з відповідача на його користь.

Outcome: approved