Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом,в якому просить встановити факт належності [PERSON] державного акту серія Р1 №330289 на право власності на земельну ділянку площею 3,30 га з кадастровим номером 3522281500:03:000:0698 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований на ім`я [PERSON] . Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку № [NUMBER] площею 3,30 га з кадастровим номером 3522281500:03:000:0698 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на підставі розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації від 07.06.1996 №229-р [PERSON] виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) як члену AT «КОЛОС» сертифікат серії КР №016016 від 07.10.1996 року. В даному сертифікаті допущене виправлення в написанні по батькові власника з « [PERSON] » на « [PERSON] », яке скріплене гербовими печатками з надписом «Виправленому на [PERSON] вірити». У подальшому, на підставі розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації від 02.08.2002 №284-р за [PERSON] реєструвався у книзі реєстрації державних актів за №124 Державний акт серія Р1 №330289 на право власності на земельну ділянку площею 3.30 га з кадастровим мером 3522281500:03:000:0698 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. Дана інформація вказує на те, що державний акт видано з помилкою, внаслідок чого неправильно зазначено по-батькові власника земельної ділянки. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть бланка серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина на вищевказану земельну ділянку. З заявою про прийняття спадщини до Знам`янської міської державної нотаріальної контори звернувся син спадкодавця [PERSON] . Однак, державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори спадкоємцю відмовлено в оформленні спадщини через те, що у спадкоємця відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, тобто державний акт па земельну ділянку. З урахуванням чого, нотаріусом роз`яснено процедуру звернення до суду з метою вирішення питання оформлення спадщини. Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечив проти задоволення позовних вимог. Вказав, що [PERSON] не проживала на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, тому сільська рада не має жодних відомостей для підтвердження чи спростування належності їй державного акту серії Р1 №330289 на право власності на земельну ділянку. В сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії КР №016016 від 07.10.1996 відмітка про виправлення не містить дату її внесення та скріплена гербовою печаткою Знам`янської районної ради Кіровоградської області, в той час як сертифікат виданий Знам`янською районною державною адміністрацією. В позові відсутні обґрунтування щодо причин неврахування внесених виправлень при видачі державного акту на право власності на земельну ділянку. Також відсутні відомості про отримання державного акту на право приватної власності на землю власником чи його спадкоємцем. Крім того, не зрозуміло яким чином виділялась земельна частка (пай) в натурі (на місцевості) та видавався державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі розпорядження голови Знам`янської РДА № 284-р від 02.08.2002, якщо [PERSON] померла [INFO] . У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що не проживання особи на території сільської ради не спростовує належність їй земельної ділянки. Причини неврахування внесення виправлень в сертифікаті при видачі державного акту з`ясовувалися нотаріусом під час винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема приналежність спадкодавцю спадкового майна. Крім того, представник позивача надав розрахунок судових витрат на оплату правової допомоги, вартість яких просить стягнути з відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав заяву, відповідно до якої підтримав вимоги позову та просить проводити розгляд справи без його участі та задовольнити вимоги позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, раніше надавав заяву про розгляд справи без участі представника. Заперечує проти задоволення позовних вимог, просить врахувати обґрунтування наданого відзиву на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане Знам`янською селищною радою Кіровоградської області [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю записана [PERSON] . Остання померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] видане Знам`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №016016 виданого на підставі рішення Знам`янської райдержадміністрації від 07 червня 1996 року № 229-р, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТ «Колос» розміром 3,85 га в умовних кадастрових гектарах. Вчинені виправлення допущеної в сертифікаті помилки написання по батькові власника паю, а саме [PERSON] змінено на [PERSON] , завірено гербовими печатками із вчиненням напису про виправлення. Відповідно до інформаційної довідки відділу у Знам`янському районі головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області встановлено, що згідно книги реєстрації державних актів на право приватної власності на землю членам колишнього АТ «Колос» за [PERSON] обліковується земельна ділянка площею 3,30 га з кадастровим номером 3522281500:03:000:0698 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №330289 зареєстрованого за № 124, виданого на підставі розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації від 02.08.2002 за № 284-р. Архівний примірник державного акту на право приватної власності на землю у відділ відсутній. За приписами ст.93 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Однак, в зв`язку з відсутністю будь-якого примірнику оригіналу державного акту на право приватної власності на землю Р1 №330289 зареєстрованого за № 124, виданого на підставі розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації від 02.08.2002 за № 284-р, суд не може встановити його належність особі, тому в задоволенні позовних вимог в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу, позивачу необхідно відмовити. Згідно з Інформаційною довідкою з Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №59925101 від 30.03.2020, Інформаційною довідкою з Спадкового реєстру (заповіти,спадкові договори) № 59925103 від 30.03.2020, після смерті [INFO] [PERSON] , спадкова справа не заводилася, свідоцтва не видавалися. Відповідно до до п.4, 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (2003 року) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.02.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно з статтею 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до частини першої статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР ). Відповідно до п.3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року N 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», яка була чинна на час відкриття спадщини, якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, в тому числі наявність у спадкоємців оригіналів правовстановлюючих документів. Як визначено ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, - прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов`язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до п. 2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі(на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Позивач мав на руках оригінали сертифікату на право на земельну частку (пай) спадкодавця, тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері фактичним діями. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім того, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку(пай). В силу ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Інформація стосовно обмежень, обтяжень, відчужень на земельну ділянку відсутня. Інші спадкоємці не встановлені. Нотаріусом відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку через відсутність оригіналу державного акту на право приватної власності на землю та відсутність державної реєстрації права власності на землю в Державному реєстрі речових прав. Громадяни та юридичні особи відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. Стаття 125 Земельного Кодексу України визначає, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права. Згідно роз`яснень, що містяться у п.п.3.1, 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Факт передачі в приватну власність земельної частки (паю) члену колишнього АТ «Україна» [PERSON] підтверджується наданим з архіву розпорядженням голови Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 284-р від 02 серпня 2002 року, отриманим з державного архіву Кіровоградської області. Вказаним розпорядженням вирішено питання про передачу в приватну власність земельних часток колишнім членам АТ «Колос», в тому числі [PERSON] , тому повторне вирішення даного питання є недоречним та може привести до зміни місця розташування земельних ділянок, як той, яка виділена, так і суміжних, чим порушити права третіх осіб. Таким чином суд встановив, що до спадкового майна, яке залишилося після смерті [INFO] [PERSON] , входить земельна ділянка з кадастровим номером 3522281500:03:000:0698 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва по колишньому АТ «Україна». Частинами першою та третьою статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 68,69 Закону України «Про нотаріат», п.4 глави 10 розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину як за законом, так і за заповітом, нотаріус перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказаний факт. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналізуючи вищезазначені та досліджені докази, враховуючи те, що позивач має право на спадщину за законом після смерті матері, фактичними діями прийняв її, однак не має можливості отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, суд приходить до висновку про те, що порушені права позивача підлягають захисту, а позовні вимоги в цій частині задоволенню. Згідно з п. 1 ч. 3, ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, повноваження представника позивача адвоката Майданюка С.І. підтверджуються договором про надання правової допомоги від 23.01.2020, ордером серії КР № 139402 від 18.03.2020 та копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 28.04.2017. На підтвердження наданих адвокатом послуг надано розрахунок наданої правової допомоги від 07.10.2019 та квитанції №41 від 13.07.2018 року та акт прийому-передачі виконаних робіт за договором від 31.01.2020, а також дві квитанції про сплату коштів за надання правової допомоги на загальну суму 7000 грн. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн. Також, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір на загальну суму 840,80 грн., з позивача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 420,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial