Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, третьої особи про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення у квартиру, в якій зазначає, що 09 серпня 2011 року ним, [PERSON] та малолітнім сином відповідача [PERSON], [INFO], була приватизована [ADDRESS]. Позивач зазначає, що квартира знаходиться у спільній частковій власності його, відповідача та малолітнього сина відповідача, а тому йому належить 1/3 частка даній квартири та він має право використовувати помешкання квартири для власного проживання. Влітку 2016 року він вийшов з вказаної квартири та виявив відсутність ключів від вхідних дверей на звязці його ключів, а так як в той день у квартирі знаходились лише він та відповідач, то забрати ключ могла лише відповідач. Повернувшись до вхідних дверей квартири він почав дзвонити у квартиру, але відповідач до квартири його не впустила та ключ від вхідних дверей не повернула. На його неодноразові прохання надати доступ до квартири та повернути ключ відповідач відмовляє та не впускає до квартири. Окрім вказаної квартири іншого житла не має, вимушений тимчасово винаймати квартиру, що ставить його у скрутне матеріальне становище, так як він є пенсіонером. У звязку з чим, позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні належної йому частки [ADDRESS], вселивши його у зазначену квартиру. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення та просить суд розглянути справу без його участі (а.с. 35). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с. 17-19, 25-27, 32-34), причину неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності або заперечення на позов не надала, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 169 ч. 4, 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Тернівської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, однак надав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, не заперечують проти задоволення позовних вимог (а.с. 28). Перевіривши матеріали справи, встановлено, що згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності позивачу [PERSON], відповідачу [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 1/3 кожному (а.с. 7-8). Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі ст. 150 Житлового кодексу УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З виписки адресної картки від 02.11.2016 року, виданої головним спеціалістом реєстратором відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради, встановлено, що [PERSON] з 12.08.1986 року разом з відповідачем [PERSON] (прізвище до шлюбу [PERSON]) О.М., [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с. 9). Як вбачається із позову, позивач [PERSON] до літа 2016 року проживав у даній квартирі за зазначено вище адресою. Відповідач до квартири його не впускає та ключ від вхідних дверей не повертає. На його неодноразові прохання надати доступ до квартири та повернути ключ відповідач відмовляє та не впускає до квартири. Окрім вказаної квартири позивач іншого житла не має, вимушений тимчасово винаймати квартиру, що ставить його у скрутне матеріальне становище, так як він є пенсіонером відповідно до пенсійного посвідчення серії ААА № 571629 (а.с. 10). За ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. На підставі ст. 155 Житлового кодексу УРСР, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. У відповідності до ст. 9 Житлового кодексу УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідач [PERSON], незважаючи на те, що [PERSON] є співвласником даної квартири, чинить перешкоди позивачеві у користуванні житловим приміщенням. Такі дії відповідача суд розцінює як перешкоду для проживання позивача, що є порушенням прав співвласника. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Крім того, у відповідності до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи викладене, суд вважає задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та усунути перешкоди у користуванні [PERSON] належної йому частки вказаної квартири та вселити [PERSON] у квартиру за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved