Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначив, що 11.10.2008 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 12200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов`язався щомісячно в строки, визначені умовами договору, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовом, який було задоволено та за рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30.07.2015 р. було стягнуто заборгованість в розмірі 21368,47 грн., яка складалася із суми заборгованості по кредиту в розмірі - 12199,93 грн., процентів - 7162,90 грн., заборгованості по комісії та пені в розмірі 750,00 грн., 250 грн. штраф (фіксована частина) та 1005,64 грн. штраф (процентна складова). Станом на 31.08.2019 року має заборгованість в сумі 150224,36 грн., яка складається з наступного: заборгованість за процентами за користування кредитом 142782,72 грн., заборгованість за\~пенею \~50\~грн.,\~а також\~штрафи відповідно\~до п.\~8.6\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг:\~250,00\~грн.\~штраф (фіксована\~частина),\~7141,64\~грн.\~штраф (процентна\~складова).\~\~\~ Просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 150224,36 грн. та судові витрати у розмірі 2253,37 грн. Згідно ст.81 ЦПК України - \~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалу суду від 14.11.2019 р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 74) У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але ним у позовній заяві зазначено про розгляд справи у його відсутності, задоволення позову, крім того представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча про час, місце та дату розгляду справи було повідомлено належним чином замовною кореспонденцією та через оголошення на сайті Судової влади України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, дійшов висновку про таке. Судом встановлено,\~що згідно\~договору №\~б/н\~від 11.10.2008\~року,\~який був\~укладений між\~ Публічним\~ акціонерним\~товариством комерційний\~банк «Приватбанк»,\~правонаступником якого\~є Позивач\~ та\~ [PERSON] \~ \~останній було надано кредит в сумі 12200,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості. Своїм власним\~підписом в\~Анкеті-заяві\~відповідач засвідчив,\~що пам`ятка\~клієнта,\~Умови і\~Правила надання\~банківських послуг,\~а також\~Тарифи складають\~договір про\~надання банківських\~послуг.\~Їх відповідач\~отримав в\~письмовому вигляді\~та ознайомився.\~З \~таких підстав\~ своїм власним підписом в заяві позичальника відповідач засвідчив, що з зазначеними умовами надання кредиту йому надано повну інформацію (а. с. 10 оборотна сторона). Також позивачем вказано, що процентна ставка за користування кредитом на момент укладення договору відповідно до тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна 30 днів пільгового періоду» складала 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Тобто договір укладений між сторонами є за своєю формою фактично договором приєднання, відповідно до приписів\~ст. 634 ЦК України. Таким чином, підписавши заяву [PERSON] підтвердила про своє ознайомлення з додатками до договору та приєдналася до нього на умовах визначених банком, з чого в свою чергу випливає, що Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання кредитних банківських послуг. Отже, даний договір про надання банківських послуг є чинним та згідно приписів\~ст. 204 ЦК України\~правомірним, а тому його умови є обов`язковими для сторін. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої обов`язки за договором виконав та надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 12200,00 грн. (а.с. 33), шляхом передачі цієї картки 11.10.2008 року терміном дії до 01/10 р., яка була пере випущена та остання кредитна картка була вил дана 09.11.2023 р. терміном дії до 11/17, що підтверджується особистим підписом відповідача в заяві та довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карки . а також довідкою про видачу кредитних карток (а.с. 33, 34). Після укладання договору, відповідач користувався виданою карткою «Універсальна», здійснюючи платежі, розрахунки та поновлюючи рахунок, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку (а.с. 6-8, 35-70). У зв`язку із виникненням заборгованості позивач для захисту свого порушеного права звертався до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особи, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30.07.2015 року №266/2325/15-ц, яке набрало законної сили 19.08.2015 року з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 11.10.2008 р. в розмірі 21368,47 грн., яка складається з суми заборгованості по кредиту в розмірі - 12199,93 грн., процентів - 7162,90 грн., заборгованості по комісії та пені в розмірі 750,00 грн., 250 грн. штраф (фіксована частина) та 1005,64 грн. штраф (процентна складова) ( а.с.9). Що стосується процентів за користування кредитом, суд зазначає про таке. Відповідно до ст.10561 ЦК України (в редакції на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки. Позивач посилаються на розмір процентної ставки 36,00 % річних при укладені договору. Проте позивач на можливість зміни процентної ставки на підвищену посилається на «Тарифи обслуговування», Правила надання банківських послуг» (а.с.11-23). Так Анкета-Заява (а.с10) не містить відомостей про посилання на будь який з тарифів, що вищезазначені. В Анкеті-Заяві про оформлення платіжної КРЕДИТКИ «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» міститься позначка про встановлення базової процентної ставки щомісяця 3% в місяць. Оцінюючи наявність підстав для підвищення банком процентної ставки за кредитом, суд керується правовими позиціями, викладеними в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року по справі № 6-1374 цс17, сторонами якої були ПАТ КБ «Приватбанк» та позичальник. Так, Верховним Судом України в цих правових позиціях було зазначено, що у разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Так відсоткова ставка була змінена з 01.04.2015 р. 3,6% на місяць. Посилання позивача на інформування позичальника шляхом дзвінків та голосових повідомлень в тому числі про зміну процентної ставки, суд не може визнати достовірним в розумінні ст. 79 ЦПК України та до уваги не бере, оскільки з них не можливо визначити, що повідомлення відправлялося за допомогою мобільного зв`язку, а також відсутні відомості про отримання їх відповідачем. Таким чином, суд приходе до висновку, що позивачем не доведено факту отримання відповідачем відомостей про зміну умов процентної ставки за користування кредитом. Так позивачем надано розрахунок заборгованості по процентам за період з 13.10.2008 р. по 31.08.2019р. в сумі 162945,55 грн. від цієї суми відрахована стягнута за рішенням суду заборгованість по процентам в розмірі 7162,90 грн., станом на 31.03.2015 р., залишок заборгованості з 01.04.2015 р. по 31.08.2019 р. становить 142782,72 грн. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором б/н від 11.10.2008 року [PERSON] були надані кредитні картки: № [NUMBER] з датою відкриття 11.10.2008 року терміном дії 01/10, [NUMBER] терміном дії до 06/14, 4149437104288103 терміном дії до 08/14 та 5457082230089604 терміном дії до 11/17. (а.с.34). Таким чином з урахуванням вищенаведеної правової позиції Верховного Суду України за вимогами починаючи з 1.12.2017 р. суд відмовляє з причин відсутності правових підстав, оскільки як раніше наведено, строк дії договору сплив 30.11.2017 р. із закінченням строку дії кредитної картки, а після закінчення строку договору проценти не нараховуються і права та інтереси позивача можуть бути забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, що відповідає правовій позиції, яка висловлена у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року №444/9519/12, проте позивач таких вимог не заявляв. З урахуванням наведеного, суд при розрахунку заборгованості за період з 01.04.2015р. по 30.11.2017р. у фіксованій процентній ставці 36,00% річних, наводить власний розрахунок 12199,93 грн.*36,00% = 4391,97 грн. / 365 кількість календарних днів у році *975 кількість календарних днів у періоді заборгованості =11731,99 грн. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом у сумі 11731,99 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується вимог, про неустойку суд зазначає про таке. Так позивач просить стягнути з відповідача суму пені за прострочення зобов`язання у розмірі 50 грн., штраф (фіксована частина) у розмірі 250,00 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 7141, 64 грн. Відповідно до ч.1\~ст. 546 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже аналіз норм ст.\~266, ч. 2 ст.\~258 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. В той же час, відповідно до\~ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-р\~затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до вказаного\~розпорядження\~м. Маріуполь було включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» місцем проживання [PERSON] значиться адреса: [ADDRESS] ( а.с10). За інформацією з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 23.10.2019 року №017-29.02-00345, [PERSON] була зареєстровано за тією ж адресою, знята з реєстрації 31.05.2019 р. ( а.с. 29). 30 квітня 2018 року Президентом України підписано наказ Верховного Головнокомандувача ЗСУ Про початок операції Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей. Згідно якого з 14-00 години 30 квітня 2018 року розпочато операцію Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської федерації у Донецькій і Луганській областях, відповідно до плану операції Об`єднаних сил. Отже, 30 квітня 2018 року антитерористична операція завершилася. Пунктом 2 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції встановлено, що дія цього\~Закону\~поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Отже, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики в сукупності за період від 14 квітня 2014 року по 30 жовтня 2018 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до відповідача в частині стягнення неустойки, у виді пені та штрафу у відповідності до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: фіксованої частини та процентної складової є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що сума неустойки нарахована після 14 квітня 2014 року і до 30.10.2018 р. в період дії вищенаведених заборон, а отже їх нарахування суперечить положенням\~ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Нарахування неустойки з 31.10.2018 р. суд вважає необґрунтованим за відсутності правової підстави, оскільки правові позиції Верховного Суду України, висловленої у постановах від 19.03.2014 року у справі №6-14цс14 та від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14 вказують на те, що після закінчення дії договору ( 11/17) відповідальність за грошовими зобов`язаннями настає лише відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Таким чином\~\~заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № б/н від 11.10.2008 року станом на 31.08.2019 року становить заборгованість по відсотках за користування кредитом у сумі 11731,99 грн. Інші документи, що подані позивачем та досліджені судом, висновків суду не спростовують. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (11731,99 /1502,25=8% (2253,37*8%=180,27), а саме судовий збір в розмірі 180,27 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial