Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права приватної власності на житловий будинок, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24 березня 2003 року між [PERSON] з однієї сторони та відповідачами по справі - [PERSON] і [PERSON] з іншої сторони був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою:Дніпропетровська область, Синельниківський район. с.Новоолександрівка, вул. Вишнева (Кірова), 35. За цим договором відповідачі [PERSON] та [PERSON] передали їй у володіння та користування вищезазначений житловий будинок, а вона виплатила їм: [PERSON]- 6000 гривень, [PERSON]- 18000 гривень, 1/4 частка житлового будинку, розташованого за адресою: Синельниківський район, с.Новоолександрівка, вул.Вишнева (Кірова), 35 належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 06 січня 2000 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради, зареєстрованого Синельниківським БТІ за реєстром № 274. 3/4 частки вищезазначеного житлового будинку належить [PERSON] на підставі рішення Синельниківського райсуду Дніпропетровської області від 08 серпня 1995 року, зареєстрованого Синельниківським БТІ 05 березня 1996 року в реєстрі за № 274. Дійсна вартість всього зазначеного будинку з господарськими будівлями і спорудами складає 95 300 гривень, згідно довідки комунального підприємства «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 291 від 23.03.2018 року. Сторони по договору виконали свої зобовязанням: вона виплатила вартість житлового будинку, а відповідачі надали їй будинок з господарськими будівлями і спорудами у володіння та користування. Та до теперішнього часу угода купівлі-продажу вказаного житлового будинку нотаріально не посвідчена, тому що відповідачі ухиляються від оформлення угоди, хоча зобовязувалися у строк до 25 червня 2003 року нотаріально оформити угоду, про що вказано у договорі купівлі-продажу від 24.03.2003 року. Фактично вона володіє та користується вищезазначеним будинком з 2003 року на свій розсуд та за власні кошти робить в ньому косметичні та капітальні ремонти. Просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, який відбувся між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] і [PERSON], з другої сторони, 24 березня 2003 року дійсним; Визнати за [PERSON], [INFO], право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Новоолександрівка, вул.Вишнева,35, а саме: А-1 житловий будинок,загальною площею 79.8 кв.м., житловою площею 47.0, Б-1 сарай, В-1 сарай, Г-1 хлів, Д-1 вбиральню, 1-4 огорожу, № 1-бруківку. Позивач до початку відкритого судового засідання надала суду заяву якою просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі до початку відкритого судового засідання надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно розписки від 24 березня 2003 року [PERSON] отримала від [PERSON] гроші в сумі 6000 грн. за продаж ? частини будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Новоолександрівка, вул.. Кірова, 35 та зобовязалась до 25.06.2003 року оформити договір купівлі-продажу будинку в нотаріальному порядку. Відповідно розписки від 24 березня 2003 року [PERSON] отримала від [PERSON] гроші в сумі 18000 грн. за продаж 3/4 частини будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Новоолександрівка, вул.. Кірова, 35 та зобовязалась до 25.06.2003 року оформити договір купівлі-продажу будинку в нотаріальному порядку. Згідно свідоцтва про право власності від 06 січня 2000 року зареєстрованого Синельниківським БТІ та записаний в реєстрову книгу № 52 за реєстром 274, виданого на підставі рішення виконкому Новоолександрівської сільської ради від 27 січня 1999 року № 3 взамін рішення Синельниківського райсуду Дніпропетровської області від 04 березня 1996 року, [PERSON] належить ? частина житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Новоолександрівка, вул.. Кірова, 35. Відповідно відомостей КП «СМБТІ» від 23 березня 2018 року № 291 згідно архівних даних, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Новоолександрівка, вул.. Вишнева (Кірова), 35: зареєстровано ? частину за [PERSON], ? частини за [PERSON]. На підставі рішення Синельниківського райсуду Дніпропетровської області від 08 серпня 1995 року. В цілому на земельній ділянці розташовано: А-1 житловий будинок,загальною площею 79.8 кв.м., житловою площею 47.0, Б-1 сарай, В-1 сарай, Г-1 хлів, Д-1 вбиральню, 1-4 огорожу, № 1-бруківку. Отже, вищезазначені договори купівлі-продажу житлового будинку були укладені між позивачем та відповідачами 24 березня 2003 року, тобто під час дії Цивільного кодексу України 1963 року. У відповідності до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Із цього випливає, що спірний договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки був укладений та фактично виконаний сторонами 05 жовтня 2003 року, після набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року нових цивільних правовідносин між сторонами не виникало, у звязку з чим до даних правовідносин застосовуються норми Цивільного кодексу України 1963 року. Згідно ст.227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Отже, недійсним визнається такий договір при умові недодержання вимоги щодо його нотаріального посвідчення, а у разі такого посвідчення, такий договір є дійсним. Відповідно до ст.47 ЦК України 1963 року нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Судом було встановлено, що фактично договори купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] були укладені та виконані, [PERSON] та [PERSON] отримали обумовлену грошову суму та передали позивачеві правовстановлюючі документи на будинок, однак укласти договір в нотаріальному порядку ухилилися, у звязку з чим суд вважає можливим визнати зазначений договір дійсним. Згідно п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року зазначено, що правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. На підставі викладеного,

Outcome: approved