Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування вимог зазначив, що з нього на користь відповідача на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18.04.2013 року на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини його доходів щомісячно з 19.03.2013 року та до повноліття дітей, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. На даний час позивач позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу у вищезазначеному розмірі, оскільки 31.07.2013 року між ним та ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» було розірвано трудовий договір. З того час він ніде не працює, не отримує доходів. У зв'язку з відсутністю постійного місця роботи, позивач був позбавлений можливості сплачувати аліменти у розмірі, який був встановлений за рішенням суду. Під час роботи на ПАТ «МЗВМ» ним був укладений договір позики на суму 254117 грн., терміном на 20 років з метою придбання квартири. На даний час в придбаній квартири проживають відповідач з неповнолітніми дітьми. До вересня 2013 року він сплачував суму в розмірі 1059 грн. щомісячно за договором кредиту, але у зв'язку з важким матеріальним становищем з жовтня 2013 року виникла заборгованість. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 09.12.2013 року з нього на користь ПАТ «МЗВМ» була стягнута заборгованості в сумі 173 358 грн. 06 коп. Відповідач [PERSON] зверталась до суду з позовом про розподіл спільного майна подружжя, при поділі майна він передав дітям майно на суму 25 650 грн. На теперішній час позивач у власності не має рухомого чи нерухомого майна, сам перебуває на утриманні своїх батьків пенсіонерів. Крім того у нього на утримання знаходиться ще одна неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. Згідно рішення суду він зобов'язаний сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 14 частини з усіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття. Дитини хворіє та потребує додаткового утримання. На підставі наведеного просить зменшити розмір аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] з 13 частини доходів на тверду грошову суму в розмірі 385 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Позивач в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Підтримав свої позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що позивач сплачує аліменти на утримання старшої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 14 частини, а на утримання [PERSON]. [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 13 частини, таким чином розмір сплачуємих аліментів на кожну дитину і так менше, ніж [PERSON] Вважає, що майно, яке було залишено дітям за мировою угодою при розгляді справи про розподіл спільного майна подружжя, це не власне волевиявлення [PERSON], а вимоги Сімейного Кодексу України. Виходячи з норм Сімейного Кодексу України та Закону України «Про державний бюджет України» - передбачено прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років в розмірі 1286 грн. Виходячи з цього батьки в рівній мірі повинні утримувати дітей, тому необхідно встановлювати розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 643 грн. на кожну дитину. На підставі викладеного просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з'явилась, з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи було повідомлена належним чином та у встановленому законом порядку. Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18.04.2013 року з позивача на користь відповідач на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], стягнені аліменти у розмірі 1/3 частини доходів позивача щомісячно починаючи з 19.03.2013 року та до повноліття дітей, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку ( а.с. 6) Згідно виконавчого листа № 2-3511, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя 25.12.2003 року з позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітку ( а.с. 7). На підставі свідоцтва про народження серія І-НО № 271378 від 18.02.2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. З довідки від 25.03.2014 року, виданої КУ «МТМО здоров'я дитини та жінки м. Маріуполя» [PERSON], [INFO] проходила лікування на денному стаціонарі глазного відділенні (а.с.8). Відповідно до довідки Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ від 11.03.2014 року позивач має заборгованість по сплаті аліментів на користь відповідач у розмірі 7982,10 грн. за період з 01.08.2013 року по 25.02.2014 року ( а.с. 9). Згідно довідки про доходи, виданої ПАТ «Азовзагальмаш» з позивача на користь відповідач утримувалися аліменти на утримання неповнолітніх дітей у період з лютого 2013 року по липень 2013 року ( а.с.11). На підставі графіку погашення безвідсоткової позики з позивача утримувалися щомісячно кошти на користь ПАТ «МЗВМ» у період з квітня 2006 року по вересень 2013 року, заборгованість станом на 19.09.2013 року складає 172700,67 грн. ( а.с.12). Відповідно до квитанцій від 22.04.2014 року позивачем на користь [PERSON] перераховано тричі по 300 грн., а всього 900 грн. у якості аліментів ( а.с. 14) та на підставі квитанції від 01.04.2014 року на користь відповідачки перераховано 2298 грн. аліментів за січень-лютий 2013 року ( а.с.15), квитанції від 07.04.2014 року за жовтень 2013 року 1000 грн. ( а.с. 16)., від 15.04.2014 року - 149 грн. за жовтень 2013 року, 1149 грн. за листопад 2013 року, 600 грн. за грудень 2013 року, від 23.04.2014 ро43 549 грн. за грудень 2013 року, від 23.04.2014 року 1149 грн. за січень 2014 року та 1088 грн. за лютий 2014 року ( а.с.15-19). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 20.12.2013 року було затверджено мирову угоду між позивачем та відповідачем щодо поділу майна подружжя, якою визнано право власності на майно за неповнолітніми дітьми сторін ( а.с. 20). Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 09.12.2013 року з позивача на користь ПАТ «МЗВМ» стягнено заборгованість за договором позики у розмірі 171641 грн.64 коп. ( а.с. 24). Відповідно до довідки Маріупольського центру зайнятості від 22.04.2014 року позивач [PERSON] перебуває на обліку як безробітний з 02.04.2014 року ( а.с. 30). Згідно довідок медичного центру «Код здоров'я» позивач отримував консультації лікарів та медичні процедури у період 01.04.2014 року, 06.05.2014 року, 08.05.2014 року, 20.05.2014 року ( а.с. 31-33). Відповідно до довідок Маріупольського міського центру первинної санітарної допомоги № 2 від 30.05.2014 року діти позивача [PERSON] та [PERSON] перебувають на диспансерному обліку та потребують дієтичного харчування. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Заперечення відповідач про те, що позивач отримує та приховує доходи ніякими доказами у справі не підтверджено. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи, що згідно рішеннь судів з позивача на утримання трьох дітей стягнуто більше ніж 50% сукупного доходу, у позивача змінився матеріальний та сімейний стан, тому суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, визначених за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18.04.2013 року, але враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та з урахуванням конкретних обставин справи позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вважає можливим зменшити розмір сплачуваних аліментів на користь відповідача до розміру 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Що стосується вимоги про направлення окремої ухвали в правоохоронні органи, з метою перевірки факту приховування доходів позивачем, суд вважає це недоцільним, оскільки вказані обставини не знайшли свого беззаперечного підтвердження під час розгляду справи.

Outcome: partial