Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 03 серпня 1991 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON]. В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], який є повнолітнім. Спільне життя у подружжя не склалося, у них виявилися різні характери, з листопада 2015 року шлюбні відносини між ними припинені. На теперішній час позивач проживає однією сім'єю з іншою жінкою в місті Маріуполь. Позивач вважає, що примирення з відповідачем, подальше спільне життя неможливі, у зв'язку з цим просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 14 лютого 2017 року відкрито провадження у справі, на підставі ст.1 Закону України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в поданому позові зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності. Також, 21 лютого 2017 року від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась по невідомій причині, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке отримала 07.04.2017 року адвокат [PERSON] для передання відповідачу, згідно заяви останньої, яка надійшла до суду 27.03.2017 року. Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 157, 169, 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що 03 серпня 1991 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 68. Спільне життя у подружжя не склалося, шлюбні відносини між ними припинені, з листопада 2015 року проживають окремо один від одного. В заяві позивач зазначив, що проживає однією сім'єю з іншою жінкою. Стаття 111 СК України передбачає, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За клопотанням відповідача судом надавався подружжю строк для примирення, згідно ухвали суду від 29.03.2017 року. Але, сторони з 29.03.2017 року по цей час не примирилися. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам позивача. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, у зв'язку з повним задоволенням позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені (квитанцією від 31 січня 2017 року на суму 640,00 гривень) судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved