Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтовує тим, що 24 грудня 2007 року між ТзОВ КБ «Західінкомбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 72 про надання йому споживчого кредиту у сумі 40\~000, 00 дол. США на споживчі цілі на строк по 23 грудня 2010 року із сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 24 грудня 2007 року ТзОВ КБ «Західінкомбанк» уклав з [PERSON] договір поруки, відповідно до якого остання поручилась перед Банком за належне виконання [PERSON] зобовязань згідно Кредитного договору № 72. Проте [PERSON] умови договору щодо повернення кредитних коштів та відсотків за їх використання не виконав, внаслідок чого в нього виникла прострочена заборгованість, яка станом на 12 червня 2014 року складає 1\~142\~837, 98 грн. та складається з: заборгованості по кредиту у розмірі 375\~478, 28 грн.; заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 208\~962, 98 грн.; штрафу за порушення умов договору у розмірі 175\~332, 40 грн.; пені за невчасну сплату кредиту у розмірі 378\~317, 56 грн.; пені за невчасну сплату процентів у розмірі 4\~746, 76 грн. Представник ПАТ «Західінкомбанк» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. До суду повернулись поштові повідомлення форми Ф-20 за закінченням строку зберігання, що свідчить про те, що відповідачі до операторів поштового зв'язку не звертались. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків відповідачами, тому суд вважає, що останні про розгляд справи були сповіщені належним чином. У зв'язку з чим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, та зі згоди представника позивача, провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідачів у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24 грудня 2007 року між ТзОВ КБ «Західінкомбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 72 про надання йому споживчого кредиту у сумі 40\~000, 00 дол. США на споживчі цілі на строк по 23 грудня 2010 року із сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами. Банк виконав належним чином покладені на нього зобовязання, надавши [PERSON] суму кредиту у розмірі 40\~000, 00 дол. США. Згідно п. 3.2.1 кредитного договору позичальник зобовязався забезпечити своєчасне повернення одержаних кредитних коштів, сплату нарахованих процентів та належне виконання інших умов даного договору. П. 5.1 кредитного договору передбачено, що договір діє до повного погашення кредитору суми кредиту, сплати відсотків, штрафів, збитків та іншої заборгованості згідно умов кредитного договору. Згідно п. 3.2.5 кредитного договору за порушення строків повернення грошових сум згідно п. п. 3.2.2, 3.2.3, 65 даного договору додатково до встановленої процентної ставки позичальник зобовязаний сплачувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка буде діяти на період нарахування пені від суми несплачених грошових сум за кожен день прострочення. Також судом встановлено, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 24 грудня 2007 року ТзОВ КБ «Західінкомбанк» уклав з [PERSON] договір поруки, відповідно до якого остання поручилась перед Банком за належне виконання [PERSON] зобовязань згідно Кредитного договору № 72. Відповідно до п. 1.2 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком за виконання боргових зобовязань у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. Проте, [PERSON] умови договору щодо повернення кредитних коштів та відсотків за їх використання не виконав, внаслідок чого в нього виникла прострочена заборгованість, яка станом на 12 червня 2014 року складає 1\~142\~837, 98 грн. та складається з: заборгованості по кредиту у розмірі 375\~478, 28 грн.; заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 208\~962, 98 грн.; штрафу за порушення умов договору у розмірі 175\~332, 40 грн.; пені за невчасну сплату кредиту у розмірі 378\~317, 56 грн.; пені за невчасну сплату процентів у розмірі 4\~746, 76 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved