Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 25 липня 2007 року в розмірі 21563,65 грн. та судовий збір в розмірі 229,40 грн.. Зазначив, що відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено в розрахунку заборгованості. Станом на 31.08.13 року має заборгованість в розмірі 21563,65 грн., яка складається: 5566,85 грн.-заборгованість за кредитом, 12993,77 грн.-заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1500,00 - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1003,03 грн. - штраф (процентна складова). В судовому засіданні 31 березня 2014 року представник позивача за дорученням Бучакчийський С.В. позовні вимоги підтримав. Зазначив, що відповідачем отримано кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, строк дії якої визначений серпнем 2009 року. Нова картка не видавалася. Відповідач своєчасно кошти не повернув, в зв'язку з чим виникла заборгованість. Зазначив, що строк дії договору не сплив, оскільки він автоматично пролонгується кожні 12 місяців. В судове засідання 26 травня 2014 року позивач представника не направив. Суду надано заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення комісії за користування кредитом в розмірі 1500,00 грн. та про підтримання позовних вимог в іншій частині. Просить справу розглянути за відсутності представника. Відповідач в судовому засіданні 31 березня 2014 року позовні вимоги не визнав. Зазначив, що договір укладався на 12 місяців. Строк дії картки сплив в серпні 2009 року. Просить застосувати позовну давність, оскільки строк звернення до суду позивачем пропущений. Відповідачем також надано до суду письмову заяву про застосування позовної давності. Аналізуючи надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 25 липня 2007 року укладено договір шляхом написання заяви, яка разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки - серпень 2009 року. [PERSON] не виконав своїх зобов'язань за вказаним договором, унаслідок чого в нього перед банком виникла заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості останній платіж [PERSON] здійснив 16 квітня 2009 року. Строк дії картки закінчився в серпні 2009 року. В судовому засіданні сторони визнали обставину, що нова платіжна картка з іншим строком дії не видавалася. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як встановлено судом, відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань щодо погашення боргу та у позивача виникло право на звернення до суду про стягнення заборгованості за періодичними платежами з 17 квітня 2009 року (останній платіж здійснений 16.04.09 року) про стягнення заборгованості з повного погашення боргу з 01 вересня 2009 року. З даним позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося лише 22 жовтня 2013 року, тобто з пропуском установленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Про зупинення або про переривання перебігу позовної давності позивачем не заявлено. Про обставини поважності пропуску позовної давності, позивачем не зазначено. Доводи позивача про те, що дія договору не закінчилася, оскільки відповідно до Умов та правил надання банківських послуг пролонгується кожні 12 місяців, суд не приймає до уваги, оскільки доказів про ознайомлення відповідача під підпис саме із зазначеними Умовами позивачем не надано. Про складнощі в отриманні доказів та про витребування доказів судом в порядку ст. 137 ЦПК України позивачем не заявлено. Враховуючи викладене в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Outcome: dismissed