Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 14.12.2010 у розмірі 13821 грн. 31 коп. та понесені судові витрати в сумі 1762 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14.12.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. У відповідності до даного договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, комісією та іншими витратами згідно умов. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, отримані кошти не повернув та не сплатив нараховані відсотки за користування кредитними коштами. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 29.05.2018 становить 13821 грн. 31 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 14.12.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 6\~800 грн. Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, визначено що у разі порушення клієнтом строків платежів по грошовому зобов'язанню більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 цього Кодексу передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно з ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Судом встановлено, що відповідач умов кредитного договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених кредитним договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 29.05.2018 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 13821 грн. 31 коп., з яких: 5178 грн. 99 коп. заборгованість по кредиту; 1423 грн. 64 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6084 грн. 33 коп. заборгованість за пенею; 500 грн. штраф (фіксована частина); 634 грн. 35 коп. штраф (процентна складова). З огляду\~на те,\~що відповідач\~прострочив погашення\~поточних платежів\~та нарахованих\~відсотків,\~не виконавши\~взятих за\~договором зобовязань,суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 14.12.2010 року в розмірі 7736 грн. 98 коп., з яких: 5178 грн. 99 коп. заборгованість за кредитом; 1423 грн. 64 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 634 грн. 35 коп. штраф (процентна складова). Позов в частині стягнення пені до задоволення не підлягає з наступних підстав. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобовязань настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові, прийнятій в результаті перегляду рішень в порядку п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, в цивільних справах № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення пені слід відмовити. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 986,3 грн. На підставі ст.ст. 526,\~527,\~530,\~634,\~1050,\~1054\~ЦК України та

Outcome: approved