Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з останнього на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 3767,43 грн. Позов мотивований тим, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 112/47 та на його ім'я відкритий особовий рахунок. Підключення електроенергії за заявою наймача (власника квартири) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» та «Правилами користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року. За зазначеними договірними відносинами постачальник постачає електричну енергію споживачеві, а споживач зобов'язаний оплачувати вартість спожитої електричної енергії та дотримуватися вимог закону при її споживанні. Відповідач не в повному обсязі здійснює оплату за спожиті послуги, в добровільному порядку сплатити борг відмовляється, чим порушує вимоги чинного законодавства, що й стало підставою звернення до суду. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Судом встановлено, що відповідач є споживачем електричної енергії що надаються ПАТ «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Вінницькі міські електричні мережі» за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 112/47 та на його імя відкритий особовий рахунок (на 7, 8 а.с.). Відповідно до «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року, постачальник постачає електричну енергію споживачеві, а споживач зобов'язаний оплачувати вартість спожитої електричної енергії та дотримуватися вимог закону при її споживанні. Порушуючи вимоги «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року та Закону України «Про електроенергетику», за період з січня 2015 року по січень 2018 року у відповідача виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 3767,43 грн (на 9-11 а.с.). На адресу відповідача направлялась претензія про необхідність погашення заборгованості по сплаті за послуги з постачання електроенергії, які ним залишені без реагування (на 15 а.с.). Відповідно до ст.ст. 509, 526 ЦК України, одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, квартиронаймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги. Згідно ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач в добровільному порядку не розраховується з підприємством за надані послуги за спожиту електричну енергію, суд вважає, що заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved