Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь суму заборгованості за договором позики грошових коштів від 01.12.2011 р. в сумі 1000000,00 грн., 3% річних - 89671, 23 грн., суму інфляційних втрат - 495947,16 грн., а всього - 1585618,39 грн. Протокольною ухвалою суду від 27.01.2016 задоволено клопотання представника позивача про залишення без розгляду позовної заяви в частині вимог до [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач, позичивши у нього 1000000,00 грн., у встановлений договором строк їх не повернув, і до теперішнього часу не повертає, вимоги про повернення боргу ігнорує. Крім того, в зв'язку з несвоєчасним виконанням грошових зобов'язань, в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача борг з урахуванням 3% річних від простроченої суми, та інфляційні втрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові та не заперечував проти заочного розгляду справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою, вказаною у довідці Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві. Згідно відміток поштового відділення судові повістки повернуто без вручення на адресу суду «за закінченням встановленого строку зберігання». За правилами ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справ за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами 01.12.2011 року було укладено посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левчук К.О., Договір позики грошових коштів, за умовам якого відповідач позичив у позивача 1000000,00 грн., які останній зобов'язався повернути в строк до 01.05.2012 р., що має бути здійснено в межах м. Києва за адресою, вказаною Позикодавцем. За змістом ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать. Згідно п. 7 Договору позики підтвердженням повернення позики є нотаріально посвідчена заява Позикодавця про отримання грошових коштів та /або розписка, позикодавця про отримання відповідної частини позики, написана ним власноручно на примірнику договору позики Позичальника. В іншому випадку позика вважається такою, що не повернута. Як вбачається з позовної заяви у встановлений договором строк, а саме, до 01.05.2012 р., відповідач боргу не повернув, і до теперішнього часу не повертає, вимоги позивача про повернення боргу ігнорує. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом. За правилами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 11 Договору позики питання, не врегульовані цим Договором, вирішуються відповідно до чинного законодавства. Оскільки, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем порушено передбачений договорами порядок погашення заборгованості, позовні вимоги про стягнення заборгованості з урахуванням 3% річних від простроченої суми та інфляційні втрати підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved