Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , який був власником 1/2 частини житлового будинку, що по [ADDRESS] , на який ухвалою Любарського районного суду від 27.11.2009 року накладено заборону на посвідчення угод по відчуженню чи зміні правового статусу будинку (частини будинку). Вказана заборона була накладена з метою забезпечення позову [PERSON] до Стрижівської сільської ради, [PERSON] про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Провадження у даній справі закрито ухвалою Любарського районного суду від 01.03.2012 року у зв`язку з визнанням мирової угоди. На його звернення до Любарської державної нотаріальної контори про зняття заборони на посвідчення угод по відчуженню чи зміні правового статусу будинку (частини будинку) за вищевказаною адресою, державним нотаріусом Поліщуком А.І. відмовлено у зв`язку з існуванням обтяження згідно ухвали Любарського районного суду від 27.11.2009 року, а тому він звернувся до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с.45). Відповідач [PERSON] до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому вказала, що позов визнає (а.с.46). Державний нотаріус Любарської державної нотаріальної контори Поліщук А.І. у підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.54). Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 3 ст.200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом є встановленим, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина у виді 1/2 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , спадкоємцями якого є син померлого - позивач [PERSON] та донька померлого - [PERSON] (а.с.23). На підставі свідоцтва про право на спадщину №3869, виданого приватним нотаріусом Любарського районного нотаріального округу 06.12.2019 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/4 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта від 06.12.2019 року встановлено, що на житловий будинок [ADDRESS] , зареєстровано обтяження: реєстраційний номер обтяження: 9297144, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, підстава обтяження: ухвала Любарського районного суду №2-368/09 від 27.11.2009 року, обтяжувач: Любарський районний суд (а.с.26-27). З матеріалів справи встановлено, що вказане обтяження було застосовано судом з метою забезпечення позову [PERSON] до Стрижівської сільської ради, [PERSON] про визнання нечинним та скасування рішення, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, провадження у якій закрито ухвалою Любарського районного суду від 01.03.2012 року, у зв`язку з визнанням мирової угоди укладеної між [PERSON] та [PERSON] (а.с.14 - 19). [INFO] [PERSON] померла, а все своє майно заповіла своїй дочці [PERSON] (а.с.20 - 21). З листа Любарської державної нотаріальної контори №50/01-16 від 10.03.2020 року, що адресований [PERSON] слідує, що реєстрація припинення заборони на майно, реєстраційний номер заборони: 9297144, що накладений на підставі ухвали Любарського районного суду №2-368/09 від 27.11.2019 року, може бути проведений за умови надання ухвали суду про скасування вищевказаного обтяження ( а.с.25). Таким чином, судом встановлено, що накладена заборона на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] до цього часу не скасована. В іншому порядку усунути перешкоди у вільному володінні та розпорядженні майном позивач не може. Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За нормою ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Позивач, як спадкоємець за заповітом має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Таким чином заборона на нерухоме майно, порушує право власності позивача. Виходячи з вище викладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності заборони на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого [PERSON] позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстави, що викликали накладення обтяження на майно усунені, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб, шляхом звільнення майна з-під арешту. На підставі викладеного та

Outcome: approved