Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 12456 гривень 36 копійок. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 23.11.2013 року між ним і відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 2000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки відповідач взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконує, станом на 02.01.2018 року у нього виникла заборгованість за кредитом у вказаному розмірі, що порушує права позивача. Представник позивача надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги та проти заочного розгляду справи не заперечив. 21.02.2018 року суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст.\~19\~ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв'язку з чим суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача подав до суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги в пвному обсязі та проти винесення судом заочного рішення у справі не заперечив. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин дійшов наступних висновків. Із копії анкети-заяви від 23.11.2013 року вбачається, що [PERSON] отримав від ПАТ КБ «Приватбанк» кредитну картку платіжна картка кредитка «Універсальна»; він ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку; також, він виразив згоду з тим, що Заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг (а.с. 7). Також, у зазначеній заяві міститься відмітка про те, що відповідача ознайомлено у тому числі з тарифами по карткам і умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 8). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с. 9 23). Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, в разі порушення клієнтом строків платежу за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Судом встановлено, що відповідач не виконує свої зобовязання перед позивачем за укладеним між ними договором. З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 02.01.2018 р. відповідач має заборгованість по договору на загальну суму 12456 грн. 36 коп., з яких: заборгованість за кредитом 1105 грн. 24 коп., заборгованість за відсотками 399 грн. 34 коп., пеня 9882 грн. 43 коп., штрафні нарахування в сумі 1069 грн. 35 коп. (а.с. 5-6). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). В пункті 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам розяснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Таким чином, оскільки, відповідач належним чином не виконує свої зобовязання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені договором б/н від 23.11.2013 р., внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення розрахунки заборгованості, надані позивачем і вважає такі вірними, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 12456,36 гривень. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті процентів, на стягнення якої позивач має право, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Будь-яких даних, що спростовували б невиконання відповідачем умов кредитного договору, суду не надано. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 1762,00 гривень з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved