Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача солідарно на користь держави шкоду, заподіяну внаслідок порушення природоохоронного законодавства в сумі 9012,5 грн. та в рівних частках судовий збір в сумі 1762 грн. В обґрунтування позову зазначено, що позивачем 30.09.2018 в ході перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства на території міста Лисичанськ Луганської області встановлено факт пошкодження зелених насаджень, а саме 5 сироростучих та 2 сухостійних дерев до ступеня припинення росту відповідачами, в районі вулиці Автомобільна, біля гаражного кооперативу, поруч з залізничною колією міста Лисичанська , в межах населеного пункту, що є порушенням природоохоронного законодавства. Постановами від 30.09.2018 відповідачів притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 153 КУпАП та накладено адміністративні стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. на кожного, який відповідачі сплатили 11.10.2018. Позивачем обчислений розмір збитків, заподіяних державі внаслідок пошкодження дерев до ступеню припинення росту на підставі «Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», затверджених постановою КМУ від 08.04.1999 за № 559 (у редакції Постанови КМУ від 28.12.2001 № 1789 та Постанови КМУ від 01.02.2012 № 111), який складає 9012,50 грн. та на даний час відповідачами добровільно не відшкодований. У зв'язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Відповідачами відзиву на позовну заяву не надано. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Статтею 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено компетенцію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища. Таким центральним органом виконавчої влади, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року № 275, є Державна екологічна інспекція України. Державні екологічні інспекції в областях є територіальними органами Державної екологічної інспекції України, як діють у її складі і їй підпорядковується відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.08.2017 № 312, зареєстрованим в Мін'юсті України 04 вересня 2017 року за №1080/30948. До компетенції Державної екологічної інспекції відповідно до ст. 202 Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища» належить організація і здійснення державного контролю за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимог природоохоронного законодавства. Відповідно до п. п. 3, 6, 7, 10 Розділу II «Функції Інспекції» Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.08.2017 № 312, зареєстрованим в Мін'юсті України 04 вересня 2017 року за №1080/30948, Держекоінспекція проводить перевірки (у тому числі документальні), складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов'язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням; розраховує розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції; вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах; складає протоколи про адміністративні правопорушення та розглядає справи про адміністративні правопорушення, накладає адміністративні стягнення у випадках, передбачених законом. Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Державній охороні і регулюванню використання на території України у відповідності до ст.5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовуванні в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» громадяни України зобов'язані берегти природу, охороняти, раціонально використовувати її багатства відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів, а також компенсувати шкоду, заподіяну негативним впливом на природне середовище. Згідно вимог ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог, зокрема, щодо раціонального і економного їх використання, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, виснаженню природних ресурсів та негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Відповідно до ч. 3ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в Порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Так, згідно п. п. 3,4,5 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045, видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (далі - компетентний орган) на підставі ордера. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 10 грудня 2004 р. № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» визнається незаконною порубка дерев і чагарників, вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про рослинний світ» відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об'єктів рослинного світу. Як вбачається зі ст. ст. 68,69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», відповідач несе зобов'язання відшкодувати збитки, заподіяні порушенням природоохоронного законодавства в повному обсязі. Ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що у відношенні [PERSON] та [PERSON] 30.09.2018 було складено протоколи про адміністративне правопорушення № 000878 та № 000877, передбачене ст. 153 КУпАП /а.с.8/. Постановами від 30.09.2018 відповідачів притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 153 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. на кожного, який відповідачі сплатили 11.10.2018 /а.с.9,12/. Розмір збитків, заподіяних державі відповідачами внаслідок пошкодження сиро ростучих та сухостійних дерев складає 9012,50 грн. /а.с.7/. Інспекцією на адресу [PERSON] було направлено претензію № 81/04-12-12 від 09 жовтня 2018 року на добровільне відшкодування шкоди, завданої державі в сумі 9012,50 грн., однак відповідачем заподіяну шкоду добровільно не сплачено /а.с.5/. Інспекцією на адресу [PERSON] було направлено претензію № 71/04-12-12 від 09 жовтня 2018 року на добровільне відшкодування шкоди, завданої державі в сумі 9012,50 грн., однак відповідачем заподіяну шкоду добровільно не сплачено /а.с.6/. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову, надані докази достатніми та переконливими. З відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в рівних частках у розмірі 1762 грн., на підставі ст. 141 ЦПК України. На пiдставi ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 1166 ЦК України,

Outcome: approved