Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.03.2007 року [PERSON] 21.03.2007 року отримав кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами банку, складає між ним і банком договір, підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.07.2014 року має заборгованість - 6050,88 грн., яка складається з наступного: 995,08 грн. - заборгованість за кредитом; 4291,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг; 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина), 264, 33грн. - штраф (процентна складова). На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Прохають стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 6050,88 грн. за кредитним договором №б/н від 21.03.2007 року, судові витрати у розмірі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника ПАТ КБ «ПриватБанк», позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач заперечував проти позову, прохав відмовити в його задоволенні,з підстав пропущення строку позовної давності. Суд, вислухавши відповідача, вивчивши матеріали цивільної справа, оцінивши докази надані сторонами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних обставин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 21.03.2007 року ЗAT КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений кредитний договір № б/н з [PERSON], за яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 1400,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, передбачивши , що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н вбачається, що відповідач [PERSON] станом на 31.07.2014 року має заборгованість - 6050,88 грн., яка складається з наступного: 995,08 грн. - заборгованість за кредитом; 4291,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг; 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина), 264, 33грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-6). Відповідач подав суду письмову заяву з проханням застосувати строк позовної давності (а.с.67). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно 3.1.1 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця (а.с.12 (зворотна сторона). Згідно п. 5.4 Правил користування платіжною карткою, строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH) (а.с.13). Так, згідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі № 6-14 цс 14 встановлено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Таким чином, останній платіж було здійснено відповідачем в квітні 2007 року, а з вказаним позовом позивач звернувся лише в вересні 2014 року, тобто після спливу позовної давності. Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку із пропуском ним строку позовної давності.

Outcome: dismissed