overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою 4 в будинок № 108 по вул. Набережній Перемоги у м. Дніпропетровську, посилаючись на наступні обставини. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу належить квартира, що розташований за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані позивач її донька та онуки, також відповідач [PERSON], а всього 4 особи, та позивач. Після розірвання шлюбу з донькою позивача відповідач виїхав з вказаної квартири та на даний час не проживає в ній. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву в якій позов підтримала просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов визнав в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 27.10.2007, який посвідчено державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], за реєстром № 2-5398 та зареєстровано у Дніпропетровському бюро технічної інвентаризації за інвентарним № 33259, належить [PERSON] на праві приватної власності. Рішенням жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.04.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до п.39 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника квартири втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи, що відповідачем визнанні позовні вимоги у повному обсязі, доводи позивача знайшли підтвердження в ході судового розгляду, в звязку з чим підлягають задоволенню. Окрім того, з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у встановленому законом розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що відповідач з 2004 р. за вказаною адресою не проживає. Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано. Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровані позивач та відповідач, який з 2004 р. за вказаною адресою не мешкає, що підтверджується довідкою КП «ЛЖЕК № 5». Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, вирішується в судовому порядку. При цьому під встановленими строками мається на увазі шестимісячний термін. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову, надані докази достатніми та переконливими. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що відповідач понад 6 років за вказаною адресою не проживає. Відповідачем надано заяву, в якій зазначено про визнання позову. Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровані позивач та відповідач, який з листопада 2013 року за вказаною адресою не мешкає, що підтверджується довідкою КП «ЛЖЕК № 8». Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, вирішується в судовому порядку. При цьому під встановленими строками мається на увазі шестимісячний термін. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову, надані докази достатніми та переконливими. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору від 26.09.2019 у сумі 768,40 грн. Таким чином, суд, враховуючи, що відповідач визнав позов повністю, вважає за необхідне повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. З позовної заяви та пояснень слідує, що у відповідності до договору купівлі продажу квартири, від 20.09.2002 року, він став власником квартири [ADDRESS]. Згідно закону, ним у Бориспільському РБТІ, було зареєстровано право власності на вказане домоволодіння, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно. У спірному будинку, з 2005 року став проживати її співмешканець [PERSON], що є відповідачем по справі. Підставою для звернення до суду з позовом стало порушення відповідачем правил співжиття, який постійно вчиняє сварки, порушує громадський порядок та створює для позивача неможливі умови для існування в квартирі. Відповідач добровільно звільнити жиле приміщення не бажає. Такою поведінкою він перешкоджає позивачу володіти, користуватись і розпоряджатись майном. В судове засідання позивач та відповідач не з»явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав суду заяву в якій вказав, що позов підтримує, просить його задовольнити та слухати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа може звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст.41 Конституції України зазначено, що право власності є непорушним. Ст.316 Цивільного кодексу України вказує, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідач проживає у спірному будинку з 2005 року і на час розгляду справи в суді. Документів, які б підтверджували право користування житлом відповідачем не надано. Він не є членом сім»ї позивача. Крім того, відповідач своєю аморальною поведінкою перешкоджає позивачу здійснювати право володіння, користування і розпорядження своїм майном, про що свідчать його систематичні звернення до органів внутрішніх справ. Таким чином, суд задовольняючи позов, керується вимогами ст.391 Цивільного кодексу України у відповідності до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а тому [PERSON] повинен бути виселений. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користуватися житловим будинком № 31 А по вул.Черемушки в с.Оситняжка Кіровоградського району та області. В обгрунтування позову зазначив, що відповідач є її сином, який зареєстрований в будинку, але з січня 2016 року в будинку не проживає, добровільно знятися з реєстрації відмовляється, комунальні послуги не сплачує. \~ \~ \~ \~До судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач в суд не зявився. Про час та місце розгляду повідомлявся за останнім відомим місцем проживання та реєстрації та через оголошення на офіційному веб - сайті суду, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивачу на\~праві приватної\~власності належить будинок № 31 А по вул.Черемушки в с.Оситняжка Кіровоградського району та області, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8). Відповідач є членом сімї власника (а.с.10). В вищезазначеному будинку зареєстрований, але не проживає з січня 2016 року, що підтверджується відповідним актом (а.с. 9). \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Таким чином, судом встановлено, що відповідач по справі більше року не проживає по місцю своєї реєстрації, і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі ст.7 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, ст.405 ЦК України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. [PERSON] також зареєстрована в даній квартирі, проте проживає тривалий час за іншою адресою. В сплаті комунальних послуг [PERSON] ніякої участі не приймає. З причини її реєстрації в квартирі він не може вільно розпоряджатися своїм майном. А тому позивач вимушений був звернутися до суду з вищезазначеним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, проте до суду представник позивача [PERSON] подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати в їх відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте до суду подала заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила справу розглядати в її відсутності. Третя особа - Управління державної міграційної служби України в Сумській області в судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили, тому суд вважає можливим розглядати справу в їх відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову, судове рішення ухвалюється в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та докази в совокупності, дійшов, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено і ніким не заперечувалось, що відповідно оглянутого в судовому засіданні витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та договору дарування, позивач є власником квартири [ADDRESS]. /а.с. 7,8/. Відповідно довідки від 16.03.15 р. в квартирі [ADDRESS] на даний час, окрім позивача, зареєстрована відповідачка - [PERSON] (а.с. 11). Згідно зі ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач понад рік відсутня на спірній житловій площі, а тому вона втратила право користування зазначеним житловим приміщенням і тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Сплачені судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. покласти на позивача, звільнивши від повернення цих витрат відповідачку [PERSON], оскільки вона є ветераном війни - інвалідом війни І групи та згідно п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнюється від сплати судового збору. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратила право користування квартирою №12 по вул. Покровській, 125 в м. Житомирі, посилаючись на те, що позивач є наймачем вищевказаної квартири, а відповідач, його син зареєстрований у вказаній квартирі, хоча з 2009 року не проживає в ній. В судове засідання позивач не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позов і не заперечував проти вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] та проживає в ній. Також за вказаною адресою зареєстрований його син [PERSON], [INFO] Як вбачається з акту, складеного комісією ПП «ВЖРЕП №4» за участю сусідів [PERSON] та [PERSON] та затвердженого директором вказаного підприємства 01.10.2016 року, [PERSON] не проживає у вищезазначеній квартирі з 2009 року. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.\~\~Визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає більше шести місяців в квартирі [ADDRESS] та не знявся з реєстрації місця проживання у ній, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач з 2014 р. за вказаною адресою не проживає. Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено,\~що позивач є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.08.2004, реєстр № 1-1342. Окрім позивача, в квартирі зареєстровані дочка позивачки - відповідач, яка з 2014 р. за вказаною адресою не мешкає, за комунальні послуги не сплачує. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову, надані докази достатніми та переконливими. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщення у квартирі [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач не проживає у зазначеній квартирі з 2008 року, що підтверджується актами, складеними працівниками ПП «Садова» від 17.12.2014 року, 04.02.2015 року, 15.04.2015 року. В зв'язку з вказаним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеному, додатково пояснивши, що відповідач вже більше семи років навіть не з'являється у спірній квартирі, ніяких речей відповідача у квартирі не має, просить позов задовольнити. Суд ухвалив справу розглядати без участі відповідача, яка будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи через оголошення в пресі, у судове засідання не з'явилася, проте матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Управління з питань майна комунальної власності Львівської обласної державної адміністрації від 28.02.2005 року №93 приміщення гуртожитку за адресою: м. Львів, вул. Садова,25 перебувають в спільній власності територіальних громад Львівської області, повноваження суб'єкта права власності на даний об'єкт виконує Львівська обласна рада /а.с.24/. 24 січня 2006 року вищевказаний гуртожиток був переданий на баланс ПП «Садова», що підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна /а.с.5/. Згідно з довідки ПП «Садова» від 04.02.2015 року у спірній квартирі [ADDRESS], котра складається з однієї кімнати, загальною площею 19,5 кв.м., зареєстрована одна особа - відповідач [PERSON] /а.с.7/. Фактично у спірному житлі ніхто не проживає. Відповідач не проживає у квартирі з 2008 року, і тому втратила право на користування жилим приміщенням. Такий висновок суду ґрунтується на поясненні представника позивача та актах, складених працівниками ПП «Садова» від 17.12.2014 року, 04.02.2015 року, 15.04.2015 року /а.с.8,22,23/. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин з 2008 року. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує слідуючим. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.06.2004 р. він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Разом з ним в будинку зареєстрована відповідач по справі, однак вона не проживає в даному будинку з 2017 р.,про що складено акт обстеження № 2650 від 30.08.2019 р. Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі в утримані житла, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком вона не цікавиться та не відвідує його близько двох років. 30.09.2019 р. відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання. 23.10.2019 р. підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (оголошенням, розміщеним на офіційному веб сайті судової влади України ), причину неявки суду не повідомила. Судом встановлено слідуючі обставини та правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.06.2004 р. позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . Разом з ним в будинку зареєстрована відповідач по справі, однак вона не проживає в даному будинку з 2017 р., про що складено акт обстеження № 2650 від 30.08.2019 р. Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі в утримані житла, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком вона не цікавиться та не відвідує його близько двох років. Ст.. 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд \~ \~ \~ \~Факт відсутності відповідача за місцем мешкання в судовому засіданні підтверджено актом обстеження № 2650 від 30.08.2019 р. Каланчацької селищної ради Херсонської області, де вказано, що колишня дружина позивача в вищевказаному будинку зареєстрована але не проживає Сукупність наданих матеріалів дає підстави суду вважати, що реєстрація відповідача в вищевказаному будинку заважає позивачу користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, а отже позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved