Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 20.08.2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір № nkxrRX10750015 про надання кредиту в розмірі 9000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Банку на ПАТ КБ «ПриватБанк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. Відповідач був ознайомлений з умовами надання кредиту та підтвердив свою згоду підписанням заяви про надання кредиту. Відповідно до умов договору, щомісяця в період сплати, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, оплачувати комісії на умовах передбачених договором а також інші витрати згідно умов. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала. Станом на 18.06.2015 року відповідач має заборгованість в сумі 82936 грн. 04 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 6219 грн. 65 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 18122 грн. 31 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 432 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 58162 грн. 08 коп.. Від вказаної суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 66258 грн. 66 коп., яка була задоволена судовим наказом Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.10.2008 року та рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2013 року. Отже різниця суми заборгованості за кредитним договором становить 16677 грн. 38 коп. а також штрафів при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених договором: штраф (фіксована частина) - 500 гривень та штраф (процентна складова) - 833 грн. 97 коп.. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, що становить 18011 грн. 25 коп. та витрати понесені по справі в сумі 243 грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до суду не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Заперечень проти позову та заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. За згодою позивача проведено розгляд справи в заочному порядку. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а саме: умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(Стандарт); розрахунок заборгованості; заяву позичальника № nkxrRX10750015 від 20.08.2007 року, копію наявного в матеріалах справи рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська,копію судового наказу Баштанського районного суду від 14.10.2008 року суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступного: В судовому засіданні встановлено, що дійсно 20.08.2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір № nkxrRX10750015 про надання кредиту в розмірі 9000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту. 14 жовтня 2008 року Баштанським районним судом Миколаївської області справа № 2-Н-210/2008 рік було винесено судовий наказ, яким було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 6918 грн. 96 коп.. 23 квітня 2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська справа № 202/20992/13-ц було винесено рішення, яким було задоволено позов та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість станом на 30.01.2013 року в сумі 59 339 грн. 70 коп.. 17.08.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» знову звернулося з позовом про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором, яка утворилась за період з 30.01.2013 року по 18.06.2015 року в сумі 18.011 грн.25 коп., тобто за період після ухвалення судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором або законом правові наслідки, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від нього, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до п.3.2.2; 3.2.3; 5.1; 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(Стандарт) передбачено обов'язок погашення позичальником заборгованості за кредитним договором в порядку та строки відповідно до заяви, відсотків за його використання. При порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення платежу. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Пунктом 3.3.3.Умов надання споживчого кредиту фізичним особам Банк має право зажадати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, в разі невиконання позичальником своїх боргових зобов'язань за договором. Згідно з частинами 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Звернувшись у 2013 році до суду позовом про стягнення кредитної заборгованості позивач застосував до позичальника положення ст. 611 ЦК України. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справа № 202/20992/13-ц з позичальника було стягнуто всю заборгованість за кредитом, а також проценти за користування станом на 10.10.2013 рок та штрафи. Тобто Банком було реалізовано своє право вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, обов'язок по наданню доказів покладено на сторони. За такого заявлені позовні вимоги, щодо стягнення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами за користування кредитом, пені а також штрафів за користування кредитом є безпідставними та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed