Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований 25 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 32 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 21 квітня 2021 року, видане повторно). Від шлюбу мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вони з відповідачкою познайомилися у 2014 році. На той час він був розлучений та мав дитину від першого шлюбу, яка проживала зі своєю матір`ю. Відповідачка також мала сина, якого виховувала сама. У травні 2015 року вони уклали шлюб. Від шлюбу у них народилася дочка - [PERSON] . Також вони документально оформили його батьківство щодо сина відповідачки. Після укладення шлюбу їх відносини з відповідачкою були прийнятними. Але останнім часом вона змінила своє ставлення до нього, не піклувалася про створення нормальних сімейних стосунків. У квітні 2020 року відповідачка забрала свої та дитячі речі і виїхала з будинку, де вони спільно проживали. Байдуже ставлення відповідачки до нього призвело до розладу та фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідачка постійно нехтувала сімейними цінностями, такими як повага до чоловіка, створення у сім`ї доброзичливої морально-психологічної атмосфери. Саме з квітня 2020 року вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтрумують, спільного господарства не ведуть. Тому шлюб носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, час на примирення просить не надавати. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 09 липня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Зазначену ухвалу поштовим зв`язком скеровано сторонам. Зазначене поштове відправлення №0960101528786 вручене адресату ( [PERSON] ) 30.07.2021 особисто об`єктом поштового зв`язку Ольшаниця з індексом 09635, про що свідчить відстеження почтового відправлення. Крім того, про місце, час та дату слухання справи відповідачку [PERSON] було повідомлено SMS-повідомленням, відправленим на її номер телефону 16 липня 2021 року, що підтверджується довідкою про доставку SMS від 16.07.2021. Однак відповідачка, будучи належним чином повідомленою про судовий розгляд справи, у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала та свою позицію щодо заявленого до неї позову у будь який інший спосіб не висловила. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Натомість через канцелярію суду подав заяву про те, що позовні вимоги тідтримує та просить розглядати справу у його відсутності. У разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин суд розглядає справу за наявними письмовими матеріалами. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи позицію позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. За таких обставин, відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з частиною 1\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1\~статті 5 ЦПК України,\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] , уклали шлюб, який зареєстрований 25 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 32 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 21 квітня 2021 року, видане повторно). Від шлюбу мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку - [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви судом встановлено, що з відповідачкою вони познайомилися у 2014 році. На той час позивач був розлучений та мав дитину від першого шлюбу, яка проживала зі своєю матір`ю. Відповідачка також мала сина, якого виховувала сама. У травні 2015 року ними було укладено шлюб, від якого народилася дочка - [PERSON] . Також позивачем було документально оформлено його батьківство щодо сина відповідачки, щоб діти мали одне прізвище та він був записаний батьком обох дітей. Після укладення шлюбу їх відносини з відповідачкою були прийнятними. Але останнім часом вона стала не розуміти сутності проблем, які виникали у сім`ї, не піклувалася про створення нормальних сімейних стосунків. У квітні 2020 року відповідачка забрала свої та дитячі речі і виїхала з будинку, де проживала спільно з позивачем. Розірвання стосунків стало для позивача великим стресом. Байдуже ставлення відповідачки призвело до розладу та фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Саме з квітня 2020 року подружжя проживає окремо, шлюбних відносин не підтрумують, спільного господарства не ведуть. Тому шлюб носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Згідно зі статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статтей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з подружжя. За наведених обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною 2 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За бажанням позивача, понесені ним судові витрати, суд залишає за ним. З урахуванням\~викладеного,

Outcome: approved