Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16.07.2020 року та зареєстрований в реєстрі за № 10955 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, яким запропоновано стягнути заборгованість з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» у розмірі 15804,94 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в серпні 2020 року позивачу стало відомо про існування відкритого виконавчого провадження про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором. Підставою для відкриття виконавчого провадження був виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. від 16.07.2020 року. Позивач вказує, що йому не зрозуміло, звідки виник вказаний борг перед відповідачем. На момент звернення із заявою відповідача про вчинення виконавчого напису сума заборгованості не була безспірною. Крім цього позивач зазначає, що приватний нотаріус взагалі не мав права вчиняти вказаний виконавчий напис. Ухвалою суду від 21.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.02.2021 року заяву позивача про забезпечення суду задоволено, зупинено стягнення за спірним виконавчим написом. Ухвалою суду від 22.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в сьогоднішнє судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надано. Треті особи в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином. Згідно до вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки відповідач не повідомив про причини своєї неявки, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, у суду наявні відомості про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце цього засідання, то причини для відкладення розгляду справи, які зазначені в ч.2 ст.223 ЦПК України, відсутні. Тому суд вважає, що справу можливо розглянути в даному судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 15.08.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №2007-001882ФО040С, який не був посвідчений ноатріально. Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинений виконавчий напис №10955 від 16.07.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», яке є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Родовід Банк», заборгованості за кредитним договором №2007-001882ФО040С від 15.08.2007 року за період з 04.07.2019 року по 11.03.2020 року в розмірі 15804,94 грн., з них: заборгованість за сумою кредиту в розмірі 9485,82 грн., заборгованість за комісією в розмірі 2024,90 грн., прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 574,90 грн., строкова заборгованість за відсотками в розмірі 3069,32 грн. та витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису в розмірі 650,00 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. відкрито виконавче провадження № 62739483 щодо стягнення з позивача вищезазначеної суми. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема: «п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язати Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили». Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №158/2157/17. Згідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 16.07.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Оскільки кредитний договір №2007-001882ФО040С від 15.08.2007 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Понесені позивачем судові витрати в розмірі 840,80 грн. на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, згідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved