Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 06 листопада 2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №422/07ф-8, відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит у сумі 150 000, 00 дол. США, що еквівалентно 757 500, 00 грн. за курсом НБУ на момент укладення цього договору, зі сплатою 14, 0 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 03 листопада 2017 року. Додатковою угодою до кредитного договору від 19 серпня 2008 року внесено зміни до кредитного договору та встановлено плату за користування кредитними коштами в розмірі 15, 0 % річних. Також позивач зазначає, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 19 травня 2010 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» уклав з [PERSON] іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №659, згідно з яким останній передав Банку в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Банком було виконано свій обов'язок та зараховано кредитні кошти на поточний рахунок [PERSON] для подальшого їх використання за цільовим призначенням. В свою чергу [PERSON] не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість, яка станом на 11 серпня 2011 рік становить 241 788, 95 грн., та складається з: заборгованості за кредитом за період з 07 листопада 2007 року по 10 серпня 2011 рік у розмірі 25 000, 00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01 липня 2011 рік складає 199 292, 50 грн.; заборгованості за відсотками за період з 07 листопада 2007 року по 10 серпня 2011 рік у розмірі 4 114, 60 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01 липня 2011 рік складає 32 800, 36 грн.; неустойки у розмірі 9 691, 09 грн. Представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» визнав та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 06 листопада 2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №422/07ф-8, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 150 000, 00 дол. США, що еквівалентно 757 500, 00 грн. за курсом НБУ на момент укладення цього договору, зі сплатою 14, 0 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 03 листопада 2017 року. Додатковою угодою до кредитного договору від 19 серпня 2008 року було внесено зміни до кредитного договору та встановлено плату за користування кредитними коштами в розмірі 15, 0 % річних. Пунктом 3.3.3 кредитного договору встановлено, що позивальник зобов'язується забезпечити повернення кредиту в строки та на умовах, що визначені цим Договором. Відповідно до п. 3.2.3 кредитного договору кредитодавець має право вимагати достроково повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів за цим договором, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим Договором. Згідно п. 2.4.2 нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно за поточний календарний місяць. За п. 4.2 кредитного договору у разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 1.1.3 цього Договору, за кожний день прострочення виконання. Також судом встановлено, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання за вищевказаним кредитним договором 19 травня 2010 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» уклав з [PERSON] іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №659, згідно з яким останній передав Банку в іпотеку квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні також доведено, що Банком було виконано свій обов'язок та зараховано кредитні кошти на поточний рахунок [PERSON] для подальшого їх використання за цільовим призначенням. Однак, в порушення вимог вищевказаних пунктів договору, [PERSON] не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість, яка станом на 11 серпня 2011 рік становить 241 788, 95 грн., та складається з: заборгованості за кредитом за період з 07 листопада 2007 року по 10 серпня 2011 рік у розмірі 25 000, 00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01 липня 2011 рік складає 199 292, 50 грн.; заборгованості за відсотками за період з 07 листопада 2007 року по 10 серпня 2011 рік у розмірі 4 114, 60 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01 липня 2011 рік складає 32 800, 36 грн.; неустойки у розмірі 9 691, 09 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. 30 грудня 2013 року на адресу відповідача Банком була направлена вимога про погашення простроченої заборгованості. Проте відповідач ухилявся від отримання поштової кореспонденції на відділенні зв'язку, у зв'язку з чим, вважається повідомленим про необхідність виконання вимоги Банку. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем свої обов'язків за кредитним договором та договором поруки позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 417, 89 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved