Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування відповідачем матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 19 травня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [NUMBER], який належить відповідачу [PERSON], та автомобілем [NUMBER], яким керував [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АІ/4865958 в ПАТ «СК «Провідна». Постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29.07.2015року [PERSON] визнано винним у скоєній ДТП та накладено адміністративне стягнення. В результаті даної ДТП власнику автомобіля [NUMBER] було заподіяно матеріальну шкоду, яка у відповідності до висновку спеціаліста з врегулювання збитків [PERSON] № 224/6-15 від 22.07.2015р. з визначення матеріального збитку заподіяного власнику ТЗ складає 98872,20 грн. На виконання умов договору страхування, ПАТ «СК «Провідна» здійснила страхове відшкодування власнику за пошкоджений автомобіль [NUMBER] у розмірі 49500,00 грн. Позивач вважає, що до нього перейшло право зворотної вимоги (регресу) до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків. З наведених підстав, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу у розмірі 49500,00 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач не зявився, подав суду заяву, в якій прохав розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення йому судових повісток (а.с.47, 53). Відповідно до ч.9 ст. 110 ЦПК України, позови до відповідача пред'являються за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Справа розглянута за останнім відомим місцем реєстрації відповідача в заочному порядку, на підставі наявних в ній доказів, проти чого не заперечує представник позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. У відповідності до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ч.1, 2 п.3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової та моральної(немайнової) шкоди. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З матеріалів справи вбачається, що 19 травня 2015 року близько 21-00год. на автодорозі м.Гуляйполе- с.Дорожнянка, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в стані алкогольного сп'яніння, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29 липня 2015року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб без оплатного вилучення транспортного засобу(а.с.17-19). Згідно з вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин, суд вважає, що вина відповідача встановлена судом відповідно до постанови Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29 липня 2015року. Також матеріалами справи встановлено, що в результаті даної ДТП власнику автомобіля [NUMBER] було заподіяно матеріальну шкоду, яка у відповідності до висновку спеціаліста з врегулювання збитків [PERSON] № 224/6-15 від 22.07.2015р. з визначення матеріального збитку заподіяного власнику ТЗ складає 98872,20 грн. (а.с.28-38). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АІ/4865958 в ПАТ «СК «Провідна». На виконання умов договору страхування, ПАТ «СК «Провідна» здійснила страхове відшкодування власнику за пошкоджений автомобіль [NUMBER] у розмірі 49500,00 грн.(а.с.14-16). У відповідності зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до статті 38 п.38.1.1 п.п. «а» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, в тому числі до Страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду у разі, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Оскільки матеріалами справи встановлено, що зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, який на момент скоєння ДТП перебував в стані алкогольного сп'яніння, до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу), як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків. Доказів того, що матеріальні збитки відшкодовані в матеріалах справи не має, не спростовано це і відповідачем. Таким чином, суд вважає, що наявні матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 49500,00грн. підлягають задоволенню Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому судовий збір у сумі 1378,00 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved