Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтовує тим, що 08 січня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №010/2-0-1/08-005 про надання їй споживчого кредиту у сумі 105\~000, 00 дол. США на строк по 06 січня 2023 року із сплатою 12, 75 % річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 08 січня 2008 року ВАТ «[PERSON] Аваль» уклав з [PERSON] договір поруки №010/2-0-1/08-005/1, відповідно до якого останній поручився перед Банком за належне виконання [PERSON] зобовязань згідно Кредитного договору № 010/2-0-1/08-005. Проте [PERSON] умови договору щодо повернення кредитних коштів та відсотків за їх використання не виконала, внаслідок чого в неї виникла прострочена заборгованість, яка станом на 13 травня 2015 року складає 67\~043, 52 дол. США, та складається з: заборгованості по кредиту у розмірі 61\~012, 18 дол. США; заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 5\~079, 26 дол. США; пені за період з 13 травня 2014 року по 12 травня 2015 року у розмірі 952, 08 дол. США. Представник ПАТ «[PERSON] Аваль» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог Банку. [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки представника позивача та відповідачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором [PERSON] або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 08 січня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №010/2-0-1/08-005 про надання їй споживчого кредиту у сумі 105\~000, 00 дол. США на строк по 06 січня 2023 року із сплатою 12, 75 % річних за користування кредитними коштами, а [PERSON] зобовязалась належним чином використовувати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів Банку, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором. Банк виконав належним чином покладені на нього зобовязання, надавши [PERSON] суму кредиту у розмірі 105\~000, 00 дол. США. Згідно п. 1.9.1 кредитного договору кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов кредитного договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених кредитним договором. Відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим договором строки, позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості за кожний день прострочення. Також судом встановлено, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 08 січня 2008 року ВАТ «[PERSON] Аваль» уклав з [PERSON] договір поруки №010/2-0-1/08-005/1, відповідно до якого останній поручився перед Банком за належне виконання [PERSON] зобовязань згідно Кредитного договору № 010/2-0-1/08-005. Відповідно до п. 2.1 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком за виконання боргових зобовязань у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. Проте, [PERSON] умови договору щодо повернення кредитних коштів та відсотків за їх використання не виконала, внаслідок чого в неї виникла прострочена заборгованість, яка станом на 13 травня 2015 року складає 67\~043, 52 дол. США, та складається з: заборгованості по кредиту у розмірі 61\~012, 18 дол. США; заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 5\~079, 26 дол. США; пені за період з 13 травня 2014 року по 12 травня 2015 року у розмірі 952, 08 дол. США, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів пені лише за період з 13 травня 2014 року по 12 травня 2015 року, є такими, що відповідають вимогам закону. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачами кредитного договору та договору поруки позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3\~654, 00 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню в рівних частках з відповідачів. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved