Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до ордеру на жиле приміщення виданого Виконавчим комітетом Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області 29 грудня 1991 року він, [PERSON] зі своєю сім'єю: [PERSON] (дружиною), [PERSON] (донькою) вступив у фактичне володіння та управління квартирою по [ADDRESS], користується нею по сьогоднішній день, проте не може отримати від відповідача свідоцтво про право власності на зазначену квартиру в зв'язку із тим, що вищезазначена квартира не перебуває у комунальній власності Новогнідської сільської ради. Згідно з довідкою від 26.02.2015 року виданою Комунальним підприємством «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» квартира по [ADDRESS] заінвентаризована за [PERSON] (Позивач), [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Станом на дату подання заяви право власності на цю квартиру по [ADDRESS], не було ні за ким зареєстровано в установленому законом порядку. 05 лютого 2015 року позивачем було виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS], який йому видано Комунальним підприємство «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації». Позивач вважає, що він добросовісно володіє квартирою отриманою за ордером, він та члени його сім'ї зареєстровані і фактично проживають в квартирі протягом 24 років постійно, утримують зазначені приміщення в належному стані, будь-яке інше житло відсутнє. Встановлення факту добросовісного заволодіння та відкритого, безперервного володіння більше десяти років квартирою по [ADDRESS] має для них юридичне значення. Просить встановити факт добросовісного заволодіння та відритого, безперервного володіння більше десяти років громадянином [PERSON] квартирою [ADDRESS], загальною площею 53.9 кв.м., житловою площею 33.0 кв.м. Визнати за громадянином [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 53.9 кв.м., житловою площею 33.0 кв.м. Представник позивача [PERSON] надала заяву, в якій просив суд позов задовольнити, справу розглянути в її відсутності. Представник заінтересованої особи - Виконавчого комітету Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області в в судове засідання надав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, просив розглянути справу в його відсутності. Дослідивши матеріали справи та надані докази. суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (ст.16 ЦК України). Підстави набуття права власності визначені Главою 24 ЦК України. Відповідно до норм ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. При цьому, слід враховувати, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випаду при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності слід виходити з того, що задоволення таких вимог можливе лише за наявності необхідних умов, а саме: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Відкритість володіння означає, що особа не приховує свого статусу від інших осіб, не приховує факту, що вона не є власником майна, але володіє і користується таким майном як власник. Тривалість володіння означає, що для виникнення права власності на нерухоме майно особа повинна ним проволодіти протягом 10 років. Відповідно до ст. ст. 395, 396 ЦК одним з видів речових прав на чуже майно є право користування. Особа, яка має речове право на чуже майно має право на захист цього права, у тому числі й від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. В матеріалах справи міститься корінець ордера на жиле приміщення, який видано Виконавчим комітетом Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області 29 грудня 1991 року [PERSON] зі своєю сім'єю [PERSON] (дружиною), [PERSON] (донькою), підстава видачі ордеру: рішення профсоюзного комітету радгоспу «Революціонер». [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17 травня 2010 року виданого 17 травня 2010 року виконкомом Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Відповідно довідки Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 06.03.2015 року за вих. № 68-02.15, житлова квартира за адресою: [ADDRESS] не перебуває у комунальній власності новогнідської сільської ради. Згідно з довідкою від 26.02.2015 року виданою Комунальним підприємством «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» квартира по [ADDRESS] заінвентаризована за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 05 лютого 2015 року позивачем було виготовлено технічний паспорт на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-8). Правомірність користування та володіння позивачем квартирою з 08 січня 1988 року підтверджується відміткою про реєстрацію в його паспорті за місцем проживання за зазначеною адресою розташування квартири: [ADDRESS]. Тобто позивач фактично відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб. Відповідно до статті 58 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду, виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Рад народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. У судових рішеннях по справах даної категорії Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обрав правову позицію, відповідно до якої: у випадку, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого власності на річ виникає вперше або незалежно від права власності попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст. 344 ЦК України. Як слідує зі ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Викладена у ч. 3 ст. 397 ЦК України презумпція добросовісності та правомірності фактичного володіння майном у комплексі з встановленими фактами та того факту, що протягом тривалого часу до Позивачки не пред'являлось будь-яких вимог про витребування вказаного майна та про оспорення правомірності і добросовісності володіння ним, (що вказує на те, що така нерухомість не набувала статусу безхазяйної речі) - свідчить про добросовісність набуття Позивачкою чужого нерухомого майна. За перехідними положеннями Цивільного кодексу України 16.01.2003 р.. правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а отже, визнати право власності за набувальною давністю, в даному випадку, суд може не раніше 1 січня 2011 року. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Таким чином, позивач користується спірним нерухомим майном відкрито та добросовісно понад 24 роки, а з 01. 01. 2011 року позивач має право звернутися до суду з вимогами про застосування набувальної давності. За таких обставин позивач не має можливості у позасудовий спосіб оформити право власності на нерухоме майно, чим порушуються його права як власника, гарантовані ст.41 Конституцією України на володіння, користування та розпорядження своїм майном в повному обсязі. Оскільки, іншим способом захистити права позивача неможливо, він обґрунтовано звернувся до суду з позовом про їх захист у передбачений ст. 16 ЦК України спосіб шляхом визнання за ним права власності на нерухоме майно. Таким чином, вищенаведеними матеріалами справи встановлено тривале, добросовісне, відкрите та безперервне володіння позивачем домоволодінням більш як десять років, як своїм власним майном, без певного юридичного титулу. Враховуючи, що [PERSON] з 1999 року добросовісно, безперервно володів квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] здійснюючи її обслуговування, доглядаючи за нею, суд не вбачає підстав для встановлення факту такого володіння, оскільки наявність таких ознак як добросовісність, відкритість, безперервність володіння нерухомим майном більше десяти років дає підстави для визнання за ним права приватної власності на зазначену квартиру в порядку набувальної давності.

Outcome: partial