Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь матеріальну шкоду в розмірі 694,70 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., посилаючись на те, що 19 січня 2012 вироком Арцизького районного суду Одеської області відповідач [PERSON] та [PERSON] були засуджені за те, що 9 листопада 2010 року, приблизно в 22 години, неповнолітній [PERSON], за попередньою змовою з неповнолітнім [PERSON] та неповнолітнім [PERSON], кримінальну справу стосовно якого припинено у зв'язку не досягнення ним віку кримінальної відповідальності, з користі, з метою відкритого викрадення чужого майна, перебуваючи на західній околиці с. Павлівка Арцизького району Одеської області , застосувавши насильство, небезпечне для життя і здоров'я потерпілого [PERSON], що виразилося в умисному нанесенні множинних ударів ногами по тулубу, а також скляною банкою по голові потерпілого, внаслідок чого йому були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості, відкрито викрали майно, що належить на праві приватної власності потерпілому [PERSON] З приводу отримання тілесних ушкоджень від протиправних дій [PERSON] та [PERSON] від проходив лікування у лікарні на що ним було витрачено 694,70 грн., що складає суму завданої йому матеріальної шкоди, однак цю суму відповідачі відшкодовувати відмовляються, що зумовило звернення позивача до суду. Крім того, позивач вказує на те, що протиправними діями відповідачів їй було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що у зв'язку з протиправними діями відповідачів [PERSON] та [PERSON], він потерпав моральні страждання та фізичний біль, пов'язані з злочинними діями [PERSON] та [PERSON] та необхідністю звернення до правоохоронних органів для захисту своїх порушених прав, а також до лікарні для поновлення свого нормального стану здоров'я. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали повністю, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вказавши що позов необґрунтований, просив суд відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON], який перебуває в місцях позбавлення волі, повідомлявся судом у відповідності до ч. 6 ст. 76 ЦПК України. Згідно його письмових пояснень, надісланих на адресу суду, він позов не визнає, оскільки на копії паспорту зображена не та особа, якій він завдав тілесні ушкодження. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засіданні не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Суд заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений [PERSON] позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що відповідно до вироку Арцизького районного суду Одеської області від 19 грудня 2012 року відповідачів [PERSON] та [PERSON] засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, зокрема за те, що вони 9 листопада 2010 року, приблизно в 22 години, неповнолітній [PERSON], за попередньою змовою з неповнолітнім [PERSON] та неповнолітнім [PERSON], кримінальну справу стосовно якого припинено у зв'язку не досягнення ним віку кримінальної відповідальності, з користі, з метою відкритого викрадення чужого майна, перебуваючи на західній околиці с. Павлівка Арцизького району Одеської області , застосувавши насильство, небезпечне для життя і здоров'я потерпілого [PERSON], що виразилося в умисному нанесенні множинних ударів ногами по тулубу, а також скляною банкою по голові потерпілого, внаслідок чого йому були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості, відкрито викрали майно, що належить на праві приватної власності потерпілому [PERSON] Постановою Арцизького районного суду Одеської області від 19 грудня 2012 року кримінальну справу відносно малолітнього [PERSON] закрито та до нього застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батьків строком на один рік. Зазначеною постановою судом також встановлено, що малолітній [PERSON] вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України відносно потерпілого [PERSON] Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, зазначена норма закону встановлює преюдиційні обставини, від доказування яких звільняються сторони та інші особи, які беруть участь у справі. Таким чином, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов свого підтвердження той факт, що шкода, яка завдана потерпілому [PERSON], завдана саме з вини відповідачів. Як вбачається з виписного епікризу з історії хвороби потерпілого [PERSON] від 19 листопада 2010 року, він звернувся за допомогою до Арцизької ЦРЛ 18 листопада 2010 року з причини його побиття 09 листопада 2010 року і йому було встановлено діагноз закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, перелом УІ, УП, УЩ ІХ ребер по середньо-пахвовій лінії. 02 грудня 2010 року [PERSON] був виписаний у задовільному стані на амбулаторне лікування. Згідно довідки Арцизької ЦРЛ від 28 грудня 2010 року [PERSON] було встановлено штучну коронку вартістю 150 грн. [PERSON] на своє лікування було придбано ліки на суму 544,70 грн., що підтверджено товарним чеком від 15 грудня 2010 року. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1178 ЦК України встановлено, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Отже, виходячи з наведених норм, відповідачі [PERSON], [PERSON], а також батьки [PERSON], який на момент скоєння суспільно-небезпечного діяння був малолітнім, - [PERSON], [PERSON] мають відшкодувати майнову шкоду, яку завдала неправомірними діями позивачу у справі [PERSON] у зв'язку з тим, що діями [PERSON], [PERSON], [PERSON] позивач був позбавлений його особистого нематеріального права - здоров'я і ця шкода має бути понесена ними солідарно. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] завдано матеріальної шкоди на суму 694,70 грн., тому ця сума завданої матеріальної шкоди підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а також вимогами ч.3 ст.23 ЦК України, відповідно до яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Неправомірними винними діями відповідачів [PERSON] та [PERSON], а також малолітнім на час завдання [PERSON], у зв'язку з завданням позивачу тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості в наслідок скоєного злочину, які порушили законі немайнові права позивача, позивачу у справі була заподіяна моральна шкода. Позивач переніс моральні страждання та фізичний біль у зв'язку з отриманими травмами, пов'язані з злочинними діями [PERSON] та [PERSON], а також малолітнім на час завдання ушкоджень [PERSON] Він змушений був звертатися до правоохоронних органів за захистом своїх прав, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тривалий період часу позивач змушений був лікуватись, був поставлений у скрутне матеріальне становище, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням стану здоров'я позивача, його переживань, характеру та обсягу страждань, їх тривалості/часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану суд, враховуючи вимоги розумності і справедливості, оцінює завдану моральну шкоду позивачу в розмірі 10 000 гривень, яка має бути відшкодована йому солідарно відповідачами у справі. Судом не приймаються до уваги доводи відповідачів [PERSON] та [PERSON] щодо невизнання ними позову, оскілки доводи та заперечення проти позову відповідачів залишились для суду непереконливими, вони не були підтверджені жодним належним доказом, чим відповідачами не виконані вимоги ст.ст. 10,60 ЦПК України. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] в повному обсязі і на його користь з відповідачів підлягає стягненню завдана йому матеріальна та моральна шкода, а саме 694,70 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідачів, в рівних частинах з кожного також підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 229,40 грн., оскільки позов задоволено повністю.

Outcome: approved