Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , 3-тя особа: Славгородська селищна рада про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,\~обґрунтовуючи свої\~вимоги тим,\~що він [PERSON] , являється власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . На даний час у спірному житловому будинку зареєстрована відповідач [PERSON] (його колишня цивільна дружина), що підтверджується довідкою № 212 від 25.06.2020 року виданою Гірківським старостинським округом виконавчого комітету Славгородської селищної ради. З червня 2019 року відповідач [PERSON] , не мешкає в зазначеному житловому будинку. Відповідач не сплачує комунальних послуг та не бере участь в утриманні житлового будинку в цілому. Однак, для вчинення певних правочинів, щодо житлового будинку для забезпечення власних потреб, необхідно згода проживаючих в ній осіб. Відповідач не проживає зі позивачем, а її реєстрація за зазначеною адресою не дозволяє йому розпоряджатись житловим будинком на власний розсуд, та значно обмежує його законні права. Таким чином, оскільки відповідач у спірному житловому будинку не проживає більше року, не сплачує рахунки за користуванням жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірного будинку, не є членом його сім`ї, вона вважається такою, що втратила право користування даним житловим будинком. У зв`язку з вищенаведеним просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Зобов`язати Славгородську селищну раду, Синельниківського району, Дніпропетровської області - зняти з державної реєстрації [PERSON] , [INFO] , з житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її присутності та відзиву на позов не надала, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник третьої особи Славгородської селищної ради в судове засідання не з`явився, але надав клопотання в якому просив розглянути справу за відсутністю представника, проти задоволення позову не заперечують. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень\~ст.280 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.02.2019 року, серії ННО №746254, посвідченого державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж., [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З довідки № 212 від 25.06.2020 року виданою Гірківським старостинським округом виконавчого комітету Славгородської селищної ради, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але з червня 2019 року не мешкає в зазначеному житловому будинку . Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Заявлений позов підлягає розгляду в порядку статті 391 ЦК України, в якій закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч.1\~ст.383\~ЦК України \~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~\~зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що\~Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення\~ст.7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Закріплюючи право кожного на мирне володіння своїм майном, стаття 1 протоколу Першого до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~за своєю суттю є гарантією права власності (рішення від 13 червня 1979 року у справі «Маркс проти Бельгії», п. 69). Згідно ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~зміст права власності становить належність власнику права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Із вищевикладеного вбачається, що відповідач дійсно не проживає більше року за адресою реєстрації без поважних причин, що створює перешкоди у здійсненні позивачем його права користування та розпоряджання належним йому майном, тому, суд, дослідивши матеріали справи, вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, встановленими, а позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації місця проживання, то вони задоволенню не підлягають, оскільки зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Крім того, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial