Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина, які визначено судовим наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2017 року, посилаючись на те, що на даний час дитина проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні, а тому вважає підстав для сплати аліментів на користь відповідачки не має. Ухвалою від 19 червня 2019 року відкрито провадження по справі та визначено\~ проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13 серпня 2019 року розглянуто справу по суті та ухвалено рішення. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не скористалася правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2017 (а.с.8). Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1704 (а.с.7). 15 вересня 2017 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 199/6251/17 видано судовий наказ, яким стягнено щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на користь матері [PERSON] , у розмірі\~1/4 частини\~заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з\~11.09.2017, і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради №117 від 17.05.2019 визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] (а.с.15-16). З акту ОСББ «Донецьке шосе-15» від 22.04.2019 вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , з 14 березня 2019 року проживає разом з батьком [PERSON] (а.с.14). \~ \~ \~ \~ Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку з тим, що його неповнолітній син мешкає з ним та повністю знаходиться на його утриманні, підстави для стягнення з нього аліментів на користь відповідачки відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як роз`яснено у п. 17 Постанови №\~3\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина перша статті 192\~СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.\~273\~СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.\~273\~СК України має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних норм вбачається, що припинення стягнення аліментів можливе у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перестав постійно проживати з матір`ю, на користь якої стягуються аліменти з позивача, дитина знаходиться повністю на утриманні позивача, відповідачем будь-яких заперечень проти позову не надано, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплати аліментів. Крім того, суд зауважує, що спірні правовідносини, що регулюються нормами чинного сімейного законодавства з приводу припинення стягнення аліментів, що може бути вирішено лише на підставі рішення суду, почали діяти саме з моменту звернення до суду. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Отже, саме з моменту звернення з відповідним позовом до суду суб`єктивні права позивача підлягають захисту в судовому порядку. За таких обставин, припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина повинно відбуватись з часу звернення ним до суду з даним позовом, тобто з 07 червня 2019 року. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved