Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] 5000 гривень боргу, 1276,22 гривні інфляційних втрат, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 310,68 гривень, 2500 гривень моральної шкоди, а також стягнути з відповідача судові витрати посилаючись на те, що 07.11.2012 року він позичив відповідачу 5 000 гривень на 2 місяці, однак відповідач до даного часу борг не повернув, ухиляється від його повернення. В судовому засіданні позивач позов підтримали та просили його задовольнити, пояснив, що особисто позичив відповідачу 07.11.2012р. кошти в сумі 5000 грн., який зобовязався їх повернути через 2 місяці про що особисто написав розписку, однак до даного часу кошти не повернув, постійно обіцяв повернути, але не повертав, уникає зустрічей, змінює номери телефону. Розмір моральної шкоди обґрунтував тільки фактом неповернення позики. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO], належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення судових повісток на 09 годину 30 хвилин 28.07.2015 року, на 09 годину 30 хвилин 23.09.2015 року, які він отримав та до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Судовий розгляд проведено в заочному порядку. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності і давши їм оцінку, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 07.11.2012р. [PERSON] надав [PERSON] розписку в якій зобов'язався на протязі 2-х місяців повернути йому борг в сумі 5000 гривень. Таким чином, судом встановлено, що одна сторона - позивач передала у власність другій стороні - відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов'язався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто між сторонами укладено безпроцентний договір позики. \~ \~Згідно з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Позивач рекомендованим поштовим відправленням направляв відповідачу листа з проханням повернути позику, однак лист залишився без відповіді. Станом на час звернення позивача до суду і розгляду справи судом відповідач борг не повертає, до суду не з'являється. Згідно ст..1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як зазначалося вище у позивача є розписка відповідача, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні, про отримання коштів в позику, тому у разі наявності у позикодавця такої розписки письмова форма договору вважається дотриманою. Згідно ст..1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст..1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст..625 ЦК України. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. На підставі розрахунку вказаного позивачем позовній заяві станом на 05.02.2015 р. заборгованість за зобовязанням становить 6586,90 грн. : -5000 грн. - сума основного боргу; -1276,22 гривні - втрати від інфляції; -310,68 гривень грн. три проценти річних від простроченої суми заборгованості. Судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання. Сума заборгованості стверджується представленими позивачем розрахунком, відповідач спростувань розрахунку не надав. Таким чином, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо моральної шкоди, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК, моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. З матеріалів справи слідує, що права позивача через неповернення йому позики дійсно порушені, однак сума моральної шкоди 2500 грн., що складає 50 % від суми всієї позики є завищеною, тому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості та вважає, що вказана вимога підлягає частковому задоволенню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач поніс такі витрати у сумі 243,60 грн., що стверджується платіжним дорученням. Тому, на підставі вищевикладеного та

Outcome: partial