Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості, зазначаючи, що 30.09.2011 року Стандарт-Райффайзен та [PERSON] уклали кредитний договір № 010/0401/82/0029330, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 9 000 грн. із зобовязанням повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В результаті порушення відповідачем умов договору, станом на 18.07.2016 року виникла заборгованість у розмірі 14\~009,28 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 13\~767,90 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 241,38 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявилася, подала клопотання про розгляд справу без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про причину неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідачки на підставі поданих доказів та в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в звязку з наступними встановленими судом обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Судом встановлено, що відповідно до умов договору № 010/0401/82/0029330 від 30.09.2011 року, Стандарт-Райффайзен надав відповідачці кредит у розмірі 9 000 грн. із зобовязанням повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Станом на 18.07.2016 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 010/0401/82/0029330 від 30.09.2011 року становить 14\~009,28 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 13\~767,90 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 241,38 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1077, статей 1078, 1080, ч. 1 ст. 1084 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно ч. 1 ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. На підставі ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049, частин 1, 2 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 625, 629 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Враховуючи, що [PERSON] з умовами укладеного договору була ознайомлена, зобовязання по сплаті заборгованості за кредитним договором не виконано, позовні вимоги підлягають задоволенню в межах установленого судом розміру заборгованості. Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved