Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх вимог вказує, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.01.2018 з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 59 999,15 грн., грошову компенсацію втрати частки заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів виплати у розмірі 1332 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 52142,44 грн., а також судовий збір в розмірі 1134,73 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 10.04.2019 скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.01.2019 в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та судових витрат на професійну (правничу) допомогу та ухвалено нове, яким з відповідача стягнуто на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 79285,08 грн., а також витрати на професійну (правничу) допомогу в розмірі 5000 грн. 12.06.2019 Київським апеляційним судом ухвалено додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 1466,53 грн. Позивач вказує, що 10.04.2019 рішення набрало законної сили, 04.07.2019 у справі видані виконавчі листи. 02.09.2019 Оболонським РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) відкриті виконавчі провадження, а 25.05.2021 з рахунків відповідача в примусовому порядку списані кошти на виконання вказаного рішення. Враховуючи викладене, позивач вважає, що виконання рішення суду фактично відбулось 25.05.2021, у зв`язку з чим затримка у виплаті заробітної плати мала місце з 15.01.2019 по 25.05.2021, тому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні з посади по день проведення остаточного розрахунку, проте враховуючи висновки Верховного Суду просив стягнути з відповідача тільки 59 999,15 грн. Позивач отримав ухвалу про відкриття спрощеного провадження, заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, не висловлював. Відповідачу 16.08.2021 направлялись позовні матеріали, про що свідчить дата на копії супровідного листа суду, а також рекомендоване зворотне повідомлення про отримання 25.08.2021 відповідачем позовних матеріалів. 16.09.2021 до суду надійшов відзив відповідача на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження ВП №56260526, внаслідок чого накладено арешт на банківські рахунки підприємства відповідача, у зв`язку з чим у день звільнення позивача відповідач не мав змоги провести з ним повний розрахунок, оскільки не є розпорядником коштів. Вказував, що вина відповідача у порушенні строків виплати позивачу заробітної плати відсутня. За наявності відомостей про направлення відповідачу позовних матеріалів та їх отримання ним, а також за наявності відзиву на позовну заяву та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без виклику учасників. Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.01.2019 з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 59 999,15 грн., грошову компенсацію втрати частки заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів виплати у розмірі 1332 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 52 142,44 грн., а також судовий збір в розмірі 1134,73 грн. Рішенням суду встановлено, що позивач працював в ПАТ «Завод Маяк» на посаді начальника цеху механічної обробки, в подальшому 06.08.2018 його звільнено з займаної посади відповідно до наказу № 270к на підставі положень ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Згідно з довідками №1868 від 17.12.2018 та №1887 від 19.12.2018 станом на 06.08.2018 заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі становить 59 999,14 грн., сума нарахованої компенсації втрати частки заробітної плати у зв`язку із затримкою термінів її виплати становить 1332 грн. Крім того, встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 714 грн. 28 коп. Постановою Київського апеляційного суду від 10.04.2019 скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.01.2019 в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та витрат на професійну (правничу) допомогу, та ухвалено нове, яким з відповідача стягнуто на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 79 285,08 грн., а також витрати на професійну (правничу) допомогу в розмірі 5000 грн. 12.06.2019 Київським апеляційним судом ухвалено додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 1466,53 грн. Як убачається з матеріалів справи, 10.04.2019 рішення набрало законної сили. 04.07.2019 та 22.07.2019 у справі видані виконавчі листи. Постановою заступника начальника відділу Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Манасерян А.А. від 02.09.2019 відкрито виконавче провадження ВП №59927692 з примусового виконання виконавчого листа №761/39634/18, виданого 22.07.2019 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі у розмірі 59 999,15 грн. та грошової компенсації втрати частки заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів виплати у розмірі 1332 грн. З виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» по банківському рахунку позивача убачається, що 14.05.2021 йому перераховано в якості заробітної плати 79 285,08 грн. на виконання виконавчого листа №761/39634/18 від 04.07.2019, а 25.05.2021 перераховано в якості заробітної плати 61331,15 грн. на виконання виконавчого листа №761/39634/18 від 22.07.2019 (а.с.27). Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За приписами ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено судом в ході розгляду справи №761/39634/18, середньоденна заробітна плата позивача становить 714,28 грн. За період з 15.01.2019 по 25.05.2021 кількість днів затримки розрахунку при звільненні склала 599 днів. З урахуванням наведеного середній заробіток позивача за вказаний період становить: 714,28 грн. (середньоденний заробіток)*599 (кількість робочих днів) = 427853,72 грн., що підлягають стягненню з відповідача. Разом з тим, враховуючи посилання позивача, позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог в розмірі 59 999,15 грн. Суд не бере до уваги посилання сторони відповідача про відсутність винних дій щодо затримки розрахунку із позивачем, та, як наслідок, наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки відсутність грошових коштів не звільняє особу від належного виконання своїх грошових зобов`язань. Окрім того суд враховує, що сторона позивача не просить стягнути усю суму середнього заробітку. Інші наявні в матеріалах справи докази, висновків суду не спростовують. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved