Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 04 червня 1999 року зареєстрований Самбірським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №134. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сімейне життя між ними не склалось, оскільки мають різні погляди на шлюб, сім'ю; кожен живе своїм життям та потребами; шлюбні відносини фактично припинились. Від шлюбу у них народилась дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає із відповідачем та на утримання якого позивач добровільно надає кошти. Переконаний, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Просить позов задовольнити. У судовому засіданні 23.06.2017 за клопотанням відповідача, сторонам було надано строк на примирення. В судовому засіданні 03.10.2017 позивач пояснив суду, що примирення між ним та відповідачем не відбулося, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на розірванні шлюбу. У судовому засіданні відповідач заперечила проти позову про розірвання шлюбу, має намір зберегти сімейні відносини, а тому у позові просить відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 04 серпня 1999 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Самбірським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №134, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 04 серпня 1999 року серії [NUMBER], однак міцної сім'ї не створили. Від подружніх відносин у них народився син - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження. Сторони не підтримують шлюбних відносин, у зв'язку із чим такі фактично припинились. Протягом строку, який був наданий судом для сторін з метою примирення, відповідачем жодних дій щодо примирення не вчинено, а відтак доводи останнього про заперечення позовних вимог з метою збереження сімейних відносин є голослівними, які суд оцінює критично. Разом із тим, відповідно до ст.51 Конституції України, ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім'ї. Відтак, за аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Враховуючи наведене, суд приходить висновку, що позов про розірвання шлюбу підставний та обґрунтований, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін; шлюб між сторонами має формальний характер, родина фактично розпалася і її відновлення неможливо; при обставинах, зазначених позивачем, в останнього відсутні які-небудь почуття до відповідача, останній наполягає на розірванні шлюбу, на примирення позивач категорично не згодний, оскільки із відповідачем нічого не об'єднує, а відтак такий необхідно розірвати, а позов задовольнити у повному обсязі. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з квитанцією наявною у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено 640 грн. 00 коп. судового збору, що підлягає стягненню з відповідача. На підставі 51 Конституції України, ст.ст.24, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved