Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком, за адресою: [ADDRESS] , та зняти з реєстрації місця проживання. Свої вимоги мотивує тим, що позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у якій зареєстрований відповідач по справі. Однак відповідач не проживає в житловому будинку з осені 2017 року, не сплачує комунальні послуги, особистих речей в будинку не має. Факт реєстрації відповідача по справі порушує право позивача на вільне розпорядження та користування майном. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом. До судового засідання позивач не з`явився, але надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутність, на позові наполягав та просив його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 25). Відповідач до судового засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення слухання справи не надходило. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до частин 3 ст. 128 ЦПК України (а.с. 28, 29), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок № 48 від 22.08.2000 року (а.с. 10). У вказаному житловому будинку також зареєстрований відповідач по справі, що підтверджується обліковою карткою об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки, згідно якої зазначено, що в будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] (дружина), [PERSON] (друг) (а.с. 11). Той факт, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , підтверджується актами про не проживання від 27.03.2020 року, 01.10.2020 року (а.с. 12, 13). Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. На підставі ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а ч. 1 ст. 319 вказаного Кодексу передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 71 ЖК України за особою зберігається право користування житловим приміщення на протязі 6 місяців. Отже, відсутність відповідача за адресою проживання понад 6 місяців є підставою для визнання його таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. У відповідності зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Тому підстав для задоволення вимоги щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання у суду не має на підставі наведеної ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, що стосується вимоги .

Outcome: partial