Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що він є власником 1/3 частини будинку [ADDRESS]. Крім нього, у вище вказаному домоволодінні зареєстровані відповідачі по справі - колишня дружина його брата та її донька, які з 2013 року в будинку не проживають. Позивач, посилаючись на те, що відповідачі добровільно не бажають знятися з реєстрації, що позбавляє позивача вільно розпоряджатись належним йому нерухомим майном, крім того створює фінансові труднощі. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги позову підтримує та проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до положень ч. 1 ст. 316, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до положень ч. 1 ст. 316, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні позивач є власником 1/3 частини будинку [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У відповідності до акту, наданої депутатом Васильківської міської ради Київської області від 05.07.2018 року, в належному йому будинку зареєстровані, але фактично не проживають відповідачі. Відповідачі співвласниками вище вказаного нерухомого майна не є. Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази суд, приходить до висновку про можливість визнання відповідачів такими, що втратили право на користування будинком під [ADDRESS], оскільки позивач є власником цього нерухомого майна, а тому правових підстав користування ним у відповідача відсутні. На підставі наведеного та

Outcome: approved