Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 31 травня 1999 року після смерті [PERSON], яка до смерті постійно проживала в [INFO], відкрилась спадщина на належне їй на день смерті майно, зокрема на житловий будинок по вул.Нова,37, в с.Івниця, Андрушівського району, який спадкодавець [PERSON] за життя спадкувала за заповітом після смерті [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Крім того, до складу спадкового майна на яке відкрилась спадщина після смерті [PERSON] належать земельні ділянки: площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с.Івниця, Андрушівського району, та належали померлій [PERSON] на праві приватної власності відповідно до рішення 14 сесії 21 скликання Івницької сільської ради Андрушівського району від 03 грудня 1993 року. Позивач та відповідачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] у відповідності до положень ст.529 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини. При цьому, позивач спадщину прийняв, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Проте, реалізувати свої спадкові права в повному обсязі в позасудовому порядку на вищевказане спадкове майно, а саме на спадковий житловий будинок та земельні ділянки позивач невзмозі, у звязку з тим, що свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок було видане на імя [PERSON] вже після її смерті, а на земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, що стало причиною відмови нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом. Вказані документи не можуть бути виготовлені в силу ст.ст.\~26,\~346\~ч.1 п.11\~ЦК України\~у звязку зі смертю власника. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд, визнати за ним, [PERSON] право власності на житловий будинок, земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: вул.Нова,37, с.Івниця, Андрушівського району, Житомирської області, земельну ділянку площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: вул.Нова, с.Івниця, Андрушівського району, Житомирської області, як на спадщину після смерті [PERSON], що померла 31.05.1999 року. При цьому, судовий збір з відповідачів просить не стягувати. Позивач та його представник в підготовче судове засідання не зявилися, оскільки надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, позов просять задовольнити. Відповідачі в підготовче судове засідання не зявилися, оскільки надіслали на адресу суду заяви в яких просять розгляд справи провести у їх відсутність, позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~\~\~\~\~У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, в звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про смерть вбачається, що 14 липня 1991 року померла [PERSON] (а.с.6). На день смерті [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], та разом з нею проживали та були зареєстровані: дочка [PERSON], [INFO]; зять [PERSON], [INFO]; внучка [PERSON], [INFO]; внук [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою виданою виконкомом Івницької сільської ради Андрушівського району Житомирської області (а.с.17). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на житловий будинок розташований по вул.Нова,37, в с.Івниця, Андрушівського району, Житомирської області, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 20 вересня 1999 року виданого Івницькою сільською радою вже після смерті спадкодавця (а.с.18). Відповідно до довідки виданої Бердичівським МБТІ від 18.09.2018 року №1442 вбачається, що житловий будинок №37 по вул.Новій в с.Івниця, Андрушівського району, Житомирської області належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.22). За життя, а саме 01 грудня 1988 року [PERSON] був складений заповіт, відповідно до якого все належне їй на день смерті майно спадкодавець заповіла [PERSON] (а.с.20). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Івницької сільської ради вбачається, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка [PERSON], оскільки в шестимісячний строк фактично вступила в управління та володіння спадковим майном (а.с.16). Згідно наданого Андрушівською державною нотаріальною конторою повідомлення та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась (а.с.39-40). 31 травня 1999 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). На день смерті [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], і разом з нею проживали і були зареєстровані: чоловік [PERSON], дочка-Федорук Т.В., син [PERSON] (а.с.19). Позивач є чоловіком померлої [PERSON], а відповідачі є дітьми померлої (а.с.10-12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на житловий будинок розташований по вул.Нова,37, в с.Івниця, Андрушівського району, Житомирської області, який спадкодавець за життя попередньо спадкувала після смерті матері [PERSON] (а.с.16). Крім того, до складу спадкового майна на яке відкрилась спадщина після смерті [PERSON] належать земельні ділянки: площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: вул.Нова,37, в с.Івниця, Андрушівського району, Житомирської області, та площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: вул.Нова, с.Івниця, Андрушівського району, Житомирської області, які були передані спадкодавцю [PERSON] у приватну власність на підставі витягу з рішення чотирнадцятої сесії двадцять першого скликання Івницької сільської ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області від 03 грудня 1993 року (а.с.14,46). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Івницької сільської ради від 16.08.2018 року №589, спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном прийняв її чоловік - [PERSON] (а.с.18). Згідно наданого Андрушівською державною нотаріальною конторою повідомлення та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась (а.с.37-38). Однак, позивач не може реалізувати в повному обсязі в позасудовому порядку свої спадкові права, а саме на спадковий житловий будинок та земельні ділянки позивач невзмозі, у звязку з тим, що свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок було видане на імя [PERSON] вже після її смерті, а на земельні ділянки спадкодавцем за життя не були виготовлені правовстановлюючі документи, у звязку з чим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.25). \~\~ Зазначені обставини визнанні відповідачами, підтверджені дослідженими доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.\~524,\~534,549 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року,\~ст.328 ЦК України. Згідно розяснення Пленуму Верховного Суду України в пунктах 1, 23постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до положень\~ст.524 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно\~ст.548 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положеньст.549 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до статті 30 ЗК України від 18.12.1990 року\~при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивач має право на спадкування майна спадкодавця, однак в позасудовому порядку позбавлений можливості його оформити у звязку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved