Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з 29.11.2007 року він перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Протягом останніх декількох років стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час вони живуть окремо, окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім'я припинила своє існування. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи в разі неявки відповідача в судове засідання. Відповідач до суду, не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи сповіщалася згідно норм чинного процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за її відсутності, відзив на позов суду не подавала, що дає підстави для прийняття рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 19.12.2018 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. По даній справі двічі були призначені судові засідання, однак відповідач жодного разу до суду не з'явилася, відзив, заперечення на позов не подавала. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.11.2007 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Останнім часом сторони шлюбні стосунки не підтримують. Позивач не бажає зберегти сім'ю, подальше сумісне життя з відповідачем вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду не з'явилася, та не скористалася процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які спростовують твердження позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved