Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просив визнати дії КП «Придніпровська СУБ» неправомірними та скасувати наказ №100 від 04.05.2016р. в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з підстав відсутності факту порушення та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач неправомірно визнав позивача особою, яка допустила порушення ч.1 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», п.1.1.1 Збірника 12 Малярні роботи ДБН Д.2.4-12-2000, п.1.1 Збірника 12 Малярні роботи ДСТУ Б Д.2.4-12:2012, якими підприємству завдано матеріальної шкоди на суму 29201,52грн, а відтак і неправомірно притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності. Підставою позову зазначено відсутність порушення з боку позивача положень нормативно-правових актів, які регламентують розрахунок вартості ремонтних робіт та проектування кошторисної документації, а відтак і відсутність його вини у цьому, тобто в діях позивача відсутні ознаки дисциплінарного правопорушення, що унеможливлює притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Відповідач позовні вимоги не визнав та надав суду заперечення. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивач допустив порушення своїх посадових обовязків в частині перевірки проектно-кошторисної документації, внаслідок чого підприємство зазнало матеріальних збитків на значну суму. Факт порушення та вина позивача підтверджуються актом №06-16/06 від 30.03.2016р. ревізії фінансово-господарської діяльності КП «Придніпровська СУБ» за період з 01.07.2012р. по 30.11.2015р., складеним головним державним фінансовим інспектором відділу інспектування у сфері послуг Державної фінансової інспекції в Черкаській області [PERSON]. Тож враховуючи наявність порушення та вину позивача вважає, що його було правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано стягнення у вигляді письмового попередження. В судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Разом з, представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності /а.с.32/, надав суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі і просить розглянути справу у відсутність сторони позивача. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності /а.с.34/, також надав суду заяву, в якій просив провести судовий розгляд без його участі і зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених в запереченнях. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Позивач працює у КП «Придніпровська СУБ» на посаді інженера з організації та ремонту житлового фонду І категорії (технічного відділу). Відповідно до посадової інструкції, з якою позивач ознайомлений 30.12.2013р., до посадових обовязків позивача відноситься визначення вартості капітального ремонту і реконструкції будівель на основі кошторисних чи договірних цін (п.6 розділу ІІ посадової інструкції), перевірка проектно-кошторисної документації для всіх робіт з поточного ремонту та технічного обслуговування житлового фонду (п.7 розділу ІІ посадової інструкції), здійснення нагляду за підрядною організацією при виконанні нею капітального, поточного ремонту технічного обслуговування (п.8 розділу ІІ посадової інструкції). 30.03.2016р. головним державним фінансовим інспектором відділу інспектування у сфері послуг Державної фінансової інспекції в Черкаській області [PERSON] було складено акт №06-16/06 ревізії фінансово-господарської діяльності КП «Придніпровська СУБ» за період з 01.07.2012р. по 30.11.2015р.. В ході проведення ревізії було встановлено порушення ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.1.1.1 Збірника 12 Малярні роботи ДБН Д.2.4-12-2000, затвердженого наказом Держбуду від 14.09.2000 року №201 (далі ДБН - Д.2.4-12-2000), п.1.1 Збірника 12 Малярні роботи ДСТУ Б Д.2.4-12:2012, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства від 28.12.2012 року №668 (далі - ДСТУ Б Д.2.4-12:2012), з врахуванням роз'яснення Мінрегіонбуду, надрукованого у збірнику офіційних документів та роз'яснень «Ціноутворення у будівництві» за червень 2005 року за вересень 2004 року, застосовано кошторисну норму «Клейове поліпшене фарбування раніше пофарбованих поверхонь усередині будівлі» (Р12-1-3) та «Клейове поліпшене фарбування раніше пофарбованих поверхонь усередині будівлі» (Р12-1-3) на поверхні, якій проведено роботи «Шпаклювання стін шпаклівкою» (Р11-60-1) та «Шпаклювання стін шпаклівкою «Cerezit» (ЕН15-182-1), «Перетирання штукатурки внутрішніх приміщень» (Р11-52-1), «Перетирання штукатурки внутрішніх приміщень» (РН11-52-1), а не «Клейове поліпшене фарбування нових поверхонь всередині будівлі» (Р12-36-2) та «Клейове поліпшене фарбування нових поверхонь стель, стін всередині приміщень» (РН12-37-1), (РН12-37-2), так як складом робіт (Р11-60-1), (Р11-52-1), (РН11-52-1) та (ЕН15-182-1) передбачено первинна підготовка поверхні, аналогічна вказаним в п.1-5 таблиці 1 Збірника 12 Малярні роботи, що призвело до завищення вартості виконаних будівельних робіт в сумі 29201,52грн., з них: ФОП [PERSON] в сумі 2260,37грн. (з них за 2012 рік - 2260,37грн.), ФОП [PERSON] в сумі 4555,38 грн. (з них за 2013 рік - 4555,38грн), ФОП [PERSON] в сумі 6834,06грн. (з них за 2013 рік - 6798,41грн, за 2015 рік - 35,65грн), ФОП [PERSON] в сумі 325,44грн. (з них за 2013 рік - 325,44грн.), ТОВ «Електра-плюс» в сумі 7057,63грн (з них за 2012 рік - 2846,58грн., за 2013 рік - 4211,05грн), ТОВ «Укрбудрем» в сумі 926,32грн. (з них за 2015 рік - 926,32грн.), ФОП [PERSON] в сумі 6341,77грн (з них 2014 рік - 2310,18грн., за 2015 рік - 4031,59грн.), ФОП [PERSON] в сумі 900,55грн. (з них за 2014 рік - 900,55грн.). Внаслідок вказаного порушення Підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 29201,52грн. Крім того, в ході зустрічної звірки у ПП «Кит-3» встановлено, що в порушення ч.1 ст.9 Закону №996, п. 1.1.1 ДБН Д.2.4-12-2000, п.1.1 ДСТУ Б Д.2.4-12:2012, з врахуванням роз'яснення Мінрегіонбуду, надрукованого у збірнику офіційних документів та роз'яснень «Ціноутворення у будівництві» за червень 2005 року за вересень 2004 року, застосовано кошторисну норму «Клейове поліпшене фарбування раніше пофарбованих поверхонь усередині будівлі» (Р12-1-3) та «Клейове поліпшене фарбування раніше пофарбованих поверхонь усередині будівлі» (РН12-1-3) на поверхні, якій проведено роботи «Шпаклювання стін шпаклівкою» (Р11-60-1) та «Шпаклювання стін шпаклівкою «Cerezit» (ЕН 15-182-1), а не Р12-36-2 «Клейове поліпшене фарбування нових поверхонь всередині будівлі» (Р12-36-2) та «Клейове поліпшене фарбування нових поверхонь стель, стін всередині приміщень» (РН12-37- 1), (РН 12-37-2), так як складом робіт Р11-60-1 та ЕН 15-182-1 передбачено первинна підготовка поверхні, аналогічна вказаним в п.1-5 таблиці 1 Збірника 12 Малярні роботи, що призвело до завищення вартості виконаних будівельних робіт в сумі 10947,41грн., внаслідок вказаного порушення Підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму. Також в ході проведення ревізії було встановлено, що зазначені порушення були допущені посадовими особами КП «Придніпровська СУБ», зокрема і позивачем, який підписував акти. 20.04.2016р. на адресу КП «Придніпровська СУБ» надійшла вимога ДФІ в Черкаській області від 13.04.2016р. №23-06/27-2307, якою зазначено про необхідність усунення виявлених порушень законодавства, у тому числі відшкодування збитків, завданих зазначеними порушеннями, у встановленому законом порядку та розглянути питання про притягнення працівників підприємства, якими допущені зазначені порушення, до встановленої законом відповідальності /а.с.16-18/. 26.04.2016р. позивача було ознайомлено з зазначеною вимогою та актом ревізії від 30.03.2016р. №06-16/06, а також зобовязано в 5 (пяти) денний термін з моменту ознайомлення надати письмові пояснення /а.с.10/. 29.04.2016р. позивачем були надані пояснення стосовно порушень викладених у акті ревізії від 30.03.2016р. №06-16/06. Дані пояснення були розглянуті комісією відповідача з проведення перевірки вимоги ДФІ в Черкаській області від 13.04.2016р. №23-06/27-2307, яка діяла на підставі наказу №99 від 29.04.2016 року. За наслідками розгляду питання комісією було прийнято рішення рекомендувати директору КП «Придніпровська СУБ» притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді письмового попередження про що складено протокол №2 від 29.04.2016р., копію якого вручено позивачу /а.с.12-15/. Наказом директора КП «Придніпровська СУБ» від 04.05.2016р. №100 притягнуто до дисциплінарної відповідальності вісім посадових осіб підприємства, в тому числі і позивача на якого накладено дисциплінарне стягнення у вигляді письмового попередження /а.с.11/. Натомість позивач стверджує, що рішення відповідача базується на помилкових висновках, викладених в акті ревізії від 30.03.2016р. №06-16/06, оскільки в його діях відсутній склад дисциплінарного правопорушення, бо він не порушував своїх посадових обовязків, а відтак його не можна притягувати до дисциплінарної відповідальності. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Тож спір між сторонами виник з трудових правовідносин з питань трудової дисципліни, що регулюються Кодексом законів про працю України (далі КЗпП). Відповідно до ст.139 КЗпП працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки одне з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП). Отже, відповідно до положень статей 147-149 КЗпП роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов'язків. Як вбачається з матеріалів справи під час проведення ревізії фінансово-господарської діяльності КП «Придніпровська СУБ» за період з 01.07.2012р. по 30.11.2015р. було виявлено порушення застосування нормативно-правових актів (ДБН - Д.2.4-12-2000, ДСТУ Б Д.2.4-12:2012), які регламентують Ресурсні елементні кошторисні норми на ремонтно-будівельні роботи, внаслідок чого було неправильно проведено визначення вартості робіт з поточного ремонту протягом періоду з 01.07.2012р. по 30.11.2015р., що призвело до завищення вартості виконаних будівельних робіт, внаслідок чого підприємство зазнало матеріальних збитків на загальну суму 40148,93грн. Зазначені порушення були встановлені під час проведення ревізії посадовою особою органу державного фінансового контролю України, що здійснювалась на підставі положень Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», і підтверджуються відповідним актом ревізії від 30.03.2016р. №06-16/06. Враховуючи те, що зазначені порушення виявлені органом державного фінансового контролю та підтверджуються відповідним актом ревізії, що передбачено ст.4 ЗУ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», то зауваження позивача щодо того, що висновки викладені в цьому акті є помилковими, з огляду на положення ч.2 ст.59, ст.60 ЦПК суд не приймає, оскільки вони не спростовуються ніякими доказами. Враховуючи, що визначення вартості капітального ремонту і реконструкції будівель на основі кошторисних чи договірних цін та перевірка кошторисної документації для всіх робіт з поточного ремонту та технічного обслуговування житлового фонду, то є підстави вважати, що встановлені актом ревізії від 30.03.2016р. №06-16/06 порушення відбулися внаслідок неналежного виконання позивачем своїх посадових обовязків. За таких обставин у відповідача були підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Разом з тим, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення у строки та в порядку, встановленими статтями 148-149 КЗпП. Відповідно до ст.148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. За змістом цієї норми обчислення місячного строку для застосування стягнення починається саме з дня виявлення проступку. При цьому виявлення проступку означає не тільки виявлення його факту, але і дії або бездіяльності у вигляді проступку, а також встановлення характеру порушення, причинного зв'язку між діями та наслідками та вини у цьому працівника. На відміну від інституту матеріальної відповідальності, який не обмежує строк притягнення до матеріальної відповідальності з дня заподіяння працівником матеріальної шкоди підприємству, установі, організації, інститут дисципліни праці не допускає можливості застосування дисциплінарного стягнення, якщо з дня порушення трудової дисципліни пройшло більше 6 місяців. Зі змісту акту ревізії від 30.03.2016р. №06-16/06 вбачається, що допущені позивачем порушення мали місце в період з 01.07.2012р. до 30.11.2015р.. При цьому як в самому акті ревізії так і у вимозі від 13.04.2016р. №23-06/27-2307 не зазначено конкретної дати, коли позивач допустився порушення, тобто підписав відповідні документи з порушенням своїх посадових обовязків, передбачених п.п.6,7 розділу ІІ посадової інструкції. Розглядаючи питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем також не перевірено та не надано відповідної оцінки моменту вчинення позивачем дисциплінарного проступку. З обставин справи вбачається, що позивача можливо було притягнути до дисциплінарної відповідальності лише за порушення, допущені ним після 04.11.2015р.. Натомість його притягнуто до відповідальності за порушення, вчинені за період з 01.07.2012р. по 30.11.2015р.. З огляду на положення ст.60 ЦПК саме на відповідача покладається обовязок довести правомірність своїх дій з винесення наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Проте всупереч зазначеної норми закону відповідачем не надано суд відповідних доказів. Разом з тим, з наданих суду позивачем доказів вбачається, що відповідачем при вирішенні питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача не були враховані обставини моменту вчинення дисциплінарного правопорушення, що свідчить про порушення відповідачем положень ч.3 ст.149 КЗпП, тобто неврахування всіх обставини, за яких вчинено проступок. Таким чином, рішення відповідача про накладення на позивача дисциплінарного стягнення прийнято з порушенням порядку, передбаченого законом, а тому підлягає скасуванню. З огляду на зміст позовних вимог позивач просив застосувати до нього два способи захисту прав: 1) визнання дій відповідача неправомірними, 2) визнання неправомірним та скасування наказу у зв'язку із відсутністю факту порушення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині визнання неправомірним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення на позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині немайнових вимог, а їх часткове задоволення повязане лише із правильністю формулювання способу захисту, то відповідачем має бути відшкодовано позивачеві судові витрати в розмірі сплаченого судового збору на суму 551,20грн, як судовий збір сплачений за вимогою немайнового характеру. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial