Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача розмір процентів на залишок неповернутої суми вкладу по договору строкового банківського вкладу №2630/18/159707 від 19 лютого 2014 року за період з 13 червня 2014 року по 23 вересня 2014 року в сумі 3805 грн. 98 коп., 3% річних за період з 13 червня 2014 року по 23 вересня 2014 року в сумі 535 грн. 92 коп., суму інфляції за час прострочення з 20 травня 2014 року по 23 вересня 2014 року в розмірі 3291 грн. 84 коп., а всього 7633 грн. 74 коп. Крім того, просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 507 грн. 14 коп. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та пояснив, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 03 липня 2014 року з відповідача на його користь було стягнуто заборгованість по договору строкового банківського вкладу в сумі 63304 грн. 65 коп. Однак, отримав він дані кошти лише 24 вересня 2014 року. Оскільки банк порушив свої зобов'язання, щодо повернення в строк суми банківського вкладу, тому відсотки повинні бути нараховані за весь час прострочення, а також передбачені ст.625 ч.2 ЦК України 3% річних за весь час прострочення та з урахуванням індексу інфляції. Крім того, неправомірними діями відповідача йому було заподіяно ще й моральну шкоду. Він переніс психоемоційний стрес та нервове потрясіння. З дня закінчення договору банківського вкладу він був змушений неодноразово їздити у відділення банку, до суду, а також в м.Київ до державного виконавця з метою повернення грошей. Через це у нього був порушений звичайний спосіб життя, виникли побутові проблеми, вирішення яких потребувало додаткових зусиль. Тому, суму моральної шкоди він оцінює в розмірі 10000 грн. Також позивач зазначає, що оскільки при поверненні суми банківського вкладу через інший банк з нього було стягнуто комісію в розмірі 0,5% від суми, що складає 316 грн. 52 коп., він просить стягнути її, а також транспортні витрати в сумі 190 грн. 62 коп., пов'язані з поїздкою до м.Києва для написання заяви про відкриття провадження по виконавчому листу. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, про що свідчить поштове повідомлення. Доказів про поважність причини його неявки до суду не надав. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 03 липня 2014 року з ПАТ «Міський комерційний банк» було стягнуто на користь [PERSON] заборгованість по договору строкового банківського вкладу №2630/18/159707 від 19 лютого 2014 року на загальну суму 63304 грн. 65 коп. Рішення набрало законної сили 12 серпня 2014 року /а.с.12-13/. На підставі пред'явленого позивачем виконавчого листа суду №320/4858/14-ц та заяви про відкриття виконавчого провадження 05 вересня 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження /а.с.16/. Однак, лише 24 вересня 2014 року відповідачем було повернуто розмір вкладу з відсотками на загальну суму 63304 грн. 65 коп., що підтверджується копією платіжного доручення №3583 від 24 вересня 2014 року /а.с.19/. Згідно ч.5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. При цьому Верховний Суд України в постанові від 29 травня 2013 р. у справі № 6-39цс13 визнав правильними висновки судів про необхідність стягнення з банку - боржника на користь вкладника процентів за банківським вкладом за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів, а також 3 процентів річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Як вбачається з договору строкового банківського вкладу №2630/18/159707 пунктом 1.2 встановлена процентна ставка (річних) 21,7%. Розмір вкладу за строковим договором становить 62152 грн. 99 коп. Рішенням суду від 03 липня 2014 року з відповідача вже стягнуто нараховані відсотки з 20.05.2014 по 12.06.2014 року. Оскільки відповідачем депозитні кошти повернуті лише 24 вересня 2014 року, це дає право позивачу на отримання процентів за користування банком депозитними коштами за період з 13 червня 2014 року по 23 вересня 2014 року, які складають 62152,99 грн. х 21,7% х 103 дні : 365 : 100 = 3805 грн. 98 коп. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти річних за період з 13 червня 2014 року по 23 вересня 2014 року складає 63304,65 грн. х 3% х 103 дні :365 : 100 = 535 грн. 92 коп. Оскільки сума депозитних коштів з нарахованими відсотками своєчасно повернута не була, вона підлягає індексації. Щодо визначення суми інфляційних втрат, то в даному випадку загальний індекс інфляції становить 105,2 %, що визначається шляхом перемноження показників індексів інфляції із врахуванням розмірів індексу інфляції у період з червня 2014 року по вересень 2014 року за даними Державного комітету статистики України з врахуванням відповідної правової позиції Верховного Суду України з цього приводу, викладеної у листі №62-97р від 03.04.1997 року. Тобто, сума інфляції складає: 63304 грн. 65 коп. х 105,2% : 100% = 66596 грн. 49 коп. Тому сума, що підлягає стягненню складає 66596 грн. 49 коп. - 63304 грн. 65 коп. = 3291 грн. 84 коп. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 10 000 грн., то суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Так, позивач у судовому засіданні зазначив, що неправомірними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яка виразилась в завданні моральних страждань та переживань за свої грошові кошти. Він був позбавлений можливості отримати не лише відсотки за користування його грошовими коштами банком, на які він розраховував, а навіть повернути свої гроші, якими він мав право розпоряджатися на свій розсуд. Порушення банком умови укладеного договору із ним призвело до перенесення ним сильного психоемоційного стресу та нервового потрясіння. Дані обставини підтвердила у судовому засіданні свідок [PERSON], яка працює бухгалтером у позивача та бачила, як позивач переживав, коли банк не зміг вчасно повернути його грошовий вклад. При цьому у позивача був зіпсований настрій, він був постійно роздратованим, не міг налаштуватися на роботу та докладав додаткові зусилля для повернення депозиту. Однак, вирішуючи питання про розмір заподіяної моральної шкоди, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню із стягненням на користь позивача 1000 грн., виходячи при цьому із принципу розумності та справедливості. Як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб належить до банківських послуг. У відповідності до пунктів 13, 17, 19, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем. За таких обставин суд приходить до висновку про поширення на відносини між сторонами положень Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Що стосується заявлений вимог про стягнення з банку матеріальних витрат, то суд вважає, можливим задовольнити їх, оскільки згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як вбачається з банківської виписки по рахунку №26205700273718, що відкритий в ПАТ КБ «Правекс-Банк», у зв'язку із зарахуванням відповідачем на рахунок позивача грошових коштів, що стягнуті за рішенням суду, з останнього було стягнуто комісію в розмірі 0,5% від суми зарахування, що дорівнює 316 грн. 52 коп. /а.с.20/. Крім того, для захисту свого порушеного права позивач їздив до м.Київа для подання до відділу ВДС Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві заяви про відкриття виконавчого провадження з оригіналом виконавчого листа. Даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи копіями проїзних документів, вартість яких складає 102 грн. 35 коп. та 88 грн. 27 коп., а всього 190 грн. 62 коп. /а.с.17-18/. Таким чином, загальна сума завданих позивачу матеріальних збитків складає 507 грн. 14 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial