Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становила ? частину та визнати за ним право власності на 1/4 частини трикімнатної квартири № 89, загальною площею 67,6 кв.м., жилою площею 40,4 кв.м., що розташована в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON]. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON], і він як спадкоємець за законом звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] після його матері, оскільки в правовстановлюючих документах на квартиру не визначено частки кожного із співвласників, а тому позивач змушений звернутися з позовом до суду. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти позовних вимог [PERSON] не заперечували. Суд, врахувавши думку позивача та третіх осіб, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Виконавчим комітетом Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області 22 травня 2013 року (а.с. 11). Відповідно до договору міни від 07 липня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурлаченко С.Б., у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] перейшла квартира [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно даних Реєстраційної посвідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 10 липня 1997 року квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] як особиста власність на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурлаченко С.Б. 07.07.1997 року №2879, про що зроблено запис до Реєстраційної книги №1260 (а.с. 14). Також, судом було встановлено, що згідно даних свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO], матір'ю записано [PERSON] (а.с. 12). Після смерті [PERSON] Бориспільською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №263/2013 до майна померлої, а позивачем [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини. Листом державного нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контори Черненко Н.Б. від 18 березня 2014 року № 605/02-14, позивача було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] після його матері, оскільки в правовстановлюючих документах на квартиру не визначено частки кожного із співвласників. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, як це передбачено ч. 1 ст. 1268 ЦК України. Судом встановлено, що позивач є сином померлої [PERSON] Згідно з даними спадкової справи інші особи з заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] у шестимісячний строк до нотаріальної контори не зверталися. Згідно частини 1 ст.1226 ЦК України, частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу (визначення) частки із / у майна (і), що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У пункті 3.4. Інформаційного листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що розглядаючи спори, пов'язані із спадкуванням частки майна, що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із ст. 368 ЦК спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Таким чином, суд приходить до висновку, що кожна частка співвласника квартири [ADDRESS] становить по ? частині. Оскільки позивач, як спадкоємець померлої [PERSON], позбавлений можливості здійснити своє право на спадкування в зв'язку з відсутністю у нього правовстановлюючого документу на 1/4 частину квартири, та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, то таке право підлягає відновленню в судовому порядку. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved