Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за, надані послуги з водопостачання та водовідведення, інфляційних витрат та 3-х відсотків річних в сумі 4000,00 грн., яка складається з заборгованості за послуги водопостачання за період з 01.04.2010 р. по 31.08. 2016 р. у розмірі 1934,06 грн, за послуги водовідведення за період з 01.02.2005 р. по 31.08. 2016 року у розмірі 1454,67 грн, індекс інфляції 535,66 грн, 3% річних від простроченої суми - 75, 99 грн., мотивуючи це тим, що відповідач своїх обов'язків тривалий період часу не виконує, добровільно заборгованість не погашає. У судове засідання представник позивача не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, крім того надала письмові пояснення по справі, відповідно до яких, просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, крім того надав до суду заяву про застосування строків позовної давності та зазначив, що в межах строку позовної давності проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши надані письмові матеріали справи , оцінивши зібрані докази, приходить до наступного. Згідно з наданим КП «Харківводоканал» розрахунком, заборгованість відповідачів складає 4000,00 грн., яка складається з заборгованості за послуги водопостачання за період з 01.04.2010 р. по 31.08. 2016 р. у розмірі 1934,06 грн, за послуги водовідведення за період з 01.02.2005 р. по 31.08. 2016 року у розмірі 1454,67 грн, індекс інфляції 535,66 грн, 3% річних від простроченої суми - 75, 99 грн.(а.с. 6-12) Як вбачається з відповіді на запит, яка надійшла з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та споживачем послуг централізованого водопостачання та водовідведення та їй було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] Відповідно до вимог ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно до ч.2 ст. 267 ЦПК України позовна давність враховується тільки по заяві одній зі сторін. Відповідно до ст.ст. 257, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, заборгованість за надані позивачем послуги має бути стягнута в межах строків позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача за центральне водопостачання почала утворюватись з 01.04.2010 року, а заборгованість з водовідведення з 01.02.2005 року. Позивачем 20.09.2016 року була подана до Комінтернівського районного суду м. Харкова заява про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості, однак ухвалою суду від 22.09.2016 року КП «Харківводоканал» було відмовлено у прийнятті вказаної заяви про видачу судового наказу. Відповідно до вимог ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Згідно положень ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. . Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно з частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Відповідний висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 21 січня 2015 року (справа № 6-214цс14), який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Про своє порушене право позивач дізнався ще в лютого 2005 року, оскільки з цього часу, згідно наданого розрахунку заборгованості відповідач не в повному обсязі став проводити оплату таких послуг. Проте, із заявою про видачу судового наказу позивач звернувся лише 20.09.2016 року, в якій просили стягнути заборгованість за період з 01.02.2005 по 31.08.2016 р., тобто цей період перевищував загальний строк позовної давності, встановлений законом у три роки. Оскільки позивачем жодних доказів поважності пропуску цього строку не надано, тому у суду відсутні законні підстави для стягнення з відповідача заборгованості з 01.02.2005 по 20.09.2013 р. Таким чином, стягненню підлягає заборгованість за три роки, а саме за період з 20.09.2013 р. по 31.08.2016 р. в сумі - 1922,30 грн., згідно розрахунку заборгованості. Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з вищенаведеного стягненню також підлягають нараховані боржникам 3% від простроченої суми в розмірі 75,95 грн. та 535,66 індекс інфляції за весь час прострочення. Так, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідачів суми боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми . Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного. ст.ст. 610-612, 614, 1166 ЦК України, ст.ст.64, 67, 68 ЖК України та

Outcome: partial