Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати право власності на автомобіль марки MAZDA 6, об`єм двигуна 2488, колір синій, шасі (кузов, рама, коляска (VIN #)) [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовані наступним. [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми [PERSON] . 27 квітня 2018 року [PERSON] перемістив через митний кордон України автомобіль марки MAZDA 6, об`єм двигуна 2488, колір синій, шасі (кузов, рама, коляска (VIN #)) [NUMBER] (далі Автомобіль), який він придбав у власність за кордоном. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов у тому числі і спірний автомобіль. [PERSON] спадкоємець за заповітом та відповідач по справі, від прийняття спадщини відмовився, у зв`язку із чим спадщину прийняв [PERSON] як спадкоємець на підставі закону. Однак, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва на право на спадщину на спірний автомобіль у зв`язку із тим, що [PERSON] не встиг за життя зареєструвати право власності на вказаний автомобіль за законодавством України та порекомендував позивачу звернутися до суду із відповідним позовом за захистом своїх прав. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08 травня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі на 08 липня 2019 року на 10.00 годину. Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувалися. Позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачем до суду подано заяву, в якій він підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, позов визнав. Уманська міська державна нотаріальна контора просить у своїй заяві розглянути позов без їх участі, у його задоволенні не заперечували. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми [PERSON] , що підтверджується постановою державного нотаріуса Кравець Г.В. про відмову у вчинені нотаріальної дії від 05 лютого 2019 . 27 квітня 2018 року [PERSON] перемістив через митний кордон України автомобіль марки MAZDA 6, об`єм двигуна 2488, колір синій, шасі (кузов, рама, коляска (VIN #)) [NUMBER] , що підтверджується Посвідченням Харківської ДФС(митниці) про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 07.05.2018; Митною декларацією UA807190/2018/008537 від 07.05.2018; Електронним декларуванням серії UA807190/2018/007923; Витягом ЕЕ № UA807190/2018/007923;свідоцтвом № v61011618GT від 16.01.2018; Рахунком-фактурою № 43448 від 28.01.2018; Сертифікатом Відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу серія [NUMBER] № 061456 від 17.10.2018. [INFO] 2018 [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] . Державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравець Галиною Василівною відкрита спадкова справа №320/2018, на момент заведення якої спадкові договори, спадкові справи на ім`я та від імені [PERSON] відсутні, але був виявлений заповіт на ім`я відповідача, який подав заяву про відмову від спадщини, що підтверджується постановою державного нотаріуса Кравець Г.В. про відмову у вчинені нотаріальної дії від 05 лютого 2019 . Позивач, [PERSON] , 13 листопада [INFO] подав заяву про прийняття спадщини, інші спадкоємці, окрім позивача відсутні, що підтверджується постановою державного нотаріуса Кравець Г.В. про відмову у вчинені нотаріальної дії від 05 лютого 2019. Таким чином, позивач прийняв спадщину на підставі закону шляхом подання відповідної заяви у встановленому законодавством порядку. При цьому, спірний автомобіль належав на праві власності спадкодавцеві [PERSON] , а, отже, увійшов до складу спадщини. Однак, 05 лютого 2019 року державний нотаріус Кравець Г.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний автомобіль на підставі того, що батько позивача за життя не закінчив за життя процедуру реєстрації транспортного засобу за законодавством України та не отримав відповідні правовстановлюючі документи, а саме не поставив автомобіль на облік у органах МВС України та не отримав свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). При цьому, відповідно до ст..ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Процедура реєстрації транспортних засобів передбачена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів , напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 (далі Порядок № 1388). Відповідно до п. 8 Порядку № 1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Отже, [PERSON] при житті належав автомобіль марки MAZDA 6, об`єм двигуна 2488, колір синій, шасі (кузов, рама, коляска (VIN #)) [NUMBER] ; позивач є спадкоємцем [PERSON] ; спадщину у встановленому законом порядку прийняв; до нього на підставі вищевикладених положень цивільного законодавства України перейшло право власності на вказаний автомобіль, однак на цей час позивач позбавлений можливості завершити процедуру реєстрації автомобіля у органах МВС України та отримати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), що в свою чергу позбавляє позивача можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. При цьому, право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України). Зокрема, згідно з п. 53 Рішення ЄСПЛ у справі Суханов та Ільченко проти України від 26 вересня 2014 року, першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар. Статтею 317 ЦК України встановлено, що зміст права власності складають правомочності щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У рішенні від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. У пункт 75 Рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2015 вказується, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави Щодо вимоги «ефективності» способу захисту, який може бути застосовано судом, роз`яснено у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 905/1926/16 від 11 вересня 2018 року, в якій зазначено: «оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування». Аналогічний висновок викладений і у постанові Верховного Суду України від 4 жовтня 2017 року по справі № 914/1128/16. При цьому, згідно з абз. 11 ч. 2 п. 8 Порядку № 1388, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, є копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Способом захисту цивільних прав є, зокрема, визнання права власності. На підставі викладеного суд вважає, що права позивача потребують судового захисту, обраний спосіб захисту прав позивача є ефективним та забезпечить дієве відновлення його прав, оскільки на підставі рішення суду про визнання права власності позивач отримає змогу завершити процедуру реєстрації транспортного засобу та вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved