Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №НЕН0АD40305785 від 12.05.2010 року в сумі 37305,15 грн., вилучити у [PERSON] та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави автомобіль ВАЗ, модель: 21121, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON]; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу(технічний паспорт) автомобіля ВАЗ, модель: 21121, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON]; звернути стягнення на предмет застави: автомобіль ВАЗ, модель: 21121, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору №НЕН0АD40305785 від 12.05.2010 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 47175,68 грн. на строк до 10.05.2013 року та сплатою 20,04 % річних на рік за користування кредитом. В забезпечення взятих на себе зобов'язань [PERSON] передав банку у заставу автомобіль ВАЗ, модель: 21121, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON] Банк взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №НЕН0АD40305785 від 12.05.2010 року виконав у повному обсязі належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти у користування, в той час як [PERSON] порушив умови кредитного договору щодо своєчасного його повернення, внаслідок чого станом на 12.06.2014 року за останнім обліковується заборгованість на загальну суму 37305,15 грн., яку складають: 23992,50 грн- заборгованість за кредитом; 2128,95 грн-заборгованість по процентам за користування кредитом; 547,75 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 8621,42 грн- пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитом, а також штрафи: 250,00 грн- фіксована частина; 1764,53 грн- процентна складова. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином (ст. 74 ЦПК України). Заяв, клопотань на адресу суду не надсилав. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.(ст. ст.157,158 ЦПК України). За таких обставин, враховуючи положення ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у відсутності осіб, що приймають участь у розгляді справи, на підставі наявних у ній даних та доказів в заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив, що відповідно до кредитного договору №НЕН0АD40305785 від 12.05.2010 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 47175,68 грн. на строк до 10.05.2013 року та сплатою 20,04 % річних на рік за користування кредитом. В забезпечення взятих на себе зобов'язань [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали договір застави, предметом якого виступив автомобіль, ВАЗ, модель: 21121, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON] Вартість предмета застави визначена сторонами у договорі в розмірі 53000,00 грн. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №НЕН0АD40305785 від 12.05.2010 року не виконав належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач обраховує станом на 12.06.2014 року в сумі 37305,15 грн, яку складають: 23992,50 грн- заборгованість за кредитом; 2128,95 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 547,75 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 8621,42 грн- пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитом, а також штрафи: 250,00 грн- фіксована частина; 1764,53 грн- процентна складова. Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та умов цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Обтяжувачі вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно. Покупець предмета забезпечувального обтяження набуває право власності на відповідне рухоме майно без будь-яких забезпечувальних та публічних обтяжень, а також інших договірних обтяжень з нижчим пріоритетом. На підставі викладеного суд вважає вимоги позивача в частині стягнення суми заборгованості шляхом звернення стягнення на заставлене майно законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про витребування заставного автомобіля та його реєстраційних документів, ключів, та право на здійснення реєстраційних дій, суд виходить з наступного. З наведеної вище норми, а саме: ст. 30 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» , вбачається, що законодавцем вже встановлене право заставодержателя на укладення договору від імені заставодавця з третіми особами, а тому позовна вимога про надання права підпису судом як окрема вимога не ґрунтується на положеннях Закону і є такою, що задоволенню не підлягає. Стосовно вимог про витребування заставного майна-автомобіля у [PERSON] на користь позивача, суд вважає вказану вимогу передчасною з огляду на положення ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до якої, якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. Позивачем не надано суду доказів наявності необхідних передумов для витребування від [PERSON] заставного автомобіля на час розгляду справи. Вимоги про надання права на здійснення реєстраційних дій відносно заставного автомобіля також суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі, оскільки надання права на представництво в судовому порядку чинним законодавством України не передбачено. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 373,05 грн.

Outcome: partial