Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 3803,73 грн. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON], на підставі письмової заяви та доданих до неї документів, 22.10.2014 р. призначено пенсію по віку відповідно до норм Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статі, право на пенсію за віком мають жінки [INFO] і старше після досягнення ними такого віку: 55 років які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року; На підставі письмової заяви [PERSON] було достроково призначено пенсію за віком та повідомлено про зниження розміру пенсії на 0,5 % за кожен місяць дострокового виходу на пенсію та про обовязок повідомляти органи ПФУ щодо факту працевлаштування. Після звірки даних пенсійних справ з даними СПОВ (системи персоніфікованого обліку відомостей) було виявлено факт працевлаштування відповідача, тобто на підставі даних відомостей, було встановлено, що [PERSON] з 01.11.2016 р. є працюючим громадянином.\~При цьому, за період з 01.11.2016 р. по 31.01.2017 р. їй було виплачено пенсію на загальну суму 3803,73 грн. Посилаючись на норми ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пункту 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4, вказує, що на виконання наведених норм законодавства, управлінням прийнято рішення № 34 від 27.02.2017 р. про утримання з [PERSON] надміру виплачених сум пенсій в розмірі 3803,73 грн. Управління звернулося до відповідача з листом, в якому повідомлялося про припинення виплати пенсії та прохання звернутися в управління з метою вирішення питання щодо подальшої виплати та переплати пенсії. Однак, дане звернення відповідачем було проігноровано та в добровільному порядку погашення заборгованості, яка виникла внаслідок переплати пенсії, не відбулося. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 р. № 1055 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» та наказу головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 05.01.2016 р. № 3 «Про затвердження голів комісій з припинення юридичних осіб» проведено реорганізацію шляхом злиття управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області й Управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області та утворення Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області. Ужгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав письмову заяву відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, зокрема і через оголошення в засобах масової інформації. На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши всі обставини справи,оцінивши докази, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], перебуваючи на обліку в Ужгородському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області, отримувала пенсію по віку з 22.10.2014р.. Згідно з довідкою за № 2641/02 від 27.07.2017 р. за період з листопада 2016 року по січень 2017 року відповідачу було виплачено пенсію на загальну суму 3803,73 грн. Відповідно до п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до ст. 27 та з урахуванням ст. 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію. Зменшення розміру пенсії за віком застосовується протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду. У разі коли жінка, якій достроково призначено пенсію, до досягнення віку передбаченого ст. 26 цього Закону, працевлаштувалася, виплата дострокової пенсії на час роботи припиняється. У цьому випадку після досягнення віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, відсоток, на який зменшено розмір пенсії переглядається з урахуванням кількості повних місяців страхового стажу, набутого за період роботи після дострокового виходу на пенсію. Відсоток, на який було зменшено розмір пенсії, також може бути переглянуто з урахуванням відповідної кількості повних місяців страхового стажу, якщо особа після досягнення віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, продовжує працювати і відмовилася від отримання пенсії. У звязку з працевлаштуванням [PERSON], позивачем 27.02.2017 р. було прийнято рішення за № 34 про утримання з відповідача надміру виплачених сум пенсій в розмірі 3803,73 грн., яка утворилася за період з 01.11.2016 р. по 31.01.2017 р. 16.02.2017 р. позивач звернувся до [PERSON] з листом, в якому повідомив про переплату виплаченої пенсії за період з 01.11.2016 р. по 31.01.2017 р. в сумі 3803,73 грн., у звязку з невчасним повідомленням про те, що відповідач працевлаштувався, та про необхідність відшкодування вказаної суми. Даний лист відповідачем отримано 23.02.2017 р., що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак в добровільному порядку вказана сума не була відшкодована. Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобовязані повідомляти орган пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. Суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку стягуються в судовому порядку. Отже, виходячи з вищенаведеного, [PERSON], у звязку із працевлаштуванням, не мала права на отримання пенсії по віку. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішення територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Таким чином, надмірна виплата відповідачу пенсії, з вини останнього, фактично, є завданням матеріальної шкоди державному бюджету та призводить до порушення інтересів держави в особі Пенсійного фонду України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь\~Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області 3803,73 грн. матеріальної шкоди. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати в розмірі 1600,00 грн. На підставі ст. 1212 ЦК України, ст. 50 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст.ст. 93, 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення»,

Outcome: approved