Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі на час звільнення 136500 грн. за період з 01.09.2012 року по 17.11.2015 року, вихідну допомогу при звільненні 10500 грн.. Також просив стягнути моральну шкоду в розмірі 35000 грн. Позивач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав наведених в заяві, просив задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] працював в ПрАТ «НФСК «Добробут» з 01.06.2011 року по 10.03.2014 року за сумісництвом, на посаді фахівця дирекції в м. Харкові. З березня 2012 року позивач отримував кожного місяця на картку заробітну плату в розмірі 3500 грн., що підтверджується випискою по рахунку клієнта за період з 01.06.2011 року по 01.10.2012 року, яку було складено ПрАТ «Ерде Банк» від 20.09.2013 року та відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів (а.с.10-14). Крім того договір про надання юридичних послуг , а також агентський договір між позивачем та відповідачем не укладались, у зв»язку із тим, що позивач був штатним працівником ПрАТ «НФСК «Добробут». Документація щодо підтвердження його трудових відносин із ПрАТ «НФСК «Добробут» була вилучена разом з іншою документацією та службовими комп»ютерами працівниками правоохоронних органів , за кримінальною справою, під час обшуку в приміщенні Дирекції в м. Харкові. З вересня 2012 року позивач не отримує заробітну плату від ПрАТ «НФСК «Добробут». 07.03.2014 року позивач подав до ПрАТ «НФСК «Добробут» заяву про звільнення його з посади з 10.03.2014 року. З наказом про звільнення позивача з посади його не було ознайомлено. У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. При звільненні позивача в порушення вимог ст. 116 КЗпП України відповідач не здійснив розрахунок по заробітній платі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи те,що позивачем не представлено належні та допустимі докази своїх позовних вимог, то в їх задоволенні суд вважає необхідним відмовити. Також не підлягають вимоги і про стягнення моральної шкоди. На підставі наведеного, позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed