Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 03.03.2011 року відповідач [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», згідно якої отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, всупереч норм закону та умов договору, [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 28.02.2017 року має заборгованість у сумі 19213,98 гривень, яка складається з наступного: 577,63 гривень заборгованості за кредитом, 13935,12 гривень заборгованості по процентам за користування кредитом, 3310,09 гривень заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500, 00 гривень штрафу (фіксована частина), 891,14 гривень штрафу (процентна складова). Відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязань і заборгованість по договору не погашає, тому позивач змушений звернутися до суду з позовом. Представник позивача до суду не зявився, позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, згодна виплатити банку борг на 30.06.2014 року в сумі 384,27 гривень. 14.06.2014 року був вирок суду відносно неї, відповідач відбувала покарання в місцях позбавлення волі; звільнилась з 02.09.2016 року. Вважає, що позивач міг вираховувати кредит, коли вона знаходилась в колонії; коли вона звільнилась їй запропонували реструктуризацію; на даний час вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.03.2011 року відповідач [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», згідно якої отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 28.02.2017 року має заборгованість. Згідно умов Договору позичальник зобовязується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов (а.с.5-30). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зі змісту ч.1 ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Задовольняючи позов частково, суд враховує наступне. Відповідно до положень ст.ст.526,\~530,\~610, ч.1 ст.\~612 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15. За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу у вигляді 500 гривень\~штраф (фіксована частина) та 891,14 гривень штраф (процентна складова), відсутні. Під час розгляду справи відповідач заявляла, що вона відбувала покарання в місцях позбавлення волі, звільнилася у вересні 2016 року, знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Суд, враховуючи, що визначений розмір пені є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту і суперечить положенням п.5 ч.3\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~та\~ст. 551 ЦК України, з огляду на скрутний матеріальний стан відповідача, приходить до висновку, що розмір пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором має становити 500 гривень. Таким чином, загальна сума стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 15012,75 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial