Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати за минуванням потреби накладений на підставі Постанови Державного виконавця державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Гурова І.В. від 22.05.2008 р. при примусовому виконанні виконавчого листа №6-123 від 07.05.2008 р., виданого Шевченківським районним судом м. Києва, арешт на все майно Позивача, обґрунтовуючи тим, що вказане виконавче провадження завершено, повторно виконавчий лист до виконання не пред'являвся, а наявні обтяження перешкоджають вільному та повноцінному здійсненні ним права власності. В судовому засіданні представник позивача доводи позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представники відповідача, третьої особи, будучи належним чином повідомленими про день, час, місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що Постановою Державного виконавця державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Гурова І.В. від 22.05.2008 р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6-123, виданого 07.05.2008 р. Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь КС «Реал Кредит» суми боргу в розмірі 7348,25 грн., та накладено арешт на все майно [PERSON], про що внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Постановою Державного виконавця державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Позняк Н.В. від 18.01.2012 р. виконавчий лист № 6-123, виданий 07.05.2008 р. Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь КС «Реал Кредит» суми боргу в розмірі 7348,25 грн., на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачеві (виконавче провадження ВП № 7599091). Згідно листа Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 7599091 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 07.05.2008 року по справі № 6-123 про стягнення з [PERSON] на користь КС «Реал Кредит» 7348,25 грн. 18.01.2012 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ст. 47 Закону, а саме: майна, на яке згідно Закону України «Про виконавче провадження» може бути звернено стягнення, не розшукано. Постанову про повернення виконавчого документа та оригінал виконавчого документа направлено на адресу стягувача. Виконавче провадження знищено на підставі пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 N 2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік, в зв'язку з чим виконавче провадження знищено. Станом на надання відповіді виконавчий документ повторно до відділу на примусове виконання не надходив. Згідно даних ЄДРВП виконавчі провадження щодо вказаного боржника повернуті стягувачам, тобто відкриті виконавчі провадження відсутні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що незважаючи на завершення виконавчого провадження, в рамках якого накладено арешт на все його майно, станом на день звернення до суду вжитий запобіжний захід не знятий, а запис з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна - не вилучений. Вказані обставини унеможливлюють вільне та повноцінне здійснення ним правом власності. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до ч. 5 даної статті, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Строки для повторного подання на примусове виконання виконавчого листа № 6-123 від 07.05.2008 р. виданого Шевченківським районним судом м. Києва вже минули, а відкрите виконавче провадження відсутнє. Накладений в межах виконавчого провадження арешт на майно Позивача при винесенні постанови про повернення виконавчого листа, знято не було, рівно як і не було знято до цього часу. Дані, що з часу повернення виконавчого документу та до цього часу стягувачем оскаржувалась постанова про повернення виконавчого листа - відсутні. Таким чином, судовим розглядом достовірно встановлено, що наявне обтяження на належне позивачу нерухоме майно обмежує законне право власності позивача. Наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на зазначене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги позивача є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved