Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтовує тим, що 19 вересня 2005 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0077/74/658 про надання йому споживчого кредиту у сумі 200\~000, 00 дол. США на строк по 19 вересня 2015 року (з подальшою пролонгацією до 19 листопада 2032 року) із сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 19 вересня 2005 року ВАТ «[PERSON] Аваль» уклав з [PERSON] договір поруки, відповідно до якого остання поручилась перед Банком за належне виконання [PERSON] зобовязань згідно Кредитного договору № 014/0077/74/658. Проте [PERSON] умови договору щодо повернення кредитних коштів та відсотків за їх використання не виконав, внаслідок чого в нього виникла прострочена заборгованість, яка станом на 14 травня 2015 року складає 136\~409, 36 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 14 травня 2015 року становить 2\~806\~047, 89 грн. та складається з: заборгованості по кредиту у розмірі 121\~123, 15 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 14 травня 2015 року становить 2\~491\~598, 52 грн., у тому числі простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 221, 78 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 14 травня 2015 року становить 4\~562, 19 грн.; заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 9\~596, 94 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 14 травня 2015 року становить 197\~416, 61 грн., у тому числі простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 8\~442, 12 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 14 травня 2015 року становить 173\~661, 05 грн.; пені за прострочення сплати кредиту та відсотків за період з 15 липня 2014 року по 14 травня 2015 року у розмірі 5\~689, 27 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 14 травня 2015 року становить 117\~032, 76 грн. Представник ПАТ «[PERSON] Аваль у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. До суду повернулись поштові повідомлення форми Ф-20 за закінченням строку зберігання, що свідчить про те, що відповідачі до операторів поштового зв'язку не звертались. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків відповідачами, тому суд вважає, що останні про розгляд справи були сповіщені належним чином. У зв'язку з чим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, та зі згоди представника позивача, провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідачів у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором [PERSON] або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 19 вересня 2005 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0077/74/658 про надання йому споживчого кредиту у сумі 200\~000, 00 дол. США на строк по 19 вересня 2015 року (з подальшою пролонгацією до 19 листопада 2032 року) із сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами. Банк виконав належним чином покладені на нього зобовязання, надавши [PERSON] суму кредиту у розмірі 200 000, 00 дол. США. Згідно п. 7.5 кредитного договору кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом, штрафні санкції та інші витрати, у випадках невиконання позичальником принаймні будь-якої з умов цього Договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Відповідно до п. п. 10.1 кредитного договору за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим Договором, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0, 5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Також судом встановлено, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 19 вересня 2005 року ВАТ «[PERSON] Аваль» уклав з [PERSON] договір поруки, відповідно до якого остання поручилась перед Банком за належне виконання [PERSON] зобовязань згідно Кредитного договору № 014/0077/74/658. Відповідно до п. 2.1 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком за виконання боргових зобовязань у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. Проте, [PERSON] умови договору щодо повернення кредитних коштів та відсотків за їх використання не виконав, внаслідок чого в нього виникла прострочена заборгованість, яка станом на 14 травня 2015 року складає 136\~409, 36 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 14 травня 2015 року становить 2\~806\~047, 89 грн. та складається з: заборгованості по кредиту у розмірі 121\~123, 15 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 14 травня 2015 року становить 2\~491\~598, 52 грн., у тому числі простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 221, 78 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 14 травня 2015 року становить 4\~562, 19 грн.; заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 9\~596, 94 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 14 травня 2015 року становить 197\~416, 61 грн., у тому числі простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 8\~442, 12 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 14 травня 2015 року становить 173\~661, 05 грн.; пені за прострочення сплати кредиту та відсотків за період з 15 липня 2014 року по 14 травня 2015 року у розмірі 5\~689, 27 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 14 травня 2015 року становить 117\~032, 76 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачами кредитного договору та договору поруки позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654, 00 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню в рівних частках з відповідачів. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved