Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 08 вересня 2014 року між ним та ПАТ «Імексбанк» був укладений договір №1030002899 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, за яким позивач розмістив грошові кошти в сумі 125752 (сто двадцять п'ять тисяч сімсот п'ятдесят дві) грн. 00 коп., строк повернення коштів - 10 грудня 2014 року. По закінченні строку вкладу позивач написав заяву про розірвання договору та відмову від його пролонгації, але отримати вклад не зміг, оскільки відділення банку в цей день (10.12.2014 року) не працювало, а тому він був вимушений надіслати на адресу головного офісу банку повторну заяву про розірвання договору та повернення депозиту. Однак до дня звернення із позовом до суду, вклад повернуто не було. За таких обставин, він був вимушений звернутись із позовом до суду, оскільки відповідачем порушені його права. Просив суд розірвати договір №1030002899 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу депозиту від 20.01.2014 року, стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за договором №1030002899 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу депозиту від 20.01.2014 року у розмірі 125752,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн. Протягом судового розгляду позовні вимоги уточнив, просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за договором №1030002899 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу депозиту від 20.01.2014 року у розмірі 125752,00 грн., проценти за користування банківським вкладом за договором №1030002899 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу депозиту від 20.01.2014 року за період з 01.01.2015 року по 27.02.2015 р. в розмірі 4995,63 грн., проценти за користування банківським вкладом у розмірі 25% річних по день повернення вкладу, три відсотка річних та суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, починаючи з 11 грудня 2014 року у розмірі 816,53 грн. 16.03.2015 року позивач надав суду заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду, а саме: про стягнення з відповідача ПАТ «Імексбанк» процентів за користування банківським вкладом у розмірі 25% річних по день повернення вкладу, три відсотка річних та суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, починаючи з 11 грудня 2014 року у розмірі 816,53 грн. Ухвалою суду від 16.03.2015 року позов [PERSON] до ПАТ «Імексбанк» про стягнення з відповідача ПАТ «Імексбанк» процентів за користування банківським вкладом у розмірі 25% річних по день повернення вкладу, три відсотка річних та суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, починаючи з 11 грудня 2014 року у розмірі 816,53 грн. - залишено без розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги задовольнити та справу розглядати за участю його представника на підставі договору про надання правової допомоги. Представник позивача, що діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач ПАТ «Імексбанк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення повістки, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки, або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Фіксація судового процессу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Імексбанк» 08 вересня 2014 року укладений договір банківського вкладу №1030002899, строком дії до 10 грудня 2014 року, з виплатою процентів по закінченні строку дії вкладу (а.с.5). На виконання договору позивач [PERSON] вніс на депозитний рахунок 125752,00 грн., що підтверджується витягом з особового рахунку від 18.11.2014 року (а.с.7). З заявою від 10.12.2014 року позивач звертався до відповідача з вимогою повернення депозитного вкладу та нарахованих процентів, який був надісланий на адресу ПАТ «Імексбанк» (а.с.6). Згідно ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Як вбачається з розрахунку, зробленого позивачем щодо нарахованих процентів, то відповідно п.1 Договору вкладу визначена ставка за договором 25 відсотків річних та складає за 58 днів дії договору 4995,63 грн. (125752,00 грн. х 25% : 365 х 58 днів). Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. За умовами пункту 3 укладеного між сторонами договору банківського вкладу, строк дії вкладу складав 93 дні з дати підписання договору, тобто до 10 грудня 2014 року. Судом встановлено, що позивач в день закінчення строку дії договору - 10 грудня 2014 року, надіслав вимогу про повернення вкладу, чим засвідчив свої наміри припинити дію договору. З позовної заяви суд вбачає, що відповідачем було сплачено проценти за період з дня закінчення договору до 01 січня 2015 року. Однак з січня 2015 року відповідач належні позивачу проценти не сплачує. У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами з 01 січня 2014 року, проте банк до цього часу не повернув позивачу вклад, чим порушив свої грошові зобов'язання. На підставі Постанови Правління Національного Банку України №50 від 26.01.2015 року «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцію Фонду гарантування вкладів 26.01.2015 року прийнято рішення №16 про введення з 27.01.2015 року в ПАТ «Імексбанк» тимчасової адміністрації. Згідно ст.85 Закону України «Про банки та банківську діяльність» з метою створення сприятливих умов для відновлення фінансового стану банку, який відповідав би встановленим цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України вимогам, Національний банк України має право введення мораторію на задоволення вимог кредиторів під час здійснення тимчасової адміністрації, але на строк не більше шести місяців. Мораторій на задоволення вимог кредиторів поширюється на зобов'язання, строки виконання яких настали до призначення тимчасової адміністрації. Протягом дії мораторію: 1) забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства України; 2) не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). Мораторій не поширюється на обслуговування поточних операцій, здійснюваних тимчасовим адміністратором, на вимоги щодо виплати заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян, авторської винагороди, а також на задоволення вимог кредиторів, що виникли у зв'язку із зобов'язаннями банку під час здійснення тимчасової адміністрації банку. Після закінчення дії мораторію неустойка (штраф, пеня), а також суми завданих збитків, які банк був зобов'язаний сплатити кредиторам за грошовими зобов'язаннями та зобов'язаннями щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), можуть бути заявлені до сплати в розмірах, які існували на дату введення мораторію, якщо інше не передбачено цим Законом. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути проценти за договором вкладу з січня 2015 року та до дня введення тимчасової адміністрації (по 26.01.2015 року включно). Сума не отриманих позивачем процентів за договором вкладу з 01 січня 2015 року до дня введення тимчасової адміністрації, тобто по 26.01.2015 року включно складає: 125752,00 х 0,25% : 365 днів х 26 днів (01.01.2015 р. - 26.01.2015 р.) = 2239,42 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом розірвання договору банківського вкладу та стягнення з відповідача суми банківського вкладу у розмірі 125752,00 грн., сума не отриманих відсотків у розмірі 2239,42 грн. Задовольняючи частково позов, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати, оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору та відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1279,91 грн. щодо вимог майнового характеру на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial