Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просить стягнути з ПАТ «Західінкомбанк» на свою користь за період з 26.11.2013 року по 26.05.2014 року 4843,50 грн. відсотків по вкладу, 830,29 грн. - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання; 5978,10 грн. - інфляційні, 500,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 500 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. При цьому посилається на невиконання ПАТ «Західінкомбанк» умов договору банківського вкладу від 23.05.2006 року та додаткової угоди до нього, укладеної 25.12.2008 року, в частині повернення суми вкладу та відсотків. Оскільки відповідач допустив неналежне виконання грошового зобов'язання просить стягнути з нього суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми. В обгрунтування вимог про стягнення матеріальної шкоди в сумі 500,00 грн. зазначив, що витрати в такому розмірі понесені ним на виготовлення позовної заяви. Крім того, вважає, що неправомірними діями відповідача йому заподіяні моральні страждання, які він оцінює в сумі 500000,00 грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги, з урахуванням уточненого розрахунку (а.с. 34), підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити з підстав, викладених в ньому. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив (а.с. 37). Враховуючи, що в справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положення ст. ст. 169, 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.05.2006 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу. Зі змісту додаткової угоди від 25.12.2008 року вбачається, що термін договору було продовжено до 25.03.2009 року. Сума грошових коштів на рахунку позивача становила 25 000,00 грн. За умовами пункту 1, укладеної між сторонами додаткової угоди від 25.12.2008 року до договору банківського вкладу від 23.05.2006 року, строк дії Договору було продовжено на три місяці, тобто до 25 березня 2009 року. 25.03.2009 року позивач звернувся до ПАТ «Західінкомбанк» із заявою про повернення банківського вкладу, проте кошти виплачені не були. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини 5 статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Зі змісту ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правова позиція про стягнення відсотків та застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України за договором банківського вкладу викладена в постанові Верховного Суду України № 6-39цс13 від 29.05.2013 року, яка в силу ст. 360-7 ЦК України, є обов'язковою для застосування в судовій практиці судами всіх юрисдикцій. В силу частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11.11.2010 року стягнуто з ПАТ «Західінкомбанк» на користь позивача 25 000,00 грн. банківського вкладу, 3 917,00 грн. упущеної вигоди та 120 грн. витрат з ІТЗ. Рішення суду не виконано. Згідно рішення Апеляційного суду Житомирської області від 19.05.2014 року з ПАТ «Західінкомбанк» на користь позивача були стягнуті відсотки за період з 13.02.2010 року по 29.02.2012 року та з 09.10.2012 року по 25.11.2013 року в сумі 15078, 59 грн. З огляду на викладене, оскільки відповідач допустив порушення умов договору, на вимогу вкладника не повернув суму вкладу, суд стягує відсотки за період з 26.11.2013 року по 26.05.2014 року в сумі 2368,50 грн. (25 000,00 грн. * 19,0 %/365 * 182 дні). Сума боргу відповідача за договором становить 42447,09 грн. (25000, 00 грн. (основний вклад) + 15078, 59 грн. (відсотки стягнуті відповідно до рішення Апеляційного суду Житомирської області від 19.05.2014 року за період з 13.02.2010 року по 29.02.2012 року та з 09.10.2012 року по 25.11.2013 року) + 2368,50 грн. (відсотки за період 26.11.2013 року по 26.05.2014 року), на яку підлягають нарахуванню 3% річних та інфляційні. Суд стягує з відповідача три відсотки річних від простроченої суми, що становить 634,96 грн. (42447,09 грн. * 3 %/365 * 182 дні) та інфляційні в сумі 4669,18 грн. Сума інфляційних розрахована відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, індекс інфляції відповідно за період з 26.11.2013 року по 26.05.2014 року склав 1,11% (а.с. 33). Суд відхиляє розрахунок заборгованості, наданий позивачем (а.с. 34), виходячи з наступного. Як вбачається зі змісту вказаного розрахунку відсотки за договором нараховані на суми 50 509,29 грн. та 52875,61, а 3 % річних та інфляційні - на суму боргу 55352,79 грн., проте визначена позивачем сума боргу не ґрунтується на законі, не відповідає матеріалам справи і не є заборгованістю за договором. Так, до суми боргу, окрім 25000,00 грн. вкладу та 15 078,59 грн. стягнутих відсотків, включено також 3917,63 грн. упущеної вигоди, 120,00 грн. витрат на інформаційне забезпечення розгляду справи, стягнутих відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11.11.2010 року; 3564,07 грн. упущеної вигоди, стягнутої згідно з рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 10.04.2013року; 2829,00 грн. - 3% річних, стягнуті згідно з рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 19.05.2014 року. Проте, вказані суми не є сумами, які підлягають стягненню відповідно до умов договору, а застосовані як відповідальність за порушення умов договору, а тому не можуть бути включені до загальної суми боргу, на яку підлягають нарахування відсотки та інфляційні. Зі змісту статті 22 ЦК України вбачається, що внаслідок порушення цивільного права особи, вона має право на відшкодування як реальних збитків, тобто втрат, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, яка особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, так і упущеної вигоди, тобто доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Вимога позивача про стягнення матеріальної шкоди в сумі 500, 00 грн. у вигляді витрат на виготовлення позовної заяви задоволенню не підлягає, оскільки такі витрати не є матеріальною шкодою в розумінні ст. 22 ЦК України. Не підлягає задоволенню вимога про відшкодування моральної шкоди в сумі 500000 грн. на підставі ст. 23 ЦК України, оскільки між сторонами існують договірні відносини, стягнення моральної шкоди як відповідальність за неналежне виконання зобов'язань умовами договору не передбачена. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивача частково, стягує на його користь з відповідача за період з 26.11.2013 року по 26.05.2014 року 2368, 50 грн. - 19 % річних, три відсотки річних в розмірі 634,96 грн. за просторочення виконання грошового зобов'язання, інфляційні в сумі 4669,18 грн., що разом становить 7672,64 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved