Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20 березня 2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду ліквідації банку», згідно з яким з 20 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк». 31 березня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №BLаЖГА00023583, згідно якого позивач надав відповідачу кредит на споживчі потреби в розмірі 7000,00 грн. строком до 31 березня 2014 року. За користування кредитом встановлена плата в розмірі 17% річних, за обслуговування кредиту щомісячна плата в розмірі 122,50 грн., що становить 1,75% від суми. Свої зобов'язання в частині сплати кредиту відповідач належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 19.08.2015 року виникла заборгованість в загальному розмірі - 18038,54 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі - 2027,19 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі - 276,65 грн., комісії за РО в розмірі - 51251,70 грн., штрафу в розмірі 14483,00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості, від сплати судових витрат позивач звільнений. У судове засідання представник позивача не з'явився, але завчасно надав суду заяву, якою просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає частково, посилаючись на те, що вона сплачувала кредит, та у неї була деяка заборгованість. Під час судового розгляду справи судом були оглянуті наступні докази: копія договору банківського обслуговування від 31 березня 2011 року(а.с.10-17); графік погашення заборгованості за кредитом та процентами(а.с.18); детальний розпис загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки(а.с.20-22); розрахунок заборгованості за кредитним договором(а.с.4-5); копія Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 березня 2015 року; копія паспорту та ідентифікаційного номеру відповідача. Суд дослідив матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Згідно\~ст.536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Факт перебування сторін у договірних правовідносинах підтверджується копією договору банківського обслуговування від 31 березня 2011 року, згідно якого між сторонами був укладений вказаний договір і відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 7000,00 грн., на споживчі потреби з кінцевою датою повернення 31.03.2014 року. За користування кредитом встановлена процентна ставка в розмірі 17 % річних та комісія за управління кредитом в розмірі 1,75 % від суми кредиту. З розрахунку заборгованості по кредиту вбачається факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору та наявність заборгованості за кредитом в розмірі 2027,19 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 276,65 грн., комісії в розмірі 1251,70 грн. Відповідач в цій частині позовні вимоги визнала у повному обсязі, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій за невиконання умов кредитного договору підлягають частковому задоволенню. Так, відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. У п.8 спеціальної частини договору та п.4.2 кредитного договору зазначено, що за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, при тому, що прострочення боргових зобов'язань за договором перевищило 60 днів, банк має право вимагати від позивальника додатково сплатити банку штраф в розмірі 25 % від суми кредиту. Судом встановлено, що кредитний договір між сторонами було укладено 31 березня 2011 року, відповідач отримав в кредит грошову суму в розмірі 7000,00 грн., яку зобов'язався повернути до 31 березня 2014 року. Відповідач виконував умови кредитного договору щодо сплати кредитних коштів, в подальшому така сплата була тимчасово припинена. За змістом\~ст. 611 ЦК України\~в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Виходячи з аналізу зазначених правових норм, сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня). Крім того, ч. 3\~ст. 551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч. 3\~ст. 551 ЦК України, з урахуванням положень\~ст. 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4\~ст. 10 ЦПК України\~щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року\~\~ № 6-100цс14. Таким чином, нарахування банком неустойки у вигляді штрафу у розмірі 14483,00 грн,. є порушенням вимог вищезазначених норм, а тому штраф підлягає зменшенню до 506,80 грн. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, судовий збір у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial