Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського», Приватного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» про зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначив, що з 16 травня 1985 року по 1 квітня 1992 року він працював в ковальсько-пресовому цеху ДП «Ворошиловградський тепловозобудівний завод ім. Жовтневої революції» (у теперішній час Публічне Акціонерне Товариство «Луганськтепловоз») та повний робочий день виконував роботи на гарячих ділянках робіт за професією (посадою) машиніст крана, яка була передбачена «Списком №1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах» (розділ XI підрозділ 4 пункт «а»), затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР N 1173 від 22.08.56 р., також передбачена «Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (розділ XIV підрозділ 5 пункт «а» код 2150500а-13790), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 р., а також передбачена «Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (розділ XI підрозділ 5 пункт «а» код 1110400а-13790), затвердженого Постановою КМУ № 162 від 11.03.1994 р. З 1 квітня 1992 року відповідно до наказу генерального директора ВО «Луганськтепловоз» № 159 від 20.03.1992 року на базі ковальсько-пресового цеха заводу було створено Орендне підприємство «Лугцентрокуз». Цим же наказом ковальсько-пресовий цех у структурі та штатах заводу було ліквідовано, подальшому Орендне підприємство «Лугцентрокуз» було реорганізовано в Закрите акціонерне товариство «Лугцентрокуз», а з 2.07.2010 р. реорганізовано в Приватне Акціонерне Товариство «Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського» (ПрАТ «Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського»). З 1 квітня 1992 року позивач був звільнений з роботи машиніста крана в ковальсько-пресовому цеху ВО «Луганськтепловоз» у зв'язку з переводом в ОП «Лугцентрокуз». У той же день, позивач був прийнятий на гарячу ділянку роботи в ковальсько-пресовий цех ОП «Лугцентрокуз» на посаду машиніста крана, тобто продовжував роботу на том же робочому місці за своєю професією, що передбачена Списком № 1. З 1 квітня 1992 року по 11 квітня 2000 року позивач працював в ковальсько-пресовому цеху ПрАТ «Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського» та повний робочий день виконував роботи на гарячих ділянках робіт за професією (посадою) машиніст крана, що передбачена Списком № 1. У травні 2012 року у зв'язку з необхідністю підтвердження в органах пенсійного забезпечення свого права на пільгову трудову пенсію [PERSON] звернувся до ПАТ «Луганськтепловоз» з заявою на видачу йому довідки, уточнюючої особливий характер робіт та умов праці та підтверджуючої його роботу на посаді машиніста крану на гарячій дільниці робіт ковальсько-пресового виробництва на ДП «Ворошиловградський тепловозобудівний завод ім. Жовтневої революції» за період з 16.05.1985 р. по 1.04.1992 р. Однак, ПАТ «Луганськтепловоз» своїм листом вих. № 001/349 від 18.05.2012 р. відмовило позивачу у видачі довідки та роз'яснило, що кадрові документи (трудова книжка, картка ф. Т-2, особиста справа) на всіх переведених працівників були передані до ЗАТ «Лугцентрокуз» по акту від 5.07.1997 р. В акті приймання - передачі кадрових документів позивач зазначений під № 292. Табелі обліку робочого часу в період 1984-1992 р. р. велись в структурних підрозділах заводу і не передавались до загального відділу кадрів та розрахункового відділу. Відповідно такі документи велись і зберігались в ковальсько-пресовому цеху. Правонаступником прав та обов'язків ВО «Луганськтепловоз», пов'язаних з діяльністю ковальсько-пресового цеху, є ЗАТ «Лугцентрокуз» (перейменовано в ПрАТ «Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського»). Так, згідно договору оренди державного майна № Д-1672 від 9.12.1992 року між Фондом Держмайна України і ОП «Лугцентрокуз» ковальсько-пресовий цех був переданий в оренду ОП «Лугцентрокуз» з переданням всіх прав та обов'язків. 05.07.1993 року між ВО «Луганськтепловоз» та ОП «Лугцентрокуз» був укладений Протокол врегулювання взаємовідносин, яким було доповнено п. 1.1 зазначеного договору оренди, відповідно до якого ОП «Лугцентрокуз» є правонаступником прав і обов'язків ВО «Луганськтепловоз», пов'язаних з діяльністю ковальсько-пресового цеху. Оскільки ПАТ «Луганськтепловоз» відмовило позивачу у видачі довідки, то він звернувся з аналогічною заявою до ПрАТ «Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського», яке видало йому довідку про підтвердження наявного трудового стажу за період роботи з 1.04.1992 р. по 11.04.2000 р. на гарячих ділянках за професією (посадою) машиніст крану, що передбачена Списком № 1 для призначення пільгової пенсії. При цьому, видати аналогічну довідку за період роботи у тому же ковальсько-пресовому цеху з 16.05.1985 р. по 1.04.1992 р. ПрАТ «Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського» відмовилось. Своїм листом від 4.07.2012 року ПрАТ «Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського» повідомило позивачу, що воно не є правонаступником прав та обов'язків ДП «Ворошиловградського тепловозобудівного заводу ім. Жовтневої революції», а тому не має доступу до архіву цього підприємства. Всі документи зберігаються в архіві ПАТ «Луганськтепловоз», де позивачу необхідно їх отримати або витребувати. Позивач зазначає, відповідачами не видано довідку про підтвердження наявного трудового стажу за період його роботи з 16.05.1985 р. по 1.04.1992 р. на гарячих ділянках в ковальсько-пресовому цеху ДП «Ворошиловградський тепловозобудівний завод ім. Жовтневої революції» за професією (посадою) машиніст крану, що передбачена Списком № 1 для призначення пільгової пенсії. На підставі викладеного позивач просить суд визнати неправомірними дії відповідачів щодо відмови у видачі довідки про підтвердження наявного трудового стажу за період роботи з 16.05.1985 р. по 1.04.1992 р. на гарячих ділянках в ковальсько-пресовому цеху ДП «Ворошиловградський тепловозобудівний завод ім. Жовтневої революції» за професією (посадою) машиніст крану, що передбачена Списком № 1 для призначення пільгової пенсії. Зобов'язати Публічне Акціонерне Товариство «Луганськтепловоз» та Приватне Акціонерне Товариство «Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського» видати - [PERSON], довідку про підтвердження наявного трудового стажу за період роботи з 16.05.1985 р. по 1.04.1992 р. на гарячих ділянках в ковальсько-пресового цеху ДП «Ворошиловградський тепловозобудівний завод ім. Жовтневої революції» за професією (посадою) машиніст крану, що передбачена Списком № 1, відповідно до вимог Постанови КМУ № 637 від 12 серпня 1993 року з зазначенням: періоду роботи, що зараховується до спеціального стажу; професії або посади; характеру виконуваної роботи; розділу, підрозділу, пункту, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинних документів за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 300 гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача ПрАТ «Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського» у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Луганськтепловоз» в судовому засіданні присутній не був. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши представлені письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що з 16 травня 1985 року по 1 квітня 1992 року позивач працював в ковальсько-пресовому цеху ДП «Ворошиловградський тепловозобудівний завод ім. Жовтневої революції». З 1 квітня 1992 року відповідно до наказу генерального директора ВО «Луганськтепловоз» № 159 від 20.03.1992 року на базі ковальсько-пресового цеха заводу було створено Орендне підприємство «Лугцентрокуз». З 1 квітня 1992 року [PERSON] був звільнений з роботи машиніста крана в ковальсько-пресовому цеху ВО «Луганськтепловоз» у зв'язку з переводом в ОП «Лугцентрокуз». З 1 квітня 1992 року по 11 квітня 2000 року [PERSON] працював в ковальсько-пресовому цеху ПрАТ «Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського». При дослідження матеріалів цивільної справи судом також встановлено, що згідно пп. 4.3.3.1 рішення Колегії державного комітету архівів України «Про основні правила роботи державних архівів України» від 03.02.04 документи з особового складу підприємства зберігаються в архівних підрозділах юридичної особи на протязі 75 років. Юридичною особою, з якою заявник знаходився у трудових правовідносинах є ДП «Луганський тепловозобудівний завод ім. Жовтневої революції», правонаступником якого є ВАТ ХК «Луганськтепловоз» відповідно п. 1.5 статуту. Листом Луганського міського архіву від 01.11.2011 від 01-11/2821 щодо знаходження документів з особового складу на зберіганні у міському архіві, було надано інформацію: «Документи, що підтверджують роботу колишніх працівників на Ворошиловградському тепловозобудівному заводі ім. ОР не знаходяться на зберіганні в міському архіві, а відповідно законодавству, вони повинні зберігатися в ПАТ ХК «Луганськтепловоз». Зберігання архівних документів здійснюється в архівах ПАТ Лугаськтепловоз» підтверджується і перевірками прокуратури Жовтневого району м. Луганська від 14.08.09 № 379с-09, від 11.03.2011 № 100-66-11, листом УПФУ в Артемівському районі м. Луганська від 02.09.2010 № 2788/02-04, також листами ХК «Лугансктепловоз» з пропозицією забрати документи на колишніх працівників заводу від 21.06.2004 № 861-21 і від 27.05.2009 № 863-621/ч-249. Актом Жовтневого відділу ДВС Луганського МУЮ підтверджено відсутність архівних документів на колишніх працівників заводу у ПрАТ. Листом Архівного відру Луганської міської ради від 01.11.11 підтверджено знаходження документів в архівах Лугансктепловозу. Відповідно архівному законодавству, зазначені документи повинні зберігатися в архівах Луганськтепловозу на протязі 75 років. З огляду на викладене суд вважає, що ПрАТ «ЛУГЦЕНТРОКУЗ ІМ. С.С. МОНЯТОВСЬКОГО» не має можливості видати пільгову довідку [PERSON] за період його роботи з 16.05.1985 по 01.04.1992 року на ДП «Луганський тепловозобудівний завод ім. Жовтневої революції», зазначена довідка повинна бути видана ВАТ ХК «Луганськтепловоз». Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вищезазначені обставини встановлені рішеннями судів різних інстанцій як загальної так і адміністративної юрисдикції, копії яких надані сторонами у справі та відповідно до ст.. 61 ч. 3 ЦПК України не потребують доказування. Згідно постановам по адміністративним справам, які долучені до матеріалів справи встановлено, що ЗАТ «Лугцентрокуз» є правонаступником ОП «ЛУГЦЕНТРОКУЗ», яке в свою чергу, було правонаступником прав та обов'язків Луганського тепловозобудівного заводу ім. Жовтневої революції ВО «Луганськтепловоз» лише на час дії договору оренди з питань діяльності ковальсько-пресового цеху, тобто на час, коли тривали правовідносини, пов'язані з орендою цілісного майнового комплексу. Після закінчення договору оренди всі обов'язки, що з нього випливали припинили свою дію. При цьому, в Ухвалі Вищого адміністративний суду України від 04.03.2010 зазначено, що суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що відокремлений підрозділ заводу - ковально-пресовий цех не був самостійною юридичною особою, і відповідно до діючого законодавства не мав ніяких прав та обов'язків, а тому позивач, який є самостійною юридичною особою, не може бути правонаступником цеху. Крім цього, Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.06.10 № 2а-2720/09/1270 встановлено, що правонаступником Державного підприємства «Луганський тепловозобудівний завод» є Державна холдингова компанія «Луганськтепловоз». У свою чергу правонаступником Державної холдингової компанії «Луганськтепловоз» є Холдингова компанія «Луганськтепловоз». Також підтверджено, що ЗАТ «ЛУГЦЕНТРОКУЗ» не є правонаступником Луганського тепловозобудівного заводу ВО «Луганськтепловоз». Відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»передбачає, що право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від останнього місця роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах та з особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими КМУ. Порядок відшкодування фактичний витрат по виплаті та доставці пенсій передбачений інструкцією про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування до пенсійного фонду України, затвердженою Постановою правління пенсійного Фонду України від 19.2.2003 року № 21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663-інструкцією. Відповідно до п.п. 6.1., 6.2., 6.3. вищезазначеної інструкції, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч. 2 «Прикінцевих положень»Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах. Якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»(1788-12), які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено у розмірах, передбачених ч. 2 «Прикінцевих положень», Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». 6.3. у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники. Зважаючи на все вищевказане, суд вважає, що обов»язок надання довідки про особливий характер та умови праці позивача лежить саме на ПАТ «Луганськтепловоз». Не надавши позивачеві вищевказану довідку, ПАТ «Луганськтепловоз» порушило тим самим вимоги ст. 49 КЗпП України, ст.ст. 13, 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також Постанови КМУ № 637 від08.1993 р. «Про порядок підтвердження трудового стажу для призначення пенсії». З огляду на викладене оцінивши всі надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 300 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved