Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 22 липня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №2000226914, на підставі якого відповідач отримала кредит в розмірі 20000,00 грн. та зобовязалася щомісячно сплачувати кредит та проценти. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором щодо сплати кредиту належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 21 листопада 2016 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 21673,57 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14437,46 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 2,00 грн., комісії в розмірі 7234,11 грн. Також відповідно до розділу 2 кредитного договору відповідачу було відкрито кредитну лінію і видано кредитну картку. У звязку з невиконанням зобовязань за даною кредитною лінією станом на 21 листопада 2016 року утворилася заборгованість в розмірі 26802,26 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 23802,84 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 2575,26 грн. Згідно умов договору факторингу №22/12/14/2 від 22 грудня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №2000226914 від 22 липня 2012 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Таким чином, до позивача перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму заборгованості та судові витрати по справі в розмірі 1378,00 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, але завчасно надав суду заяву, якою просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити. Також зазначив, що насправді за договором факторингу до позивача не перейшли права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача. Вважає, що надані позивачем документи не підтверджують факт наявності заборгованості за кредитним договором. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази у справі. Таким чином, суд, заслухавши пояснення представника відповідача та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора забовязаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У ст.536 ЦК України зазначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Факт перебування ПАТ «ОТП Банк» і [PERSON] у договірних правовідносинах підтверджується копією договору про надання споживчого кредиту №2000226914 від 22 липня 2012 року, згідно якого між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту, на підставі якого відповідач отримала кредит в розмірі 20000,00 грн. і зобовязалася щомісячно сплачувати кредит та проценти. Згідно розрахунку заборгованості відповідач внаслідок неналежного виконання зобовязань щодо сплати кредиту має заборгованість станом на 21 листопада 2016 року в загальному розмірі 21673,57 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14437,46 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 2,00 грн., комісії в розмірі 7234,11 грн. Також відповідно до розділу 2 кредитного договору відповідачу було відкрито кредитну лінію і видано кредитну картку. У звязку з невиконанням зобовязань за даною кредитною лінією станом на 21 листопада 2016 року утворилася заборгованість в розмірі 26802,26 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 23802,84 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 2575,26 грн. Згідно копії договору факторингу №22/12/14/1-2 від 22 грудня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками в розмірі портфеля заборгованості. Як вбачається з наданого суду Акту приймання-передачі №1 реєстру боржників до договору факторингу №22/12/14/1-2 клієнт (ПАТ «ОТП Банк») передав, а фактор (ТОВ «ОТП Факторинг») прийняв згідно з вимогами п.8.3 договору факторингу №22/12/14/1-2 від 22 грудня 2014 року реєстр боржників №1 клієнта від 22 грудня 2014 року, складений за формою згідно з Додатком №1 до Договору. Згідно наданого суду реєстру боржників відповідач [PERSON] в зазначеному реєстрі не значиться, а значиться інша особа [PERSON]. Як зазначено в ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, у даному випадку позивач не надав суду доказів переходу до нього права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №2000226914, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» і [PERSON], у звязку з чим він не є належним позивачем у справі. Таким чином, суд не вважає навність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати по справі стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed