Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 квітня 2008 року між ВАТ ВТБ Банк правонаступником якого є ПАТ «ВТБ БАНК» та [PERSON] укладено Кредитний договір №019Ф-АК-ЦВ, згідно з яким останньому був наданий кредит в сумі 28200 доларів США, строком до 11.04.2015 року. Згідно умов Кредитного договору Позичальник зобов'язався щомісячно, у встановлені договором строки, здійснювати повернення частини кредиту, та сплачувати нараховані відсотки за використання кредиту. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі та надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 135800 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № TR.11226.1.199 від 11 квітня 2008 року. Починаючи з червня 2009 року [PERSON] систематично не виконуються зобов`язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та відсотків за його використання. Станом на 04.11.2013 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 1361882,50 гривень. Також зазначає,що з метою забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором,банком було укладено договори поруки з [PERSON] Згідно договору поруки у разі невиконання чи неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачі відповідають перед позивачем як солідарні боржники. В судове засідання представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та попросив задовольнити їх в повному обсязі. В разі неявки відповідачів просив прийняти заочне рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час, місце та дату слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотання про слухання справи за їх відсутністю до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, 11 квітня 2008р. року між ВАТ ВТБ Банк правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено Кредитний договір № 019Ф-АК-ЦВ (далі - Кредитний договір), згідно з яким останньому був наданий кредит в сумі 28200 (двадцять вісім тисяч двісті) дол. США, строком на 7 (сім) років до 11.04.2015р. Згідно умов Кредитного договору Позичальник зобов'язався щомісячно, у встановлені договором строки, здійснювати повернення частини кредиту, та сплачувати нараховані відсотки за використання кредиту. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі та надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 28200 (двадцять вісім тисяч двісті) доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № TR.11226.1.199. від 11 квітня 2008 року. Починаючи з червня 2009 року [PERSON] в порушення вимог ст.ст. 526,530,536,1048,1049 ЦК України систематично не виконуються зобов`язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та відсотків за його використання. Відповідно до п. 9.1. Кредитного договору, у випадку прострочення виконання Позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати процентів, а також комісій Позичальник сплачує неустойку у вигляді пені в розмірі 0,5 % в день від суми невиконаних зобов'язань. Згідно ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, згідно ч.2 ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України,є право позивача вимагати дострокового повернення частини кредиту що залишилася,та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Станом на 04 листопада 2013 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 1361882,50 грн., з яких: · 48247,27 грн. - строкова заборгованість за кредитним договором; · 142214,89 грн. - прострочена заборгованість за кредитним договором; · 572972,59 грн. - пеня нарахована в зв'язку з несвоєчасним погашенням кредиту; · 118283,85 грн. - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитними коштами; · 1666,54 - строкова заборгованість по процентам за користування кредитом; · 461260,22 грн. - пеня нарахована в зв'язку несплатою процентів за користування кредитом; · 9549,30 грн. - три відсотки річних за прострочення виконання зобов'язання щодо погашення кредиту (на підставі ст. 625 ЦК України); · 7687,84 грн. - три відсотки річних за прострочення виконання зобов'язання щодо погашення процентів за користування кредитом (на підставі ст. 625 ЦК України). 11 квітня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] (далі - Поручитель) та Банком був укладений договір поруки № 019Ф-АК-ЦВ/z2, згідно якого Поручитель зобов'язався перед Банком за належне та своєчасне виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у випадку порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У відповідності до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до норм чинного законодавства, зокрема, відповідно до ч.2 ст. 598 ЦК України, припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Але в даному випадку ні договір, ні діюче законодавство не передбачають підстав для припинення зобов`язань за кредитним договором на вимогу боржника. При цьому за загальним правилом, передбаченим ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, кредитний договір є діючим з усіма наслідками цього, а тому нарахування відсотків за користування кредитними коштами та штрафних санкцій за порушення з боку відповідача [PERSON] умов кредитного договору є законним та обґрунтованим. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «ВТБ БАНК» знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи та підлягають задоволенню. Крім того на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача суд стягує судові витрати пов'язані з розглядом справи: судовій збір в розмірі 3326,30 грн.

Outcome: approved