Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що є військовослужбовцем та на підставі Наказу Міністра Оборони України № 380 та за рішенням начальника Деснянського гарнізону, згідно ордеру № 003681 від 19.06.2017, позивачу надано у користування житлову площу за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що на момент видачі ордеру він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 19.08.2019 шлюб між сторонами було розірвано. Вважає, що [PERSON] проживає на даній житловій площі незаконно. Вимог про зняття з реєстрації спільного сина [PERSON] , [INFO] позивач не заявляє, оскільки неповнолітня дитина народжена в шлюбі та проживає разом з ним. У зв`язку з реєстрацією відповідача позивач має проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються, чим об`єктивно порушуються його права. З урахуванням наведеного, просить задовольнити позовні вимоги. 11.06.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Анохіну А.М. 15.06.2020 ухвалою суду залишено позовну заяву без руху та надано строк на усунення недоліків. 30.06.2020 позивачем подано заяву до суду на виконання вимог ухвали суду від 15.06.2020. 13.07.2020 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Справу було призначено до розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Позивач надав недостовірну інформацію щодо проживання неповнолітньої дитини. Після розлучення сторони проживали в одному приміщенні та продовжували вести спільне господарство, разом сплачували комунальні послуги. Іншого житла вона не має та вважається одинокою особою з неповнолітньою дитиною. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши сторони, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Службові жилі приміщення за приписами ст. 118 ЖК, призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Судом встановлено, що згідно ордеру № 003681 від 19.06.2017 [PERSON] надано у користування службову квартиру за адресою: [ADDRESS] зі складом сім`ї: дружина - [PERSON] та син - [PERSON] (а.с.13). Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 19.08.2019 шлюб між сторонами розірвано (а.с.4). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.14) Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони разом з дитиною зареєстровані і проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку) (ч. 1 ст. 66 ЖК України). Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами (ч. 1 ст. 67 ЖК України). Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР (ст. 68 ЖК України). Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач без поважних причин була відсутня понад встановлені законом строки у службовому жилому приміщенні. Також встановлено, що відповідач користується та проживає у вказаному службовому жилому приміщенні на підставі ордера. Власник житлового приміщення питання щодо правомірності відповідача проживання у спірній квартирі, не ставить. Відтак, навіть якщо припустити, що позивач діє з метою задоволення інтересів військовослужбовців і членів їх сімей, які згідно з абзацом третім частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» мають право бути забезпеченими службовими житловими приміщеннями, а відповідач втратила право на користування службовим приміщенням у зв`язку з розірванням шлюбу з військовослужбовцем, членом сім`ї якого вона була. Оскільки зміст і спрямованість діяльності держави визначають права та свободи людини і їх гарантії, а утвердження та забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3 Конституції України). Відповідний правовий висновок наданий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року, справа № 357/3258/16-ц. Згідно із Інформаційної довідки № 1225757626 від 28.09.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відсутні відомості про наявність у відповідача зареєстрованих прав на нерухоме майно. Не можуть бути задоволені позовні вимоги на підставі ст. 406 ЦК України, оскільки вказана норма регулює відносини власника житла і особи, яка користується чужим майном. З огляду на наведене, суд не вбачає підстав визнавати відповідача особою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.

Outcome: dismissed