Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір стягнутих з нього аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебував у шлюбі з відповідачкою, та Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області 28.03.2014 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] , 2004 року народження. Відповідачка після розірвання шлюбу одружилась вдруге та на теперішній час матеріально забезпечена. З позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти у розмірі ј частини з усіх видів доходів позивача щомісячно. Після цього, рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09.04.2019 року з позивача стягнуто аліменти на утримання його непрацездатного батька [PERSON] , у розмірі ј частини з усіх видів доходів позивача щомісячно. У зв`язку із зміною матеріального стану, позивач просив зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього на користь відповідачки, на утримання неповнолітньої дитини, з ј частини усіх видів його доходів на 1/6 частину усіх видів його доходів. Відповідач надала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що під час розгляду справи про стягнення з відповідача аліментів на її користь, відповідач проти позовну не заперечував та був згодний з встановленим судом розміром аліментів. Позивач аліменти сплачував не регулярно, у зв`язку із чим утворилась заборгованість з аліментів, яка на теперішній час складає близько 40\~000 грн. Щоб уникнути подальшого збільшення заборгованості, позивач звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів посилаючись на наявність рішення суду від 09.04.2019 року про стягнення з нього аліментів на утримання батька. Разом з тим, як вбачається з рішення суду, позивач не заперечував проти задоволення позовних вимог батька про стягнення аліментів у розмірі ј частини з усіх видів його доходів, при цьому не зазначав, що з нього вже стягнуто аліменти на корить доньки. Факт стягнення з позивача аліментів на утримання батька не доводить погіршення його матеріального стану. Крім цього зазначила, що неповнолітня донька з січня 2020 року проходить лікування, та відповідачка несе додаткові витрати з її лікування. Відповідачка на теперішній час не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, та єдиним її доходом є державна допомога у розмірі 860 грн. Той факт, що вона перебуває у шлюбі не має значення, оскільки її чоловік не зобов`язаний утримувати неповнолітню доньку [PERSON] , а цей обов`язок покладений на позивача. Оскільки позивачем не доведено погіршення його майнового стану, або стану здоров`я, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження, по справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 лютого 2020 року цивільну справі передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2020 року продовжено розгляд цивільної справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 червня 2020 року заяву представника позивача про відвід головуючого судді Музики О.М. визнано необґрунтованою, провадження по справі зупинено до вирішення питання про відвід судді згідно положень ч. 3 ст. 40 ЦПК України. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 червня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про відвід головуючого судді Музики О.М. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 червня 2020 року поновлено провадження по справі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 червня 2020 року задоволено заяву про самовідвід головуючого судді Музики О.М., справу передано до канцелярії суду для визначення іншого складу суду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2020 року головуючим у справі визначено суддю Шатілову Л.Г. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 серпня 2020 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 вересня 2020 року закрито підготовче провадження у цивільній справі, справу призначено до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні пояснив, що сплачував аліменти у встановленому судом розмірі, однак після цього втратив роботу, тому утворилась заборгованість з аліментів. Також зазначив, що у нього є хворий батько, який також потребує утримання, тому просив зменшити розмір аліментів. Крім цього зазначив, що не знає, яку пенсію отримує батько, та чи є отримує дохід донька, яка навчається в 11 класі. Перебував на обліку як безробітний, а зараз працює менеджером та розмір його посадового окладу становить 6200 грн. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що у доньки позивача є працездатна матір, яка може надавати матеріальну допомогу донці. Крім цього, в 2018 року у позивача померла мати, тому за батьком нікому доглядати. Доказом погіршення матеріального становища позивача є рішення суду про стягнення з нього на корить батька аліментів. В подальшому надав до суду заяву про закінчення розгляду справи у відсутність позивача та його представника. Представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що з позовними вимогами не погоджуються у повному обсязі, позивачем не доведено погіршення матеріального стану, батько позивача отримує пенсію а неповнолітня донька не має інших джерел доходів. В подальшому надала до суду заяву про закінчення розгляду справи у відсутність відповідача та представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши надані суду докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів доходу позивача, що не заперечується усіма учасниками справи. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 квітня 2019 року з позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання непрацездатного батька [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів доходу позивача (а.с.3). Позивач працює на посаді менеджера по збуту ТОВ «Едісон-Електро», що підтверджується наказом № 2-К від 01.11.2018 року та довідкою № 1 від 09.04.2019 року (а.с.6,7). Згідно зазначеної довідки посадовий оклад позивача складає 4500 грн. У зв`язку із неналежним виконанням позивачем обов`язків зі сплати аліментів, утворилась заборгованість за період з січня 2014 року по квітень 2020 року, розмір якої складає 36\~893,05 грн., що підтверджується копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 16/42168666 від 04.06.2020 року (а.с.97). Як вбачається з довідки б/н від 10.09.2020 року, наданої Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, [PERSON] отримує пенсію за віком, розмір якої складає 3661,83 грн. на місяць (а.с.110). Відповідач [PERSON] знаходиться на обліку в Департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської ради та отримує щомісячну одноразову допомогу при народження дитини, розмір якої за період з травня 2019 року по квітень 2020 року складає 10320 грн., тобто 860 грн. на місяць (а.с.70). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину визначається судом. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 461/4936/16 від 31 жовтня 2018 року. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. У статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням суду з нього стягнуто аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі ј частини з усіх видів доходу позивача, що свідчить про те, що його матеріальний стан погіршився. Разом з тим, як вбачається з копії рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09.04.2019 року, під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , останній позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі ј частини від його заробітку визнав у повному обсязі. При цьому позивач достеменно знав, що з нього вже стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки, тобто вважав, що такий розмір аліментів для нього є помірним. Крім цього, як встановлено судом, непрацездатний [PERSON] , на користь якого стягнуто аліменти з позивача, також отримує пенсію, розмір якої перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. При цьому відповідач на теперішній час не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, та отримує лише державну допомогу при народженні дитини, яка, в свою чергу, направлення на забезпечення потреб саме такої дитини. Той факт, що відповідач знаходиться у шлюбі, не позбавляє позивача обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину. Факт стягнення з позивача аліментів на утримання непрацездатного батька не є безумовним підтвердженням погіршення майнового стану позивача, якщо таке погіршення не підтверджено іншими достатніми та допустимими доказами. При цьому батьки не повинні компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання одного утриманця порівняно з іншим. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.09.2020 року, у справі № 565/2071/19. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем до суду надано довідку ТОВ «Едісон-Електро» № 1 від 09.04.2019 року, згідно якої позивачу встановлено посадовий оклад у розмірі 4500 грн. При цьому позивач у судовому засіданні зазначав, що на теперішній час його посадовий оклад становить близько 6500 грн. Разом з тим, позивачем до суду взагалі не надано відомостей щодо розміру його доходів станом на час розгляду справи, з огляду на те, що посадовий оклад є лише складовою заробітної плати, яка також може включати заохочувальні і компенсаційні виплати. Крім того, той факт, що на теперішній час з позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини та непрацездатного батька в сукупному розмірі 50 % від доходу, який отримує позивач, також не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки такий розмір відрахувань не перевищує граничних розмірів відрахування, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, стягнутих з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні непрацездатного батька, без підтвердження погіршення його матеріального становища достатніми та допустимими доказами, не буде спрямовано на належне забезпечення неповнолітньої дитини та суперечитиме її інтересам, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст.ст. 141, 150, 180-182, 192 СК України,

Outcome: dismissed