Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить: - розірвати договір оренди земельної ділянки № 109 від 03.12.2007 року укладений між ним та ТОВ «Агроконтракт-Н»» на його земельну ділянку площею 6,05 га, кадастровий номер 3520586000:02:00:0314 , який зареєстрований 15.12.2010 року в Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК», про що в Книзі записів державної реєстрації вчинено запис за № 041037900043; - стягнути з ТОВ «Агроконтракт-Н» на його користь заборгованість з орендної плати за землю: за 2017 рік у розмірі 9540 грн. 22 коп. (без податку на доходи фізичних осіб і військового збору), з яких: 6135 грн. - орендна плата, 2519 грн. 05 коп. - пеня за прострочення внесення орендної плати, 667 грн. 17 коп. - інфляційні збитки, 219 грн. - річні проценти за користування коштами; за 2018 рік у розмірі 6535 грн. 67 коп. (без податку на доходи фізичних осіб і військового збору), з яких: 6135 грн. - орендна плата, 304 грн. 32 коп. - пеня за прострочення внесення орендної плати, 61 грн. 35 коп. - інфляційні збитки, 35,00 грн. - річні проценти за користування коштами; - стягнути з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. В обгрунтування позову вказав, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серія РЗ № 437124 від 25.05.2003 року він є власником земельної ділянки № [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,05 гектарів, кадастровий номер 3520586000:02:00:0314 , розташованої на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області. 03 грудня 2007 року він уклав договір оренди зазначеної земельної ділянки № [NUMBER] із ТОВ «Агроконтракт -Н». У відповідності до чинного на той час законодавства договір зареєстровано в Олександрівському офісі КРФ ДП «НДЗК», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди 15.12.2010 року вчинено запис за № 041037900043. Проте, орендну плату за використання зазначеної земельної ділянки протягом 2017-2018 років ТОВ «Агроконтракт-Н» до теперішнього часу не виплатило, чим систематично порушує умови договору оренди. З метою досудового врегулювання спору він як письмово, так і усно звертався з відповідними претензіями до посадових осіб ТОВ «Агроконтракт-Н». Проте, відповіді не отримано. Отже, незважаючи на приписи чинного законодавства України та на умови договору оренди, відповідач не виявив доброї волі для вирішення цього спору у позасудовому порядку. На момент пред?явлення позову зобов?язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є не виконаним, а тому просив розірвати договір оренди земельної ділянки та стягнути невиплачену орендну плату за 2017-2018 роки. Ухвалою судді від 25.03.2019 року відкрито провадження у даній справі (а.с. 24-25). Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки ознак систематичності щодо невиплати своєчасно орендної плати у їх діях не вбачається, так як за період дії оспорюваного договору, позивачу було виплачено орендної плати більше ніж належало до виплати за договором, що у свою чергу підтверджується розрахунком (а.с. 36-39). Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому вказав, що враховуючи наведені помилки при проведенні розрахунків по виплаті орендної плати та відсутність доказів у вигляді відповідної бухгалтерської документації ТОВ «Агроконтракт-Н», які підтверджують обставини, на яких грунтується заперечення, вважають наведені представником відповідача аргументи підлягають відхиленню судом (а.с. 49-51). Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги не визнав. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв?язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер 3520586000:02:000:0314 , площею - 6,05 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 437124 (а.с. 11). 03.12.2007 року між [PERSON] та ТОВ «Агроконтракт-Н» укладено договір № 109 оренди земельної ділянки, а саме: земельної ділянки № [NUMBER] , загальною площею 6,05 га, на строк 10 років, зареєстрований у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 041037900043 від 15.12.2010 року (а.с. 13-14). Згідно п. 9 вищевказаного договору оренди земельної ділянки від 03.12.2007 року, договір укладено на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації. Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 12.01.2018 року задоволено позов [PERSON] та визнано недійсними п. 9 оспорюваного договору в частині «починаючи з дати його державної реєстрації» (а.с. 115-118). Згідно п. 10 вищевказаного договору, орендна плата вноситься орендарем щорічно у грошовому розмірі, що складає 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки переданої в оренду та складає 2049 грн. за рік використання, у відробітковій або в натуральній формі (зерном пшениці, ярого ячміню, кукурудзи, соняшнику, цукру) про що додатково робиться акт розрахунку. Згідно п. 6 вищевказаного договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 68300 грн. Згідно п. 11 вищевказаного договору, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнта індексації грошової оцінки земель. Згідно п. 12 вищевказаного договору, розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розміру земельного податку, підвищення тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках, передбачених законодавством. Згідно п. 13 вищевказаного договору, кінцевий розрахунок по щорічній орендній платі проводиться до завершення поточного календарного року. Згідно п. 35 вищевказаного договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку. Згідно п. 38 вищевказаного договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок систематиного невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно п. 43 вищевказаного договору, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Позивач у 2018 році звертався до відповідача з претензією, в якій, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору оренди землі від 03.12.2007 року щодо виплати орендної плати, просив розрахуватися з ним за оренду земельної ділянки за 2017 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, так як в іншому випадку буде змушений звертатися до суду, яку представник відповідача отримав 02.02.2018 року (а.с. 15-16). Згідно розрахунку, складеного відповідачем, про нарахування та виплату [PERSON] орендної плати за земельну ділянку № 314 (а.с. 39): Рік вип- латиК-сть, гаГро-шова оцінка К-т індек-саціїПо фактупо договору 3%різницядата виплати Нара-хованоВипла-ченонарахованоВиплаче-ноНара-ховановиплата 20096,05545001,3642230,141895,622230,141895,6200№10 28/10/09 20106,05545001,3642230,141895,622230,141895,6200№10 10/08/10 20116,05545001,3642230,141895,622230,141895,6200№13 09/08/11 20126,05545002,80577984587,453899,334587,453899,3300№21 12/12/12 20136,05545002,576972477022,255968,914213,353581,352808,902387,56№25 30/09/13 20146,05545002,576972477022,255968,914213,353581,352808,902387,56№35 26/11/14 20156,05545003,218638628770,797323,615262,474394,173508,322929,44№176 21/10/15 20166,05545003,86236634410524,958472,596314,975273,004209,983199,59№266 15/12/16, №127 та №229 від 30/12/16 20176,05545003,862366344 6314,975083,56-6314,97-5083,56 20186,05545003,8623663446314,97 6314,975083,560-5083,56 ра-зом 50933,0837320,2143911,9536583,177021,13737,04 Згідно відомостей на виплату грошей №№ 25, 35, 176, ВпП-266, ВпП-127 та ВпП-229 [PERSON] отримував орендну плату за землю за 2013-2016 роки в сумах 5968,91 грн., 5968,91 грн., 7323,61 грн., 6822,59 грн., 900,00 грн. та 750,00 грн. відповідно (а.с. 66-71). Згідно Наказу директора ТОВ «Агроконтракт-Н» «Про донарахування орендної плати за 2009 рік пайовикам Родниківської сільської ради» № 01/06/3 від 01.06.2012 року встановлено, що по Родниківській сільській раді при нарахуванні орендної плати пайовикам за користування землею в 2009 році було взято за основу грошову оцінку однієї земельної ділянки 74338 грн. (54500х1,364); за даними виготовленої грошової оцінки станом на 01.01.2012 рік вартість однієї земельної ділянки складає 140445 грн.; виходячи із грошової оцінки 140445 грн. за земельну ділянку станом на 01.01.2009 рік вона повинна складати 75524 грн. (140445/1,756/1,059), а тому наказано провести донарахування орендної плати за користування одним паєм за 2009 рік у сумі 35,58 грн. (79980-75524=1186*3%) (а.с. 74). Згідно Наказу директора ТОВ «Агроконтракт-Н» «Про донарахування орендної плати за 2010-2011 роки пайовикам Родниківської сільської ради» № 01/06/2 від 01.06.2012 року встановлено, що по Родниківській сільській раді при нарахуванні орендної плати пайовикам за користування землею в 2010-2011 роках було взято за основу грошову оцінку однієї земельної ділянки 74338 грн. (54500х1,364); за даними виготовленої грошової оцінки станом на 01.01.2012 рік вартість однієї земельної ділянки складає 140445 грн.; виходячи із грошової оцінки 140445 грн. за земельну ділянку станом на 01.01.2011 рік та на 01.01.2010 року вона повинна складати 79980 грн. (140445/1,765), а тому наказано провести донарахування орендної плати за користування одним паєм за 2010-2011 роки в сумі 169,26 грн. (79980-74338=5642*3%) (а.с. 73). Згідно Наказу директора ТОВ «Агроконтракт-Н» «Про нарахування орендної плати за 2012 рік пайовикам» № 01/06/1 від 01.06.2012 року наказано провести нарахування орендної плати за користування земелю пайовикам врахувавши коефіцієнт індексації до нормативної грошової оцінки земель станом на 01.07.1995 року 3,2х1,756=5,6192; по Родниківській сільській раді при нарахуванні орендної плати пайовикам за користування землею взяти за основу грошову оцінку однієї земельної ділянки 140445 грн.; по обліку в 1-С по Родниківській сільській раді в особових рахунках пайовиків грошова оцінка за один пай складає 54500 грн., тому при нарахуванні орендної плати на 2012 рік застосовувати коефіцієнт 2,576952 (140445/54500) (а.с. 72). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків № 13010 від 28.02.2019 року [PERSON] за період з 1 кварталу 2017 року по 4 квартал 2018 року отримав наступні доходи: 2 квартал 2017 року - благодійну допомогу від ТОВ «Агроконтракт-Н» в сумі 200 грн.; 3 квартал 2018 року - за надання майна в лізинг від ТОВ «Агроконтракт-Н» нараховано 6314,97 грн. (а.с. 52). Правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі» (далі Закон). Згідно ч. 1 ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов?язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до положень ст. 1 Закону, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 Закону передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 210 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого він відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду землі» набирає чинності, тобто договір оренди землі набирає чинності тільки після його державної реєстрації. Пунктом 43 договору оренди землі, укладеного між сторонами, передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Отже обов?язок орендаря щодо сплати орендної плати та право орендодавця на її отримання виникає після проведення державної реєстрації договорів оренди землі, тобто оспорюваний договір на даний час не припинив свою дію. Судом не приймається до уваги рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 12.01.2018 року, оскільки ним визнано недійсним п. 9 оспорюваного договору в частині «починаючи з дати його державної реєстрації», однак п. 43 вказаного договору, яким визначений початок строку його дії, сторонами не оскаржувався та відповідає вищевказаним нормам законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону, однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ст. 21 Закону, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно ч. 1 ст. 24 Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. В ст.ст. 6, 627 ЦК України визначено принцип свободи договору, згідно з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Водночас стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов?язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов`язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору. Звертаючись до суду з позовом позивач, як на підставу для розірвання договору оренди землі, посилається на порушення відповідачем умов договору, що полягала у несплаті орендної плати протягом 2017-2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно з вимогами п. «в» ч. 1 ст. 96 ЗК України, ст.ст. 21, 25 Закону, орендар зобов?язаний своєчасно сплачувати орендну плату. У пункті «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов?язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов?язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов?язання внаслідок односторонньої відмови від зобов?язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов?язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід врахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі Об?єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що звернення позивача до суду з позовом про захист своїх порушених прав шляхом розірвання договору оренди землі від 03.12.2007 року, здійснено у конкретний спосіб, визначений ЦК України, та обумовлене недотриманням відповідачем, як орендарем, передбачених законом вимог щодо внесення орендної плати за користування земельною ділянкою у розмірі та строки, передбачені договором оренди землі. Зокрема, згідно п.п. 6, 10, 11, 13 вищевказаного договору оренди земельної ділянки від 03.12.2007 року, орендна плата вноситься орендарем щорічно у грошовому розмірі, що складає 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки переданої в оренду та складає 2049 грн. за рік використання, у відробітковій або в натуральній формі (зерном пшениці, ярого ячміню, кукурудзи, соняшнику, цукру) про що додатково робиться акт розрахунку. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 68300 грн. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнта індексації грошової оцінки земель. Кінцевий розрахунок по щорічній орендній платі проводиться до завершення поточного календарного року. Як вбачається зі змісту позовних вимог, підставою звернення позивача до суду є несплата відповідачем орендної плати за період 2017-2018 роки, що свідчить про обставини систематичної несплати орендної плати за договором оренди землі від 03.12.2007 року. Заперечуючи проти доводів сторони позивача, викладених у позові, щодо систематичної несплати орендної плати за спірним договором оренди землі, відповідачем були надані суду розрахунок виплати орендної плати, відомості на виплату грошей та накази по товариству про здіснення донарахування орендної плати на підтвердження отримання орендодавцем грошових коштів в рахунок орендної плати. При цьому, у відзиві на позов представник відповідача вказував на те, що розрахунок з позивачем по орендній платі здійснено наперед та існує переплата, а тому вимоги позивача є передчасними. Разом з тим, надані стороною відповідача відомості на виплату грошей підтверджують отримання [PERSON] орендної плати за землю за 2013-2016 роки. При цьому, у розрахунку наданому представником відповідача зазначається грошова оцінка земельної ділянки за період 2009-2018 роки у розмірі 54500 грн., тоді як умовами п. 6 спірного договору визначений розмір грошової оцінки - 68300 грн. Стороною відповідача не надано будь-яких належних доказів на підтвердження зазначеної невідповідності грошової оцінки земельної ділянки, у тому числі і розрахунків, з приводу того, чому орендна плата розраховувалася не від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка вказана у договорі. Таким чином, суд позбавлений можливості достовірно визначитися з розміром проведеної позивачу орендної плати. Крім того, пунктом 35 оспорюваного договору передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Належні докази того, що позивач давав свою згоду на збільшення орендної плати не надано. Отже, відповідачем не надано суду будь-яких доказів, що розмір оренди плати підвищувався та виплачувався наперед за взаємною згодою сторін договору. Судом враховано, що згідно зі ст. 531 ЦК України, боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов?язання чи звичаїв ділового обороту. Законодавством про оренду землі не заборонено сплачувати орендну плату за земельну ділянку наперед за майбутні періоди. Однак, враховуючи, що виплачуючи орендну плату наперед без відома позивача, стороною відповідача також і не доведено належними та достовірними доказами виплату такої орендної плати наперед за майбутні періоди. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, які б підтверджували виконання зобов?язання зі сплати орендної плати за договором за період 2017-2018 роки. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази не тільки виплати орендної плати за цей період, а й фактів нарахування її до виплати позивачу, оскільки, за вищевказаних суперечностей, розрахунок відповідача про нарахування та виплату [PERSON] орендної плати є сумнівним, а тому не може бути належним доказом у справі щодо розміру виплаченої позивачу орендної плати, в тому числі на майбутнє, та прийнятий судом. При цьому суд також відхиляє, як доказ відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків №13010 від 28.02.2019 року [PERSON] , а саме за 3 квартал 2018 року - за надання майна в лізинг від ТОВ «Агроконтракт-Н» нарахування в сумі 6314,97 грн., оскільки такий розрахунок не є первинною обліковою бухгалтерською документацією (а.с.2). Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 614/805/16-ц. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні доведено факт не отримання позивачем орендної плати за 2017-2018 роки, не доведення відповідачем виплати наперед орендної плати за вказаний період, що свідчить про систематичне порушення відповідачем умов договору оренди землі від 03.12.2007 року щодо сплати орендної плати, тобто допущено істотне порушення умов договору, внаслідок чого позивач був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору. А тому, наявні підстави для розірвання договору відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, п. 38 вказаного договору та дані позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті орендної плати з урахуванням індекса інфляції та неустойки, суд приходить до наступного висновку. Оскільки, судом встановлене порушене право позивача з отримання щорічної орендної плати обґрунтованою є вимога про стягнення суми заборгованості з відповідача за період 2017-2018 роки. Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати без внесення відповідних змін до договору у письмовій формі (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 03 грудня 2013 року у справі № 3-34гс13 та від 20 серпня 2013 року у справі № 3-21гс13). Орендар зобов?язаний самостійно за наявності відомостей про нормативну грошову оцінку землі перераховувати розмір орендної плати. Згідно уточненого розрахунку нормативної грошової оцінки загальна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 3520586000:02:000:0314 , площею 6,0521 станом на 01.01.2017 року, коефіцієнт індексації - 4,796, з урахуванням індексації 1,756 згідно ПКМУ від 31.10.2011 року № 1185 складає 204 503, 92 грн. (а.с. 17). За такого розмір орендної плати, повинен складати: за 2017 рік - 204503,92 грн.х3%=6135,12 грн. Такий же розмір орендної плати складає і за 2018 рік. Згідно розрахунків позивача, розмір орендної плати визначений у сумі 6135 грн. Відповідно до ч. 1 ст.1 3 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір невиплаченої орендної плати позивачу за один рік оренди складає 6135 грн., а загальний розмір невиплаченої орендної плати за 2017-2018 роки становить 12270 грн. Відповідачем не оспорювалися розрахунки, здійснені стороною позивача. У відповідності зі ст. 611 ЦК України: у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 3) сплата неустойки. У відповідності зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов 'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов 'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 року № 543/96-ВР, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Тобто, відповідач зобов`язаний був сплатити орендну плату за 2017 рік у розмірі 6135 грн. до 31.12.2017 року, відповідальність за прострочення зобов`язання настає з 01.01.2018 року по 11.03.2019 рік (по день складання позову); за 2018 рік - у розмірі 6135 грн. до 31.12.2018 року, відповідальність за прострочення зобов`язання настає з 01.01.2019 року по 11.03.2019 рік (по день складання). Таким чином, станом на 11.03.2019 року розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 2823 грн. 37 коп., зокрема: - за період з 01.01.2018 року до 11.03.2019 року (час прострочення 434 дні) становить 2519 грн. 05 коп.; - за період з 01.01.2019 року до 11.03.2019 року (час прострочення 69 днів) становить 304 грн. 32 коп., що також підтверджується проведеними позивачем розрахунками (а.с. 18-19). Крім того, відповідно до ч.2 с. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Така правова позиція була висловлена Верховний Судом України у постанові від 01.10.2014 року у справі № 113цс14. Таким чином, станом на 11.03.2019 року інфляційні втрати за період з 01.01.2018 року по 11.03.2019 року складають 667,17 грн. (виходячи з індексів інфляції: 101,5х100,9х101,1х100,8х100х100х99,3х100х101,9х101,7х101,4х100,8х101) та 3% річних за цей же період складають 219 грн.. Інфляційні втрати за період з 01.01.2019 року по 11.03.2019 року складають 61,35 грн., виходячи з індексу інфляції 101 та 3% річних за цей же період складають 35 грн. Відповідно до Листа ДФС від 14.04.2017 року № 8030/6/99-99-13-02-03-15 щодо оподаткування штрафних санкцій, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді пені, яка є складовою неустойки, водночас інфляційні витрати та три проценти річних від простроченої суми боргу не оподатковуються. Таким чином стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість з орендної плати за землю: - за 2017 рік у розмірі 9540 гривень 22 копійки (без податку на доходи фізичних осіб і військового збору), з яких: 6135 гривень - орендна плата, 2519 гривень 05 копійок - пеня за прострочення внесення орендної плати, 667 гривень 17 копійок - інфляційні збитки, 219 гривень - річні проценти за користування коштами. - за 2018 рік у розмірі 6535 грн. 67 коп. (без податку на доходи фізичних осіб і військового збору), з яких: 6135 грн. - орендна плата; 304 грн. 32 коп. - пеня за прострочення внесення орендної плати; 61 грн. 35 коп. - інфляційні збитки; 35 грн. - річні проценти за користування коштами. Отже, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати на оплату судового збору в сумі 1536 грн. 80 коп. Також, представник позивача просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до роз?яснень, викладених у п.п. 47, 48 постанови Пленуму ВССУ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення від 6 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України»). Згідно Договору № 10/19 про захист (представництво) надання правничої допомоги від 07.03.2019 року, ордеру серії КР № 86039, адвокат Кривонос А.І. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КР № 000100 від 30.05.2017 року) здійснював представництво [PERSON] у суді (а.с. 46-48, 123). Згідно умов вказаного договору за ведення справи замовник оплачує витрати, що регулюються окремою додатковою угодою. На виконання вказаних вимог договору, 07.03.2019 року позивачем була підписана додаткова угода до договору (а.с. 124). Відповідно до акту про надану правничу допомогу у справі № 397/461/19 від 06.08.2019 року адвокатом, який веде справу, опрацьовано матеріали законодавчої бази та надано відповідну юридичну оцінку спірним правовідносинам та сформовано правову позицію клієнта, підготовлено та подано до суду заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань (позовна заява, відповідь на відзив, пояснення щодо наданих відповідачем доказів, розрахунки нарахованої орендної плати за спірними договорами оренди та розрахунки заборгованості, клопотання про розподіл судових витрат тощо), здійнено виїзди для участі у засіданнях до суду, всього на суму 4000 грн., про що складений рахунок (а.с. 125-126). Згідно квитанції № ПН256 від 07.08.2019 року, позивач сплатив адвокатському об`єднанню кошти в сумі 4000 грн. за надання правничої допомоги (а.с. 127). Отже, беручи до уваги наведене вище, а також враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт і послуг, час, витрачений адвокатом на надання послуг та обсяг таких послуг, те, що представником позивача було заявлено клопотання про стягнення витрат на правову допомогу та було подано докази понесення таких витрат, суд приходить до висновку, що подане клопотання підлягає задоволенню, оскільки позов позивача задоволено та вказане відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved