Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача борг за договором позики, мотивуючи тим, що впродовж 2016-2017 р. відповідачка позичала у позивача гроші в іноземній валюті, а саме: 08.07.2016 р. відповідачка позичила 100 Євро , 20.07.2016 р. - 300 Євро, 11.08.2016 р., які згідно розписок зобовязалась повернути до 20.08.2016 р. 18.08.2016 р. 500 Євро, які зобовязалась повернути до 20.11.2016 р., 19.09.2016 р. -525 Євро, які зобовязалась повернути до 09.10. 2016 р., 27.01.2017 р. -100 Євро, які зобовязалась повернути до 22.08.2017 р., 26.04.2017 р. 50 Євро, які зобовязалась повернути до кінця 2017 р., 28.04.2017 р. -1000 Євро, які зобовязалась повернути до кінця 2017 р., 01.05.2017 р. -100 Євро, які зобовязалась повернути до 20.05.2017 р., 06.05.2017 р. 350 Євро, які зобовязалась повернути до 06.11.2017 р. Після спливу вказаних у розписках термінів відповідачка свої зобовязання не виконала, борг не повернула. Загальна сума боргу становить 3\~125 Євро, що еквівалентно до гривні становить 100\~468,75 грн. (відповідно до курсу НБУ станом на 04.12.2017 р. ) . Зважаючи на те, що відповідачка добровільно кошти не повертає, позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом. Позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задоволити, справу слухати за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та день розгляду справи повідомлялася на сайті суду. Суд аналізуючи обставини та докази встановлені під час судового розгляду, вважає, що позов слід задовольнити, суд прийшов до такого висновку по слідуючих міркуваннях: із довідки наданої «Приват Банком», слідує, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 04.12.2017 р. 1 Євро становить 32,15 грн. -із розписок від 08.07.2016 р. слідує, що відповідачка позичила 100 Євро в позивача, 20.07.2016 р. - 300 Євро, 11.08.2016 р., які згідно розписок зобовязалась повернути до 20.08.2016 р. 18.08.2016 р. 500 Євро, які зобовязалась повернути до 20.11.2016 р., 19.09.2016 р. -525 Євро, які зобовязалась повернути до 09.10. 2016 р., 27.01.2017 р. -100 Євро, які зобовязалась повернути до 22.08.2017 р., 26.04.2017 р. 50 Євро, які зобовязалась повернути до кінця 2017 р., 28.04.2017 р. -1000 Євро, які зобовязалась повернути до кінця 2017 р., 01.05.2017 р. -100 Євро, які зобовязалась повернути до 20.05.2017 р., 06.05.2017 р. 350 Євро, які зобовязалась повернути до 06.11.2017 р. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Як вбачається з висновків постанови Верховного Суду України від 18.09.2013 року у цивільній справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Позикодавець має право вимоги до позичальника на повернення йому суми боргу за розпискою за наявності у нього оригіналу розписки підписаної позичальником. В той же час, позичальник свої зобов'язання не виконав, борг в обумовлений строк не повернув, про що свідчить наявний у позивача оригінал розписки про отримання позичальником коштів. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. За таких обставин суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення, оскільки відповідачка не виконала взяті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення позики, а тому з неї слід стягнути 100\~468, 75 грн., що становить 3\~125 грн. Євро. Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати 1005 грн. На підставі ст. ст. 526, 549, 551, 554, 610, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: approved