Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 3 554,53 грн., зазначивши, що відповідач користується електроенергією і є її споживачем на підставі особового рахунку [NUMBER], але обов'язків по сплаті за використану електроенергію не виконує, у зв'язку з чим за період з 24.11.2011 року по 28.12.2013 року і виник вищезазначений борг. В судове засідання представник позивача не з'явився подав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики, в судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заперечень щодо позову не надав. Суд, за письмовою згодою представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за відсутністю відповідача. Дослідив матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], користується електроенергією і є її споживачем на підставі особового рахунку [NUMBER] про користування електроенергією, але обов'язків по сплаті за використану електроенергію не виконує, у зв'язку з чим за період з 24.11.2011 року по 28.12.2013 року виникла заборгованість у розмірі 3 554,53 грн. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п. 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року, розрахунки населення за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. За п. 20 наведених вище Правил, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати споживчої електроенергії є календарний місяць, але Відповідачка не дотримується розрахункового періоду і не здійснює оплату за показниками приладу обліку. Положеннями п. 42 ПКЕЕН передбачено, що споживач електроенергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Ч.2 ст. 26 ЗУ «Про електроенергетику» передбачено, що споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною та тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно з законодавством України. Відповідно до ст. 27 вищевказаного закону, правопорушеннями в електроенергетиці є: крадіжка електричної енергії без приладів обліку, пошкодження приладів обліку, порушення правил користування електричною енергією. У відповідності зі ст.ст. 66-68 ЖК України наймач зобов'язаний робити оплату за займане житло у встановленому розмірі і вчасно. Відповідно до ст.ст. 257, 264 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та її перебіг переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Крім того, відповідно до п.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. З витягу електронної версії особового рахунку [PERSON] нарахування та сплати вартості електроенергії по квартирі [ADDRESS] вбачається, що відповідачем нарахована вартість електроенергії не завжди сплачувалась своєчасно, проте з 24.11.2011 року по 28.12.2013 року ним було спожито 12 640 кВт/г. вартістю 4 293,86 грн., а сплачено відповідно за вказаний період лише 739,26 грн., що є , в свою чергу, свідченням про визнання ним свого боргу. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими і законними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору - 243,60 грн., які були сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved