Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд звільнити з-під арешту нежиле приміщення за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, 27А, належне на праві приватної власності ТОВ «Сіті-Сад», одноособовим засновником і учасником якого є позивач, накладений постановою від 15.11.2012 року у кримінальній справі № 24-360 ГСУ МВС України в особі ст.. слідчого Харкевича В.П. та зареєстрований 10.12.2012 року за № 13358464 реєстратором: Першою Київською державною нотаріальною конторою. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити, зазначивши, що арешт на майно ТОВ «Сіті-Сад» було накладено з порушення законодавства України, а тому підлягаю скасуванню. Представник відповідача [PERSON] слідчого Управління МВС України у судове засідання не зявився, надав до суду пояснення, у яких зазначив, що рішення про скасування арешту на майно потрібно приймати відповідно до вимог та у спосіб передбачений кримінально-процесуальним законодавством. Треті особи у судове засідання не зявились, своєї думки щодо позову не висловили. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов недоведений, необґрунтований та такий, що не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що ТОВ «Сіті-Сад» належить на праві власності нерухоме майно, а саме нежитловий будинок № 27А по проспекту Шевченка в м. Одесі. Одноособовим засновником і учасником ТОВ «Сіті-Сад» є позивач. Постановою від 15.11.2012 року [PERSON] слідчим управлінням МВС України в особі ст.. слідчого Харкевича В.П. у кримінальній справі № 24-360 на будинок № 27А по проспекту Шевченка в м. Одесі накладено арешт. Статтею 30 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідно до статті 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Стаття 30 ЦК передбачає цивільна дієздатність фізичної особи, яка здатна своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатна своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Стаття 92 ЦК встановлює цивільну дієздатність юридичної особи. Так, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов'язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі. Відповідальність юридичних осіб визначена статтею 96 ЦК, яка зазначає, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. Таким чином, з наведених норм чинного законодавства вбачається, що юридична особа виступає в цивільних правовідносинах, укладає різноманітні угоди як окремий суб'єкт від свого імені, а не від імені своїх засновників чи органу, що її створив. Юридична особа як самостійний суб'єкт несе самостійну майнову відповідальність за своїми зобов'язаннями всім належним їй майном. Засновники (учасники) не несуть відповідальності за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями засновників (учасників), якщо це не передбачено законодавством або установчими документами юридичної особи. Юридична особа є самостійним учасником і всі свої права та обов'язки здійснює як право- і дієздатний суб'єкт, у тому числі захищає порушені права та інтереси і відповідає за виконання своїх зобов'язань, виступає стороною в судовому процесі як позивач або відповідач. Від свого імені юридична особа набуває майнових і особистих немайнових прав і несе обов'язки, вступаючи в різноманітні цивільно-правові відносини з іншими організаціями та громадянами. Інші особи можуть діяти від імені юридичної особи тільки за її згодою. З матеріалів справи вбачається відсутність жодного належного та допустимого письмового доказу того, що права [PERSON], саме як фізичної особи, порушені, так як він не є власником майна, з якого він просить зняти арешт. Проте це не позбавляє ТОВ «Сіті-Сад» звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, позивачем не надано суду переконливих доказів в розумінні ст. 57-66 ЦПК України, які б підтверджували обставини, на які позивач посилається в позовній заяві. На підставі чого, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed