Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він працював слюсарем з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики (електроніка) 6 розряду дільниці № 3 електро-ремонтної служби відділу головного енергетика товариства з обмеженою відповідальністю «ТДС ГРУПП» з 01.12.2015 року, згідно наказу №127-к від 30.11.2015 р. Наказом № 179-к від 29.01.2016 р. позивача було звільнено за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. В день звільнення відповідач не виплатив позивачу заробітну плату за грудень 2015 року та компенсацію за невикористані позивачем дні відпустки. Всього сума заборгованості складає 5\~664,12, що підтверджується розрахунковим листком за січень 2016 року та довідкою про заборгованість по заробітній платі від 29.01.2016 р. В довідці про заборгованість по заробітній платі замість заборгованості за січень 2016 року по заробітній платі вказана сума грошової компенсації за всі не використані позивачем дні відпустки роботи на підприємстві. Але позивачу, як і іншим працівникам підприємства, було наказано написати заяви на відпуску без збереження заробітної плати з 01 січня по 31 січня 2016 року, що порушує ч.2 ст. 84 КЗпП України, де прописано, що відпустка без збереження заробітної плати може надаватися не більше 15 календарних днів на рік. Згідно до ч. 1 ст. 113 КЗпП, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Тому, позивач вважає, що з 16 по 29 січня 2016 року підприємство повинно виплатити йому не менше від двох третин тарифної ставки встановленого йому розряду. Відповідно: 2/з х 3233,90 грн. (з розрахункового листка за грудень 2015 р.) / 23 робочих дня грудня 2016 р. х 10 робочих днів січня 2016 р. = 937,36 грн. (дев'ятсот тридцять сім грн. 36 коп.). Сума заборгованості за грудень 2015 року, компенсація за невикористані дні відпустки, за січень 2016 року складає: 5664,12 (за грудень, за відпустку) + 937,36 (за січень) = 6601,48 грн. (шість тисяч шістсот одна грн. 48 коп.). Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з ч. З п. 2 розділу II постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. «Про порядок обчислення середньої заробітної плати» середній заробіток визначається, виходячи із виплат за останні два повні календарні місяці роботи, що передували звільненню. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно середньоденна заробітна плата становить: 5016,35 грн. / 23 робочих дня = 218,10 грн. Час заборгованості з виплати заробітної плати з 29.01.2016 р. по 15.03.2016 р. (день подання позову) становить 32 (тридцять два) робочих дня. Розрахунок середнього заробітку за час заборгованості з виплати заробітної плати: 218,10 грн. х 32 дня = 6979,20 грн. (шість тисяч дев'ятсот сімдесят дев»ять грн. 20 коп.). Всього сума заборгованості за грудень 2015 року, компенсація за невикористані дні відпустки, за січень 2016 року, середній заробіток за час заборгованості з виплати заробітної плати складає: 5664,12 (за грудень, за відпустку) + 937,36 (за січень) + 6979,20 (середній заробіток за час заборгованості з виплати заробітної плати) = 13580,68 грн. (тринадцять тисяч п'ятсот вісімдесят грн. 68 коп.). У зв'язку з незаконною невиплатою позивачу заробітної плати відповідачем у позивача була відсутня можливість для повноцінного існування, що призвело до моральних страждань. Він був змушений докладати зусиль, шукати варіанти, де позичати гроші, щоб мати можливість сплачувати комунальні послуги, купувати їжу. Відсутність коштів погіршила його стосунки з родиною. Намагання добитися від керівництва відповідача виплати заробітної плати принижують людську гідність позивача. Позивач вважає, що відповідач має відшкодувати завдану моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.). Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з невиплаченої під час звільнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку всього в сумі 6601,48 грн., середній заробіток за час затримки виплати розрахункових сум, а саме з 29.01.2016 р. по час постановлення рішення. Станом на час подання позову становить 6979,20 грн. (шість тисяч дев'ятсот сімдесят дев»ять грн. 20 коп.), моральну шкоду в сумі 1000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.). Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заборгованості з невиплаченої під час звільнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових сум всього в сумі 13580,68 грн. (тринадцять тисяч п'ятсот вісімдесят грн. 68 коп.). Допустити негайне виконання рішення в частині відшкодування моральної шкоди всього в сумі 1000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.). У судовому засіданні сторони відсутні. Позивач у своїй заяві просить суд розглядати справу у його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача у судове засідання повторно не з»явився, хоча належним чином був сповіщений про судове засідання, про що свідчить поштове повідомлення, причину неявки суду не повідомив, з заявами, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не звернувся, заперечень на позов не надав Виходячи з наведеного, матеріалів справи, з письмової згоди позивача і на підставі ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав: судом встановлено, що позивач працював слюсарем з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики (електроніка) 6 розряду дільниці № 3 електро-ремонтної служби відділу головного енергетика товариства з обмеженою відповідальністю «ТДС ГРУПП» з 01.12.2015 року, згідно наказу №127-к від 30.11.2015 р. Згідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 21, ст. 22 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства. Суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством. Проте, заробітну плату від відповідача позивач не отримав. Наказом № 179-к від 29.01.2016 р. позивача було звільнено за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В день звільнення відповідач не виплатив позивачу заробітну плату за грудень 2015 року та компенсацію за невикористані позивачем дні відпустки. Всього сума заборгованості складає 5\~664,12, що підтверджується розрахунковим листком за січень 2016 року та довідкою про заборгованість по заробітній платі від 29.01.2016 р. В довідці про заборгованість по заробітній платі замість заборгованості за січень 2016 року по заробітній платі вказана сума грошової компенсації за всі не використані позивачем дні відпустки роботи на підприємстві. Але, позивачу, як і іншим працівникам підприємства, було наказано написати заяви на відпуску без збереження заробітної плати з 01 січня по 31 січня 2016 року, що порушує ч.2 ст. 84 КЗпП України, де прописано, що відпустка без збереження заробітної плати може надаватися не більше 15 календарних днів на рік. Згідно до ч. 1 ст. 113 КЗпП, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Тому, з 16 по 29 січня 2016 року підприємство повинно виплатити йому не менше від двох третин тарифної ставки встановленого йому розряду. Відповідно: 2/з х 3233,90 грн. (з розрахункового листка за грудень 2015 р.) / 23 робочих дня грудня 2016 р. х 10 робочих днів січня 2016 р. = 937,36 грн. (дев'ятсот тридцять сім грн. 36 коп.). Сума заборгованості за грудень 2015 року, компенсація за невикористані дні відпустки, за січень 2016 року складає: 5664,12 (за грудень, за відпустку) + 937,36 (за січень) = 6601,48 грн. (шість тисяч шістсот одна грн. 48 коп.). Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з ч. 3 п. 2 розділу II постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. «Про порядок обчислення середньої заробітної плати» середній заробіток визначається, виходячи із виплат за останні два повні календарні місяці роботи, що передували звільненню. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно середньоденна заробітна плата становить: 5016,35 грн. / 23 робочих дня = 218,10 грн. Час заборгованості з виплати заробітної плати з 29.01.2016 р. по 15.03.2016 р. (день подання позову) становить 32 (тридцять два) робочих дня. Розрахунок середнього заробітку за час заборгованості з виплати заробітної плати: 218,10 грн. х 32 дня = 6979,20 грн. (шість тисяч дев'ятсот сімдесят дев»ять грн. 20 коп.). З 16.03.2016 р. по 05.05.2016 р. (день ухвалення рішення) 218,10 грн. х 35 днів = 7\~633,50 грн., а всього 14\~612,70 грн. Всього сума заборгованості за грудень 2015 року, компенсація за невикористані дні відпустки, за січень 2016 року, середній заробіток за час заборгованості з виплати заробітної плати складає: 5664,12 (за грудень, за відпустку) + 937,36 (за січень) + 14\~612,70 (середній заробіток за час заборгованості з виплати заробітної плати) = 21\~214,18 грн. Відповідно до ст. 237 КЗпП України власник або уповноваженим ним органом повинен відшкодувати працівнику моральну шкоду, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з незаконною невиплатою позивачу заробітної плати відповідачем у позивача була відсутня можливість для повноцінного існування, що призвело до моральних страждань. Він був змушений докладати зусиль, шукати варіанти, де позичати гроші, щоб мати можливість сплачувати комунальні послуги, купувати їжу. Намагання добитися від керівництва відповідача виплати заробітної плати принижують людську гідність позивача. Моральну шкоду суд стягує з відповідача на користь позивача у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.). Суд відмовляє позивачу у вимозі допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заборгованості з невиплаченої під час звільнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових сум всього в сумі 13580,68 грн. (тринадцять тисяч п'ятсот вісімдесят грн. 68 коп.) і допустити негайне виконання рішення в частині відшкодування моральної шкоди всього в сумі 1000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.), так як п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України передбачено тільки негайне виконання судового рішення у справі про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: partial