Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 26.05.2014р. відповідач [PERSON] було прийнято на роботу до ТОВ «Комплекс Агромарс» на посаду підмінного водія автофургону «Газель» автоколони № 3 автотранспортного парку. 22.12.2014р. [PERSON] було переведено на посаду водія автофургону по перевезенню м`ясопродукції ISUZU NLR 85AL № [NUMBER] автоколони № 3 транспортного департаменту та 17.07.2015р. [PERSON] було переведено на посаду водія автофургону по перевезенню мясопродукції ISUZI NLR 85FK № [NUMBER] автоколони № 3. Робота відповідача полягала у прийманні для доставки, доставці, перевезенні та передачі переданих йому матеріальних цінностей (мясопродукції), згідно видаткових (товарно транспортних) накладних та актів прийому передачі. Одночасно з відповідачем було укладено Договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Під час виконання відповідачем своїх обовязків було виявлено нестачу підзвітної мясопродукції на загальну суму 81850 грн. 37 коп.. У звязку із тим, що відповідач добровільно не відшкодовує збитки завдані підприємству та був звільнений за прогул без поважних причин з ТОВ «Комплекс Агромарс», позивач вимушений звернутися до суду та просить стягнути з [PERSON] шкоду заподіяну працівником підприємству у сумі 81850,37 гривень та витрати повязані зі сплатою судового збору. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, тому суд, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що наказом від 23.05.2014р. № 393 КА/к-п [PERSON] був прийнятий у ТОВ «Комплекс Агромарс» на посаду підмінного водія автофургону «Газель» автоколони № 3 автотранспортного парку з 26.05.2014р. (т.1, а.с. 25). 26.05.2014р. між ТОВ «Комплекс Агромарс » та [PERSON] було укладено договір № 337 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність переданих йому матеріальних цінностей в звязку з виконанням трудових обовязків (т.1, а.с. 26). Наказом від 22.12.2014р. [PERSON] було переведено на посаду водія автофургону по перевезенню мясопродукції ISUZU NLR 85AL № [NUMBER] автоколони № 3 транспортного департаменту (т.1, а.с.27) та того ж дня було укладено договір № 371 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (т.1, а.с. 28). Крім того, наказом від 17.07.2015р. [PERSON] було переведено на посаду водія автофургону по перевезенню мясопродукції ISUZI NLR 85FK № [NUMBER] автоколони № 3 (т.1, а.с. 30) Згідно п. 3 договору про повну індивідуальну відповідальність передбачено, що у випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру збитків, завданих підприємству, та їх відшкодування відбувається у відповідності до чинного законодавства. Пунктом 4 цього ж договору передбачено, що працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо збитки завдані не з його вини. При виконанні своїх трудових обовязків відповідачем в період з липня 2014 року по липень 2015 року здійснено приймання, доставку та передачу контрагентам різноманітної м'ясопродукції охолоджених тушки курчат-бройлерів, а також серця, печінка, крила, стегна, гомілки, шиї, голів, лапок. Перевезення вказаних товарів відповідачем здійснювалося на склади багатьох міст України, що підтверджується видатковими (товарно-транспортними) накладними, актами прийому-передачі продукції (актами звірки) за період з 21.07.2014р. по 14.07.2015р., в яких зафіксовано нестачу ввірених відповідачу матеріальних цінностей при їх прийманні одержувачами. Зокрема нестача складає 2645,433 кг. та розмір завданих збитків становить 81850,37 гривень (т.1, а.с. 36 250, т. 2, а.с. 1-250, т. 3, а.с. 1-24). Згідно п. 3 договору передбачено, що у випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру збитків, завданих підприємству, та їх відшкодування відбувається у відповідності до чинного законодавства. Відповідно до ст.134 п.1 Кодексу законів про працю в Україні, працівники несуть повну матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі , організації, у випадках коли між працівником і підприємством , установою, організацією відповідно до ст.135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до ст.135-1 Кодексу законів про працю України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками ( що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо повязані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском) перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.135-3 Кодексу законів про працю України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У переліку посад і робіт, що заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва,що є Додатком № 1 до постанови Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 р. №447/24 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 14 вересня 1981 року №259/16-59) міститься посада експедитора з перевезення вантажів. З наказу № 819 к-з від 25.08.2015р. вбачається, що [PERSON] було звільнено з посади водія «ГАЗ 3309 352» № [NUMBER] автоколони № 3 за прогул без поважних причин відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України (т.1, а.с.31). Станом на 01.03.2016р. з [PERSON] в рахунок погашення вищевказаної заборгованості було утримано 1042,90 грн. та непогашена сума збитків завданих відповідачем становить 80807,47 гривень, що підтверджується бухгалтерською довідкою № 181 від 01.03.2016р. (т. 1 а.с. 34). Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь ТОВ «Комплекс Агромарс» суму збитків у розмір 80807 гривень 47 копійок. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню сплачений судовий збір у сумі 1378,00 гривень.

Outcome: approved