overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить виселити відповідача [PERSON] з належного її згідно договору дарування жилого будинку [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату та час судового розгляду справи, із будь-якими заявами на адресу суду не звертався, тому суд, за згодою позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] згідно договору дарування жилого будинку належить позивачу [PERSON] . Відповідач [PERSON] в зазначеному будинку не мешкає, особистих речей в будинку не має. Крім того, позивач оплачує його частину комунальних послуг, що відчувається на її бюджеті. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як гарантовано статтею 41 Конституції України та передбачено ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в його здійсненні. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що відповідач у добровольному порядку не хоче залишати житлове приміщення в будинку [ADDRESS] , що порушує право власності позивача на житлове приміщення та є суттєвою перешкодою у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження належним її майном, а тому є підстави для задоволення цього позову та виселення відповідача із зазначеного жилого приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить виселити відповідача [PERSON] з належного її згідно свідоцтва про право на спадщину за законом будинку [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] двічі у судове засідання не з`явився, будучи повідомлений про дату та час судового розгляду справи, із будь-якими заявами на адресу суду не звертався, тому суд, за згодою позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом належить позивачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21 січня 2000 року. Відповідач [PERSON] в зазначеному будинку не мешкає, особистих речей в будинку не має. Крім того, позивач оплачує його частину комунальних послуг, що відчувається на її бюджеті. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як гарантовано статтею 41 Конституції України та передбачено ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в його здійсненні. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що відповідач у добровольному порядку не хоче залишати житлове приміщення в будинку [ADDRESS] , що порушує право власності позивача на житлове приміщення та є суттєвою перешкодою у здійсненні неї права володіння, користування та розпорядження належним її майном, а тому є підстави для задоволення цього позову та виселення відповідача із зазначеного жилого приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить виселити відповідача [PERSON] з належного йому згідно свідоцтва про право на спадщину за законом будинку [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи повідомлена про дату та час судового розгляду справи, із будь-якими заявами на адресу суду не зверталася, тому суд, за згодою позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом належить позивачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13 грудня 1982 року. Відповідач [PERSON] в зазначеному будинку не мешкає, особистих речей в будинку не має. Крім того, позивач оплачує його частину комунальних послуг, що відчувається на його бюджеті. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як гарантовано статтею 41 Конституції України та передбачено ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в його здійсненні. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що відповідач у добровольному порядку не хоче залишати житлове приміщення в будинку [ADDRESS] , що порушує право власності позивача на житлове приміщення та є суттєвою перешкодою у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження належним йому майном, а тому є підстави для задоволення цього позову та виселення відповідача із зазначеного жилого приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом , в якому просить виселити відповідача з житлового будинку [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення та зняти його з реєстрації місця проживання в зазначеному будинку. Зважуючи на необхідність в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідним проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить виселити відповідачів [PERSON], [PERSON] з належного її договору дарування № 2-2284 від 23.11.1999 року з будинку [ADDRESS]. Представник позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про дату та час судового розгляду справи, із будь-якими заявами на адресу суду не зверталися, тому суд, за згодою позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] згідно договору дарування належить позивачу [PERSON], що підтверджується реєстрацією БТІ № 19474323 від 09.07.2008 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в зазначеному будинку не мешкають більше 5 років, особистих речей в будинку не має. Крім того, позивач оплачує їх частину комунальних послуг, що відчувається на її бюджеті. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як гарантовано статтею 41 Конституції України та передбачено ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в його здійсненні. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що відповідачі в добровільному порядку не бажають залишати житлове приміщення в будинку [ADDRESS], що порушує право власності позивача на житлове приміщення та є суттєвою перешкодою у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження належним її майном, а тому є підстави для задоволення цього позову та виселення відповідачів із зазначеного жилого приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить відповідача визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , який є його членом сім`ї та який не мешкає в цій квартирі з 2009 року. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.02.1999 року. Відповідач [PERSON] є його родичем, зареєстрований у квартирі як член сім`ї власника, але фактично разом з ним не проживає з 2009 року без поважних причин, його особистих речей в квартирі немає. Позивач в судове засідання не з`явились, у поданій заяві просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01 лютого 1999 року, зареєстрованого в реєстрі за №154 від 01.02.1999 р. ААН № 710669 (а.с.6). З копії будинкової книги вбачається, що [PERSON] з 12.12.2003 року до цього часу зареєстрований у вказаній вище квартирі (а.с.8-10). Відповідач не є власником квартири, зареєстрований у ній як член сім`ї власника. Задовольняючи позов, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вселившись до спірної квартири, відповідач набув право користування цим житлом, як член сім`ї власника. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач не проживає у зазначеній квартирі понад один рік. Про обставини, які б свідчили про поважність причин такої відсутності, суду не повідомлено. Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного та ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить в межах погашення заборгованості за кредитним договором №065/31/08-f від 20.02.2008 року в розмірі 366602,77 дол.США, а також судових витрат звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 20.02.2008 року, а саме: житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 343,3 кв.м., що знаходиться за адресою: с.Рихтичі Дрогобицького району Львівської області, земельну ділянку, загальною площею 0,1810 га, розташовану за адресою: с.Рихтичі Дрогобицького району Львівської області, кадастровий номер - 4621286300:01:002:0085 шляхом продажу ПАТ КБ «Надра» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві на умовах та в порядку викладеному у ст.38 Закону України «Про іпотеку» та надання ПАТ КБ «Надра» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те,що 22.02.2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №065/31/08-f на суму 187267,50 доларів США строком до 18.12.2025 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у договорі. З метою забезпечення виконання даного кредитного договору, 20.02.2008 року між сторонами було укладено іпотечний договір №1872, згідно умов якого за невиконання або неналежне виконання відповідачем, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Проте, відповідач взятих на себе кредитних зобов'язань не виконав, а тому станом на 08.07.2014 року у нього виникла заборгованість у вищевказаному розмірі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав заяву у якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить в порядку поділу майна визнати за [PERSON] ([INFO]р.н., ідентифікаційний номер [NUMBER]) право власності на ? частину салону з манікюру і педикюру «[INFO]», загальною площею 55,0кв.м., з ґанком площею 6,9кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], що зареєстровано за реєстраційним номером 21874590 та в порядку поділу майна визнати за [PERSON] ([INFO]р.н., ідентифікаційний номер [NUMBER]) право власності на ? частину салону з манікюру і педикюру «[INFO]», загальною площею 55,0кв.м., з ґанком площею 6,9кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], що зареєстровано за реєстраційним номером 21874590. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та підтвердили обставини викладені в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 15.01.2008року позивач отримала від [PERSON] 25000доларів США для облаштування салону манікюру та педикюру. На момент отримання грошових коштів та на теперішній час позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 07.02.2008року позивачем та відповідачем була придбана двокімнатна квартира, що знаходиться у [ADDRESS] Позивачем та відповідачем за власні кошти було переобладнано вказану квартиру під манікюрний салон. Згідно рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 16.09.2008року за відповідачем було визнано право власності на салон з манікюру та педикюру «[INFO]», загальною площею 55,0кв.м., з гаком площею 6,9кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення суду відповідач одноособово зареєстрував право власності на зазначений салон з манікюру та педикюру, що підтверджується витягом Херсонського державного бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до положень ст.69, 70 Сімейного Кодексу України незалежно від розірвання шлюбу у разі поділу майна що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Будь-якої домовленості щодо розміру часток у спільному сумісному майні подружжя між сторонами до існувало та не існує, шлюбний договір не укладався. Тому салон з манікюру і педикюру «[INFO]», загальною площею 55,0кв.м., з ґанком площею 6,9кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] має бути визний судом спільною сумісною власністю подружжя, як набутий під час шлюбу. Розмір частки позивача та відповідача у даному майні відповідно до положень ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу України становить ? частину. Враховуючи вище викладене, та те, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить в рахунок відшкодування збитків в порядку регресу стягнути з [PERSON] суму у розмірі 24402 гривень 81 копійок та судовий збір. В обґрунтування позову зазначив, що 25 вересня 2010 року в м. Харків сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КРАЗ», д.р.н. АХ 06-11 АТ, під керуванням [PERSON], автомобіля «Рено», д.р.н. АА 50-24 АХ під керуванням [PERSON]. Пошкоджений автомобіль «Рено» був застрахований згідно з Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та пасажирів від нещасного випадку з водієм та пасажирами № 28-0199-485 від 17.12 2009 року в ЗАТ «СК «Українська страхова група». На цій підставі останнє виплатило власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування в розмірі 36000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 60728 від 06.12.2010 року. Вину Відповідача у скоєнні ДТП було встановлено у судовому порядку, що підтверджується постановою Московського районного суду м. Харкова від 15.10.2010 року справа № 3-5232/10. На дату ДТП також діяв Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з яким цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Статус», що підтверджується страховим полісом № ВВ/9992508. На підставі вищевикладеного ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулось до ПрАТ «Страхова компанія «Статус» із заявою на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу №4111/1008-УСГ.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок №22 по вул. Набережна в сел. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області, виселити відповідачів з будинку та зняти їх з реєстраційного облік. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідним проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2706/0408/71-159 від 01.04.2008 року укладеного між ВАТ «Сведбанк» і [PERSON] в розмірі 1\~084\~994 гривні 26 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки у вигляді квартири [ADDRESS] з виселенням відповідачів із вказаного житлового приміщення. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» і ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь останнього та в подальшому ТОВ «ФК «Вектор Плюс» за договором факторингу відступило на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги заборгованості по вказаному кредитному договору, разом із всіма повязаними з ним правами. У звязку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань по погашенню кредиту та вказаною заміною кредитора, позивач зазначає про заборгованість відповідача за кредитом та вважає за необхідне задовольнити свої вимоги у заявлений спосіб. Представник позивача надав заяву у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності та підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] помер 05.03.2015 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-БК № 327868 від 06.03.2015 року, тобто його правоздатність припинилась (а.с. 183). Враховуючи, що відповідач [PERSON], [INFO] є малолітнім, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-БК № 042987 від 29.03.2006 року та відповідно до норм статті 29 ЦПК України, він не має процесуальної правоздатності,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить вселити його у житловий будинок по вул. Горького, 117 в с.Приморське Василівського району Запорізької області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є співвласником вказаного будинку, право власності на 1\\2 частину якого йому належить на підставі рішення суду. Відповідачка зареєстрована та фактично проживає у будинку. Позивач не може вселитися у будинок, бо відповідачка йому перешкоджає в цьому, встановила нові замки у дверях та не дає йому ключів. На усні вимоги позивача про вселення відмовляє. Позивач та відповідачка у судове засідання не зявилися. Суду надали заяви про розгляд справи без їх участі. При цьому відповідачка вказала, що вона не заперечує проти вимог позивача. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач з 12 березня 2015 року є власником 1\\2 частини житлового будинку по вул. Горького,117 у с.Приморське Василівського району Запорізької області. Вказане підтверджено : витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.4), довідкою Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області (а.с.5). Порушення прав позивача зі сторони відповідачки підтверджено письмовою вимогою (а.с.6). Відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Законними підставами для ухвалення рішення про задоволення вимог позивача є положення ст..47 Конституції України, ст..ст.3 ч.1 п.2, 11, 12, 15, 16, 20, 181, 182, 316-319, 321, 325, 328, 124, 369, 379, 383, 386 ЦК України, ст..ст.150, 155, 191 ЖК України. Таким чином, позовні вимоги, визнані відповідачкою, підлягають задоволенню, оскільки перешкоджання позивачу у його проживанні у вказаному житловому будинку, на 1\\2 частину якого йому належить право власності, є порушенням його прав. Поновлення порушеного права позивача має відбуватися шляхом вселення його у вказаний житловий будинок. Судові витрати суд покладає на відповідачку, відповідно до положень ст..88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved