Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним, [PERSON] право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: с. Корнич, вул. Петра Сагайдачного, 15, Коломийського району, Івано-Франківської області. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що будинковолодіння № 15 по вул. Сагайдачного в с. Корнич, Коломийського району належало праві власності [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30 січня 1997 року, посвідченого Першою Коломийською районною державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № Д-73. Однак свідоцтво про право на спадщину втрачено. 20 березня 1998 року [PERSON] померла, про що в книзі реєстрації актів про смерть 20 березня 1998 року зроблено запис за № 7. Померла залишила заповіт, який 24 лютого 1997 року посвідчений секретарем виконкому Корницької сільської Ради та зареєстрований в реєстрі за № 22, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті заповіла йому, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина по вищезазначеному заповіту на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Коломийський район, с. Корнич, вул. Сагайдачного, 15. Зазначений будинок загальною площею 44,0 кв.м. та житловою 17,0 кв.м., складається з однієї кімнати, кухні та коридору, що підтверджується технічним паспортом. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON], позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус витребував подати правовстановлювальний документ на будинковолодіння. Однак, надати свідоцтво про право на спадщину він не взмозі в звязку з його втратою. Тому згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності. Оскільки на житловий будинок № 15 по вул. Сагайдачного в с. Корнич було видано свідоцтво про право на спадщину, однак було втрачено, вона подала оголошення в газету «ЗР-Інформ» де було надруковано повідомлення, про те, щоб вважати недійсним втрачене свідоцтво на право на спадщину від 30 січня 1997 року на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться в с. Корнич, вул. Сагайдачного, 15 вішаного на [PERSON]. Представник позивача та позивач в судове засідання не зявилися, однак представник позивача подала заяву в якій позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи провести без її участі та участі її довірителя. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій з позовними вимогами згідний повністю, не заперечив проти задоволення позову, та просив справу розглянути без його участі. Взявши до уваги заяву позивача, заяву про визнання позову відповідачем, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 525 ЦК України, в редакції 1963 р., який діяв на час відкриття спадщини, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 548 ЦК України, в редакції 1963 р., прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 р., визнається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управляння або володіння спадковим майном. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №30 „Про судову практику у справах за позовами про захист права власності спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Встановлено, що 24 лютого 1997 року [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, всю приватизовану нею земельну ділянку, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право на день її смерті, заповіла [PERSON]. 20 березня 1998 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ №093307. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, яка складається із житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою с. Корнич, вул. Сагайдачного, 15. Спадщину після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON], що підтверджується рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23 серпня 2016 року, яке вступило в законну силу 03.09.2016 року, відповідно до якого встановлено факт прийняття [PERSON], [INFO], спадщину після смерті [PERSON], яка померла 20 березня 1998 року. Згідно довідки Корницької сільської ради від 26 липня 2016 року №776 після смерті [PERSON], яка проживала в [INFO] в управління спадковим майном вступив її племінник [PERSON], який здійснював за нею догляд та займався її похованням. [PERSON] і на даний час здійснює догляд за будинком за вказаною адресою, обробляє земельну ділянку та сплачує всі платежі. Згідно довідки Корницької сільської ради від 26.07.2016 року №777 [PERSON], яка проживала в [INFO] померла 20.03.1998 року, тип двору робітничий. Станом на 1990 рік проживали: [PERSON] [INFO] (померла 20.03.1998 р.), [PERSON] [INFO] (помер 27.07.1992 р.). На даний час в господарстві ніхто не зареєстрований. Заповіт від імені померлої [PERSON] посвідчувався у виконкомі Корницької сільської ради за реєстровим номером 22 від 24.02.1997 року, який не змінювався і не скасовувався. Згідно даних технічного паспорту будинковолодіння в с. Корнич, вул. Сагайдачного, 15 складається із житлового будинку літ. А, стодоли Б, стайні В, навісів Д, Е, замощень І, криниці - №4, огорожі - №5-6. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів №56479 від 26.07.2016 року в с. Корнич, вул. Сагайдачного, 15 згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності зареєстровано в реєстрові книзі №2 під реєстровим №391 за [PERSON]. [PERSON] звернувся до Державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак постановою від 28.02.2017 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як право встановлювальний документ, який підтверджує право власності померлої на житловий будинок, відсутній. Свідоцтво про право на спадщину було втрачено, про що позивач подав оголошення в газету «ЗР-Інформ», де було надруковано повідомлення, про те, щоб вважати недійсним втрачене свідоцтво на право на спадщину від 30 січня 1997 року на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться в с. Корнич, вул. Сагайдачного, 15 вішаного на [PERSON]. На підставі наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову, та визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла 20 березня 1998 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Петра Сагайдачного, 15, в с. Корнич, Коломийського району, Івано-Франківської області.

Outcome: approved