Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 червня 2004 р. між позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, умови Кредитного договору відповідачем належним чином не виконуються. Так, станом на 31 липня 2013 року заборгованість за Кредитним договором становить 21 499 грн. 65 коп., з яких: 3 786 грн. 59 коп. - заборгованість за кредитом; 17 713 грн. 06 коп. - заборгованість по процентами за користування кредитом. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним Договором у розмірі 21 499 грн. 65 коп., а також 229 грн. 40 коп. - витрати на сплату судового збору. В судовому засіданні представники позивача підтвердили обґрунтування позовних вимог, наполягають на задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив застосувати строки позовної давнини. Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01 червня 2004 р. між позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 7). З розрахунку заборгованості за договором від 01.06.2004 року, станом на 31 липня 2013 року заборгованість [PERSON] за кредитом складає 21 499 грн. 65 коп., з яких: 3 786 грн. 59 коп. - заборгованість за кредитом; 17 713 грн. 06 коп. - заборгованість по процентами за користування кредитом. (а.с. 4-6) У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Суд встановив, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання та що жодна із сторін не інформувала іншу про припинення Кредитного договору. Водночас, із Умов і правил надання банківських послуг випливає, що договір є чинним у межах строку дії карти. В судовому засіданні встановлено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Строк дії картки за вищевказаним договором встановлений два роки. Як пояснив в суду представник позивача строк дії карти закінчився, тобто строк позовної давності для звернення позивача до суду обчислюється, виходячи з кінцевого строку виконання зобов'язань за кредитним договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач останній платіж зробив 25.05.2006 р. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дій) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору сторони встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Таким чином умовами договору встановлені зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути заборгованість по кредитному ліміту і проценти частинами, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, суд дійшов до висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 ст.267 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було подано до суду заяву про застосування позовної давності відповідно до ч. 3-4 ст. 267 ЦК України (а.с.33). Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що позовна давність не пропущена внаслідок пролонгації договору та дії договору необмежений період часу, оскільки із умов договору випливає, що договір є чинним у межах строку дії карти, строк дії якої не поновлювався, і в даному випадку строк дії договору обмежується строком дії картки. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс14), згідно якої відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Позов пред'явлено 30.08.2013 року, тобто поза строком позовної давності, встановленої законом. З урахуванням наведеного, суд не знаходить законних підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, а тому в їх задоволені слід відмовити у зв'язку з пропуском без поважних причин строку, встановленого законом, для звернення з позовом. Оскільки позов задоволенню не підлягає, судові витрати також не підлягають стягненню з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed