Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на користування житлом за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності від 06.04.2012 року йому належить житловий будинок по [ADDRESS] . У будинку зареєстровані його сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач співвласником даного будинку не є. З 1996 року відповідач фактично не проживає у будинку, його речі відсутні. Він будинком не користується, наміру вселятися не має, за комунальні послуги не сплачує. У зв`язку з реєстрацією відповідача в будинку він не має можливості в повній мірі розпоряджатися своїм майном, зокрема оформити житлову субсидію. Позивач у судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, позивач подав заяву у якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, відзиву, заяв і клопотань від нього не надходило. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок та погосподарські будівлі від 06.04.2012 року [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться по [ADDRESS] , що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №33776337 від 10.04.2012 року. Згідно довідки про склад сім`ї №1187 від 31.07.2019 року, виданої виконавчим комітетом Косівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані, але не проживають: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно Акту №1186 від 31.07.2019 року засвідченого секретарем сільської ради складеного за участі сусідів, в будинку по [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований, але фактично не проживає з 1996 року. Реєстрація [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , також підтверджується довідкою наданою на запит суду Косівською сільською радою від 09.09.2019 року №2048. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Відповідно до ст.ст.150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи надані позивачем докази, виходячи зі змісту наведених норм права і з урахуванням вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, а також те, що відповідач не надав суду доказів, які б вказували на те, що він не проживає у зазначеному будинку або відсутній у ньому з поважних причин, або за ним відповідно до закону зберігається право користування жилим приміщенням, суд вважає доведеним те, що відповідач втратив право користування спірним будинком. Тому позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved