Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме виділити йому: - Холодильник марки SAMSUNG вартістю 6000.00 гривень, - Телевізор марки SAMSUNG вартістю 2000.00 гривень, - Пральна машина марки SAMSUNG вартістю 4000.00 гривень, - Масляний радіатор марки RAINFORD вартістю 400.00 гривень, - Мікрохвильову піч марки SAMSUNG вартістю 400.00 гривень, Зобовязати [PERSON] повернути вилучене майно, так як в період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення шлюбного господарства за спільні кошти сторін, набуто майно, але позивач та відповідачка не домовились про поділ цього майна, а тому позивач вважає що спір про поділ спільного майна подружжя може бути вирішено лише в судовому порядкую. Представник позивача у судове засідання не зявився, але на адресу суду надіслав заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. В минулому судовому засіданні просив задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на вищевикладені обставини. Відповідачка в судове засідання не зявилася, але раніше надавала суду пояснення в яких заперечувала проти позовних вимог в повному обсязі, заперечуючи наведені позивачем підстави. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: 9 листопада 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований виконкомом Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 18. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області шлюб між сторонами був розірваний, в судовому порядку встановлено, що шлюбні стосунки між позивачем і відповідачкою припинені разом вони не проживають, спільного господарство не ведуть. Згідно ст. 69 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, для встановлення факту, що вказане майно є обєктом спільної сумісної власності та підлягає розподілу, суду необхідно встановити, що воно було набуто саме у шлюбі. Для справедливого розподілу майна з огляду на рівність часток сторін, встановлену ст. 70 СК України, суду необхідно встановити увесь обсяг набутого сторонами в шлюбі майна та його вартість. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У порушення вказаної вимоги позивачем не надано жодного письмового доказу про час придбання, вартість, кількість, майна набутого подружжям. Вивчені по справі докази не доводять вірності ствердження позивача про набуте майно. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, в задоволенні вимог позивача щодо поділу спільного майна подружжя належить відмовити.

Outcome: dismissed