Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом (а.с.123-124) і свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 03.10.2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8457грн. 87коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється і наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Відповідно до п.1.1.3.2.11 Умов та правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобовязань перед Банком. В порушення умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 23.03.2016 року має заборгованість у розмірі 12509грн. 99коп., яка складається з наступного: 5238грн. 57коп. - заборгованість за кредитом, 1537грн. 13коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3512грн. 18коп. заборгованість по пені за користування кредитом, а також відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди 2222,11грн. - штраф. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 12509грн. 99коп. та судові витрати в сумі 1378,00грн. В судовому засіданні 24.11.2016 року представник позивача участі не приймав, в матеріалах справи є заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. Приймаючи участь в розгляді справи представник позивача позовні вимоги підтримав, додатково пояснив, що 30.09.2014 року наказом СП-2014-6951966 від 30.09.2014 року внесено зміни до умов договору, а саме з 01.10.2014 року нараховується пеня, розмір якої становить 4% від суми заборгованості за кредитом. Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди в звязку з порушенням відповідачем строків погашення заборгованості 07.06.2013 року банком нараховано штраф в розмірі 2526,60грн. 11.01.2014 року здійснено автоматичне погашення заборгованості за штрафом н суму 10грн., 28.06.2015 року здійснено автоматичне погашення заборгованості за штрафом на суму 294,49грн. Сума заборгованості за штрафом становить 2222,11грн. Умовами договору передбачено договірне списання коштів. Відповідач на сьогоднішній день не зверталася до банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціювала розірвання договору (а.с.172-173). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надавши заперечення на позов, пояснивши, що з моменту укладання генерального договору (03.10.2012 року) до моменту звернення до суду (05.04.2016 року) з даним позовом пройшло більш ніж три роки. Так само пройшло більше трьох років з моменту неналежного виконання нею умов вище згаданого договору. Даний факт простежується з розрахунку заборгованості за договором станом на 23.03.2016 року, доданого до матеріалів позову. Так, у вказаному розрахунку зазначено, що станом на 31.01.2013 року сплата обов'язкового платежу не відбулась, а тому строк позовної давності необхідно відчислювати з цієї дати. Відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову у звязку з пропуском строку позовної давності. Суд, заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з таких підстав: Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 03.10.2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8457грн. 87коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8). Погашення заборгованості здійснюється і наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором не виконує кредит та відсотки за користування кредитом в обсязі, передбаченому договором, не сплачує. Згідно розрахунку, наданого позивачем, непогашена заборгованість за кредитним договором б/н від 03.10.2012 року станом на 23.03.2016 року становить 12509грн. 99коп., яка складається з наступного: 5238грн. 57коп. - заборгованість за кредитом, 1537грн. 13коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом (а.с.125-126). Згідно із\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідач просила застосувати строк позовної давності. Не заслуговують на увагу доводи відповідача, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками заявлені з пропуском строку позовної давності. У ч.1 ст.264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу чи обовязку. Згідно з ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. В судовому засіданні відповідач підтвердила, що вона дійсно в січні 2013 року сплатила 1500грн., в травні 2013 року 1500грн., в серпні 2013 року 700грн. Ці платежі свідчать про визнання відповідачем боргу. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до суду 28.04.2016 року в межах строку позовної давності щодо стягнення заборгованості по кредиту та відсоткам, враховуючи, що перебіг позовної давності переривався частковим погашенням боргу відповідачем. Згідно з ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Позивач нарахував відповідачу до сплати штраф в розмірі 2526,60грн., що передбачено п.2.2 Генеральної угоди. В додаткових письмових поясненнях (а.с.177-178) позивач зазначив, що штраф був нарахований 07.06.2013 року. 11.01.2014 року здійснено автоматичне погашення заборгованості за штрафом (договірне списання) на суму 10грн., 28.06.2015 року автоматичнее погашення боргу за штрафом на суму 294,49грн., сума боргу за штрафом становить 2222,11грн. (а.с.176). Згідно з ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Враховуючи договірне списання боргу зі сплати штрафу 11.01.2014 року на суму 10грн., через один рік, тобто після 11 січня 2015 року сплив строк позовної давності з вимог про стягнення штрафу. Позивач звернувся з позовом до суду 28.04.2016 року. Позовні вимоги щодо стягнення штрафу в сумі 2222,11грн. не підлягають задоволенню у звязку з пропуском строку позовної давності. Положення розділу І Генеральної угоди не регулюють відносини сторін у разі порушення зобовязань, передбачених Розділом 2 Генеральної угоди щодо повернення боргу в розмірі 8457,88грн. Цю обставину підтверджує представник позивача у додаткових письмових поясненнях (а.с. 172-173 ). В первісно поданій до суду позовній заяві ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що відповідач має заборгованість зі сплати комісії в сумі 3512,18грн. В подальшому цю ж суму зазначив як суму пені. Позивач обгрунтовував нарахування пені в сумі 3512,18грн. з розрахунку 4% від суми заборгованості за кредитом тим, що 30.09.2014 року наказом СП-2014-6951966 від 30.09.2014 року було внесено зміни в порядок та розмір нарахування пені, відповідні зміни було відображено в тексті Умов та Правил надання банківських послуг від 01.10.2014 року (а.с.151, 172-173). Розділом 2 Генеральної угоди не встановлений розмір пені за порушення виконання зобовязань за Генеральною угодою. Згідно з ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. В Генеральній угоді, підписаній сторонами, не був обумовлений розмір пені 4% від суми заборгованості, інших угод між сторонами з цього приводу укладено не було. Саме з такого розрахунку позивач просить стягнути пеню. Умови та Правила надання банківських послуг відповідачем [PERSON]не були підписані й оригінали цих документів позивачем відповідачу передані не були, у звязку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеної сторонами Генеральної угоди. Така правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду України № 6-698цс15 від 10 червня 2015 року та № 6-757цс 15 від 01 липня 2015 року. З врахуванням викладеного, вимоги позивача щодо сплати пені в сумі 3512,18грн. задоволенню не підлягають. Отже, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме сума боргу за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача станом на 23.03.2016 року становить 6775,70грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 5238,57грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 1537,13грн. Представником позивача при зверненні до суду з позовом сплачено 1378грн. судового збору. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково в сумі 6775,70грн., отже з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягає стягненню 746грн.36коп. в відшкодування судового збору пропорційно до задоволенї частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial