Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою, зазначивши, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 13.05.2015 року, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] [PERSON] помер, та його спадкоємцями є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи приписи ст. 1281 ЦК України 31.07.2017 року до Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора, та 18.08.2017 року було отримано відповідь нотаріальної контори. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за вказаним кредитним договором становить 6213,21 грн., та з урахуванням внесених коштів на її погашення, складається з наступного - 6213,21 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. 03.03.2019 року до спадкоємців [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було направлено лист - претензію, проте ніяких дій не було виконано, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просять стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.05.2015 року у розмірі 6213,21 грн., та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Представник позивача до суду не з`явився, про слухання справи повідомлялися. Відповідач [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явилися, про слухання справи повідомлялися відповідно до ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 13.05.2015 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір. Згідно наданих позивачем статутних документів, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обов`язківПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області , актовий запис № 1196 від 16.11.2016 року (а.с.50). Зазначена копія свідоцтва про смерть боржника не містить будь-яких відомостей про те, коли та від кого ця копія отримана банком. В зв`язку зі смертю позичальник в повному обсязі не виконав взяті на себе грошові зобов`язання за кредитним договором № б/н від 13.05.2015 року, внаслідок чого станом на дату його смерті заборгованість за спірним договором за розрахунками позивача становила 6213,21 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту (а.с. 7-8 - розрахунки). Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, ст. 628 ЦК України, передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаї ділового обороту. З матеріалів справи вбачається, що 31.07.2017 року позивачем була направлена претензія кредитора від 22.07.2017 року за вих. № SAMDNWFC00017114091 до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори (а.с. 51-53), в якій позивач просив повідомити йому чи заводилась спадкова справа після померлого боржника, включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців про наявність заборгованості, повідомити інформацію щодо видачі свідоцтва про право на спадщину та стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину. Також позивач зазначив, що на теперішній час, тобто станом на 22.07.2017 року вони дізналися про смерть боржника [PERSON] . З довідки завідувача Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Л.М. Артеменко від 08.08.2017 року вбачається, що після померлого [PERSON] 14.06.2017 року було видано свідоцтво про право на спадщину (а.с. 54). 03.03.2019 року на адресу відповідачів [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] було направлено листи-претензії від 21.01.2019 року за вих. № SAMDNWFC00017114091, із вимогою сплатити заборгованість позичальника за спірним кредитним договором (а.с. 55-61). Дана претензія залишена без належного реагування та виконання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців).До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язанням, у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця (ст. ст. 1216, 1218 ЦК України). Таким чином, відбувається передбачена законом зміна боржника за зобов`язанням. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Якщо боржник помер, то в силу ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Такими чином, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину. У відповідності до частини 1ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. В матеріалах справи відсутні відомості, що відповідачам було достовірно відомо про існування у [PERSON] боргових зобов`язань перед позивачем. Відповідно до ч. 2ст.1281 ЦК України - кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався, або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Отже, шестимісячний строк для звернення з вимогами до спадкоємців, які прийняли спадщину, в силу ч. 2ст. 1281 ЦК України нараховується від дня, коли кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, а не з дня, коли кредитор дізнався про спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч.3 вказаної статті - якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Згідно ч.4 цієї ж статті - кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії , може реалізувати своє суб`єктивне право. Таким чином, вимога кредитора до спадкоємців може бути заявлена як шляхом звернення до державної нотаріальної контори з відповідною претензією, так і шляхом звернення до суду з позовом. Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268,1269,1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про, те що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування ), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора Недотримання кредитором передбачених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, ( які є присічними, преклюзивними ) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-2962цс16 від 12 квітня 2017 року. Як вже вище зазначалось 22.07.2017 року за вих. № SAMDNWFC00017114091 банк звернувся з претензією кредитора до Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори, в якій зазначив, що на теперішній час, тобто станом на 22.07.2017 року, вони дізналися про смерть боржника [PERSON] . Таким чином судом встановлено, що станом на 22.07.2017 року позивач вже знав про смерть [PERSON] , при цьому позивачем не надано доказів з яких саме джерел і коли саме позивачу стало відомо про смерть останнього, рівно як і не пояснено наявності в розпорядженні банку копії свідоцтва про смерть позичальника. Але позов до суду подано у червні 2019 року у зв`язку з чим, згідно ст. 1281 ч.4 ЦК України позивач позбавляється права вимоги, а пропущений строк поновленню не підлягає. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 640/21504/14 провадження № 61-4740св18 . Також позивач зазначає, що спадкоємцем [PERSON] у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тому позивач вважає, що вони прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. На підтвердження даної обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника [PERSON] (а.с.44) та відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.45-49), де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Однак суд прийшов до висновку, що сам факт реєстрації місця проживання відповідачів за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вони є спадкоємцями та прийняли після померлого спадщину. Відповідно до ч. 5 та ч.6ст.13 Закону України«Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно ч.ч. 1-3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів сторонами по справі до суду не подавалися. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, не вбачає підстав для задоволення позову про задоволення вимог кредитора спадкоємцем боржника шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1921, 00 грн. судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Outcome: dismissed