Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь Лисичанської комунальної лікувально-профілактичного установи Центральна міська лікарня імені Тітова в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого [PERSON] грошові кошти у розмірі 2417,76 грн. за період з 08.10.2017 по 17.10.2017. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до вимог ст. 1311 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію здійснення представництва інтересів держави в судах у випадках, передбачених законом. Так, положенням ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» на органи прокуратури, між іншим, покладено функцію представництва інтересів держави в суді. Право звернення прокурора до суду в інтересах держави також передбачено ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697. Встановлено, що Лисичанською комунальною лікувально-профілактичною установою ЦМЛ ім. Тітова до теперішнього часу не вжито заходів щодо звернення до суду з позовом про відшкодування фактичних витрат, понесених лікувальним закладом у зв'язку з наданням медичної допомоги потерпілому від злочину [PERSON] Ухвалою Лисичанського міського суду від 19.12.2017 у справі № 415/7682/17 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, кримінальне провадження закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Зазначена підстава не свідчить про те, що в діях [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, тобто підстава закриття кримінального провадження є нереабілітуючою. У зв'язку з чим, позов прокурора про стягнення з відповідача коштів витрачених на лікування потерпілого, понесених закладом охорони здоров'я, судом залишений без розгляду. У зв'язку із завданими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у Лисичанській комунальній лікувально-профілактичній установі ЦМЛ ім. Тітова з 08.10.2017 по 17.10.2017 (9 ліжко-днів). Всього на лікування потерпілого [PERSON] лікувальним закладом витрачено кошти в сумі 2417,76 грн. Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано. Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 19 грудня 2017 року кримінальне провадження за обвинувальним актом, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 жовтня 2017 року за № 12017130240002107 відносно [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи ЦМЛ імені Тітова КУ «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанська» - залишено без розгляду /а.с.16-17/. У період з 08.10.2017 по 17.10.2017 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в ЦМЛ ім. Тітова м. Лисичанська. Загальна сума витрат на лікування останнього згідно довідки (а.с.7) склала 2417,76 грн. Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності АР Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. У даному випадку лікування проводилось закладом охорони здоров'я в Лисичанській комунальній лікувально-профілактичній установі ЦМЛ ім. Тітова, яка є комунальною установою і фінансується з міського бюджету, розпорядником коштів яких є Лисичанська міська рада Луганської області, тому кошти стягуються на її користь. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Пунктом 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в станціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Тому, позов керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Лисичанської комунальної лікувально-профілактичного установи Центральна міська лікарня імені Тітова підлягає задоволенню. Судовий збір у розмірі 704,8 грн., на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved