overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], який було зареєстровано 22 листопада 2006 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гадяцького районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 288. У обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона з відповідачкою зареєстрували шлюб у 2006 році. Від шлюбу спільних дітей не мають. З 29 квітня 2015 року їхні шлюбні стосунки припинилися. Позивач вважає, що шлюб розпався і не може бути поновлений. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за його відсутністю. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності\~не з'явившихся осіб за наявними доказами у справі. Відповідно до п. 1\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 22 листопада 2006 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гадяцького районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 288, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 166697 (а.с. 4). Згідно зі ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. За змістом\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Суд враховуючи наведене, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї не можливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача. За таких обставин шлюб підлягає розірванню, після розірвання шлюбу прізвище позивача та відповідача залишити без змін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він з відповідачкою, починаючи з 03.09.1971 року, перебуває в зареєстрованому шлюбі. Неповнолітніх дітей вони не мають. Однак їх сімейне життя не склалося, оскільки вони проживають в різних країнах, їх шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені з 2003 року. Позивач, посилаючись на те, що збереження сімї між ними не можливе і суперечить їх інтересам, просив суд розірвати шлюб за рішенням суду. У судове засіданні сторони не з`явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви позивача [PERSON] від 23.04.2019 року, останній просить проводити розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує та просив їх задовільнити. Зі змісту заяви [PERSON] від 23.04.2019 року вбачається, що вона вимоги позову повністю визнає, не заперечує щодо їх задоволення та просить розглядати справу без її участі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до\~ ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 03.09.1971 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано в с. Новосамарка Красноокнянського району Одеської області, актовий запис №13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Норми частин 3 і 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~(далі по тексту\~СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої\~статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він з відповідачкою, починаючи з 22.01.1978 р., перебуває в зареєстрованому шлюбі. Неповнолітніх дітей вони не мають, але дружина відмовляється розірвати шлюб в органах РАЦС. При цьому, причиною звернення до суду є те, що їх подружнє життя за останні чотири роки не складається, між ними виникають постійні сварки та скандали, в зв'язку з чим стали чужими один одному. Крім того, як зазначає позивач, вони проживають в різних частинах будинку, не ведуть спільне господарство, їх сім'я фактично розпалась, збереженою бути не може, а шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню так як подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. У судове засіданні сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви позивача [PERSON] від 04.03.2019 р., останній просить проводити розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх шлюб розірвати. Зі змісту заяви [PERSON] від 04.03.2019 р. вбачається, що вона вимоги позову повністю визнає,просить розглядати справу без її участі, на розірвання шлюбу згодна. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 22.01.1978 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Леухівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що починаючи з 19.05.2012 р., він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Однак протягом спільного сімейного життя у них виникали суперечки та сварки, в результаті яких шлюбні відносини почали втрачати сенс. Крім того, як зазначає позивач, з вересня 2016 р. вони не ведуть спільного господарства, не мають сімейних стосунків та мають відокремлені бюджети, що й стало передумовою звернення до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши заяву, в якій просить проводити розгляд справ без його участі, позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка була повідомленою про місце, день і час розгляду справи належним чином, в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 19.05.2012 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано в Морден парк Хаус, Лондон Роуд, Морден, Округ Мертон у бюро Мертон, що підтверджується засвідченою копією свідоцтва про шлюб згідно з Законом про одруження від 1949 р. (а.с.4). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно вимог ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі; від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей. Зазначив, що подружнє життя з відповідачкою не склалося, вони мають різні погляди на шлюбні відносини та сімейне життя, різні характери, що приводило до постійних сварок та непорозумінь. Вказане привело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Також, зазначив, що вони не проживають разом впродовж останніх трьох місяців і не ведуть спільного господарства. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач до суду не зявилася, надала суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, не заперечувала щодо розірвання шлюбу. В звязку з тим, що відповідач позов визнала, суд на підставі ст. 200 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. 03.09.2011 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 248, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 120006 (а.с. 8). Сторони є батьками дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвами про народження серії 1-ОК № 210721 та серії 1-ОК № 303643 (а.с. 9, 10). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі; від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей. Зазначив, що подружнє життя з відповідачкою не склалося, вони мають різні погляди на шлюбні відносини та сімейне життя, що приводило до постійних сварок та непорозумінь. Вказане привело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Також, зазначив, що вони не проживають разом і не ведуть спільного господарства. Позивач в судове засідання не зявивсь, надав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач до суду не зявилася, надала суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, не заперечувала щодо розірвання шлюбу. В звязку з тим, що відповідач позов визнала, суд на підставі ст. 200 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. 11.11.2014 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 480, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 171542 (а.с. 4). Сторони є батьками дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвами про народження серії 1-БК № 025533 та серії 1-ОК № 080604 (а.с. 5, 6). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі; від шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину. Зазначив, що подружнє життя з відповідачкою не склалося, вони мають різні погляди на шлюбні відносини та сімейне життя. Вказане привело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Також, зазначив, що вони фактично припинили шлюбні відносини і не ведуть спільного господарства. Позивач в судове засідання не зявивсь, надав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач до суду не зявилася, надала суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, не заперечувала щодо розірвання шлюбу. В звязку з тим, що відповідач позов визнала, суд на підставі ст. 200 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. 05.08.1995 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Васильківського міськвиконкому Київської області, актовий запис за № 207, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-БК № 339023. Сторони є батьками дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-БК № 108197. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 1999 р., від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] Однак їх сімейне життя не склалося, оскільки постійні непорозуміння зіпсували їхні сімейні стосунки. На протязі спільного подружнього життя виявилось, що вони мають різні характери, погляди на виховання дитини, життя та сімю. Внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач, посилаючись на те, що вони з відповідачкою протягом двох років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, життям один одного не цікавляться, а отже їх шлюб фактично розпався і в майбутньому поновленим бути не може, оскільки у позивача вже інша сімя. Позивач в судове засідання не зявився, подавши заяву, в якій просить проводити розгляд справ без його участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 30.10.1999 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Виконавчому комітеті Пологівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 3, що підтверджується повторним Свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 233356 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 2003 р., від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] Однак їх сімейне життя не склалося, оскільки відповідачка без пояснень зібрала свої речі, забрала доньку та перейшла жити до своїх батьків, не бажає вести діалог. На грунті взаємних непорозумінь сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач, посилаючись на те, що вони спільного господарства не ведуть, кожен живе своїм життям, а отже їх шлюб фактично розпався і в майбутньому поновленим бути не може, просив суд шлюб розірвати. Ухвалою суду від 26.09.2017 р. за ініціативно позивача сторонам визначено строк на примирення терміном на 3 (три) місяці (а.с.16). У судове засіданні сторони не з'явилися, подали до суду заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 26.12.2017 р. [PERSON] просив проводити розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав. Зі змісту заяви [PERSON] від 26.12.2017 р. вбачається, що вона вимоги позову повністю визнає, просить розглядати справу без її участі. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 18.10.2003 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 23, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії 1-БК № 221855 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії І-БК № 275456, виданим 16.04.2004 р. виконавчим комітетом Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області (а.с. 7). Норми частин 3 і 4статті 56 Сімейного кодексу України\~(далі по тексту\~СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved