Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить постановити рішення, яким стягнути в порядку регресу з відповідача на користь МТСБУ кошти в розмірі понесених витрат, повязаних з регламентною виплатою в розмірі 11818,54 грн., судові витрати в розмірі 1600 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.12.2013р. о 13:30 год. на вулиці Ів.Франка, 104, що у м.Львові водій [PERSON] (відповідач), керуючи автомобілем [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезгаданої ДТП підтверджується постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 27.12.2013р. (№ 466/9688/13-п). В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], власником якого значиться [PERSON] Розмір завданих збитків, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 354 від 23.01.2014р., завданої власнику транспортного засобу марки «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER], внаслідок ДТП від 11.12.2013р., становить 12155,43 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі, а тому власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2459187 (термін дії з 07.01.2013р. по 06.01.2014р.). Договірних зобовязань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У звязку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до лімітів відповідальності, МТСБУ 14.02.2014р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 10908,54 грн. (без урахування ПДВ). Крім того, МТСБУ було відшкодовано витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі в розмірі 910,00 грн. З врахуванням наведеного, та у відповідності до ст.1191 ЦК України, просять стягнути з відповідача в порядку регресу зазначену суму страхового відшкодування та витрати. Представник позивача подав до суду заяву в якій зазначає, що позов підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданої позивачем заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.12.2013р. о 13.30 год. на вулиці [PERSON], що у м.Львові, мала місце дорожньо-транспортна пригода між автомобілем [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті якої обидва транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача [PERSON], який в порушення вимог п.п. 1.5, 11.1 Правил дорожнього руху України, керуючи своїм автомобілем, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін при виборі безпечної швидкості, не врахував стан проїзної частини, стан транспортного засобу, внаслідок чого втратив контроль над автомобілем, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем потерпілого. Зазначене підтверджується постановою судді Шевченківського районного суду м.Львова по справі № 466/9688/13-п від 27.12.2013р., згідно якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вказане судове рішення є обовязковою в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому вина відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП не підлягає доказуванню. Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як встановлено судом, відповідач на момент скоєння ДТП (11.12.2013р.) не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водночас цивільно-правова відповідальність за керованим [PERSON] транспортним засобом (потерпілим) була застрахована за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» - поліс № АЕ/2459187 (термін дії з 07.01.2013р. по 06.01.2014р.). Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.7 цього Закону, та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі. Оскільки відповідач в добровільному порядку не відшкодував завдану потерпілому шкоду, власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до МТСБУ з заявою від 24.01.2014р. про виплату страхового відшкодування у розмірі визначеному згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 35 від 23.01.2014р., складеного ТзОВ Фірма «Експертиза», про дослідження колісного транспортного засобу марки «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER], на підставі якого позивачем МТСБУ, відповідно до лімітів відповідальності, виплачено потерпілому від ДТП 10908,54 грн. страхового відшкодування (без урахування ПДВ), що підтверджується платіжним дорученням № 823 від 14 лютого 2014 року, а також 910,00 грн. витрат на проведення експертизи, що підтверджується платіжним дорученням № 720 від 11 лютого 2014 року. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільну-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону. 14.02.2014р. МТСБУ надіслано відповідачу [PERSON] вимогу за вих. № 3/1-05/5011 про добровільне відшкодування понесених витрат, однак, така відповідачем проігнорована, грошові зобовязання в у визначений строк не виконані. Враховуючи вищевикладене, те, що позивач МТСБУ відшкодував власнику автомобіля [NUMBER], шкоду завдану внаслідок ДТП, що мала місце 11.12.2013р. і настала з вини відповідача, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування в розмірі 11818,54 грн. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача, відповідно до частини задоволених вимог, слід стягнути понесенні судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи відповідним платіжним дорученням. Водночас, не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача в користь позивача понесених останнім витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн., з огляду на те, що виходячи зі змісту ст.ст. 56, 84 ЦПК України, ці витрати мають бути повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, однак позивачем не представлено суду жодних (документальних) доказів в підтвердження понесення ним витрат по оплаті послуг з надання правової допомоги, якими зокрема являється платіжне доручення та/або квитанція (чек) про зарахування відповідних коштів. На підставі ст.ст. 526, 530, 623, 988, 990, 992, 1166, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст.38, 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та

Outcome: approved