Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 02.07.2012 року у розмірі 11685 грн. 57 коп. та судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що 02.07.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами і Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач посилається на те, що відповідачка належним чином не виконує свої зобовязання за кредитним договором і станом на 18.04.2017 року у неї виникла заборгованість у розмірі 11685 грн. 57 коп., яка складається з заборгованості: за кредитом 3785 грн. 25 коп., по відсоткам за користуванням кредитом 2995 грн. 77 коп., по пені 3871 грн. 90 коп.; штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 532 грн. 65 коп. Оскільки відповідачка добровільно не сплачує заборгованість за кредитним договором, позивач просить її стягнути. Представник позивача до судового засідання не зявився, але подав заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачка до судового засідання не зявилася, але подала до суду заяву, в якій просила до вимог про стягнення з неї пені застосувати строк позовної давності. В іншій частині позовні вимоги визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02.07.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами і Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачці кредит. Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, позичальник дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених договором. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Однак у встановлений кредитним договором термін відповідачка свої зобовязання не виконала, кредитні кошти не повернула і станом на 18.04.2017 року має заборгованість у розмірі 11685 грн. 57 коп., яка складається з заборгованості: за кредитом 3785 грн. 25 коп., по відсоткам за користуванням кредитом 2995 грн. 77 коп., по пені 3871 грн. 90 коп.; штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 532 грн. 65 коп., що підтверджується розрахунком. Відповідачка подала до суду заяву, в якій просила суд застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення з неї суми пені, але суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена спеціальна позовна давність в один рік. Умовами статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Крім цього, у постанові Верховного суду України у справі № 6-240цс14 від 11.02.2015 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції, вказано про право сторін на збільшення строку позовної давності, яка викладається у письмовій формі договору і є обовязковою для сторін, і суд повинен керуватися вказаними умовами договору. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Також, відповідно до п. 1.1.7.31 договору, строк позовної давності стосовно вимог банку щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів, витрат банка складає 50 років. Оскільки сторони узгодили між собою продовження строку позовної давності до 50 років, а тому суд вважає за необхідне відмовити відповідачці у застосуванні спеціальної позовної давності до вимог про стягнення пені. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідачка не виконує свої зобовязання за кредитним договором, суд вважає, що права позивача порушені, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved