Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до ордера, виданого АТЗТ «Донецький хімічний завод» 2 жовтня 2002 року, відповідачці [PERSON], надана житлова площа в кімнаті [ADDRESS], площею 12 кв.м., складом сім'ї з трьох осіб. Відповідачі зареєстровані у вказаному гуртожитку з 26.11.2002 року. Однак, більш ніж 6 місяців відповідачі не мешкають за місцем реєстрації. Згідно з актом КП «Керуюча компанія Будьоннівського району міста Донецька», складеному у присутності мешканців гуртожитку від 01.04.2014 року, відповідачі за місцем реєстрації не мешкають більш ніж 5 років, комунальні послуги не сплачують. Станом на 01.05.2014 року заборгованість з квартплати складає 7014,26 гривень, за вивіз твердих битових відходів - 1551,87 гривень, за споживану електричну енергію - 3499,75 гривень. Виїхавши з кімнати, відповідачі не знялись з реєстрації, зобов'язання наймачів житлового приміщення не виконують, в зв'язку з чим, відповідачі втратили право користування житловою площею. Просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача - Яшкіна О.М., яка діє на підставі довіреності не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого та від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, якщо вказані ним причини неявки визнані неповажними, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, якщо позивач не заперечував проти такого розгляду справи. В зв'язку, з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 127 ЖК УРСР, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Згідно з положеннями статті 128 ЖК УРСР, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Так, згідно з витягом з протоколу №22 розширеного засідання профкому заводу АТЗТ «Донецький хімічний завод» від 02.10.2002 року, було вирішено розподілити кімнату [ADDRESS] відповідачці [PERSON] Відповідно до вимог статті 129 ЖК УРР, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. 2 жовтня 2002 року АТЗТ «Донецький хімічний завод» [PERSON] був виданий ордер на житлову площу в гуртожитку №16, на право зайняття з сім'єю на трьох осіб жилої площі в гуртожитку - кімнати [ADDRESS]. Так, [PERSON], з 26.10.2002 року, а [PERSON] та [PERSON], з 26.11.2002 року зареєстровані за адресою [ADDRESS], що підтверджується випискою з особового рахунку № [NUMBER] «Керуюча компанія Будьоннівського району міста Донецька» та відомостями наданими адресно - довідковим підрозділом ГУДМС. Судом встановлено, що відповідачі більш ніж п'ять не мешкають за місцем реєстрації, вартість комунальних послуг не сплачують, за місце реєстрації не з'являються. Вказані обставини підтверджуються актом складеним 01.04.2014 року комісією у складі коменданта гуртожитку [PERSON] та у присутності мешканців кімнат №37, 314,315, та розрахунком заборгованості по сплаті комунальних послуг. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в п.п. 10, 11 постанови №2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлені законом строки без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права. Крім того, у відповідності із статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана доказати ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Так, суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причин тимчасової відсутності відповідачів у спірній житловій кімнаті. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі дійсно відсутні за місцем своєї реєстрації більш ніж 5 років, поважності причин тимчасової відсутності відповідачів у спірній кімнату суду не наведено, в зв'язку з чим вважає за необхідне позовні вимоги КП «Керуюча компанія Будьоннівського району міста Донецька» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити. На підставі ст.ст. 9, 71, 72, 127, 128 ЖК України та

Outcome: approved