Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS]. На даний час в квартирі зареєстрований також її колишній чоловік, однак з кінця 2016 відповідач за місцем реєстрації не проживає, участі в утриманні житла не приймають, квартирою не цікавляться. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. Відповідачем у встановлений строк та станом на момент прийняття рішення по справі не надано заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву та доказів, котрими підтверджуються заперечення проти позову. Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 05.03.2003 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується вказаним договором, а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.08.2018 у справі № 643/9727/18 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, судовим рішенням встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з травня 2017. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Факт не проживання відповідача за місцем його реєстрації більше одного року підтверджується повідомленням Московського ВП ГУ НП в Харківській області про відсутність інформації щодо перешкоджання гр. [PERSON] у праві користування житлом за адресою: [ADDRESS] за період часу з 01.10.2016 по 07.02.2019, копією договору оренди житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] від 20.10.2016, додатковою угодою № 1 до нього від 20.10.2017, відповідно до якого орендарем вищезазначеного приміщення з 20.10.2016 є [PERSON] Данні про те, що позивач порушив право відповідача на проживання, суду не надані, бажання звернутися до суду з зустрічною позовною заявою про поновлення його порушеного права відповідач не виявив. Згідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витати суд розподіляє на підставі На підставі викладеного,

Outcome: approved