Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача курсової різниці між стягнутою рішенням суду сумою боргу за договором позики та еквівалентом боргу в гривнях станом на день подання позову в розмірі 416 448, 54 грн., 3% річних в розмірі 20 845, 24 грн., посилаючись на те, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.06.2015 р. з відповідача на користь позивача стягнуто суму в розмірі 1 495 352, 31 грн., з яких основна сума боргу склала 1 390 807, 68 грн., 3% річних - 100 890, 63 грн., витрати по сплаті судового збору - 3 654 грн. На підставі зазначеного рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. На даний час рішення суду не виконане, борг відповідачем не повернено. На підставі зазначеного, вказуючи на те, що договором позики визначена іноземна валюта, рішенням суду стягнуто борг в гривневому еквіваленті станом на день винесення рішення, а на даний час курс валют змінився, просить стягнути з відповідача курсову різницю та три проценти річних за невиконання рішення суду. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідача в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 09.06.2015 р. рішенням Деснянського районного суду м. Києва стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 1 495 352, 31 грн., з яких основна сума боргу склала 1 390 807, 68 грн., 3% річних - 100 890, 63 грн., витрати по сплаті судового збору - 3 654 грн. Зазначене рішення суду набрало законної сили. На підставі вище зазначеного рішення, Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист, з виконання якого 20.08.2015 р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Судом встановлено, що рішення суду відповідачем не виконується. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦПК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтями 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання. У відповідності до п. 17 Постанови №5 від 30.03.2012 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання суд, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно з ч. 2 цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК з дня, якого рішення Деснянського районного суду м. Києва набрало законної сили, до дня її повернення. Підставою відповідальності за ст. 625 ЦК є сам факт порушення грошового зобов'язання. Оскільки відповідач до сьогодні ігнорує зобов'язання за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.06.2015 р., грошові зобов'язання, які виникли з договору позики залишаються невиконаними, позивач скористався своїм правом та перерахував суму заборгованості з урахуванням трьох процентів річних. При цьому, необхідно зазначити, що основна сума борг за договором позики, у відповідності до рішення суду, становить 1 390 807, 68 грн., виходячи з цього розрахунок 3 % річних має бути наступним: 1 390 807, 68 грн.*3%/365*609 (з 09.06.2015 р. по 07.02.2017 р.)= 69 614, 79 грн. Як вбачається, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за невиконання рішення суду, виходячи із суми основного боргу 416 448, 54 грн., що не відповідає обставинам справи, та просить стягнути заборгованість за процентами в розмірі 20 845, 24 грн. Оскільки суд позбавлений процесуального права уточнювати позовні вимоги, а заявлена сума стягнення не перевищує розраховану судом, то стягненню підлягають 3 % річних від простроченої суми в межах заявленого позову, тобто 20 845, 24 грн. Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення різниці у курсі національної валюти до долару США, пов`язаного із знеціненням національної валюти, що утворилися з дня винесення рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09.06.2015 р. Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.1, 2 ст. 533 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 36 цього Закону Національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його. Отже офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати). З метою захисту інтересів кредиторів та недопущення порушення прав боржників, враховуючи змінний (динамічний, не статичний) курс валют одна до одної, встановлюючи, що зобов`язання має бути виконано у гривнях, законодавець разом з тим у ч.2 ст. 533 ЦК України передбачив, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом виконання зобов`язання визначено у гривнях на час ухвалення рішення 09.06.2015 р. Проте на час виконання рішення національна валюта до долару США значно знецінилася, курс долару значно зріс, внаслідок чого утворилася різниця у курсі гривні до доларів США. При таких обставинах, стягнення різниці у курсі валют (гривні до долару США), є способом захисту права кредитора. Оскільки законодавством у разі визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті передбачено можливість виконання зобов`язання у гривнях з визначенням грошового еквіваленту в іноземній валюті на день платежу (фактичного виконання зобов`язання), то у разі, якщо судом визначено виконання зобов`язання без дотримання норми ч.2 ст. 533 ЦК України (щодо визначення курсу на день платежу), то стягнення різниці у курсі на день платежу у порівнянні з курсом на день ухвалення судом рішення (виконання позивачем розрахунку заборгованості тощо), не порушує права боржника і є належним способом захисту прав кредитора. Як вбачається з матеріалів справи грошові кошти по договору позики від 10.12.2012 р. надані у доларах США, а саме відповідач отримала від позивача у борг грошові кошти у розмірі 69600 дол. США. Рішенням суду від 09.05.2015 р. встановлено, що частину грошових коштів у розмірі 3303 дол. США відповідач повернула. Отже, не неповернутою залишається сума в розмірі 66 297 дол. США. Вбачається, що рішенням суду стягнута заборгованість за договором позики в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України станом на момент звернення позивача до суду. Станом на день винесення рішення суду (23.05.2017 р.) офіційний курс НБУ становить - 1 дол. США - 26, 34 грн. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача курсової різниці валют між еквівалентом боргу стягнутим рішенням суду від 09.06.2015 р. та еквівалентом боргу в гривнях станом на день винесення рішення судом, а саме: 1 746 262, 98 (66 297 дол. США *26, 34 грн.) - 1 390 807, 6 грн. (основна сума боргу стягнута рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.06.2015 р.) = 355 455, 38 грн. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача курсової різниці в розмірі 355 455, 38 грн., 3% річних в розмірі 20 845, 24 грн. У відповідності до ст. 88статті 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial