Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, 19.04.2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір №КВ03-00021 про надання фінансового кредиту в сумі 500грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі процентної ставки 2% від суми кредиту за кожен день користування ним на строк до 30.04.2014 року. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач свої зобов'язання не виконав, у звязку з чим має заборгованість за договором в сумі 610грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 500грн., процентів за користування кредитом 110грн., які позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Крім того за неповернення суми кредиту позивач просить стягнути з відповідача на його користь штраф в сумі 100грн. та пеню в сумі 732грн. Також позивач на підставі ст.625 ЦК України просить стягнути з відповідача інфляційні нарахування в сумі 393,12грн., а також судовий збір в сумі 243,60грн. Представник позивача підтримав вимоги ТОВ «Українська мікрофінансова мережа» у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі та постановити заочне рішення, про що надав суду заяву. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином (а.с.114, 115, 121-130). Заяви про розгляд справи за його відсутність від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 05.10.2015 року згідно ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 квітня 2014 року між ТОВ «Українська мікрофінансова мережа» та [PERSON] укладений договір про надання фінансового кредиту №КВ03-00021, згідно умов якого позивач надав [PERSON] кредитні кошти (грошові кошти) в сумі 500грн. на строк 11 днів з 19.04.2014 по 30.04.2014 зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 2% від суми основного кредиту за кожен день користування ним, сукупна процентна ставка складає 22% (а.с.41). Позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними у касу кредитодавця 30 квітня 2014 року єдиним платежем, що становить суму не менше 610грн., яка включає в себе розмір отриманих кредитних коштів у сумі 500грн. та нарахованих процентів в сумі 110грн. (п.2.2 Договору). В порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, суму кредиту та нарахованих відсотків не повернув, тому утворилась заборгованість за договором в сумі 610грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 500грн. та нарахованих відсотків у сумі 110грн. Після встановлення вказаних обставин суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Згідно вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Пунктом 4.1 Договору, укладеного між сторонами, передбачено, що за несвоєчасну повну чи часткову сплату єдиного платежу, сума якого визначена п.2.2 цього договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 4% за кожен день прострочення, що обчислюється від суми єдиного платежу чи його частини, яка залишилась неповернутою. Термін нарахування пені не може перевищувати 30 календарних днів. Також, укладаючи договір, сторони досягли згоди (п.4.2 Договору), що в разу несвоєчасної сплати позичальником єдиного платежу більше, ніж на 1 день від дати, визначеної п.2.2 цього договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 100грн. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач - отримувачем вказаної послуги, та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобовязанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту, сплати процентів за його користування та неустойки. Встановлено, що позичальник в порушення умов договору належним чином не виконав свої договірні зобовязання, у встановлені строки суму кредиту не повернув, на даний час також ухиляється від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. За таких обставин, з врахуванням порушення позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного і повного погашення заборгованості, ненадання відповідачем доказів про погашення заборгованості за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги про стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором 500грн., нарахованих відсотків 110грн., пені 732грн. штрафу 100грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, оскільки кредит є грошовим зобовязанням, то у звязку з невиконанням позичальником [PERSON] умов кредитного договору про своєчасне повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитними коштами настають наслідки, передбачені 1050, ст.625 ЦК України. Судом перевірений розрахунок позивача, він є вірним, тому з [PERSON] на користь позивача також необхідно стягнути інфляційні нарахування в сумі 393,12грн. Підсумовуючи вищевикладене суд зазначає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Всього сума до стягнення складає 1835,12грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судовий збір у сумі 243,60грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved