Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 13.12.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Тарифами, Правилами та Умовами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання виконав. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав. Станом на 31.03.2018 року має заборгованість - 17 870,97 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 3 338,39 грн., заборгованість за процентами - 10 134,43 грн., пеня та комісія - 3 070,96 грн., штраф - 827,19 грн. (процентна складова), та 500,00 грн. (фіксована частина) відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг. В судовому засіданні представник відповідача обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зазначив, що строку дії договору немає, він діючий. Банківська картка взагалі діє чотири роки. По даній справі даних про дію картки немає. З умовами договору відповідач був ознайомлений, погодився. Остання проплата була 30.07.2010 року. Відповідачу пропонували укласти договір реструктуризації боргу. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що в травні 2010 року закінчився строк дії картки. Коли був в лікарні, працівники банку постійно телефонували. Коли вийшов з лікарні, поїхав до банку, подав документи про неплатоспроможність (інвалідність). Сплатив, як сказали - 500,00 грн., і все закінчилось. А через дев`ять років з`явився даний позов. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що ними не заперечується підписання заяви на отримання кредиту. Термін дії картки сплинув у грудні 2010 року. Тоді відповідач був у лікарні, йому телефонували з банку. Коли вийшов з лікарні подав до банку документи про інвалідність, і йому сказали сплатити 500 грн., і тоді все закриється. Відповідач сплатив ці кошти, але доказів не має. 8-9 років було тихо, а потім виник даний позов. Вважає, що відповідач нічого не винен. Проте, підтримує позицію відповідача, що заборгованість існує, і згоден з тілом кредиту. З процентами не згоден, штрафними санкціями теж, пропущено строк, та є подвійною відповідальність. Даний позов на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18.09.2018 року (направлено за підсудністю) зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 10.12.2018 року. 10.12.2018 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 12.12.2018 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 25.01.2019 року за клопотанням відповідача ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15.04.2019 року відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності. 24.05.2019 року подано пояснення на заяву про застосування строків позовної давності. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В суді встановлено, що відповідач 13.12.2006 року підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за якою він отримав платіжну картку (кредитка), з кредитним лімітом в розмірі 4 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом. При підписанні заяви, відповідачу відкрито картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, тоді як боржник свої зобов`язання порушив, кредитні кошти відповідачем не повернуто. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. По даній справі відповідачем підтверджено укладення договору, та отримання коштів. З Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання (п. 9.12). якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Оскільки, до справи не надано документів про припинення договору, він є діючим до цього часу. У п. 5.4 зазначено, що строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній карті. Проте, жодна із стороні не надала документів щодо строку дії кредитної картки. У зв`язку з чим вимога позивача про стягнення суми боргу за тілом кредиту підлягає задоволенню. З приводу процентів, суд вважає, що в цій частині вимоги підлягають задоволенню частково, з урахуванням строків позовної давності, про що повідомив від подач. А саме за період з 31.03.2015 року по 31.03.2018 року (позов подано 30.06.2018 року). Відповідно до ст.ст. 256, 257, 264 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. З урахуванням викладеного, з відповідача слід стягнути проценти в сумі в розмірі 3 658,88 грн. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивач просить суд стягнути з відповідача за порушення зобов`язання пеню та комісію - 3 070,96 грн., штраф - 827,19 грн. (процентна складова), та 500,00 грн. (фіксована частина) відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, за несвоєчасну сплату заборгованості позичальник має сплатити штрафи - 500,00 грн. + 5 % від суми боргу, а також пеню. По даній справі позивач просить стягнути з відповідача штрафи, які передбачені п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, де за порушення клієнтом строків платежів по любому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів ним сплачується штраф в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та + 5 % від суми позову. Штрафи - 827,19 грн. (процентна складова), та 500,00 грн. А також просить стягнути пеню та комісію в сумі 3 070,96 грн. Тобто, за одні і ті ж порушення, позивач просить стягнути пеню та два різних виду штрафу, тоді як відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У зв`язку з чим, вимога щодо стягнення з відповідача штрафів не підлягає задоволенню. Не підлягає задоволенню і вимога щодо стягнення з відповідача 3 070,96 грн., що є, як посилається позивач боргом по пені та комісії, оскільки стороною позивача не вказано яка сума є пенею, а яка сума є комісією, що позбавляє суд перевірити правильність їх нарахування. Крім того, представник позивача не навів обґрунтування нарахування комісії. Проаналізувавши надані докази, та враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача мають бути задоволені частково. Загальна сума коштів, яка має бути стягнута з відповідача на користь позивача становить 6 997,27 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 1 762,00 грн. (мінімальний розмір), дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial