Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на навчання в сумі 37814,53 грн., посилаючись на те, що відповідач проходила навчання в навчальному закладі позивача та після закінчення навчання була відряджена для подальшого проходження служби до УМВС України в Житомирській області, однак в подальшому звільнилася з роботи за власним бажанням протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу, а тому повинна відшкодувати позивачу витрати за навчання. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив задовольнити позов та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], відповідно до вимог Закону України «Про міліцію», проходила службу в органах внутрішніх справ України з 15.08.2012 року по 14.09.2015 року. У 2012 році відповідач була зарахована курсантом Одеського державного університету внутрішніх справ (далі Університет), поставлена на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання, відповідно до наказу №82 о/с від 15.08.2012 року. Відповідач закінчила Університет, отримала диплом фахівця та була відряджена для подальшого проходження служби до УМВС України в Житомирській області згідно наказу №53 о/с від 06.06.2015 року. Наказом начальника УМВС України в Житомирській області від 10.06.2015 року №147 о/с відповідач призначена на посаду дільничного інспектора міліції сектору №1 (з обслуговування Богунського району) відділу ДІМ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області. Однак, згідно наказу начальника УМВС України в Житомирській області №248 о/с від 11.09.2015 року відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за п.64 «Ж» (за власним бажанням). Згідно ст.18 Закону України «Про міліцію» особи начальницького складу ОВС, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідно до п.2 Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року №313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі. На виконання вимог ст.18 Закону України «Про міліцію», Указу Президента України №77/96 від 23.01.1996 року «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» та Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, затвердженого наказом МВС України №150 від 14.05.2007 року, між Університетом, УМВС України в Житомирській області та [PERSON], 03.09.2012 року укладено Договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ (далі Договір). Нормами вказаного Договору передбачено, що в разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 Договору, відповідач зобовязаний відшкодувати фактичні витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Крім того, відповідно до зазначеного Договору, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи зі служби протягом перших трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України», навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справі України, тобто Університет є структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ. В статуті Університету, затвердженому наказом МВС України від 15.05.2012 року №429 також зазначено, що Університет діє у складі Міністерства внутрішніх справ України та підпорядковується йому. Університет, як розпорядник бюджетних коштів згідно з нормами бюджетного законодавства, для виконання своїх обовязків по договору, здійснював фактичні витрати бюджетних коштів з утримання відповідача. Судом встановлено, що відповідач звільнилася з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставою, передбаченою пунктом 3 Договору, а тому зобовязана відшкодувати позивачу фактичні витрати, повязані з її утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Загальна сума витрачених на навчання [PERSON] коштів за період з 15.08.2012 року по 07.06.2015 року складає 37814,53 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі, зі стягненням, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved