Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 06 червня 2013 року ним у Вінницького товариства з обмеженою відповідальністю «РІО - ПРЕССА» за грошові кошти в сумі 3000,00 гривень було придбано бортовий вантажний автомобіль марки ГАЗ 66, двигун № [NUMBER], шасі [NUMBER], колір хакі, державний номерний знак [NUMBER], з тентом [NUMBER]. Після оплати коштів йому були передані ключі від автомобіля та свідоцтво про його реєстрацію. Вважаючи себе добросовісним набувачем автомобіля, він провів необхідні технічні дії щодо його збереження та ремонт автомобіля. Також він мав намір зареєструвати автомобіль на себе в органах ДАІ, однак у зв'язку з фінансовою скрутою не зміг цього зробити. В квітні 2014 року у нього з'явилися кошти, достатні для перереєстрації автомобіля, з приводу чого він звернувся в органи ДАІ. Однак в реєстрації автомобіля з позивачем було відмовлено у зв'язку з тим, що вказаний автомобіль з 31.03.2008 року поставлено на автоматизований облік арештованих транспортних засобів відповідно до картки арешту ТЗ. Зазначена обставина унеможливлює реєстрацію транспортного засобу на його ім'я, що позивач розцінює як порушення його права власності на транспортний засіб. Просить визнати його добросовісним набувачем бортового вантажного автомобіля марки ГАЗ 66, двигун № [NUMBER], шасі [NUMBER], колір хакі, державний номерний знак [NUMBER], з тентом [NUMBER]. Визнати за ним право власності на бортовий вантажний автомобіль марки ГАЗ 66, двигун № [NUMBER], шасі [NUMBER], колір хакі, державний номерний знак [NUMBER], з тентом [NUMBER]. Зняти арешт з бортового вантажного автомобіля марки ГАЗ 66, двигун № [NUMBER], шасі [NUMBER], колір хакі, державний номерний знак [NUMBER], з тентом [NUMBER] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав частково в частині визнання позивача добросовісним набувачем автомобіля та зняття з нього арешту, від позовної вимоги про визнання права власності на вказаний автомобіль відмовився, відмова прийнята судом. Представник позивача [PERSON] також пояснив, що позивач придбав автомобіль в торговельній організації відповідно до чинного законодавства, сплатив за нього грошові кошти, отримав автомобіль і на підставі договору купівлі - продажу в нього виникло право власності, яке ніким не оспорюється. Автомобіль знято з обліку в органах МРЕВ за два роки до того, як було накладено арешт, тому автомобіль повинен був бути знятий також і з балансу відповідача. Експлуатувати автомобіль позивач не має права, оскільки автомобіль ще не зареєстровано, тому вказане майно знаходиться за його місцем проживання у [ADDRESS]. Відповідно до ч.2 ст.114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.У зв'язку з цим звернулись із позовом до Тиврівського районного суду Вінницької області.Просив уточнені позовні вимоги задовольнити. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «РІО - ПРЕСА» в судове засідання не з'явилося, суду надано лист, в якому зазначено, що проти задоволення позовних вимог відповідач не заперечує, просить розглянути справу у відсутності їх представника. Відповідач Гніванська міська рада Тиврівського району Вінницької області в судове засідання не з'явилася, надала суду листа, в якому просить виключити їх із судового процесу у зв'язку з тим, що міська рада не має ніякого відношення до позовних вимог позивача. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. На вказаний автомобіль 31.05.2008 р. та 09.11.2011 року накладено арешт сектором розшуку УДАІ, на підставі заяви арбітражного керуючого. Із вказаної заяви вбачається, що автомобіль рахується за ТОВ «РІО -ПРЕСА» Разом з тим, підстави набуття права власності на автомобіль чітко визначені цивільним законодавством. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається із підстав, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1338, якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), згідно з п. 2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб. Відповідно до п. 4 зазначених Правил перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Пунктом 43 Правил передбачено, якщо транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) робиться відмітка про зняття з обліку транспортного засобу для реалізації в межах України. У свідоцтві про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] наявна відмітка від 15.11.2006 року про зняття бортового вантажного автомобіля марки ГАЗ 66, двигун № [NUMBER], шасі [NUMBER], колір хакі, державний номерний знак [NUMBER], з обліку для реалізації в межах України. Відповідно до п. 8 Правил, правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема: довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком №1 до цих Правил, договором та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Бланки довідок-рахунків є бланками суворого обліку і виготовляються в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №283 Із довідки - рахунку ААВ № 404210 від 06 червня 2013 року, виданої Гайсинською філією ТОВ «Логістик- транс сервіс», вбачається, що позивачеві продано і видано бортовий вантажний автомобіль марки ГАЗ 66, двигун № [NUMBER], шасі [NUMBER], вартістю 3 000 гривень. Згідно зі ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Добросовісність може бути лише результатом фактичної помилки. Якщо набувач не знав і не міг знати, що таке майно знаходиться під арештом, якщо такий арешт не був доведений до відома третіх осіб, а продавець цей факт приховав при продажі або ж не знав про нього, то так звана пробачлива омана, яка створює добросовісність, складається в незнанні факту про накладення арешту, а не в незнанні закону, який забороняє відчуження арештованого майна. За таких обставин суд вважає, що позивач правомірно набув право на вказаний автомобіль і тому його слід визнати добросовісним набувачем цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Верховний Суд України в постанові № 6-26цс13 від 15.05.2013 року висловив правову позицію про те, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Зазначена правова позиція відповідно до ст. 360 -7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. До цього ж зводяться і роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6. Таким чином, законодавство про захист права власті поширюється на ці відносини. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність обтяження на вантажний автомобіль марки ГАЗ 66, двигун № [NUMBER], шасі [NUMBER], обмежує права власника та здійснює перешкоди в реалізації ним права користування та розпорядження своїм майном, тому, позовна вимога про зняття арешту підлягає задоволенню. Позов до Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області задоволенню не підлягає з наступних підстав. За змістом статті 33 ЦПК України належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом. Згідно положень частини 1 статті 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. У відповідності до принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. За таких обставин суд вважає Гніванську міську раду Тиврівського району Вінницької області неналежним відповідачем і в позові у цій частині відмовляє.

Outcome: dismissed