Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що відповідач зареєстрована у належному йому на праві приватної власності будинку [ADDRESS] . Посилаючись на те, що з 2011 року відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач подала відзив на позов у якому повідомила, що вона, як дочка позивача періодично проживала не за місцем реєстрації, оскільки мала власні, особисті права та інтереси пов`язані із немайновими сімейними відносинами та у зв`язку із перебуванням у шлюбі. Також, зазначила, що вона не має у власності іншого нерухомого майна, у зв`язку із чим будинок за місцем реєстрації її місця проживання є єдиним місцем на проживання у якому вона має право. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Позивач є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується доданими до позовної заяви письмовими доказами, а саме: рішенням виконкому Саливонківської сільської ради від 14 серпня 1978 року, актом про відведення у натурі присадибної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 21 жовтня 1978 року в технічним паспортом на житловий будинок від 30 квітня 1996 року (а.с. 6, 7 - 8, 10 - 13). Згідно із листом Саливонківської сільської ради Васильківського району Київської області від 07.08.2020 року № 156, відповідач зареєстрована за вказаною адресою (а.с. 26). Відповідач є дочкою позивача, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 березня 1979 року, свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 06 листопада 1999 року і свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12 серпня 2008 року. За змістом актів Саливонківської сільської ради Васильківського району Київської області від 22.06.2020 року, громадянка [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає з 2011 року (а.с. 16, 17). Відповідно до частини першої статті 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР). Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Натомість, суд вважає поважними причини з яких відповідач відсутня за адресою місця своєї реєстрації. Зокрема, відповідач дійсно не проживає за місцем своєї реєстрації у зв`язку із укладенням шлюбу та проживанням разом із своїм чоловіком за іншою адресою, а також у зв`язку із наведеними відповідачем за змістом відзиву обставинами щодо її проживання не за адресою своєї реєстрації з іншим чоловіком без реєстрації шлюбу. Отже, під час розгляду справи в судовому засіданні, судом встановлено поважність причин з яких відповідач відсутня за адресою місця своєї реєстрації понад строки встановлені законом. Таким чином, доводи позивача щодо відсутності відповідача за місцем реєстрації без поважних причин, - суд оцінює критично і не приймає їх до уваги, оскільки відповідач відсутня за адресою місця своєї реєстрації у зв`язку із особистими відносинами сімейного характеру як перебування у шлюбі, так і проживання із чоловіком без реєстрації шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити в повному обсязі. При цьому, у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, на підставі статті 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в задоволенням позову, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed