Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 13.10.1984 року виконкомом Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області за актовим записом № 11. З відповідачем неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач не бажає розірвання шлюбу через відділ РАЦС. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно, шлюбні відносини з відповідачем припинені в 2000 році, а тому просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу у його відсутність. Не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в\~судове засідання\~не зявилась\~без повідомлення\~причин неявки,\~хоча про\~час і\~місце судового\~розгляду була\~повідомлена належним\~чином.\~Своїм правом\~надати суду\~заяву про\~розгляд справи\~за її\~відсутності,\~відзив на\~позовну заяву\~не скористалась. Клопотань про відкладення слухання справи від неї не надходило. Враховуючи, що відповідач, яка належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, не зявилась в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзив на позовну заяву, при тому, що згідно письмової заяви позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.01.1984 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО № 504236, виданим повторно 09.10.2018 року Нікольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 11. (а.с.7) Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересом одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до розяснень, наданих у Пленумі Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно, шлюбні відносини між сторонами припинені, подружжя разом не проживає, на примирення позивач не згоден, відповідач не скористалася своїм правими наданими їй діючим законодавством на збереження сімї, а тому суд вважає за можливе розірвати шлюб. Відповідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved