Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, третіх осіб про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій зазначає, що у вересні 2020 р. третьою особою було видано виконавчий лист № 807 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором від 08 жовтня 2013 р. в сумі 84 391 грн. 57 коп. та на підставі зазначеного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №63329116, у зв`язку з чим постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. від 21 жовтня 2020 р. було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. З даної постанови вбачається наявність виконавчого напису № 807 від 30 вересня 2020 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., про стягнення з нього грошових коштів у сумі 84 391 грн. 57 коп. згідно з кредитним договором від 08 жовтня 2013 р., укладеного з АТ «СБЕРБАНК». Про факт існування заборгованості за вищевказаним кредитним договором у розмірі 84 391 грн. 57 коп. та про те, що відносно нього відкрито виконавче провадження № 63329116 від 21 жовтня 2020 р. про стягнення з нього на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» вищезазначеної заборгованості за укладеним кредитним договором, йому стало відомо, коли за місцем його роботи надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату. До цього він був впевнений, що боргів не має, ніяких непогашених кредитних договорів також не має. Позивач вважає, що виконавчий напис № 807 від 30 вересня 2020 р. вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки сумою заборгованості, наданою працівниками ТОВ «Росвен Інвест Україна» без надання її математичного обгрунтування, що не може бути доказом безспірності грошових вимог позивача до нього, а отже відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не міг вчинити виконавчий напис, оскільки подані документи не підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та відсутні рахунки боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У зв`язку з чим, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 807 від 30 вересня 2020 р. про стягнення з нього заборгованості на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» в сумі 84 391 грн. 57 коп.; стягнути з ТОВ «Росвен Інвест Україна» на його користь судовий збір в сумі 908 грн. та 454 грн. за забезпечення позову; справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2021 р. задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 807, вчиненого 30 вересня 2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 84 391 грн. 57 коп. по виконавчому провадженню № 63329116, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським О.В. Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі на підставі наявних в матеріалах справи документів, зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 91). Представник відповідача - ТОВ «Росвен Інвест Україна» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, які повернулися до суду з відміткою «вручено за довіреністю» (а.с.76,90), причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та заяви про розгляд справи за відсутністю їх представника до суду не подав, у зв`язку з чим, зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, які повернулися до суду з відміткою «вручено» (а.с.50,89), заяви про розгляд справи за її відсутністю та письмових пояснень на позов до суду не подала, однак на виконання ухвал суду від 02 лютого 2021 р., 01 березня 2021 р. надіслала до суду витребувані документи (а.с.55-70). Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с.51), заяви про розгляд справи за його відсутністю та письмових пояснень на позов до суду не подав. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, судом встановлено, що 30 вересня 2020 р. на підставі письмової заяви ТОВ «Росвен Інвест Україна» № 22.09/20-151 від 22 вересня 2020 р. (а.с.57) та виписки з особового рахунка [PERSON] за кредитним договором № 172/00017553620 від 08 жовтня 2013 р. (а.с.58), приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. було вчинено виконавчий напис № 807 (а.с.56), на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським О.В., в межах виконавчого провадження ВП № 63329116, 21 жовтня 2020 р., було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в сумі 84 391 грн. 57 коп., згідно з кредитним договором від 08 жовтня 2013 р. укладеного з ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» (а.с.32-34). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси є виконавчий напис. Відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 3.1-3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5 із змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 2 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Так, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 р. у справі № 916/3006/17, постанові Верховного Суду від 21.12.2020 р. у справі № 591/3779/19 та у постанові Верховного Суду від 05.04.2021 р. у справі № 235/2961/19. Також, з правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/8269/15-ц від 16.05.2018 р., видно, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Для з`ясування суми заборгованості, яка стягується з позивача по виконавчому провадженню № 63329116 на підставі виконавчого напису № 807, вчиненого 30 вересня 2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. та оспорюється позивачем, ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2021 р. (а.с.40) було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Г.Д. копію нотаріальної справи з вчинення виконавчого напису № 807 від 30 вересня 2020 р. про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна». Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Г.Д. на зазначену ухвалу суду надані витребувані судом докази, зокрема, копію виконавчого напису № 807 від 30 вересня 2020 р. (а.с.56); копію заяви № 22.09/20-151 від 22 вересня 2020 р. ТОВ «Росвен Інвест Україна» на вчинення виконавчого напису (а.с.57); виписку з рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 172#00017553620 від 08 жовтня 2013 р. (а.с.58); довідку ТОВ «Росвен Інвест Україна» № 22.09/20-151 від 22 вересня 2020 р. про відсутність судових спорів щодо виконання або невиконання умов кредитного договору № 172#00017553620 від 08 жовтня 2013 р. (а.с.59); повідомлення ТОВ «Росвен Інвест Україна» № 12892670 від 22 червня 2020 р. про вчинення виконавчого напису (а.с.60); список згуртованих рекомендованих листів від 23 червня 2020 р. щодо направлення [PERSON] рекомендованого повідомлення (а.с. 61); договір факторингу № 475/БД06-2/19 від 19 грудня 2019 р. укладеного між АТ «СБЕРБАНК» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» з додатками до договору (а.с.62-63); статут ТОВ «Росвен Інвест Україна» (а.с64-65); копії виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ТОВ «Росвен Інвест Україна» (а.с.66); копію свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Росвен Інвест Україна» (а.с.67); копію паспорта і довідки про присвоєнння ідентифікаційного номеру директора ТОВ «Росвен Інвест Україна» [PERSON] (а.с.70), однак з вказаного договору факторингу № 476/БД06-2/19 від 19 грудня 2019 р. не видно, що АТ «СБЕРБАНК» відступило право вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» саме за кредитним договором № 172#00017553620 від 08 жовтня 2013 р., укладеним між ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» та [PERSON] і саме на суму заборгованості 84 891 грн. 57 коп. за період з 19 грудня 2019 р. по 22 червня 2020 р., як зазначено у заяві відповідача від 22 вересня 2020 р. на вчинення виконавчого напису, а отже суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість безспірності суми заборгованості по матеріалам справи і відповідність дійсної заборгованості позивача за вказаним кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна». За ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З кредитного договору № 172#00017553620 від 08 жовтня 2013 р. про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, укладеного між ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» та [PERSON] видно, що сума кредиту за договором становить 37000.00 грн. із строком кредитування до 07 жовтня 2018 р., а з виписки з рахунка [PERSON] , складеною ТОВ «Росвен Інвест Україна» видно, що прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 83 891 грн. 57 коп., отже в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від ТОВ «Росвен Інвест Україна» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення позивачем, надходження платежу (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед первісним кредитором, суми неустойки (штрафних санкцій) та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, на підставі якого приватним виконавцем було відкрите виконавче провадження № 63329116. З огляду на викладене, враховуючи те, що представником відповідача не надано відзиву на позов для спростування вимог позивача, а також те, що матеріали справи не містять доказів того, що взагалі ТОВ «Росвен Інвест Україна» має право вимоги щодо стягнення заборгованості з позивача, а також доказів того, що нотаріус в порядку ст. 88 Закону України «Про нотаріат» при вчиненні оскаржуваного напису № 807 від 30 вересня 2020 р. переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 908 грн. за подання позову та 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову на користь позивача.

Outcome: approved