Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 20 вересня 2010 року між Комунальним підприємством «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та громадянкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 0343/2011 про надання кредиту у розмірі 80\~000,00 грн., для придбання житлового будинку строком на 20 років. [PERSON], порушила умови кредитного договору, а саме строки повернення кредиту, внаслідок чого створилась заборгованість, яка до цього часу не погашена, а саме: заборгованість по кредиту у розмірі 14\~278,80 грн., відсоткам за користування кредитом у сумі 5\~245,97 грн., відсоткам за оформлення та обслуговування кредиту у сумі 5\~245,97 грн., всього 24\~470,74 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь борг у сумі 24\~470,74 грн., та покласти на відповідача витрати на сплату судового збору у розмірі 1\~600 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, справу просить розглянути без його участі. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає у повному обсязі, справу просить розглянути без її участі. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України\~ № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. За таких обставин на підставі ст..130 ЦПК України суд вирішив ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 20 вересня 2010 року між Комунальним підприємством «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та громадянкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 0343/2011 про надання кредиту у розмірі 80 000,00 грн., для придбання житлового будинку строком на 20 років (а.с.11) У відповідності до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до змісту ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2. ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі №6-116-цс13, у разі прострочення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст..1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Внаслідок порушення [PERSON], кредитного договору створилась заборгованість, яка до цього часу не погашена і згідно розрахунку боргу на 06.11.2017 року становить: заборгованість по кредиту у розмірі 14 278,80 грн., відсоткам за користування кредитом у сумі 5 245,97 грн., відсоткам за оформлення та обслуговування кредиту у сумі 5 245,97 грн., всього 24 470,74 грн (а.с.5) Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 0343/2010 від 20 вересня 2010 року, в сумі 24\~470,74 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачами не спростований. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з оригіналом платіжного доручення № 382 від 06 листопада 2017 року при подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1 600,00 грн (а.с.1). Так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 600,00 грн На підставі викладеного,

Outcome: approved