Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 15913,85 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 21 березня 2018 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір №1-21983. За умовами договору відповідач отримала від позивача грошові кошти в сумі 3000 грн. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 127,75% річних, тип процентної ставки фіксована, строком на шість місяців з кінцевим строком повернення 17 вересня 2019 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується її підписом на кредитному договорі та у видатковому касовому ордері від 21 березня 2018 року. Зі сторони позивача умови кредитного договору були виконані в повному обсязі, шляхом видачі коштів з каси в день підписання договору. Однак, відповідач на день звернення з позовом до суду кредитні кошти відповідачем не повернуті. Станом на 12 березня 2020 року сума боргу перед позивачем за кредитним договором №1-21983 становить 15913 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тринадцять) гривень 85 коп., з яких: 1679,50 грн. борг по тілу кредиту; 3745,56 грн. - нараховані відсотки; 10488,80 грн. нарахована пеня. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки відповідача було належним чином оповіщено про час та місце розгляду справи, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, то суд вирішив ухвалити заочне рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що 21 березня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 1-21983. За умовами вказаного договору відповідач [PERSON] отримала від позивача суму грошових коштів у розмірі 3000 (три тисячі) грн. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 127,75 відсотків річних. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується її підписом на кредитному договорі та видатковому касовому ордері від 21 березня 2018 року. Станом на 12 березня 2020 року сума боргу за кредитним договором № 1-21983 становить 15913,85 гривень, з яких: 1679,50 грн. борг по тілу кредиту; 3745,56 грн. - нараховані відсотки; 10488,80 грн. нарахована пеня. Також встановлено, що позивач 29 січня 2020 року звертався з досудовою вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором №1-21983 від 21 березня 2018 року до [PERSON] . Згідно п.1.4. кредитного договору, кредит був наданий Позичальнику строком на шість місяців із кінцевим строком повернення кредиту 17 вересня 2018 року. Згідно п.3.2, 3.3 Кредитного договору нарахування процентів (відсотків) за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Нарахування та сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Прострочення сплати кредиту та процентів згідно графіка розрахунків не зупиняє нарахування процентів . Відповідно до ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Інтеркеш Україна», а тому позовні вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 2102,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved