Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Одеської міської ради, та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON], та просить визнати недійсним договір дарування від 03 квітня 2007 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], нежитлового двоповерхового приміщення, загальною площею 48, 2 кв. м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS], який нотаріально посвідчений державним нотаріусом Шатіловою О.В. та зареєстрований в реєстрі № 7-1074; витребувати у [PERSON] нежитлове двоповерхове приміщення, загальною площею 48, 2 кв. м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS], на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради від імені якої діє Департамент комунальної власності Одеської міської ради; усунути перешкоди у користуванні шляхом виселення [PERSON] з нежитлового двоповерхового приміщення, загальною площею 48, 2 кв. м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради; скасувати запис про державну реєстрацію за [PERSON] на вищевказане нежитлове двоповерхове приміщення. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вказане нежитлове двоповерхове приміщення, загальною площею 48, 2 кв. м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS], є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси та незаконно вибуло з власності громади без її відома та волі. У судовому засіданні представник Департаменту комунальної власності Одеської міської ради позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Представник Одеської міської ради у судовому засіданні зазначив, що вважає позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради обґрунтованими. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується підписом його представника на розписці про отримання судової повістки, наявної в матеріалах справи. До суду надійшли заперечення від представника відповідача, в яких зазначено, що право вимоги майна у особи, яка набула його безпідставно, належить саме власнику такого майна, ким позивач не являється. Також зазначив, що позивачем не надано жодних доказів належності спірного майна до комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Тому, вважає, що вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради є безпідставними. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. [PERSON] була повідомлена згідно вимог ст. 74 ЦПК України шляхом оголошення в пресі, тому вважається сповіщеною про розгляд справи належним чином. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. До суду повернулось поштове повідомлення форми Ф-20 адресоване [PERSON] за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що вона до операторів поштового зв'язку не зверталась. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків відповідачкою, тому суд вважає, що остання про розгляд справи була сповіщена належним чином. У зв'язку з чим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, та зі згоди представника позивача, провести заочний розгляд справи. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 41 Конституції України, п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановленимх Конституцією та законом. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Судом встановлено, що відповідно до рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року №226-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області» нежиле приміщення, загальною площею 48, 2 кв. м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS], є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321, 327 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном та використовувати ці права на свій розсуд. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У комунальної власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді, а управління цим майном здійснює безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Згідно з рішенням Одеської міської ради від 27.06.2006 р. № 56-V «Про впорядкування роботи виконавчих органів Одеської міської ради по виконанню функцій орендодавця нежитлових приміщень, які є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси» Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради є єдиним вповноваженим органом Одеської міської ради з питань виконання функцій орендодавця нежилих будівель (споруд, приміщень), що знаходяться у комунальній власності територіальної громади міста Одеси. Відповідно до положення «Про департамент комунальної власності Одеської міської ради», яке затверджене рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011 року № 384-VI Департамент комунальної власності Одеської міської ради є правонаступником Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2005 року за [PERSON] було визнано права власності на самовільно збудоване нежитлове приміщення, площею 48, 2 кв. м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. 03 квітня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №7-1074, відповідно до якого право власності на спірне нежитлове приміщення перейшло до [PERSON] 26 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №4202. Згідно умов договору купівлі-продажу від 26 серпня 2008 року [PERSON] продала, а [PERSON] купив нежитлову двоповерхову будівлю, загальною площею 48, 2 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2010 року, що набрало чинності, було скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2005 року, та відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] Не зважаючи на вищевказане рішення суду, 27 квітня 2012 року був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №936, відповідно до умов якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив спірне нежитлове приміщення. Станом на 16 травня 2012 року спірне нежитлове приміщення зареєстровано за [PERSON], що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав КП «ОМБТІ та РОН» №34147751. Таким чином, право власності на спірне нежитлове приміщення без законних для того підстав перейшло до відповідачів. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Закону. Згідно ч. 1 ст. 203 правочин не може суперечити законодавству.

Outcome: approved