Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що він позбавлений можливості належним чином реалізувати своє право на спадкування майна померлого брата, що належало останньому на праві власності, оскільки на підставі постанови державного виконавця Васильківського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області № АА 321488 від 02.08.2006 року, на таке майно накладено арешт. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов з викладених у ньому підстав. Відповідач надав суду лист у якому при вирішенні справи поклався на думку суду та просив розглянути справу у відсутності його представника. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив наступні обставини. Позивач є рідним братом [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 червня 1990 року та Свідоцтвом про народження (повторне) серії [NUMBER] від 13 березня 2016 року (а.с. 7, 8). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02 січня 2015 року (а.с. 6). У встановленому законом порядку позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого брата, що підтверджується відповідною заявою [PERSON] від 26.06.2015 року (а.с. 13). Постановою державного нотаріуса Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області Остранициної О.Б. від 23.09.2016 року № 1056/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно у вигляді земельної ділянки та будинку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], оскільки виявлено записи про їх арешт Гребінківською державною нотаріальною конторою Київської області на підставі постанови Васильківського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області № АА 321488 від 02.08.2006 року (реєстраційний номер обтяження 364512) (а.с. 23). Звернувшись до відповідача із заявою про зняття вказаного арешту, позивачу було надано відповідь Васильківського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області № 08-11 від 14.07.2016 року про те: - що виконавчі провадження у яких однією із сторін є [PERSON], [INFO] у відділі не перебувають; - на підставі постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно № АА 321488 від 02.08.2006 року зареєстровано об'єкт обтяження за адресою: [ADDRESS]; - надати інформацію на якій підставі накладався арешт на зазначене майно особи є неможливим у зв'язку із знищенням виконавчого провадження (а.с. 14). Норми частин першої і другої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинний станом на час виникнення правовідносин, що виникли між сторонами, передбачали, що у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження; у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Отже, враховуючи, що матеріали виконавчого провадження із постановою державного виконавця про накладення арешту на майно спадкодавця позивача знищено, будь-які виконавчі провадження у яких однією із сторін є рідний брат позивача на виконанні у відповідних органів не перебувають, а спадкове майно останнього на підставі постанови державного виконавця перебуває під арештом, суд приходить до висновку, що державний виконавець не виконав вимог статті 50 діючого на той час Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, в частині його обов'язку щодо зняття арешту з майна. Таким чином, існування накладеного за постановою державного виконавця арешту на нерухоме майно спадкодавця позивача, порушує права останнього як спадкоємця та позбавляє його можливості оформити своє право на спадщину за законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що порушені права позивача слід захистити, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із частиною першою статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved