Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом,\~в якому\~просить визнати\~відповідачів такими,\~що втратили\~право користування\~квартирою [ADDRESS] .\~В обгрунтування\~вимог вказано,\~що протягом\~останніх п`яти\~років відповідачі\~ у\~квартирі не\~проживають,\~витрати по\~утриманню будинку\~не беруть.\~Реєстрація відповідачів\~перешкоджає позивачу\~вільно користуватись\~ та\~розпоряджатись своїм\~майном. В судове засідання 21.12.2021 року сторони не з`явились. Від представника позивача [PERSON] адвоката Антонович О.С. надійшла заява про проведення розгляду справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, судові повістки повернулись на адресу суду з поштовою відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву від відповідачів не надходило. Згідно з ч.3\~ст.131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частиною 1\~ст.280 ЦПК України\~встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідачі, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання повторно без повідомлення причин, що згідно ч.3\~ст.131 ЦПК України\~вважається неявкою без поважних причин; не подали відзиву, а позивачем не заявлено заперечень проти заочного вирішення справи, суд дійшов висновку про існування всіх підстав для заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.10.2019 року, [PERSON] є власником Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] . (а.с. 7). Згідно довідки ПП «ВЖРЕП №15» №199 від 16.06.2021 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані особи, а саме: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Факт непроживання відповідачів у квартирі, яка є власністю позивача, підтверджується актом від 25 червня 2021 року, зі змісту якаго [PERSON] та [PERSON] , не проживають за адресою [ADDRESS] з 2016 року, акт затверджено директором ПП «ВЖРЕП №15» (а.с.16). З наведеного належить зробити висновок, що відповідачі відповідних та достатніх дій для зняття з місця реєстрації за вказаною адресою не вчинили, фактично в квартирі не проживають та не є членами сім`ї позивача. Статті 15\~та\~16\~ЦК\~України передбачають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями цієї статті. Положеннями ст.41\~Конституції\~України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист\~прав\~людини\~і\~основоположних\~свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч.2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР;\~ст.405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України \~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд встановив, що відповідачі не проживають за адресою: [ADDRESS] , більше одного року, позивач є повноправним власником даної квартири, вважає, що її право порушується та вимагає усунення такого порушення; підстав вважати, що відповідачам чиняться перешкоди у користування квартирою судом не встановлено, а тому заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах законодавства та підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягнення на користь позивача судовий збір у розмірі по 454,00 грн. з кожної.

Outcome: approved