Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди, спричиненої підприємству у звязку із незаконним звільненням працівників, а саме у відшкодування шкоди повязаної із виплатою незаконно звільненим працівникам середнього заробітку за час вимушеного прогулу 65599 грн. 89 коп. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що судовими рішеннями встановлено незаконність дій відповідача - [PERSON] під час звільнення працівників [PERSON] та [PERSON]. Отже, шкода заподіяна Спільному підприємству товариству з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Д, який незаконно звільнив з посади начальника виробничо-економічного відділу СП ТОВ «Світловодськпобут» - [PERSON] та з посади юрисконсульта - [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини та докази, що їх стверджують. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та у своїх запереченнях пояснив, що порушені у позові питання не вирішувались судом під час ухвалення рішень про поновлення на роботі незаконно звільнених працівників. До того ж під час розгляду справи за позовом [PERSON], [PERSON] взагалі не був залучений до участі у справі у якості третьої особи. Заслухавши доводи сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази суд дійшов такого висновку. Наказом № 121/к від 01 вересня 2015 року по СП ТОВ «Світловодськпобут», який був підписаний генеральним директором [PERSON], [PERSON] було звільнено з посади з 01 вересня 2015 року у звязку із скороченням штату відповідно до п.1 статті 40 КЗпП України.( а.с. 6). Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2016 року у справі № 401 /3907/15-ц було задоволено позов [PERSON] до Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» та поновлено [PERSON] на роботі на посаді начальника виробничо-економічного відділу СП ТОВ «Світловодськпобут», стягнуто з СП ТОВ «Світловодськпобут» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 43273 грн.( а.с.8-10). Зазначене рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 06.04.2016 року та ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.07.2016 року. (а.с.11-15). Згідно наказу генерального директора [PERSON] від 10 листопада 2016 року за № 130/к [PERSON] було поновлено на роботі на посаді начальника виробничо-економічного відділу СП ТОВ «Світловодськпобут» на виконання рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.02.2016року.( а.с. 16). Наказом № 58/к від 30.05.2016 року по СП ТОВ «Світловодськпобут», який був підписаний генеральним директором [PERSON], юрисконсульта СП ТОВ «Світловодськпобут» [PERSON] було звільнено відповідно до п. 1 статті 40 КЗпП України, у звязку зі скороченням штату.( а.с. 18). Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2016 року у справі № 401/2053/16-ц було задоволено позов [PERSON] до Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» та поновлено [PERSON] на роботі на посаді юрисконсульта СПТОВ «Світловодськпобут», стягнуто з СП ТОВ «Світловодськпобут» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 22326 грн.(а.с. 21-23). 14 грудня 2016 року наказом генерального директора [PERSON] за №172/к «Про поновлення на роботі на підставі рішення суду», було поновлено [PERSON] на роботі на посаді юрисконсульта з 31.05.2016 року.( а.с. 24). Відповідно до довідки № 301 від 06.02.2017 року, державною виконавчою службою на виконання рішення суду було проведено розрахунок в сумі 43273 грн. 00 коп. з [PERSON], дата повного розрахунку 01.11.2016 року. Відповідно до довідки № 300 від 06.02.2017 року, СП ТОВ «Світловодськпобут» на виконання рішення суду від 13.12.2016 року було проведено нарахування в сумі 22326,89 грн. з них утримано податки та обовязкові платежі в сумі 4353,74 та перераховано [PERSON] 17973,15 грн., дата розрахунку 24.01.2017 року. ( а.с. 26-27). Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для покладення на службову особу, винну у незаконному звільненні працівників, суд виходить з такого. Пунктом 8\~ст. 134 КЗпП України\~ передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Статтею 237 КЗпП України \~передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Пленум Верховного Суду України у пункті 33 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 11 листопада 1992 року (з подальшими змінами), розяснив, що при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст.134 та нової редакції\~ст.237 КЗпП України\~(з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Пленум Верховного Суду України у пункті 13\~постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29 грудня 1992 року\~(з подальшими змінами), розяснив що застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8\~ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Таким чином, обов'язок службової особи покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, передбачений\~ст.237 КЗпП України, покладається за обставин, якщо проведене службовою особою звільнення працівника відбулося із порушенням закону. Частиною 3\~ст. 61 ЦПК України\~передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини щодо незаконного звільнення генеральними директором СП ТОВ «Світловодськпобут» [PERSON] працівників підприємства [PERSON] та [PERSON] із порушенням вимог закону встановлені судовими рішеннями (а.с. 8-10, 11-13, 14, 15, 21-23), а тому не підлягають доказуванню у даній справі. Сума збитків нанесених СП ТОВ «Світловодськпобут» [PERSON] підтверджена документально та складає 65599,89 грн. З огляду на викладене суд вважає, що в результаті незаконних дій генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут», [PERSON] винного в незаконному звільненні [PERSON] та [PERSON], СП ТОВ «Світловодськпобут», заподіяно шкоду у звязку з виплатою незаконно звільненим працівникам середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 65599,89 грн., яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача . Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та у звязку із задоволенням позову відносить їх за рахунок відповідача. На підставі викладеного та ст.ст.134,237 КЗпП України,

Outcome: approved