Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь МТСБУ кошти в розмірі понесених витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 9928,03 грн., 1500 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14.03.2012р. по вул. Кульпарківській у м. Львові відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що належав [PERSON] В результаті ДТП автомобіль марки «ОПЕЛЬ» отримав пошкодження. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезгаданої ДТП підтверджується постановою Сихівського районного суду м.Львова від 02.04.2012р. Розмір завданих збитків, згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження №26 від 26.03.2012р. становить 11913,64 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі, а тому власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1673564 (термін дії з 31.12.2011р. до 30.12.2012р.). Договірних зобовязань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У звязку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 9928,03 грн. З врахуванням наведеного, та у відповідності до ст.1191 ЦК України, просять стягнути з відповідача в порядку регресу зазначену суму страхового відшкодування. Представник позивача в судове засідання не зявився, в позовній заяві зазначає, що позов підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 березня 2012 року о 21.35 год. по вул. Кульпарківській, 115 у м. Львові, мала місце дорожньо-транспортна пригода між автомобілем [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобілем [NUMBER], який належав [PERSON], в результаті якого автомобіль марки «ОПЕЛЬ ВЕКТРА» зазнав технічних пошкоджень. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача, який порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Зазначене підтверджується постановою Сихівського районного суду м.Львова від 02.04.2012р., згідно якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу 340 грн. Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як встановлено судом, відповідач на момент скоєння ДТП (14.03.2012р.) не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водночас цивільно-правова відповідальність за належним [PERSON] транспортним засобом (потерпілим) була застрахована за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним з СК «ПЗУ Україна» - поліс № АВ/1673564 (термін дії з 31.12.2011р. по 30.12.2012р.). Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.7 цього Закону, та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі. Оскільки відповідач в добровільному порядку не відшкодував завдану потерпілому шкоду, власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до МТСБУ із заявою від 24.04.2012р. про виплату страхового відшкодування у розмірі визначеному висновком експертного авто товарознавчого дослідження №26 від 26.03.2012р., на підставі якого позивачем МТСБУ, виплачено потерпілому від ДТП 9928,03 грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 3118 від 03 липня 2012 року. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільну-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону. 30.07.2012р. МТСБУ надіслано відповідачу вимогу за вих. № 18748/3-2-05 про добровільне відшкодування понесених витрат, однак, така відповідачем проігнорована, грошові зобовязання у визначений строк не виконані. Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення виплаченого ним страхового відшкодування в сумі 9928,03грн. в порядку регресу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вимога позивача про стягнення з відповідача 1500 грн. витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема витрат на правову допомогу. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з додаткової угоди №125 від 21.05.2015р., замовник, тобто позивач має оплатити виконавцю вартість наданих послуг. Однак, жодного документального підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу останнім не надано. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України сторони несуть витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. Проте, жодного доказу того, що правова допомога позивачу надавалась саме адвокатом чи іншим фахівцем в галузі права суду не надано. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved