Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання [PERSON], [INFO], разом з ним як батьком дитини, посилаючись на те, що він може забезпечити належне утримання та виховання дитини, оскільки 29.08.2014 року бабуся [PERSON] забрала дитину з дитячого садочка та син проживає разом з відповідачем, яка не працює, стабільного заробітку та постійного місця проживання немає, зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, оскільки проживання малолітньої дитини з нею відповідає інтересам сина, відсутні виключні обставин для розлучення її малолітньої дитини з його матір'ю, при цьому пояснила, що не чинить перешкод у спілкуванні позивача з сином. Представник третьої особи виконавчого комітету Комсомольської районної у м.Херсоні ради у судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог позивача, оскільки вважає доцільним та в інтересах дитини визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з його матір'ю [PERSON] Представник третьої особи виконавчий комітет Суворовської районної у м.Херсоні ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобов'язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який розірвано 26.06.2014 року рішенням Суворовського районного суду м.Херсона, мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживав з матір'ю, після чого з травня по серпень 2014 року перебував у свого батька за адресою: [ADDRESS] та на теперішній час проживає разом зі своєю матір'ю. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечуються. Відповідно до ст.ст. 141, 153, 157 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, у тому числі й на виховання та безперешкодне спілкування з нею. Згідно зі ст.ст. 160, 161 СК України в разі не досягнення батьками згоди, щодо місця проживання дитини, спір між ними вирішується органом опіки та піклування або судом з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особистої прихильності дитини до кожного із них, віку дитини, стану її здоров'я та інших обставини, що мають істотне значення, при цьому дитина не може бути передана для проживання тому з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своє аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як встановлено в судовому засіданні, з пояснень позивача та відповідача, з матеріалів справи вбачається, що позивач має постійне місце роботи та стабільний заробіток, за місцем її проживання та роботи характеризується позитивно, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживають разом з їх батьками у квартирах, які належать батькам, у зв'язку з чим можуть забезпечити належні умови для проживання та виховання дитини. Згідно висновку виконавчого комітету Комсомольської районної у м.Херсоні ради як органу опіки та піклування вважає доцільним та в інтересах дитини визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з його матір'ю - [PERSON] За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з ним як батьком дитини є небгрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки малолітній син не повинен бути розлучений з матір'ю, яка має необхідні умови та проживання та розвитку дитини, окрім того судом не встановлено виняткових обставин, у тому числі передбачених ч.2 ст. 161 СК України, які б перешкоджали проживанню [PERSON] разом його з матір'ю, що узгоджується з Декларацією прав дитини від 20.11.1959 року. Доводи відповідача щодо відсутності у позивача постійного місця роботи та проживання, стабільного заробітку, зловживання нею алкогольними напоями та ведення аморального спосібу життя не приймаються судом до уваги, як такі, що спростовані встановленими у судовому засіданні обставинами. При цьому, посилання позивача на пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] як на докази, не приймаються судом до уваги, оскільки вказаним свідкам обставини відомі зі слів позивача.

Outcome: dismissed