Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому прохає розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 02 квітня 2011 року, актовий запис № 84. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в позовній заяві просить справу розглянути без його участі та участі його представника. На позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин. Враховуючи, що сторони були повідомлені про час та місце судового засідання належним чином, відповідач не з'явився в судове засідання, не повідомив суд про причини своєї неявки, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, беручи до уваги заяву позивача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 13 квітня 2018 року, між позивачем та відповідачем Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області зареєстровано шлюб, актовий запис № 84 (а.с. 3). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Спір про місце проживання дитини відсутній. Як вбачається із позовної заяви, сімейне життя між позивачем і відповідачем не склалося в зв'язку з несумісністю характерів, яке є перешкодою для подальшого існування сім'ї. З квітня 2015 року шлюбні стосунки були припинені, сторони мешкають окремо. Спільне господарство не ведеться, подружні стосунки не підтримуються. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Спір про поділ майна відсутній. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved