Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом,в якому зазначив,що 09.01.2015 року після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,1518 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Івницької сільської ради, Андрушівського районуЖитомирської області,яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 жовтня 2012 року.Сторони у відповідності до ст.1261 Цивільного кодексу України є спадкоємцями першої черги за [PERSON] у відповідності до ст. 1270 ЦК України у шестимісячний строк звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Андрушівського нотаріального округу [PERSON] На час відкриття спадщини відповідачі були зареєстровані за місцем проживання спадкодавця, а саме: [ADDRESS], але фактично за зазначеною адресою не проживали,що підтверджується довідками Новоівницької сільської ради та Івницької сільської ради Андрушівського району. Згідно ж до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який саме постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Тобто відповідачі не можуть являтися такими, що прийняли спадщину, про що вони не заперечують, а також не проти того, щоб спадщину оформив саме позивач, а також підтверджуючи свій намір, відповідачі подали про відповідне заяви до Новоівницької сільської ради.Проте в позасудовому порядку позивач не може реалізувати свої спадкові права на отримання спадщини,оскільки спадкодавець, отримавши Свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно не здійснив у відповідності до ч.1 ст. 1299 ЦК України державну реєстрацію нерухомого майна. Просив визнати за ним право власності на вказане спадкове майно. В судове засідання позивач не зявився,направив на адресу суду заяву,з проханням розглядати справу в його відсутність,вказував,що позов підтримує. Відповідачі в судове засідання не зявилися,направили на адресу суду заяви,з проханням розглядати справу в їх відсутність,вказували,що позов визнають,проти задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи,суд встановив: 09.01.2015 року після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,1518 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Івницької сільської ради, Андрушівського районуЖитомирської області,яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 жовтня 2012 року.Сторони у відповідності до ст.1261 Цивільного кодексу України є спадкоємцями першої черги за [PERSON] у відповідності до ст. 1270 ЦК України у шестимісячний строк звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Андрушівського нотаріального округу [PERSON] На час відкриття спадщини відповідачі були зареєстровані за місцем проживання спадкодавця, а саме: [ADDRESS], але фактично за зазначеною адресою не проживали,що підтверджується довідками Новоівницької сільської ради та Івницької сільської ради Андрушівського району. Згідно ж до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який саме постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Тобто відповідачі не можуть являтися такими, що прийняли спадщину, про що вони не заперечують, а також не проти того, щоб спадщину оформив саме позивач, а також підтверджуючи свій намір, відповідачі подали про відповідне заяви до Новоівницької сільської ради.Проте в позасудовому порядку позивач не може реалізувати свої спадкові права на отримання спадщини,оскільки спадкодавець, отримавши Свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно не здійснив у відповідності до ч.1 ст. 1299 ЦК України державну реєстрацію нерухомого майна. Зазначені обставини визнані відповідачем,підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст. 61 ЦПК України. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328,380,1216,1220,1222,1269 ЦК України,ст.125 ЗК України. Згідно ч. 2 ст. 1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. У відповідності до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.2 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При вирішенні спору суд виходить з положень ст.125 ЗК України,де вказано,що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації.Згідно ст.1269 ЦК України,спадкоємець,який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори,вважається таким,що прийняв спадщину. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно.При цьому суд вважає,що спадкодавець був власником даної земельної ділянки,з часу отримання Свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно ,відсутність реєстрації в даному випадку правового значення не має. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов,визнає за позивачем право власності на земельну ділянку площею 3,1518 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Івницької сільської ради, Андрушівського району Житомирської області, як на спадщину за законом після смерті його батька - [PERSON], померлого 09.01.2015 року . Відповідно до клопотання позивача понесені ним судові витрати при подачі позову суд на його користь з відповідачів не стягує.

Outcome: approved