Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог просив стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти у розмірі 4000 доларів США за курсом НБУ на день винесення рішення. Позов мотивував тим, що 07.10.2011 р. уклав з відповідачем договір купівлі-продажу будинку, за який на день укладення повністю сплатив 76000 грн. згідно п.5 Договору. Разом з цим, позивачем відповідачу 30.08.201 р. і 07.10.2011 р. було передано одна и три тисячі доларів США відповідно. Оскільки ціна продажу була виражена в національній валюті, просить стягнути безпідставно отримані 4000 доларів США. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні обставинам, викладеним в позові. Позовна давність пропущена позивачем внаслідок тривалого розгляду справ, пов'язаних зі спірними правовідносинами навколо будинку. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що його довіритель не пам'ятає отримання грошей відповідно до наданих розписок, існують інші долари окрім доларів США, що не зазначено у розписках, у позивача не було ліцензії на операції з валютою, тому продаж не міг здійснюватися за долари. Окрім того, позивачем пропущений строк позовної давності, про застосування якого просив представник відповідача. У судовому засіданні дослідженні докази: копія посвідчення; копії розписок від 30.08.2011 р. і 07.10.2011 р.; копія договору купівлі-продажу житлового будинку; копія витягу з Державного реєстру правочинів; письмові пояснення; копії рішень Лисичанського міського суду від 18.04.2014 р. і 09.12.2014 р.; копія довідки НБУ; письмові заперечення проти позову; копії позовних заяв; ухвали Лисичанського міського суду від 03.12.2012 р. і 05.02.2014 р.; ухвали апеляційних судів Луганської і Харківської областей від 02.06.2014 р. і 18.02.2015 р. відповідно. У судовому засіданні встановлено, що 07 жовтня 2011 р. сторони уклали договір купівлі-продажу житлового будинку №1 з господарськими будівлями та спорудами по вул. О.Вишні м. Лисичанська Луганської області (а.с.8,9). Згідно зі ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. З п.п.5,6 вказаного Договору вбачається, що продаж будинку було вчинено за 76 000 грн., отриманих відповідачем на час підписання Договору Також, позивачем відповідачу було передано одна тисяча доларів США 30 серпня 2011 р. і 3 тисячі доларів США 07 жовтня 2011 р. (а.с.6). В якості підстави отримання відповідачем цих коштів було зазначено завдаток за будинок та оплата за будинок відповідно. Оскільки ні діючим законодавством, ні договором від 07 жовтня 2011 р. грошові кошти у іноземній валюті у якості валюти платежу за будинок передбачені не були, суд вважає їх безпідставно набутими відповідачем та задовольняє позов про їх стягнення на користь позивача. Визначаючи суму, яка підлягає стягненню, суд виходить з положень ст.533 ч.2 ЦК України і розраховує еквівалент 4000 доларів США за останнім встановленим НБУ курсом на день винесення рішення суду. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню 111052, 48 коп. Суд не приймає заперечення представника відповідача проти позову в частині невизначення долари якої країни були отримані відповідачем, бо проведення розрахунків та визначення зобов'язань в України у доларах саме США, а не Тувалу, є обставиною, загальновідомою більше ніж обертання Землі навколо Сонця, а тому відповідно до ст.61 ч.2 ЦПК України не потребує доказування. Не приймає суд і пояснення представника відповідача про раптову втрату памяті відповідачем стосовно отримання від позивача доларів США, бо ні відповідачем, ні його представником не заявлене клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи, у той час як позивач у позові і його представник на протязі тривалого часу вказували на цю обставину, як це вбачається з наданих позовних заяв позивача. Що стосується заяви про застосування позовної давності, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст.257, 267 ч.4 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Однак згідно зі ст.267 ч.5 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З наданих позивачем та його представником копій позовних заяв вбачається, що відповідач у листопаді 2012 р. звернувся до позивача з позовом про стягнення з нього 40 000 грн. боргу за договором позики від 07 жовтня 2011 р. на суму 48 000 грн. Тобто за договором позики від того самого дня, коли відповідач отримав від позивача 76 000 грн. за проданий йому будинок. Не погоджуючись з тим, що ця сума є боргом за позикою, а не залишком за усною домовленістю про дійсну ціну продажу, позивач намагався захистити свої права шляхом визнання цього договору позики удаваним право чином, в чому йому було відмовлено рішенням від 18 квітня 2014 р., яке набрало законної сили 02 червня 2014 р. . Рішення ж Лисичанського міського суду про задоволення позову про стягнення боргу за договором позики було прийняте тільки 09 грудня 2014 р. і залишене без змін 18 лютого 2015 р.. Таким чином, тривалий розгляд справ, пов'язаних зі спірними правовідносинами, суд вважає поважною підставою для пропуску строку позовної давності позивачем, який є інвалідом 2-ї групи, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС. З відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню судові витратив розмірі 1110,52 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved