Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 15.01.2008 року ПАТ «Дельта Банк» ( правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та фізична особа-резидент України [PERSON] уклали кредитний договір № 002-07044-150108. Відповідно до 1.2. договору, позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає Держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки, здійснює обслуговування Держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку № 1 до Договору, та умовах, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Банк надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії, що передбачена п.1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває Держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 2999,00 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. Відповідно до п.1.5 кредитного договору кредитні кошти та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані Держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання Держателем своїх зобов'язань перед банком за Договором та вчинення інших операцій, передбачених договором. Відповідно до п.2.1. моментом надання банком Держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів Держателя. У відповідності до договору, Держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом. Також, відповідно до п.2.13 Держатель доручає банку здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку в рахунок погашення сум заборгованості, яка виникає за кредитним договором. Станом на 24.10.2013 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. [PERSON] була повідомлена про виникнення заборгованості по оплаті, передбачених договором платежів перед ТОВ «Комерційний банк «Дельта», однак на даний час кредитна заборгованість позичальником погашена не була. Таким чином, станом на 24.10.2013 року за відповідачем по укладеному з ТОВ «Комерційний банк «Дельта» кредитному договору від 15.01.2008 року рахується заборгованість на загальну суму 7698, 33 грн.. яка складається з: тіла кредита - 2573, 80 грн., заборгованість за відсотками - 1632, 86 грн., заборгованість за комісіями - 3491, 67 грн. Позивач прохає стягнути з [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 7698, 33 грн. та судовий збір у розмірі 229,40 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві прохають справу розглядати без присутності представника позивача, наполягають на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні заперечує проти позовних вимог позивача, прохає суд відмовити в задоволенні позовних вимог в зв'язку з пропуском строків позовної давності. Суд заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» та [PERSON] 15.01.2008 року було укладено договір № 002-07044-150108 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки ( а.с.7-8), яка була ознайомлена з тарифами на обслуговування платіжних карток тарифного пакету «Visa Класичний» ( а.с.9), нею була заповнена анкета позичальника ( а.с.10), анкета клієнта - фізичної особи ( а.с. 11). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] має заборгованість у сумі 7698, 33 грн, на погашення заборгованості відповідач здійснювала платежі до 22.09.2011 року. ( а.с. 5). Відповідно до ст..526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст..530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Ч.4 ст. 631 ЦК України передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно зі ст..256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 7 ч.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», визначено, що у випадку, якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь - який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю, зокрема забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» сказано, що враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 ч.13 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» застосовується й до додаткових вимог банку. Згідно ст..264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як вбачається з розрахунку ( а.с.5) відповідач вчиняла платежі по погашенню кредиту останній раз 22.09.2011 року, про що вона не заперечувала в судовому засіданні, а позивач звернувся до суду із даним позовом 03.12.2013 року, тобто в межах визначеного законом строку позовної давності. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заява відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, а позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved