Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить: встановити порядок користування приміщенням двокімнатної квартири [ADDRESS] , яким виділити позивачеві в користування кімнату - 2, площею 14.3, м.кв., згідно плану квартири, а відповідачам - виділити кімнату - 3, площею 17,4 кв.м., кухню, ванну кімнату, туалет, балкон залишити в загальному користуванні, та розділити лицеві особисті абонентські рахунки щодо оплати за житлово-комунальні послуги, зокрема за вивіз сміття, газопостачання, водопостачання, електропостачання, теплопостачання за користування квартирою [ADDRESS] відповідно до встановленого порядку користування приміщенням житла, зобов`язавши користувачів житлом сплачувати окремо за всі види перелічених послуг. В обґрунтування позову зазначив, що він разом із відповідачкою [PERSON] проживають у вказаній квартирі, яка неприватизована. Спір полягає в тому, що відповідач перешкоджає вільно користуватися всіма кімнатами та нежитловим приміщенням, розпоряджатися ним на власний розсуд, в тому числі і особистими речами, що завдає значних незручностей особистого характеру. Квартиру технічно неможливо переобладнати в окремі квартири і виділити ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами. Позивач зазначив, що особисто сплачує всі рахунки за житлово-комунальні послуги, користуючись вказаною квартирою, а відповідач не здійснює жодних компенсацій за понесені ним витрати. Тому позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 01.02.2019р. прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали з доданими процесуальними документами для надання відзиву на позовну заяву. Відповідачі своїм правом на відзив не скористалися. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судових засіданнях позивач позовні вимоги підтримував. Суду поясним, що з 11 жовтня 1995 року по 07 вересня 2016 року перебував із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. В період сумісного подружнього життя отримали державну житлову квартиру [ADDRESS] . На сьогоднішній день шлюб з відповідачкою по справі розірвано, однак вони продовжують проживати в спільній квартирі, так як іншого житла не мають. Добровільної домовленості із співмешканкою про режим користування квартирою дійти не вдається. Фактично, позивач займає кімнату 3 площею 17,4 кв.м., згідно технічного паспорту на квартиру, а відповідачка кімнату 2 площею 14,3 кв.м. відповідно, кухня, ванна кімната, туалет, коридор, балкон перебувають у спільному користуванні. Особові рахунки на сплату комунальних послуг відкриті на ім`я [PERSON] , відповідно до яких він особисто і в повному обсязі сплачує кошти за надані комунальні послуги. Відповідачка в судових засіданнях позовні вимоги визнавала частково. Не заперечувала в частині встановлення порядку користування квартирою, однак відповідно до фактичного порядку, який склався: [PERSON] виділити у особисте користування кімнату 3 площею 17,4 кв.м., згідно плану квартири, за [PERSON] залишити у користуванні кімнату 2 площею 14,3 кв.м., згідно плану квартири, кухню, ванну кімнату, туалет, коридор, балкон залишити у спільному користуванні. Суду пояснила, позивач постійно виходить на балкон палити, в разі залишення їй в користуванні кімнату 3, згідно плану квартири, яка є прохідною кімнатою на балкон, запах тютюну та постійні ходіння через кімнату будуть її дратувати та завдавати незручностей. З приводу розподілу особистих абонентських рахунків за сплату житлово-комунальних послуг не заперечувала. Просила врахувати, що на ім`я [PERSON] нараховується субсидія на оплату житлово-комунальних послуг за їх місцем проживання. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 1995 року по 07 вересня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.6). В період шлюбу отримали державне житло - квартиру [ADDRESS] . На даний момент житло не приватизоване, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.45) та довідкою ДКП «Миргородтехінвентаризація» (а.с.46). У спірній квартирі зареєстровано двоє осіб: [PERSON] та [PERSON] (а.с.70). Згідно технічного паспорту на квартиру (а.с.12-14), квартира складається з двох кімнат житловою площею 37,1 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 14,3 кв.м., 2-а кімната 17,4 кв.м., кухні площею 5,9 кв.м., вбиральні площею 0,9 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., коридору площею 4,2 кв.м., балкону площею 1,1 кв.м. На замовлення [PERSON] експертом «ФОП [PERSON] » проводився технічний огляд квартири з метою визначення можливості влаштування перегородки з дверним отвором для утворення окремої кімнати (не прохідної) в квартирі №44 . Згідно висновку експерта, можливо влаштувати гіпсокартонну перегородку з дверним отвором в кімнаті № 3 , після чого виготовити зміни в технічному паспорті. (а.с.10-11) Добровільної домовленості сторони між собою про режим користування квартирою дійти не вдається. Фактично, позивач займає кімнату 3 площею 17,4 кв.м., згідно технічного паспорту на квартиру, а відповідачка кімнату 2 площею 14,3 кв.м. відповідно, кухня, ванна кімната, туалет, коридор, балкон перебувають у спільному користуванні. Особові рахунки на сплату комунальних послуг відкриті на ім`я [PERSON] також на ім`я позивача нараховується державна субсидія на оплату житлово-комунальних послуг. Правовий статус житлових приміщень, що перебувають у державній власності, регулюється житловим законодавством та умовами Договорів на підставі яких дане майно передано у користування. Відповідно до ст.64 Житлового Кодексу Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року, визначення порядку користування таким житловим приміщенням, відбувається або за спільною згодою членів сім`ї квартиронаймача, або за рішенням суду. При цьому поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Враховуючи вище викладене та встановивши обставини справи, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог в частині встановлення порядку користування квартирою між [PERSON] та [PERSON] . Заявлені позовні вимоги до [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] є безпідставними, оскільки на момент винесення рішення по справі дані особи зняті з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Встановлення порядку користування квартирою, відповідно до фактичного розподілу, який склався на даний момент, буде найбільш відповідати інтересам сторін. В разі необхідності, в позивача є технічна можливість облаштування окремого входу в кімнату №3. Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету міністрів України №572 від 08.10.1992 р., передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати. Згідно ст. 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги, до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Так як вимоги про розподіл особових рахунків квартири пред`явлені лише до [PERSON] , яка не є єдиним належним відповідачем по даній вимозі, суд частково задовольняє дану позовну вимогу лише щодо надання дозволу на розподіл особових абонентських рахунків між [PERSON] та [PERSON] , без наявності їх спільної згоди, по кв [ADDRESS] , з урахування наявної технологічної можливості та положень визначених в пункті 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006р. №45). Позивачем у відповідності до вимог ст. 51 ЦПК України не було заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення в якості співвідповідачів - комунальні підприємства, що надають послуги електроенергії, газо, водопостачання та водовідведення, послуги з централізованого опалення та вивозу сміття. В той же час, користувачі квартири у разі наявності у них спору з приводу утримання квартири не позбавлені права самостійно звернутися з заявами до надавачів житлово-комунальних послуг щодо розподілу особових рахунків по сплаті витрат на утримання квартири, в тому числі і за наявності рішення суду, яким визначено порядок користування квартирою між її співвласниками. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Позивачем суду не надано доказів того, що [PERSON] було відмовлено у відкритті такого особового рахунку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про відмові у задоволенні позовної вимоги про розподіл особових рахунків за оплату житлово-комунальних послуг. Сторони можуть добровільно розділити особові абонентські рахунки щодо оплати за житлово-комунальні послуги з урахування наявної технологічної можливості та положень визначених в пункті 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006р. №45). На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial