Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з майна, що є предметом іпотеки, а саме з квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності, посилаючись на наступні обставини. 16.06.2006 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ ВКП «Шляхбудкомплекс» було укладено договір кредиту № 085/М/79-6 згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 400\~000,00 грн., зі сплатою 18% річних. 03.10.2006 в якості забезпечення виконання основного зобовязання за кредитним договором між кредитором та майновими поручителями [PERSON] та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 833, відповідно до якого майнові поручителі передали кредитору в якості забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору не рухоме майно, а саме: квартиру № 19, що розташована в житловому будинку літ. А-5, та яка складається з 1-коридор, 2-вітальня, 3-кухня, 4-санвузол, 5-житлова кімната, 6-кладова, І-балкон, загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 32,7 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS], що є предметом іпотеки, відповідно до договору, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 5417. Під час посвідчення угоди щодо добровільної реалізації предмету іпотеки в рахунок погашення існуючою заборгованості, сторонам стало відомо, що Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ накладено арешти на все майно боржників, а зокрема на нерухома майно, що є предметом іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним у позові обставинам. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Треті особи у судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши сторони, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає позов підлягаючим задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 16.06.2006 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ ВКП «Шляхбудкомплекс» було укладено договір кредиту № 085/М/79-6 згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 400\~000,00 грн., зі сплатою 18% річних. 03.10.2006 в якості забезпечення виконання основного зобовязання за кредитним договором між кредитором та майновими поручителями [PERSON] та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 833, відповідно до якого майнові поручителі передали кредитору в якості забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору не рухоме майно, а саме: квартиру № 19, що розташована в житловому будинку літ. А-5, та яка складається з 1-коридор, 2-вітальня, 3-кухня, 4-санвузол, 5-житлова кімната, 6-кладова, І-балкон, загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 32,7 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS], що є предметом іпотеки, відповідно до договору, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 5417. Факт накладання арешту підтверджується витягом з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, а саме: за реєстраційним номером 5792725 від 09.11.2007, реєстраційним номером 10116003 від 06.08.2010, реєстраційним номером 10817304 від 10.02.2011, реєстраційним номером 11291904 від 16.06.2011, реєстраційним номером 11318500 від 23.06.2011, реєстраційним номером 12118477 від 01.02.2012, реєстраційним номером 12406993 від 18.04.2012, реєстраційним номером 2266556 від 28.08.2013, реєстраційним номером 10535108 від 24.07.2015. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно до п. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт на все майно боржника або на окремі предмети. Відповідно до п.5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо зняти арешту з майна, є такими, що засновані на законі та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved