Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача передати позивачам майно, а саме: коврові доріжки 2 штуки, диван мякий 1 штука, супутникова антена 1 штука з трьома головками на тюнер Smart МХ-04, автоматична насосна станція 1 штука, брезенти автомобільні 5 штук, електронний контролер тиску ЕРS-16 1 штука, кран ? дюйма 2 штуки, труба пластикова 1 метр, бак для душу на 100 літрів 1 штука, насос електричний БЦ 1.1 20У1.1., насос електричний БЦ 1.1-18У1.1, крісла мякі 2 штуки, паласи 4 штуки, кухонний набір (стіл 1 штука, стіл-тумба 1 штука, шафа 1 штука, стільці 4 штуки), газова плита 1 штука, електроплита 1 штука, бочка 200 літрова 3 штуки, бочки 100 літрові 2 штуки, металевий ящик під зерно на 600 літрів 1 штука, драбина деревяна 1 штука, клітки для кролів 2 штуки, саморобний трактор 1 штука, плуг 1 штука, зерно пшениці 1 тонна, зерно ячменю 200 кг, набор каструль 4 штуки, тачка металева 1 штука, деревяні шафи 2 штуки, шафа металева під інструменти 1 штука, парник переносний 1 штука, апарат водонагрівальний проточний (газова колонка), ванна металева 1 штука, стелаж для банок в підвал 1 штука, провід електричний 20 метрів; стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 50\~000 грн. Обґрунтовуючи свій позов, позивачі посилаються на те, що 19.06.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, за умовами якого позивачу було надано час для звільнення будинку від особистих речей, однак позивач не зміг вчасно це зробити із - за обману відповідача. Внаслідок таких дій відповідача позивачам було завдано моральних збитків. Відповідач у запереченні на позов просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач після укладення договору купівлі-продажу безперешкодно вивозив свої речі з будинку, ніяких перешкод в цьому відповідач не чинив. Щодо спірного майна відповідач зазначив, що: коврові доріжки 2 штуки, диван мякий 1 штука, крісла мякі 2 штуки, паласи 4 штуки, бочка 200 літрова 3 штуки, зерно пшениці 1 тонна, шафа металева під інструменти 1 штука, апарат водонагрівальний проточний (газова колонка), кухонний набір (стіл 1 штука, стіл-тумба 1 штука, шафа 1 штука, стільці 4 штуки) непридатні для користування, тому вивезені на сміттєзвалище; супутникова антена 1 штука з трьома головками на тюнер Smart МХ-04, електроплита 1 штука, бочки 100 літрові 2 штуки, плуг 1 штука, тачка металева 1 штука позивач забрав; брезенти автомобільні 5 штук, насос електричний БЦ 1.1-18У1.1, саморобний трактор 1 штука, зерно ячменю 200 кг, набор каструль 4 штуки, деревяні шафи 2 штуки взагалі не було; електронний контролер тиску ЕРS-16 1 штука, труба пластикова 1 метр, кран ? дюйма 2 штуки, насос електричний БЦ 1.1 20У1.1., газова плита 1 штука, металевий ящик під зерно на 600 літрів 1 штука, ванна металева 1 штука, стелаж для банок в підвал 1 штука зазначені речі входили в вартість будинку; провід електричний 20 метрів є проводкою в житловому будинку, драбина деревяна 1 штука, клітки для кролів 2 штуки, парник переносний 1 штука є в наявності, однак позивач не звертався, щоб їх забрати; автоматична насосна станція 1 штука входила у вартість будинку; бак для душу на 100 літрів 1 штука не має. Позивачі та їх представник у судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Відповідач та його представник у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просили відмовити з підстав, викладених у запереченні. Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) уклали договір купівлі-продажу від 19.06.2014, за умовами якого продавець передає у власність покупця житловий будинок № 6 з надвірними господарсько-побутовими будівлями, що розташовані на земельній ділянці площею 1500 кв.м. за адресою; смт. Білолуцьк, вул. Московська, 184, а покупець приймає цей будинок у власність та зобовязується сплатити за нього грошову суму, визначену домовленістю сторін. Продаж вчинено за 10\~000 грн. Відповідно до п. 4.6 вказаного договору продавець зобовязується звільнити будинок від особистих речей, віддати наявні ключі від вхідних дверей будинку та зняти з реєстраційного обліку зареєстрованих в будинку осіб до 19 липня 2014 року. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що правовідносини сторін виникли з договірних відносин, а саме купівлі-продажу житлового будинку, повязаних з правом власності. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтю 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з частини першої ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як зазначено вище, п. 4.6 вищевказаного договору передбачено, що продавець зобовязується звільнити будинок від особистих речей, віддати наявні ключі від вхідних дверей будинку та зняти з реєстраційного обліку зареєстрованих в будинку осіб до 19 липня 2014 року. Отже, зобовязання продавця по звільненню будинку від особистих речей повинно бути виконано до 19 липня 2014 року, за спливом цього часу продавець втратив право на залишені в будинку особисті речі. Позивачі посилаються на те, що відповідач їм чинив перешкоди у вивезенні речей з будинку, а тому в обумовлений договором строк вони не могли цього зробити. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як вбачається з матеріалів справи позивачі належними та допустимими доказами не довели того факту, що відповідач чинив їм перешкоди у вільному доступі до особистих речей. Натомість, допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він в жовтні 2014 року почав проживати по сусідству з відповідачем. Свідок бачив, як [PERSON] декілька разів вивозив з будинку якісь речі ще до того, як заселився до будинку відповідач. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] також пояснив, що [PERSON] двічі на день перевозив свої особисті речі машиною зі старого будинку. Такі ж самі свідчення надала свідок [PERSON], яка пояснила, що позивачі перевозили майно декілька разів, відповідач віддав усе майно. Більш того, [PERSON] сказав відповідачу, що останній може спалити все майно, що залишилось. Позивач поїхав на саморобному тракторі. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] проживав у спірному будинку до 2014 року. Потім зявився новий сусід у восени 2014 року. Ключі від подвіря залишались в [PERSON], він заходив до подвіря коли хотів та брав усе, що хотів. Речей, які б належали [PERSON], в будинку не було. Свідку здалось, що позивач забрав усі речі. Отже, доводи позивача про те, що відповідач чинив їм перешкоди у вивезенні особистого майна, спростовуються зазначеними вище доказами. Суд також зазначає, що відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Отже, тільки власник може витребувати з незаконного володіння свої речі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі не довели суду, як наявність у них права власності на спірне майно, так і взагалі знаходження майна у будинку відповідача. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що у позивача у володінні були саморобний трактор, диван, паласи, плуг, шафа, однак, де знаходиться вказане майно, жоден свідок суду не повідомив. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є приватним підприємцем і до нього у березні 2017 року звернувся позивач [PERSON] з проханням виписати йому накладні на певний товар каструлі, брезент, насос, на що свідок погодився, однак фактично продаж вказаних товарів свідок не здійснював, і такий товар ним не продавався. [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що просив свідка [PERSON] купувати йому товар, однак фактично вказаний свідок здійснював посередницькі послуги, а не був продавцем товару. Отже, наявні у справі накладні на проданий товар суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджують факту купівлі позивачем зазначеного у них товару, оскільки свідок [PERSON] підтвердив, що вказаний в накладних товар [PERSON] у нього не купував. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачами не доведено факт чинення відповідачем перешкод щодо отримання своїх особистих речей як в межах строку виконання зобовязання, передбаченого п. 4.6 договору, так і за його спливом, факт права власності на спірне майно та взагалі знаходження його у будинку відповідача, а тому діями відповідача не могло бути спричинено і моральної шкоди позивачам. Отже, позивачі не довели суду обґрунтованість своїх вимог, а тому у їх задоволенні слід відмовити у звязку з необґрунтованістю та недоведеністю. Судові витрати слід покласти на позивачів.

Outcome: dismissed