Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить: стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 50000грн., витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 500грн. та судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 121,80грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 квітня 2014 року між ним, [PERSON] та відповідачем, [PERSON] було укладено договір позики, у відповідності до якого він передав відповідачці грошову позику в розмірі 50 000 грн. зі строком повернення протягом пів року, тобто до 30.10.2014 р. Отже на теперішній час сума боргу відповідачкою не повернута, на його неодноразові вимоги щодо повернення боргу відповідачка відповідає відмовою. Укладення договору позики підтверджується розпискою [PERSON] від 30 квітня 2014 р. написаною власноруч. Строк повернення позики у розписки визначений до 30.10.2014 р. Станом на 23 грудня 2014 року суму позики у розмірі 50 000 грн. відповідачкою не повернута, що стало причиною звернення з даним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомої суду причини, про день слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При судовому розгляді встановлено, 30 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, у відповідності до якого позивач передав відповідачці грошову позику в розмірі 50 000 грн. зі строком повернення протягом пів року, тобто до 30.10.2014 р. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Укладення договору позики підтверджується копією розписки від 30 квітня 2014 р./а.с.8/ Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Однак з матеріалів справи випливає, що у порушення вказаних вимог договору позики, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. До теперішнього часу сума позики відповідачем не повернута. Відповідачем не надано доказів виконання умов договору та своєчасного повернення позики. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що у судовому засіданні було встановлено факт невиконання відповідачем зобов'язання за договором позики від 30 квітня 2014, тому у відповідності до умов вказаного договору, стягненню на користь позивача з відповідача підлягає загальна сума заборгованості у розмірі 50000,00грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 621,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved