Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість у розмірі 18841,98 грн., а також понесений ними судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.07.2013 року між відповідачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитну угоду, відповідно до умов заяви [PERSON] №001-16020-020713. Згідно умов такого договору, [PERSON] відкрито картковий рахунок на якому встановлено ліміт кредитної лінії - 14700,64 грн. Позивач зобов'язання за договором виконав. Відповідач кредитною лінією скористався, проте не виконує свої зобов'язання за договором належним чином, в результаті чого станом на 22.07.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 18841,98 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте у позовній заяві він просив суд справу розглядати без його участі, зазначивши при цьому, що підтримує позов у повному обсязі і не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнає частково. Відповідач не заперечує, що має заборгованість перед банком, проте зазначає, що банком було безпідставно збільшено мінімальний щомісячний платіж, що потягло за собою нарахування простроченої заборгованості у більшому розмірі. Заслухавши пояснення відповідача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2013 року [PERSON] подав до ПАТ «Дельта Банк» заяву, в якій просив банк, на умовах визначених в цій заяві (Пропозиції), відповідно до Правил надання послуг, Тарифів банку, укласти з ним договір, в рамках якого відкрити йому рахунок, оформити платіжну картку та встановити ліміт кредитної лінії - 15000 грн. Строк дії кредитної лінії - 364 дні. [PERSON] підтвердив своє розуміння того, що з прийняттям пропозиції банком - договір є укладеним, а також, що він ознайомлений з умовами кредитування, а Правила і Тарифи банку є невід'ємною частиною договору. (а.с. 3) До матеріалів справи долучено також анкету та опитувальник позичальника [PERSON], заповнені ним, при підписанні пропозиції до банку. (а.с. 4-6) Заява підписана представником банку, тобто пропозиція [PERSON] була прийнята. (а.с. 3) Таким чином, з 07.02.2013 року, між сторонами існують кредитні правовідносини. Дана обставина не заперечується відповідачем. Зазначені в заяві Правила і Тарифи до матеріалів справи не долучені. Тарифи зазначені, як додаток до позовної заяви, проте 15.10.2014 року працівниками Карлівського районного суду складено акт про відсутність таких у конверті з позовною заявою (а.с. 12). Копію акту було направлено позивачу (а.с. 13). Позивач на лист суду не відреагував. Суд виносить рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 61 ЦПК - обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як встановлено судом з наданих сторонами доказів - банк надав [PERSON] кредит, шляхом відкриття кредитної лінії, з кредитним лімітом 15000 грн. Згідно з роз'ясненнями п. 21 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2013 року - договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). В матеріалах справи міститься розрахунок ціни позову, який по суті є розрахунком заборгованості по кредиту. Розрахунок підтверджує, що банком було відкрито відповідачу кредитну лінії і видано картку, відповідно до умов договору. Протягом часу користування кредитною лінією, банком нараховувались відсотки, комісія, пеня. (а.с. 8) Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка складається з тіла кредиту - 12506,78 грн., простроченого тіла кредиту - 2193,86 грн., заборгованості за відмотками - 4141,34 грн. За відсутності Тарифів, які є частиною договору укладеного між сторонами, суд не має можливості зробити висновок про обґрунтованість нарахування відсотків та виникнення заборгованості в цій частині. Наданими суду документами, розмір відсотків не визначено. На підставі розрахунку суд має можливість зробити висновок про передані відповідачу, в межах кредитного ліміту, кошти. Так, згідно графи «зняття готівки», [PERSON] було знято кредитних коштів на загальну суму 14788,76 грн. Згідно графи «платежі», [PERSON] повернув банку 2715 грн. кредиту. (а.с. 8) Заява не містить положень про порядок надання кредиту (готівковий чи безготівковий), про порядок зарахування внесених відповідачем коштів, про суми страхових платежів, що мають бути списані відповідно до п. 1.5, про плату за здійснення операцій за картковим рахунком, штрафні санкції, пеню, плату за додаткові послуги і претензійну роботу. (а.с. 3) За таких обставин, суд має можливість встановити наявний борг, лише шляхом визначення різниці між сумами кредитних коштів, що були зняті та сумами, що були внесені в рахунок погашення кредиту. Таким чином, заборгованість [PERSON] становить 12073,76 грн. (14788,76 грн. - 2715 грн.). В іншому - заборгованість не доведена. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь банку, встановлену судом заборгованість у розмірі 12073,76 грн. В задоволенні позовних вимог в іншій частині, необхідно відмовити за недоведеністю. Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з частковим задоволенням позову (на 64,08%), з відповідача на користь позивача має бути стягнуто частину понесених ним судових витрат, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 156,10 грн.

Outcome: partial