Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить: · визнати його кредитором спадкодавця - [PERSON]. Свій позов позивач мотивував тим, що 05.08.2009р. він придбав у померлого [PERSON] вантажний автомобіль КАМАЗ 5410, 1992 року випуску, № шасі/рами/ [NUMBER], № двигуна [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]; напівпричіп марки РІАСЕNZA S33R2T, 1991 року випуску, № шасі/рами/ [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER].Вищенаведену угоду вони скріпили укладенням договору у письмовій формі. 07.07.2009 року [PERSON] оформив позивачу довіреність на право керування вказаними транспортними засобами на 10 років. За цим договором він сплатив [PERSON] кошти в сумі гривнями еквівалентно 20 000 доларів США, про що [PERSON] 05.08.2009 року було складено розписку. [INFO]. [PERSON] помер. Про цей факт йому було відомо, однак він на правах законного користувача та як на той момент він вважав і власника, продовжував користуватись даними транспортними засобами. Відповідачі, ніяких повідомлень про успадкування майна після смерті [PERSON] йому не направляли. В 2011 році вони відібрали вказані транспортні засоби та провели відчуження напівпричіпу. Позивач вказує, що не знав, що виступає кредитором спадкодавця, звертався до суду з позовом про визнання за ним права власності та скасування свідоцтв про право на спадщину, однак в задоволенні його позову було відмовлено. Після звернення до нотаріальної контори із заявою про повернення йому коштів згідно розписки, йому повідомлено, що заява залишена без виконання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Також пояснив, що він 05.08.2009р. сплатив [PERSON] 20 000 доларів США за придбаний автомобіль та напівпричіп по угоді купівлі-продажу. Нотаріально угоду не оформлювали так як це не було обов'язково. До цього в нього вже була довіреність на право керування та відчуження вказаного автомобіля терміном на 10 років. З реєстрації в органах МРЕВ [PERSON] транспортні засоби не знімав. Так як на дані авто були оформлені ліцензії на перевезення вантажів, а нові ліцензії отримати непросто, то він, щоб не переоформлювати ліцензії, користувався ліцензіями отриманими [PERSON]. Про смерть [PERSON] йому було відомо, він особисто був на його похоронах. Будь-яких вимог ні в 6-місячний строк з дня смерті [PERSON], ні протягом 1 року до спадкоємців не пред'являв, так як не знав законодавства. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що такого способу захисту цивільних прав як вважає позивач не існує. Крім того вказані правовідносини вже були предметом судового розгляду, в чому позивачу було відмовлено. Вказаним рішенням встановлено факт пропуску позивачем строків, встановлених ст..1281 ЦК України. Представник третьої особи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, до суду не з'явився, вказав, що з поважної причини присутнім бути не може. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідачів, вивчивши матеріали справи у їх сукупності суд приходить до слідуючого. 07.07.2009р. [PERSON] нотаріально посвідчив довіреність якою уповноважив [PERSON] користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності спірними автомобілем та напівпричепом. 05.08.2009р. [PERSON] власноручно написав розписку про продаж автомобіля і напівпричепу [PERSON] та отримання 20 000 доларів. Факт написання розписки саме [PERSON] в судовому засіданні сторонами не оспорюється. [INFO] [PERSON] помер. 21.02.2014 року Рішенням Коростенського міськрайонного суду, яке набрало законної сили, в задоволенні позову позивача до відповідачів про визнання свідоцтв про право на спадщину частково недійсними, про визнання прав власності на транспортні засоби, про витребування причепу з чужого незаконного володіння, визнання договору купівлі продажу недійсним, було відмовлено. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо яких встановлені ці обставини. Вказаним судовим рішенням встановлені такі обставини. [PERSON], [PERSON], в шестимісячний строк після смерті [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини на різне майно в тому числі і на спірні транспортні засоби, після чого отримали свідоцтва про право на спадщину на спірні транспортні засоби. Відповідно до даних облікових карток приватних АМТ спірні автомобіль та причіп станом на час відкриття спадщини зареєстровані за [PERSON], тобто він на час смерті був зареєстрованим власником транспортного засобу. Відповідно до даних облікових карток приватних АМТ спірний причіп станом на 02.04.2011р. зареєстрований за [PERSON] Державна реєстрація договору всупереч наведеним вимогам закону не здійснена. За правилами ст.ст. 1216, 1218, ч.2 ст.1220, ч.3 ст.1223 ЦК України з моменту смерті особи до спадкоємців переходять права та обов'язки спадкодавця, які належали йому на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому зобов'язання правонаступників спадкодавця-боржника перед кредитором виникають з моменту його смерті. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Виходячи зі змісту ч.3 ст. 1281 ЦК України річний строк застосовується у тому випадку, коли кредитор не знав і не міг знати про відкриття спадщини. У цьому випадку обчислення строку, протягом якого кредитор має право пред'явити вимоги до спадкоємців, обчислюється не з дня відкриття спадщини, а з моменту настання строку вимоги. Із матеріалів справи видно, що 05.08.2009р. позивач та [PERSON] склали розписку та передали кошти. [INFO] [PERSON] помер та позивач був на його похоронах, тобто він знав про відкриття спадщини. Спадкоємцями стали відповідачі по справі, які в подальшому отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Ні протягом шести місяців ні протягом року вимог до спадкоємців позивач не пред'явив, а пред'явив претензію у серпні 2014 року та даний позов в кінці 2014 року, тобто пропустив строки, встановлені ч.3 ст. 1281 ЦК України. Причини пропуску строку, а саме не знання законодавства, інше розуміння норм права, звернення до суду з іншим позовом, не може пояснювати ту обставину, що кредитор не знав і не міг знати про відкриття спадщини, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed