Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого вказав, що [PERSON] - його дядько, який помер 20 травня 2007 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої увійшло, в тому числі, і земельна ділянка площею 2,8934 га в межах [PERSON] сільської ради Пирятинського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Інших спадкоємців, окрім його рідної сестри - матері позивача, [PERSON], не було, проте вона померла 31 серпня 2000 року. Позивач своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини, так як він перебував у той час в будинку-інтернаті і йому до кінця 2015 року не було відомо про те, що померлий перед смертю отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку. Позивач вважає, що строк був пропущений з поважних причин, тому просить суд визначити йому додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON] У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні, суду надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача [PERSON] сільської ради визнав позов у повному обсязі та просив суд розглянути справу без його участі на підставі наявних в матеріалах справи доказах, про що було надано письмову заяву. Судом в порядку ст.ст.63, 180 ЦПК України для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, були допитані свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] які суду пояснили, що позивач проживав в с. Дейманівка разом із своєю матірю та дядьком. Після смерті матері, його почав виховувати дядько, але через зловживання спиртними напоями останнього, [PERSON] відправили до школи інтернату в м. Кременчук. [PERSON] інколи навідувався до дядька, але не дуже часто. Перед смертю [PERSON] віддав на зберігання документи на землю своїй тітці - [PERSON], яка сховала їх на зберігання у себе та забула про них. Лише коли фермер [PERSON] почав зясовувати про те, хто ж є власником даної земельної ділянки, то приблизно в кінці 2015 року [PERSON] згадала про Державний акт, знайшла його та віддала їх позивачу. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши надані по справі докази, вважає, що позов заявлений обґрунтовано та підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Пирятинської районної державної адміністрації №458 від 30.12.2005 року отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №942344 і набув права власності на земельну ділянку площею 2,8934 га в межах [PERSON] сільської ради Пирятинського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.(а.с.11). 20 травня 2007 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] (а.с.7), яка в свою чергу є рідною сестрою [PERSON], що підтверджено свідоцтвами про народження серії ІІ-УР №199093 та серії ІV-УР №2011669 (а.с.7-8) та свідоцтвом про укладення шлюбу І-КЕ №467905 (а.с.8). [PERSON] - рідна сестра спадкодавця [PERSON], померла 31 серпня 2000 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с.9). Згідно ч.3 ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже, позивач по справі є спадкоємцем за правом представлення на спадщину після смерті його дядька [PERSON] Інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] немає, оскільки спадкова справа до майна померлого 20 травня 2007 року не заводилась (а.с.28). [PERSON] звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але державним нотаріусом відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії про прийняття спадщини після смерті [PERSON], оскільки спадкоємець пропустив встановлений строк подання заяви про прийняття спадщини (а.с.6). Позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки він являється сиротою і на час смерті спадкодавця закінчував Кременчуцьку загальноосвітню школу-інтернат І-ІІІ ступенів ім. А.С.Макаренка та готувався вступати до професійно - технічного училища №17 м. Полтави (а.с.13, 14). Також причиною пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини є те, що дядько постійно зловживав спиртними напоями, що перешкоджало спілкуванню позивача із спадкодавцем, що і призвело до того, що позивач взагалі не знав, що у його дядька є у власності земельна ділянка. Окрім цього, як пояснили свідки, документи на цю ділянку дядько перед смертю віддав тітці на зберігання, яка забула про них і віддала лише наприкінці 2015 року. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на вищевикладене суд вважає причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON] поважною, і тому вважає за необхідне визначити позивачу додатковий строк у три місяці для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved