Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO] року, залишилось спадкове майно, а саме ? частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіту не склав. Крім позивача, спадкоємцем першої черги є третя особа по справі [PERSON], однак на частину спадкового майна не претендує, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась. 16.08.2016 року позивач звернувся до державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини. Постановою від 20.10.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадковий будинок не зареєстрований в установленому законом порядку. За таких обставин позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки іншим шляхом захистити свої порушені права не може. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, що зазначені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, надав до суду листа №431 від 08.11.2016 року про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечує. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 14.06.1993 року. [PERSON] є сином померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 21.10.2016 року та спадкоємцем першої черги відповідно до ст.1261ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого в [ADDRESS]. Вишгородського району Київської області. Як вбачається з довідки від 19.10.2016 року №556, виданої Лютізькою сільською радою, Вишгородського району Київської області про те, що житловий будинок, що знаходить за адресою [ADDRESS] Вишгородського району Київської області належить: ? частина [PERSON] та ? частина [PERSON] Крім того, відповідно до будинкової книги власником ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого в [ADDRESS]. Вишгородського району Київської області належала [PERSON] З копії спадкової справи №288/2016 до майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що 16.08.2016 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою зареєстрованою під №681 про прийняття спадщини. Відповідно технічного паспорту на спадковий будинок, виданого 14.09.2016 року Вишгородським БТІ на ім'я [PERSON], за адресою [ADDRESS] Вишгородського району Київської області розташований житловий будинок, зазначений на плані під літерою А (рік побудови 1970), загальною площею 116,9 кв.м., житловою площею 88,00 кв.м., мансарда житлова під літерою Анад (рік побудови 1989), прибудова під літерою а1 (рік побудови 1970), прибудова під літерою а2 (рік побудови 1989), ґанок під літерою аг (рік побудови 1970), погріб з шийкою під літерою В (рік побудови 1983), гараж під літерою Б (рік побудови 1983), убиральня під літерою Г (рік побудови 1983), яма вигрібна під літерою І (рік побудови 2003), огорожа №1 (рік побудови 1983), хвіртка №3 (рік побудови 2003), огорожа №4 (рік побудови 2003), хвіртка №5 (рік побудови2003). Таким чином, яма вигрібна під літерою І, хвіртка №3, огорожа №4, хвіртка №5 не можуть входити до складу спадкової маси, оскільки побудовані після смерті спадкодавця [PERSON] Відповідно до довідки Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області №283 від 04.08.2016 року, [PERSON] дійсно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 22.01.1968 року по день смерті [INFO] року. Разом з ним в цьому будинку проживали та зареєстровані: син [PERSON] з 17.07.1985 року по даний час, невістка [PERSON] з 02.09.1989 року по даний час, онука [PERSON] з 02.09.1989 року по даний час, онук [PERSON] з 10.08.1990 року по даний час. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.10.2016 року державним нотаріусом роз'яснено позивачу, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок будинку [ADDRESS], не є можливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку. Відповідно до п.2 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовленого 14.09.2016 року КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами побудовано у 1970 року. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1950 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Згідно з п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (була чинною до 13 грудня 1995 року), не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суду керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинків, а також положеннями ЦК Української РСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди в сільській місцевості не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавці), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають частковому задоволенню, а саме в частині задоволення позовних вимог, щодо визнання права власності за законом на майно, яке належало спадкодавцю на момент смерті. На підставі статей 331,1216, 1217, 1218, 1220, 1297 ЦК України,

Outcome: partial