Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 3/10 частки житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS]. Зазначена частка житлового будинку належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Шостою Запорізькою державної нотаріальною конторою 31.05.1988 року за реєстровим № 2-5129. Відповідачі по справі її батько та брат відповідно, є спадкоємцями першої черги за законом після померлої [PERSON], але обидва надали заяву про відмову від прийняття спадщини. Після смерті матері позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки право власності на належну спадкодавцю частку нерухомого майна не було зареєстровано у відповідності до вимог законодавства. Оскільки в позасудовому порядку вирішити наявний спір неможливо, за таких обставин позивач змушений звернутися до суду. В зв'язку з чим позивач просив визнати за ним право власності на 3/10 частки житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце були повідомлені своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомили. Від відповідачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, в якій вони визнали позов у повному обсязі, просили розглянути справу за їх відсутності Вислухавши пояснення позивача всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає повному задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підставі наданих суду доказів встановлено, що згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Судом встановлено, що 3/10 частки житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Шостою Запорізькою державної нотаріальною конторою 31.05.1988 року за реєстровим № 2-5129. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування»від 30.05.2008 року за №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (2004 р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. Таким чином, враховуючи, що спадщина відкрилася після смерті спадкодавця у 2013 році, суд вважає необхідним до вказаних правовідносин застосувати положення норм Цивільного кодексу України 2004 року, що діяв на час відкриття та прийняття спадщини. Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця), яке здійснюється за заповітом або за законом. Враховуючи, що померла [PERSON] не залишила після своєї смерті заповіту, то спадкування повинно відбуватися за законом. Згідно ст.1261ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON]. Відповідачі по справ [PERSON] батько позивача, та [PERSON] брат позивача надали йому заяви про відмову від спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Як вбачається із відомостей нотаріальної контори [PERSON] 22.04.2013 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], в результаті чого була заведена спадкова справа за №86/2013. Згідно з частиною 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття. Судом встановлено, що позивач фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] заяви про відмову від спадщини не подавав. На підставі вищевикладеного, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши зібрані докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом і у встановлений законом подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття. Тобто, право власності позивачем набуте правомірно на підставах, що встановлені законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved