Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму позики в розмірі 5300 грн., посилаючись на те, що 20 березня 2015 року між підприємством та відповідачем був укладений договір позики, згідно умов якого останній отримав безпроцентну позику в сумі 5300 грн. із строком повернення до 26 грудня 2015 року. При цьому, відповідач повинен був повертати позику частинами по 600 грн. щомісяця, починаючи з квітня 2015 року. Однак, до теперішнього часу відповідачем борг не повернутий. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що він свідомо вважав, що частку боргу у розмірі 1\~200 грн. у нього відрахували з заробітної плати, а решту боргу списали. При звільненні з роботи у підприємства до нього претензій ніяких не було і тому він вважав, що ні він не заборгував підприємству, ні воно йому. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. 20 березня 2015 року між ДП «ДГ «Відродження» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН» та [PERSON] був укладений договір позики /а.с.4/. Відповідно до умов даного договору позивач надав відповідачу позику на безпроцентній основі в розмірі 5300 грн., а останній зобов'язався повернути суму позики частинами по 600 грн. щомісяця, починаючи з квітня 2015 року, шляхом внесення грошових коштів в касу позикодавця. Строк надання позики становить 280 днів з моменту підписання даного договору /а.с.4/. Позивач свої зобов'язання по вказаному договору виконав в повному обсязі, надавши кошти в розмір 5300 грн. Факт отримання грошей відповідачем підтверджується видатковим касовим ордером № 85 від 20 березня 2015 року /а.с.5/. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. По теперішній час відповідач гроші не повернув. Відповідач виконував певну роботу за цивільно-правовим договором у позивача, за що отримував грошову винагороду, і як він пояснив, вважав, що з цієї винагороди частково була відрахована сума боргу на рахунок підприємства. Представник позивача надав у судове засідання вибірку розрахунків за виконані [PERSON] роботи за вищевказаним договором. На підтвердження кожної суми цих розрахунків позивач надав суду видаткові касові ордери, накладні та відомості. Проаналізувавши вказані документи суд прийшов до висновку, що з грошової винагороди відповідача суми в рахунок погашення боргу не відраховувались. Крім того, представник позивача пояснив, що відповідач повинен був повертати позику частинами по 600 грн. щомісячно, починаючи з квітня 2015 року, готівкою в касу підприємства. Вказані обставини закріплені в п.п.4.2, 4.3 договору позики (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Аналізуючи зібрані по справі докази суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача суми боргу за договором позики від 20 березня 2015 року в розмірі 5300 грн. 00 коп.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved