Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 01.12.2010 року, виданого Селидівською біржою нерухомості. В квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які за вказаною адресою з 01.01.2017 року не проживають без поважних причин. Реєстрація за вищевказаною адресою відповідачів перешкоджає власнику розпорядитися власністю, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить суд слухати справу без його участі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, будучі належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03.04.2020 року відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 01.12.2010 року, виданого Селидівською біржою нерухомості, квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,74 кв.м., належить на праві власності [PERSON] . За реєстровано в БТІ за реєстровим № 334 від 20.12.2010 року. Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 28423205 від 20.12.2010 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до довідки № 40 від 16.03.2020 року, виданої ОСББ «Чкалова 39 м. Українськ», за адресою [ADDRESS] , мешкає [PERSON] та зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які з 01.01.2017 року не мешкають в квартирі. Відповідно до акту № 62 від 10.03.2020 року, складеного депутатом [PERSON] , встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за вказаною адресою не мешкають з 01.01.2017 року по теперішній час. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 УК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. У відповідності до ст.405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач не мешкають в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ст.405 ч. 2 ЦК України є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності відповідачів у спірному приміщенні понад один рік є поважними. У зв`язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved