Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 28142,38 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 26.12.2011 року між сторонами був укладений договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 13000,00 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору утворилась заборгованість, що станом на 23.03.2015 року становить 42805 грн. 51 коп. В добровільному порядку заборгованість відповідачем погашена не була. Оскільки рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 23.08.2013 року була стягнута частина заборгованості з відповідача в сумі 14663 грн. 13 коп., просить стягнути різницю в сумі 28142 грн. 38 коп. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, позивач просив про розгляд справи за відсутності представника банку. Відповідачем, через канцелярію суду, надані письмові заперечення, з яких вбачається, що вона позовні вимоги не визнає в повному обсязі, зазначає, що позов поданий не повноважною на це особою, а також те, що позивачем пропущений строк позовної давності. Просила застосувати до спірних правовідносин позовну давність. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За змістом положень ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Зі ст. 629 ЦК України вбачається, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Як вже було встановлено рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 23.08.2013 року по цивільній справі № 610/2716/13-ц за позовом ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до [PERSON] про стягнення заборгованості, 26.12.2011 року між ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» та відповідачем було укладено кредитний договір № IKCASHPG4.20163.001, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 13000,00 грн. Згідно п. 1.5 зазначеного договору, позичальник сплачує банку щомісячну комісію за надання кредитних коштів в розмірі 1,2 % від суми кредиту по договору. Пунктом 2.4 вищезазначеного договору передбачено, що відповідач зобов'язаний сплачувати проценти та комісію щомісяця, з першого по десяте число кожного місяця. При несплаті комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно п.п. 3.1.9, 3.1.11 кредитного договору, при порушенні позичальником зобов'язань передбачених умовами даного договору, банк на свій розсуд має право змінити умови договору - зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. Відповідно до п. 6.1 договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі подвійної процентної ставки, що встановлена в кредитному договорі від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Як вбачається з п. 6.3 кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів будь якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 1000,00 грн. Пунктом 6.5 кредитного договору визначено, що при порушенні позичальником строків платежів за кожним із грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більш на 30 днів - позичальник виплачує банку штраф у розмірі 1% від суми позову. Позивачем умови кредитного договору № IKCASHPG4.20163.001 від 26.12.2011 року були виконані, але внаслідок невиконання взятих на себе обов'язків відповідачем виникла заборгованість, загальна сума якої, станом на 23.03.2015 року становить 42805 грн. 51 коп., частина якої (14663,13 грн.) вже була стягнута з відповідача вищевказаним рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 23.08.2013 року, а відтак остаточна заборгованість становить 28142,38 грн., яка складається з: · 4281,42 грн. - заборгованість по процентам; · 3276,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; · 20584,96 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Разом з тим, представником відповідача була надана заява про застосування позовної давності. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( стаття 257 ЦК України). Частина 2 статті 258 ЦК України вказує на те, що спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог - стягнення штрафів, пені. Позивач просить стягнути в т.ч. пеню, що підпадає під дію ч. 2 ст. 258 ЦК України. Оскільки з позовом позивач звернувся 27.03.2015 року, що підтверджується поштовим конвертом, стягненню підлягає пеня з 27.03.2014 року, яка складає 20584,96 (загальна сума заборгованості з пені) - 8861,41 (пеня нарахована до 26.03.2014 року) = 11723,55 грн. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Також суд приходить до висновку, що загальна позовна давність позивачем пропущена не була, оскільки відповідач при розгляді вищевказаної цивільної справи №610/2716/13-ц в серпні 2013 року повністю визнавала наявність заборгованості, тобто вчинила дії, що свідчать про визнання нею свого боргу. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 19280 грн. 97 коп., яка складається з: · 4281,42 грн. - заборгованість по процентам; · 3276,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; · 11723,55 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд покладає на відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial