Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки, в якій зазначає, що відповідачка є споживачами послуг з опалення та гарячого водопостачання, отримує послуги, але в добровільному порядку оплату здійснює не в повному обсязі, в результаті чого у відповідачки перед КП «Харківські теплові мережі» утворилась заборгованість за період з 01.05.2004 року по 30.11.2010 року в сумі 4258,83 грн., яку на теперішній час не сплачено. Також просив стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на сплату судового збору у розмірі 243,60 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що вважає позовні вимоги незаконними та необґрунтованими у зв'язку із тим, що між нею та позивачем не було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Деякий час відповідачці надавались субсидії, але бухгалтерські нарахування відділом субсидії та бухгалтерією КП «ХТМ» відрізнялись одна від одної, в зв'язку із чим виникла заборгованість перед підприємством позивача. Крім того, вказала, що позивач не належним чином виконував свої обов'язки з надання послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання, в результаті чого у квартирі постійно холодно. Просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Однак, не визнаючи позовні вимоги, відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в разі задоволення судом позову, суд повинен застосувати трирічний строк позовної давності до суми стягнення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено судом, відповідачка проживає в квартирі [ADDRESS] і є користувачем послуг, що надаються позивачем. У судовому засіданні відповідачка вказала, що вона неодноразово зверталась із скаргами до КП «ХТМ» на неналежне надання послуг з опалення та гарячого водопостачання. Посилалась на те, що згідно відповіді [PERSON] від 20.07.2006 року № 745 (а.с. 21-22), відхилення температурного режиму від санітарних норм у її квартирі викликано у результаті порушення вертикального та горизонтального розподілу теплової енергії, встановленням власниками квартир додаткових опалювальних приладів, тому вважає, що провина ненадання належних послуг відповідачці виникла не з її вини, а з вини сусідів та організації відповідача. Крім того, відповідачка вважає, що строк, в межах якого, заявлені позовні вимоги визначений невірно, т.я. раніше Орджонікідзевським районним суд м. Харкова вже проводилися стягнення суми боргу судовим наказом, тому строк позовної давності не може рахуватися заново. В судовому засіданні встановлено, що 04.12.2010 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачки заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячої води та 10.12.2010 року було видано судовий наказ. За заявою відповідачки Орджонікідзевський районний суд м. Харкова скасував зазначений судовий наказ на підставі ухвали суду від 05.12.2014 року. Згідно зі ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, на яку має право позивач. Тобто з видачею судового наказу строк позовної давності було перервано та перебіг строку позовної давності почався заново. Таким чином заперечення відповідачки з приводу строку звернення стягнення є безпідставним. Щодо посилань [PERSON] на невідповідність наданих їй послуг з централізованого опалення та гарячу воду позивачем, то доказів цим обставинам остання не надала. Так, суду надані листи-звернення із скаргами на підприємство «ХТМ» та на ім'я директора даного підприємства протягом 2003, 2004, 2006-2009 років, але жодний документ, який би належним чином підтвердив, що відхилення температурного режиму від санітарних норм у квартирі [PERSON] викликано з провини КП «ХТМ», суду не надано. Акти про неналежне водо - та тепло постачання за період з 2007 по 2010 роки відсутні. Більш того, сама відповідачка пояснила в судовому засіданні, що до суду за захистом порушених прав і до КП «ХТМ» протягом останніх трьох років вона не зверталась. Посилання відповідачки на те, що між нею та КП «ХТМ» не було укладено договір на надання послуг є безпідставними т.я. судом достовірно встановлено, що [PERSON] є користувачем наданих послуг, за які проводить щомісячну оплату. Дана обставина підтверджена електронним розрахунком про заборгованість по квартирі [ADDRESS] (а.с. 6), з якої вбачається, що борг [PERSON] за період з 01.05.2004 року по 30.11.2010 року складає 4258,83 гривні, а станом на 01.06.2014 року - 6651,19 гривень. При цьому, як видно із наданого електронного розрахунку, а також письмових документів, органами Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району м. Харкова відповідачці за період з 2004 по 2014 роки призначалася субсидія, але термін її інколи переривався. Так, з 01.08.2004 року по 31.12.2006 року та з 01.11.2007 року по 30.07.2011 року субсидія відповідачці [PERSON] не була призначена, тому саме за ці періоди і склалася основна заборгованість перед підприємством КП «ХТМ», т.я. сплата за надані послуги проводилась останньою не в повному обсязі та не відповідала нарахуванням КП «ХТМ». Щодо посилань відповідачки на невідповідність зарахувань субсидії робітниками КП «ХТМ» з нарахуваннями, що зроблені Управлінням праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району м. Харкова, суд приходить до висновку про безпідставність посилань відповідачки в цій частині. Розбіжності, на які остання посилається, були усунуті КП «ХТМ», в подальшому субсидія зараховується бухгалтерією у КП «ХТМ» відповідно до нарахування відділом субсидії. Таким чином, судом встановлено, що борг за послуги з централізованого опалення та гарячу воду у [PERSON] склався внаслідок неповної сплати останньою по нарахованим рахункам, яка підлягає стягненню у судовому порядку. У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється протягом трьох років. Позивач звернувся з позовом до суду у липні 2014 року, тому суд вважає за можливе позов КП «Харківські теплові мережі» задовольнити частково і стягнути з відповідачки, згідно до строку позовної давності, заборгованість в сумі 3071, 28 грн., що утворилась за період з 04.12.2007 року по 30.11.2010 року, а в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості, що утворилась за період з 01.05.2004 року по 03.12.2007 року - відмовити, у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Судові витрати визначаються судом у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial