Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 16\~000 грн., суму плати за користування позикою в розмірі 16065,00 грн., судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 30 квітня 2015 року він уклав із [PERSON] договір позики, згідно з яким передав останньому грошові кошти в сумі 16\~000 грн., з умовою їх повернення до 30 квітня 2018 року. Договір укладено в простій письмовій формі. На підтвердження укладення вищезазначеного договору відповідачем була власноруч написана розписка про отримання ним коштів. На день подання позову до суду відповідач не здійснив жодного платежу за договором позики грошей, чим порушив взяті на себе зобовязання. Крім того, згідно п. 4.4 укладеного договору позики грошей від 30 квітня 2015 року, в разі не повернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.2) позичальник сплачує проценти за користування позикою в розмірі 5% в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Оскільки сума боргу так і залишається неповернутою відповідачем плата за користування грошима складає 16\~065,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав посилаючись на доводи наведені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомленим про день та час слухання справи, причини неявки суду невідомі. Суд, з урахуванням думки позивача, ухвалив: розглянути справу без участі відповідача, заочно. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 30 квітня 2015 року відповідач взяв в борг у позивача суму 16\~000 грн., зобовязавшись повністю повернути позику згідно графіку рівними частками в термін до 30 квітня 2018 року, що підтверджується договором позики та розпискою (а.с. 6, 7). Згідно з п. 4.3 договору позики плата за користування позикою, при сплаті всіх платежів в строки, вказані в договорі не нараховується. Відповідно до п. 4.4 в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі позичальник сплачує плату за користування позикою, яка складає 5 % в день від суми кожного несплаченого по договору платежу починаючи з дня, коли повинен був здійснений цей платіж згідно графіка п. 4.2 до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Після підписання договору відповідач не сплатив жодного платежу, сума боргу за договором становить 16\~000 грн. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, до теперішнього часу гроші відповідач не повернув, щомісячні платежі не сплачує. Приймаючи рішення по суті заявленого позову суд керується положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України, згідно якої, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.. 1048 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи що відповідачем до теперішнього часу сума боргу не повернута суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача борг позики в розмірі 16\~000 грн. Крім того, підлягає стягненню з відповідача сума передбачена п. 4.4 договору позики в розмірі 16 065,00 грн., відповідно до розрахунку наданого позивачем. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже з відповідача необхідно стягнути судові витрати сплачені позивачем при подачі позову до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved