Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому з урахуванням змін просив стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Каленицьке» (далі СТОВ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 вересня 2014 року по 01 липня 2015 року в сумі 12485 грн. 34 коп. В обґрунтування позову зазначав, що за рішенням Полонського районного суду від 17 вересня 2014 року на його користь стягнуто з відповідача заборгованість не донарахованої заробітної плати, що належало до виплати в день звільнення в сумі 6560 грн. 14 коп. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 21 квітня 2015 року із СТОВ також для нього стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 21 жовтня 2010 року по 17 вересня 2014 року - 60\~833 грн. 92 коп. Однак, відповідач виплатив йому присуджені кошти лише 01 липня 2015 року, а тому на СТОВ лежить обовязок сплатити для нього середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні до 01 липня 2015 року. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав. Представники відповідачів позов не визнали, зазначили, що оскільки рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 21 квітня 2015 року на користь позивача було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, тому підстав повторно проводити таке стягнення не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що [PERSON] 20 жовтня 2010 року звільнився з роботи у СТОВ, та на день звільнення відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, яка згідно рішення Полонського районного суду від 17 вересня 2014 року стягнута із СТОВ на користь [PERSON] в сумі 6560 грн. 14 коп. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 21 квітня 2015 року із відповідача стягнуто на користь позивача також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 21 жовтня 2010 року по 17 вересня 2014 року в розмірі 60\~833 грн. 92 коп. Обидві присуджені суми СТОВ виплатило для [PERSON] 01 липня 2015 року, що сторонами визнається, та стверджується даними платіжного доручення № 601 від 30 червня 2015 року. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. За положеннями частини першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Верховний Суд України у своїй постанові від 22 січня 2014 року у справі № 6-159цс13 виклав правовий висновок про те , що аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, які викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, а також, що невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права. Аналогічні правові висновки також містяться у постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-144цс13 Таким чином, СТОВ зобовязано виплатити для [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день проведення виплати заборгованої заробітної плати, що мало місце 01 липня 2015 року, незважаючи на наявність згаданого рішення апеляційного суду Хмельницької області від 21 квітня 2015 року. Затримка розрахунку за період з 18 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року (включно) при шестиденній робочій неділі складає 237 робочих днів. Середньоденний заробіток позивача становить 51 грн. 38 коп., а отже підлягає до стягнення сума 12177 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із СТОВ слід також стягнути судовий збір.

Outcome: partial