Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 881 від 26.09.2017, видане приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Котляренком Ю.І. на ім`я [PERSON] . В обгрунтування позову вказав, що у результаті проведення публічних торгів 18.05.2017 ним придбано комплекс будівель цеху по виробництву рослинного масла з прибудовами загальною площею 155,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці загальною площею 4147,6 кв.м. Однак, реалізувати своє законне право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3520555100:50:112:0001, де розміщений придбаний комплекс, не може, оскільки після проведених торгів, 26.09.2017 право власності на цю земельну ділянку зареєстровано за спадкоємцем попереднього власника - [PERSON] . Вже після цього приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Мехедом О.В. постановами від 20.11.2018 та від 21.11.2018 накладено арешт на зазначену ділянку як на майно боржника [PERSON] у ході виконавчого провадження ВП № 57744715, та призначено публічні торги у порядку реалізації арештованого майна. Аналіз наявних документів та фактичних обставин справи дозволяє дійти висновку про порушення відповідачем його права власності на спірну земельну ділянку. Так, [INFO] померла [PERSON] , мати [PERSON] , і згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, у цей день відкрилася спадщина щодо належного їй майна. Відповідно до копії заповіту № 1333 від 26.11.2007, складеного [PERSON] , майно, спадкоємцем якого є відповідач, складалося з: 1) житлового будинку з надвірними та побутовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; 2) цеху по виробництву рослинного масла з прибудовами, що розташований за адресою [ADDRESS] . 05.08.2010 відповідач подав заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Котляренка Ю.І., зареєстрована за № 232, спадкова справа № 134/2010. 19.03.2014 відповідач подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У вказаній заяві відповідач зазначає, що у склад спадщини входить таке майно: - житловий будинок з надвірними та побутовими спорудами [ADDRESS] ; - цех по виробництву рослинного масла з прибудовами за [ADDRESS] ; - земельна ділянка під розміщення виробничої бази, розміром 4147, 60 кв.м. за [ADDRESS] , кадастровий номер 3520555100:50:112:0001. 19.03.2014 на підставі поданої відповідачем заяви приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Котляренком Ю.І. видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 166 на ім`я [PERSON] та зареєстровано право власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 317471735205 на таку спадщину: 1) комплекс будівель цеху по виробництву рослинного масла з прибудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 19.09.2014 Придніпровським ВДВС Черкаського МУЮ накладено арешт на зазначене майно відповідача у рамках виконавчих проваджень. 18.05.2017 за результатами проведення електронних торгів Олександрівським РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області ним придбано зазначене майно відповідача, а саме: комплекс будівель загальною площею 155,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Протоколом № 257256 проведення електронних торгів від 18.05.2017. 06.07.2017 на підставі вищевказаного протоколу, приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтуном В.О. видано Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 492, та зареєстровано його право власності на нежитлові приміщення, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36019150, номер запису про право власності: 21263101. Таким чином, з 06.07.2017 до нього перейшло право власності на комплекс будівель, які раніше належали відповідачу як спадкове майно. Зазначений комплекс будівель розташований на земельній ділянці загальною площею 0,4147 га, кадастровий номер: 3520555100:50:112:0001, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, під розміщення виробничої бази. 26.09.2017 приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Котляренком Ю.І., знову ж таки, на підставі заповіту № 1333 від 26.11.2007, складеного [PERSON] , видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 881, що підтверджувало право відповідача на спадщину у складі земельної ділянки, під розміщення виробничої бази, розташованої по [ADDRESS] , кадастровий помер 3520555100:50:112:0001, загальною площею 0,4147 га. Тобто, вказаним свідоцтвом посвідчене право власності відповідача на земельну ділянку, яка вже належала йому на праві власності, і таким чином порушує його права, оскільки він є єдиним законним власником земельної ділянки загальною площею 0,4147 га, кадастровий номер: 3520555100:50:112:0001, з 06.07.2017 в силу закону. Ухвалою від 27.08.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження (а.с. 37-39). Відповідачем подано відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що Придніпровським ВДВС Черкаського МУЮ накладено арешт на конкретне майно, а саме: комплекс будівель цеху по виробництву рослинного масла з прибудовами, який і був виставлений для продажу на аукціоні, де не було накладено арешт на інше майно, тобто на земельну ділянку. Земельна ділянка, яка має окрему вартість, так як була придбана спадкодавцем, тобто його покійною матір`ю [PERSON] на рік пізніше від придбання вказаного комплексу, на аукціон не виставлялась як його майно, так як право власності на земельну ділянку на вказаний період за ним не було встановлено, а тому його земельна ділянка на яку претендує позивач не була йому продана і не являється його приватною власністю. З урахуванням того, що у Свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 19.03.2014 не зазначено як спадкове майно земельна ділянка розміром 4147,60 кв.м. вартістю 20738 грн. станом на момент її придбання у 2002, на якій був розміщений комплекс будівель по виробництву рослинного масла з прибудовами, куплений на півтора року раніше, а саме у 2001, а тому на вказану земельну ділянку і не був накладений арешт як на його майно з метою виставлення його на аукціон для наступного продажу та покриття наявних у нього боргів. Комплекс будівель цеху по виробництву рослинного масла з прибудовами, розташований в [ADDRESS] ) придбаний його покійною матір`ю [PERSON] [INFO] , а вже [INFO] , тобто більше ніж через півтора року після придбання даного комплексу, його мати придбала у Олександрівської селищної ради спірну земельну ділянку площею 4147, 6 кв.м. за 20738 грн. Так як згідно протоколу № 257256 проведення електронних торгів, які відбулися 18.05.2017 та на які виставлялось належне йому майно, а саме: предмет іпотеки комплекс будівель, загальною площею 155,9 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який і був проданий за 275163,00 грн., без зазначення та продажу іншого майна, а саме земельної ділянки, яка також мала свою матеріальну цінність, так як на момент її покупки вартість складала 20738 грн., а на даний час у зв`язку з наявними інфляціями за вказаний період, її вартість значно збільшилася і підлягає переоцінці при продажі, а тому на вказаному аукціоні не продавалась дана земельна ділянка, власником якої він на той час ще не являвся, а був лише спадкоємцем на вказану земельну ділянку, яка ще належала його покійній матері [PERSON] . З урахуванням того, що позивач у поданому ним позові не надав документів про оскарження ним постанов приватного виконавця про накладення арешту на його земельну ділянку для їх послідуючого продажу на аукціоні, а також не довів порушення свого права на отримання земельної ділянки при оформленні на нього Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 881 від 26.09.2017, виданого приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Котляренком Ю.І. на його ім`я, тому позовна заява позивача про визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 881 від 26.09.2017 не підлягає задоволенню (а.с. 50-53). Позивачем подано відповідь на відзив, в якому позивач просить задовольнити позов у повному обсязі, оскільки після смерті матері відповідача - [PERSON] і комплекс будівель, і земельна ділянка, на якій вони розташовані, входили до єдиної спадкової маси, права на яку перейшли до відповідача. На момент відкриття спадщини спірна земельна ділянка була сформована та набула ознак об`єкта права власності, тому права на неї перейшли до відповідача одночасно з правами на комплекс будівель, що на ній розміщені. Що стосується оскарження арешту земельної ділянки, додатково зазначає, що у провадженні Олександрівського районного суду Кіровоградської області перебуває справа № 397/1652/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Мехеда О.В. про визнання права власності на земельну ділянку та зняття арешту, в процесі розгляду якої подано позивачем і задоволено судом клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення проведення публічних торгів з метою продажу спірної земельної ділянки. Разом з цим, звертає увагу на непослідовність позиції та свідчень відповідача. Так, за результатами публічних торгів, з яких позивачем придбано комплекс 18.05.2017, відповідач не мав жодних матеріальних чи фінансових претензій щодо такого придбання позивачем, а також відзначав, що не матиме таких претензій й щодо земельної ділянки, що перебуває у його власності, та згоден передати її у власність [PERSON] та не перешкоджати у офіційному оформленні такого придбання. Окрім цього, позивачем передано, а відповідачем прийнято від позивача грошові кошти у розмірі 9500 доларів США, а також автомобіль Фольксваген за земельну ділянку, що підтверджується розпискою [PERSON] від 24.01.2018. Але, всупереч цим твердженням, відповідач перешкоджає належному оформленню прав позивача на земельну ділянку, користуванню позивачем земельною ділянкою, окрім того, на неї накладено арешт за зобов`язаннями відповідача та виставлено на публічні торги. Очевидно, що дії відповідача, який спершу узяв грошові кошти та матеріальні цінності позивача взамін на відсутність претензій та перешкод з його боку у здійсненні законних правомочностей позивача щодо спірної земельної ділянки, а згодом невизнання таких прав і порушення права позивача на земельну ділянку (шляхом отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 881 від 26.09.2017), вчинення перешкод у користуванні земельною ділянкою позивачем, суперечать його попередній поведінці та є недобросовісними, і таким чином правовій охороні не підлягають (а.с. 9-60). Ухвалою від 26.09.2019 витребувано у приватного нотаріуса Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Котляренка Ю.І. належно завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с. 68-69). Ухвалою від 29.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 124-125). Позивач у судовому засіданні просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане на ім`я відповідача. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх з підстав, зазначених у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив (а.с. 160). На підготовчих судових засіданнях участь у справі приймав представник відповідача, який у подальшому подав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності у зв`язку з тим, що укладений ним з відповідачем договір про надання правової допомоги за ініціативою останнього розірваний, а оплата по ньому не була здійснена, а тому його повноваження як представника припинені (а.с. 122). Третя особа у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що правочин вчинявся згідно діючого законодавства (а.с. 80, 145, 165). У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, так як останнім подано відзив на позов і у судові засідання на неодноразові виклики не з`явився, будучи належним чином повідомленим, і про причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10, 89). [PERSON] на момент смерті належало майно, у тому числі: - цех по виробництву рослинного масла з прибудовами, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується дублікатом Договору купівлі-продажу від 17.01.2001, виданого приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Телюпа О.В. 14.02.2014 за реєстром № 75 (а.с. 104-105); - земельна ділянка площею 4147,6 кв.м., розташована в [ADDRESS] на даний час [ADDRESS] , для використання у виробничих цілях під розміщення виробничої бази, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 02.10.2002 зареєстрованим в реєстрі за № 2109 та Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 19.09.2006 Олександрівською селищною радою Олександрівського району Кіровоградської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 42 (а.с. 16-18, 111-114). 26.11.2007 [PERSON] складено заповіт, який є чинним та згідно якого остання заповіла [PERSON] майно, у тому числі цех по виробництву рослинного масла з прибудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11, 90-91, 93, 99-100). 05.08.2010 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Котляренка Ю.І. з заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , яка зазначена в заповіті та [INFO] - з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 12-13, 86, 95). На підставі поданої заяви, 19.03.2014 приватним нотаріусом Котляренком Ю.І. видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON] є [PERSON] , а саме: комплексу будівель цеху по виробництву рослинного масла з прибудовами, розташованого в [ADDRESS] , належних спадкодавцю на підставі дублікату Договору купівлі-продажу, виданого приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Телюпа О.В. 14.02.2014, за реєстром № 75, замість втраченого Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Телюпа О.В. 17.01.2001 за реєстром № 64 (а.с. 14, 106-107). Відповідно до протоколу № 257256 проведення електронних торгів від 18.05.2017, [PERSON] придбав за ціною 275163 грн. лот № 209218, а саме: предмет іпотеки - комплекс будівель загальною площею 155,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). 06.07.2017 приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області видано свідоцтво, згідно якого [PERSON] належить право власності на нерухоме майно, що складається з: комплексу будівель цеху по виробництву рослинного масла з прибудовами, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що раніше належало [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене 19.03.2014 приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Котляренком Ю.І за реєстром № 166, що підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 91347500 від 06.07.2017 (а.с. 8-9). 26.09.2017 приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області видано свідоцтво, згідно якого спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON] є [PERSON] , а саме: земельної ділянки кадастровий номер 3520555100:50:112:0001 під розміщення виробничої бази, розташованої по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] , виданого 19.09.2006 Олександрівською селищною радою Олександрівського району Кіровоградської області на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.10.2002 за реєстром № 2109 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 42, загальною площею 0,4147 га (а.с. 15, 115-116). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2018 ВП № 57744715, приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Мехедом О.В. відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 397/1316/17 (№ 2/397/511/17), виданого 22.01.2018 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 17629 доларів США 86 центів за кредитним договором № 905/06-034-65 від 21.02.2007 та судових витрат у розмірі 6896,71 грн. (а.с. 19). Постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 21.11.2018 на виконання вищевказаного виконавчого листа накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер 3520555100:50:112:0001, що знаходиться по [ADDRESS] для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, під розміщення виробничої бази, площею 0,4147 га (а.с. 20-21). Згідно розписки [PERSON] від 24.01.2018, він погоджується з результатами проведених торгів на яких [PERSON] купив комплекс будівель загальною площею 155,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] за сумму 275163 грн.; не має ніяких матеріальних та фінансових претензій щодо будівель, обладнання; також не має та не буде мати ніяких претензій щодо оренди земельної ділянки, яка на даний момент у його власності. Згоден передати земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS] у власність [PERSON] . Він отримав додатково від [PERSON] 9500 доларів і автомобіль Фольцваген за земельну ділянку, не буде перешкоджати у вирішенні офіційного придбання земельної ділянки [PERSON] (а.с. 63). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 98467380 від 26.09.2017, відносно земельної ділянки кадастровий номер 3520555100:50:112:0001, відомості про право власності, іпотеку відсутні. Також внесено відомості щодо обтяжень, а саме: - 01.02.2006 за № 2837181 приватним нотаріусом Котляренком Ю.І. внесено обтяження договору іпотеки № 46 від 01.02.2006 на будинок [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] ; - 01.02.2006 за № 2837166 приватним нотаріусом Котляренком Ю.І. внесено обтяження договору іпотеки № 46 від 01.02.2006 на квартиру [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] ; - 01.02.2006 за № 2837200 приватним нотаріусом Котляренком Ю.І. внесено обтяження договору іпотеки № 46 від 01.02.2006 на нежиле приміщення по [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] (запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна погашено 04.07.2017 на підставі Протоколу проведення електронних торгів № 257256, видавник Державним підприємством «СЕТАМ», ЄДРПОУ 39958500, АКТ про реалізацію предмета іпотеки ВП № 44240016 від 27.06.2017); - 31.01.2009 за № 8417831 Кіровоградською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України» накладено арешт на нерухоме майно згідно виконавчого листа 2-565 від 28.11.2008 Олександрівського районного суду на домоволодіння [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] (а.с. 108-110). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України, передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Про це вказується у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018. У цьому контексті необхідно зазначити, що за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1, ч. 3 ст.1 3 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. З викладеного вбачається, що нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою на якій воно знаходиться і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а відтак використання нежитлового приміщення, яке належить власнику, неможливе без відповідної земельної ділянки. При цьому право користування земельною ділянкою виникає одночасно з реєстрацією права власності на нерухомість, яка на ній знаходиться. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Отже, зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 11.02.2015 справа № 6-2цс15, від 12.10.2016 справа № 559/2079/15-ц, від 12.10.2016 справа № 6-2225цс16, у постанові Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 360/2285/14-ц. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Свідоцтвом, виданим приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтуном В.О. 06.07.2017 за реєстровим № 492, посвідчено факт належності [PERSON] на праві власності комплексу будівель цеху по виробництву рослинного масла з прибудовами загальною площею 155,9 кв.м., розташованого по [ADDRESS] на земельній ділянці загальною площею 4147,60 кв.м., що раніше належав [PERSON] , придбаних [PERSON] на електронних торгах, про проведення яких затверджено акт від 27.06.2017. Правомірність правочину щодо купівлі-продажу майна з торгів презюмується та правочин є обов`язковим для виконання (ст.ст. 202, 204, 509, 626, 629, 650, 655, 656 ЦК України). При цьому, даний правочин не оскаржений сторонами. Відповідачем не зазначено про наявність порушень у процедурі проведення прилюдних торгів, питання про скасування акту про передачу майна не ставиться, позивачем придбано з торгів комплекс будівель за ціною, що була достеменно відома відповідачу. Також, згідно розписки [PERSON] від 24.01.2018, він погоджується з результатами проведених торгів на яких [PERSON] купив вказаний комплекс будівель, не має ніяких матеріальних та фінансових претензій щодо будівель, обладнання; він отримав додатково від [PERSON] 9500 доларів і автомобіль Фольцваген за земельну ділянку, не буде перешкоджати у вирішенні офіційного придбання земельної ділянки [PERSON] . Право власності [PERSON] на придбаний з електронних торгів вищевказаний комплекс будівель зареєстровано 06.07.2017 (тобто до [PERSON] перейшло право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3520555100:50:112:0001, площею 0,4147 га із вказаного часу), що відображено у Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.07.2017 № 91347500. Таким чином, право власності [PERSON] на комплекс будівель припинилося, [PERSON] є одноосібним власником вищевказаного комплексу будівель, розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 3520555100:50:112:0001, площею 4147,60 кв.м., призначеній саме під розміщення виробничої бази (ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 11, ч.ч. 1, 2 ст. 182, ст.ст. 316-319, 325, 328, ст.ст. 377 ЦК України). Земельна ділянка разом із розташованим на ній комплексом будівель цеху по виробництву рослинного масла з прибудовами є нерухомою річчю (нерухомим майном) у розумінні ч. 1 ст. 181 ЦК України, становлять єдине ціле, порушення такої цілісності тягне відповідні порушення у здійсненні права власності щодо відповідного майнового об`єкта. Звернувшись до суду з позовом, позивач просив скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посилаючись при цьому на його недійсність з підстав порушення його прав як власника нежитлової будівлі. Оскільки, права позивача як власника нежитлової будівлі порушені передачею відповідачу у власність в порядку спадкування земельної ділянки, яка надана для обслуговування будівлі, позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку на ім`я відповідача підлягають задоволенню. Такий спосіб захисту порушеного права позивача узгоджується з приписами ст. 1301 ЦК України та підставами пред`явленого позову, обґрунтованість якого відповідає доказам у справі та вимогам закону. Так, відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане не мала права на спадкування, а також в інших випадках встановлених законом. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у відповідності до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Безпідставне набуття відповідачем права власності на земельну ділянку за оспорюваним свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, порушує право позивача вільно володіти, користуватись та розпоряджатись земельною ділянкою пропорційно до його права власності на нежитлову будівлю, а тому оспорюване свідоцтво слід визнати недійсним на підставі ст. 1301 ЦК України. Крім того, слід зазначити про порушення нотаріусом вимог п.п. 1.2 п. 1, п.п. 5.1 п. 5 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом міністерства Юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, якою регулюється порядок видачі свідоцтва про право на спадщину. При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. При оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі. Належним чином вищевказані вимоги нотарусом виконані не було, оскільки оспорювана земельна ділянка не була включена до заповіту спадкодавцем, а нотаріусом видано відповідачу свідоцтво про право на спадщину саме за заповітом на вказане майно, а не на підставі ст. 1225 ЦК України. Зокрема, свідоцтво про право на спдащину видано за заповітом від 26.11.2007, зареєстрованого за № 1333, яким зазначена вище земельна ділянка не охоплена і жодних посилань на норми ст. 1225 ЦК України свідоцтво не містить. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved