Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням поданих уточнень просив визнання його таким, що втратив право користування будинком №10 по вул. Преображенській в м. Чугуєві Харківської області. Від позивача в судове засідання надійшла заява, згідно якої він позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та розгляд справи здійснювати в його відсутності, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував (а.с.34). Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи, згідно з ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем його реєстрації, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи (а.с.24, 33, 38, 44), письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав, заяв про розгляд справи в його відсутності не надходило. Від представника третьої особи надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності (а.с.25). Відповідно до п.1 ч.3 ст.223ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним житловим приміщенням є житловий будинок №10, розташований за адресою: вул. Преображенська, м. Чугуїв, Харківської області, який згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори 09.06.1995 року, реєстровий №1283, належить позивачу по справі [PERSON] (а.с.5-6). Як вбачається з довідки відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області від 26.06.2018 р. №0310-33 відповідач [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.18), однак за вказаною адресою не проживає, що підтверджується довідкою №126 від 20.08.2018 р. виданою головою вуличного комітету (а.с.35). Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. \~ \~ \~ \~ Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі наданих позивачем доказів, суд визнає відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved