Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму залишок боргу за договором позики від 13.03.2019 року у розмірі 22300,00 грн.; моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., здійснити розподіл судових витрат. В обгрунтування позову зазначив, що 13.03.2019 року відповідач [PERSON] взяв у нього в борг 27000,00 грн. за договором позики від 13.03.2019 року, та зобов`язався повернути грошові кошти до 15 травня 2019 року. У встановлений договором позики строк відповідач не повернув борг. На момент подання позовної заяви відповідачем повернуто лише 2700,00 грн. Його прохання про добровільну сплату боргу у повному обсязі відповідач ігнорує, мотивуючи тим, що не має коштів, але він бачив та йому відомо, що відповідач працює у таксі, що свідчить про те, що він має постійних дохід. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 вересня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. Позивач в судове засідання не з`явився, подана заява про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 13 березня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір позики, за умовами якого позикодавець передав у власність позичальникові у строк до 15.05.2019 року грошову суму в розмірі 27000,00 грн. За п. 3 договору, передачу грошей було здійснено до підписання цього договору (арк. справи 22). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язаннями є правовідносинами, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що відповідач у встановлений договором позики №б/н від 13.03.2019 року грошові кошти не повернув. У відповідності ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свої зобов`язання і на підставі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором позики №б/н від 13.03.2019 року в сумі 22300,00 грн. Щодо стягнення моральної шкоди. У постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі № 6-49цс12 зроблено висновок, що відповідно до статті 611 ЦК України відшкодування моральної шкоди в разі невиконання зобов`язання допускається, якщо такі наслідки передбачені законом або договором. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2019 року в справі № 640/5098/14-ц (провадження № 61-18978св18) зроблено висновок, що наслідки порушення позичальником зобов`язання встановлені статтею 1050 ЦК України, якою не передбачено відшкодування моральної шкоди. Укладений між сторонами у справі договір позики не містить такого виду цивільної відповідальності. Судом встановлено, що укладений між сторонами у справі договір позики не передбачає компенсації моральної шкоди. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 768 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 24 лютого 2020 року. На підставі наведеного та

Outcome: partial