Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати арешт, накладений на майно [PERSON] в межах виконавчого провадження № 43460516. В обгрунтування вимог вказано, що позивач є власником 1/3 квартири [ADDRESS] , та арешт на його майно було накладено в рамках виконавчого провадження №43460516. Відповідно до умов договору №78613693 відповідач добровільно виконав свої зобов`язання за кредитом та сплатив суму боргу в розмірі 6432 грн. 19 коп. про що свідчить копія квитанції № 6115 від 14.11.2011 року. 05.03.2015 року виконавчою службою було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. У 2019 році позивач дізнався про повернення виконавчого листа, звернувся з вимогою про скасування арешту на майно проте, позивачу було відмовлено. Позивач вважає, що оскільки виконавче провадження закрито, в базі Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень він як боржник не перебуває, існуючий арешт обмежує право розпорядженням власністю, а тому арешт слід скасувати. Від представника [PERSON] [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач ПАТ КБ «Надра» в судове засідання не з`явився. Представником відповідача Шульги О.М. надійшло клопотання про перенесення розгляду справи та мотивовано воно великою завантаженістю представників ПАТ КБ «Надра» судовими процесами, а також через ряд об`єктивних причин. Представник вказала, що перенесення розгляду справи обхідне для надання можливості відповідача належним чином скористатись своїми процесуальними правами, як учасника справи, брати участь в судових засіданнях, у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасників справи, приймати участь в судових засіданнях в режимі відео конференції. Вирішуючи питання про доцільність задоволення клопотання про відкладення розгляду справи, суд врахував наступне. За приписами ч. 1 ст. 44 Цивільного процесуального\~кодексу України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, передбачила право кожній фізичній або юридичній особі на розгляд\~судом протягом\~розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною. Частина друга ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України визначає перелік підстав за наявності яких суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. По даній справі було призначено три судових засідання на 09.10.2019 року, 03.12.2019 року, 15.01.2020 року, про дату та час їх проведення відповідач був повідомлений належним чином та завчасно (а.с. 64, 80). Тричі представник відповідача не з`являвся в судові засідання. 09.10.2019 року представником [PERSON] було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи з підстав, аналогічних зазначеним у клопотанні про відкладення розгляду справи від 15.01.2020 року. Слід зазначити, що відповідачем не використано право подати відзив на позовну заяву. Представник посилається на значне навантаження та на перелік справ, призначених до розгляду в інших судах проте, обставини того, які представники залучені до участі в перелічених судових засідань та що унеможливлює взяти участь в судовому засіданні, призначеному в Богунському районному суді м. Житомира у клопотанні не були викладені. За сукупності викладеного, суд дійшов висновку про відсутність поважних та об`єктивних причин для повторного відкладення розгляду справи. Від третьої особи Богунський відділ державної виконавчої служби м. Житомир Головного управління юстиції у Житомирській області в матеріалах справи міститься клопотання про проведення розгляду справи без участі представника. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~Цивільного процесуального\~кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що в провадженні Богунського ВДВС м. Житомир ГТУЮ в Житомирській області перебувало виконавче провадження №43460516 щодо виконання виконавчого листа №2-884/12 від 17.10.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором №78613693 від 18.04.2007 року в сумі 6632,19 грн. 29.05.2014 року старшим державним виконавцем Ганжою О.О. винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника та оголошено заборону на відчуження майна (а.с. 67). 05.03.2015 року старшим державним виконавцем Ганжою О.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа - виконавчого листа №2-884/12 від 17.10.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором №78613693 від 18.04.2007 року в сумі 6632,19 грн., стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 67). [PERSON] на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] (а.с. 22). У листі від 27.05.2019 року №38550/7.21-30/12 начальник Богунського ВДВС м. Житомир Савіна Н. повідомила [PERSON] про те, що виконавче провадження завершене, підстав для зняття арешту виконавчою службою не має, роз`яснено [PERSON] , що він може звернутись з відповідною позовною заявою до суду. Поряд з цим, у листі підтверджено, що згідно бази Даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавчі провадження стосовно [PERSON] на виконанні у Богунському ВДВС м. Житомир не перебувають (а.с. 5-6). Слід зазначити й про те, що в матеріалах справи міститься договір №78613693 від 01.08.2007 року, укладений між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] , згідно якого [PERSON] повинен сплатити 6432,19 грн відповідно до умов укладеного договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ВАТ КБ «Надра» та при умові своєчасної сплати боргу відбудеться сторони дійшли домовленості про прощення неустойки в розмірі 2412,82 грн (а.с. 20). 14.11.2011 року [PERSON] було сплачено 6432,19 грн згідно договору №78613693 (а.с. 21). З наведеного вбачається, що майно [PERSON] перебуває під арештом, [PERSON] сплачував заборгованість за кредитним договором, виконавчий лист повернуто стягувачеві та відомості про повторне звернення ПАТ КБ «Надра» з виконавчим листом до виконавчої служби відсутні. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~та\~ст. 321 Цивільного кодексу України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1\~ст. 317 Цивільного кодексу України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частин 1,2 ст. 319 Цивільного кодексу України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до п. 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. З урахуванням викладеного вище, оскільки [PERSON] є власником нерухомого майна, завданням арешту майна боржника є забезпечення реального виконання рішення, арешт на все його майно було накладено у виконавчому провадженні № 43460516, яке з 2015 року завершене, наявність зазначеного арешту майна призводить до порушення права власності позивача, а тому позовні вимоги є законними та підлягають до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved