Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати частково незаконним та частково скасувати рішення ХХІV сесії ХХІV скликання Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в частині передачі земельної ділянки №41 по вул. Сонячній (раніше вул. Куйбишева) у с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області у постійне користування Державному підприємству «Придніпровська залізниця». Визнати незаконним та скасувати державний акт на право постійного користування ЯЯ 052103 від 09.12.2005 року, кадастровий номер 1221487500:02:010:0002 зареєстрованого за Державним підприємством «Придніпровська залізниця» на підставі рішення ХХІV сесії ХХІV скликання Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області для функціонування залізничного транспорту, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. Скасувати державну реєстрацію права постійного користування ЯЯ 052103\~від 09.12.2005 року, кадастровий номер 1221487500:02:010:0002 зареєстрованого за Державним підприємством «Придніпровська залізниця» на підставі рішення ХХІV сесії ХХІV скликання Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області для функціонування залізничного транспорту, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №030512000025. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, але надав письмову заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Представник Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Крім того, надав письмові заперечення в яких вказав, що прийняте Сурсько-Литовською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області рішення щодо передачі земельної ділянки у постійне користування ДП «Придніпровська залізниця» та надання Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою були прийняті в рамках діючого на момент виникнення правовідносин законодавства, позовні вимоги [PERSON] щодо скасування державної реєстрації на право постійного користування земельною ділянкою Дніпропетровської дистанції колії на території Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області є безпідставними. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог частини першої ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Шостої сесії XXII скликання Сурсько-Литовської сільської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 28 жовтня 1995 року про передачу земельних ділянок в особисту власність і користування, було передано безкоштовно в особисту власність та користування земельну ділянку площею 0,25 га по вул. Куйбишева, №41 в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,003 га для особистого підсобного господарства - [PERSON]. Відповідно до акту встановлення меж земельної ділянки, що передається у приватну власність від 28.08.1997 року на виконання рішення VІ сесії XXII скликання Сурсько-Литовської сільської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 28 жовтня 1995 року встановлено в натурі межі земельної ділянки, що відводиться у приватну власність для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд 0,25 га для ведення особистого підсобного господарства та 0,024 га для ведення особистого підсобного господарства на території с. Сурсько-Литовської сільської ради по вул. Куйбишева, 41 в Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області загальною площею 0,274 га; в тому числі: у власника 0,274 га із них: ріллі 0,134 га, садів 0,04 га, під двором, будівлями і інших угідь 0,10 га; під особисте підсобне господарство 0,024 га, земельна ділянка відведена [PERSON] На підставі рішення Сурсько-Литовської сільської ради народних депутатів VІ сесії XXII скликання Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 28 жовтня 1995 року виданого Сурсько-Литовською сільською радою народних депутатів 28 серпня 1997 року на ім'я [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю на земельну ділянку площею 0,274 га в межах згідно з планом на території с. Сурсько-Литовської сільської ради вул. Куйбишева, №41 Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, земельна ділянка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд. Відповідно до рішення засідання І сесії 7 скликання від 15.12.2015 року виконкому Сурсько-Литовської селищної ради було проведене перейменування вулиць. Назва вулиці «Куйбишева» замінена на «Сонячну». 02 березня 2009 року [PERSON] померла. Відповідно до ст.1220 ЦК України, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Заповіту від її імені складено не було. Позивач, його батько [PERSON] та брат позивача - [PERSON] відповідно до ст.1261 ЦК України, є спадкоємцями першої черги за законом, як діти та один з подружжя померлої. Відповідно до ст.1268, 1269, 1270, 1271 ЦК України прийняли спадщину шляхом подачі заяви до Дніпропетровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Спадщина після смерті [PERSON], яка померла 02 березня 2009 року складається з: - житлового будинку саманного, обкладеного цеглою А, загальною площею 58,4 кв.м., з яких жила площа складає 34,7 кв.м. з прибудовою а-1, та наступних господарських будівель і споруд: літньої кухні саманної, обкладеної цеглою Б, лазні цегляної Г, гаражу шлакоблочного Д, сараю шлакоблочного, огорожі №1-3, І, що знаходиться в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області по вул. Сонячна (раніше вул. Куйбишева), буд.41, розташованих на земельній ділянці площею 0,274 га; - земельної ділянки площею 0,274 га в межах згідно з планом на території с. Сурсько-Литовське по вул. Куйбишева, 41 в Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. 05 жовтня 2016 року державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори плзивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадщини, а саме на 1/3 частину житлового будинку спадщини, що знаходиться в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, вул. Сонячна (раніше вул. Куйбишева), буд.41, розташованого на земельній ділянці площею 0,274 га. Постановою Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори від 05 жовтня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 02 березня 2009 року, на земельну ділянку у зв'язку із відсутністю Витягу з Державного земельного кадастру на спадкову земельну ділянку. Для оформлення Витягу з Державного земельного кадастру на спадкову земельну ділянку [PERSON] звернувся до Управління Держгеокадастру Дніпропетровського району Дніпропетровської області. В Державному акті на право власності на землю [PERSON] було надано частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,25 га та друга частина для ведення особистого підсобного господарства - 0,024 га, Управління Держгеокадастру Дніпропетровського району Дніпропетровської області видало позивачу два рішення про відмову у внесенні рішення (зміну до них) Державного земельного кадастру. Рішенням Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровській області №РВ-1200298522016 від 23.02.2016 року [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з таких підстав: невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: перетин ділянок з ділянкою №1221487500:02:010:0002; площа співпадає на 100% (накладка). Рішенням Управління Держгеокадастру Дніпропетровського району Дніпропетровської області №РВ-1200298512016 від 23.02.2016 року [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з таких підстав: невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: перетин ділянок з ділянкою №1221487500:02:010:0002; площа співпадає на 19,9823%. Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру Дніпропетровської області від 26.04.2016 року №Є-2647/0-1307/6-16 [PERSON] відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру №РВ 1200298512016 та №РВ1200298522016, у зв'язку із наявним перетином із земельною ділянкою, кадастровий номер 1221487500:202:010:0002, площа співпадає на 19,9823% та 100%, яка знаходиться в постійному користуванні Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на підставі державного акта на право постійного користування ЯЯ 052103 від 09.12.2005 року. Відомості про земельну ділянку, кадастровий номер 1221487500:202:010:0002, були внесені до реєстру земель 09.12.2005 року, на підставі документації із землеустрою розробленої TOB «Дніпроленд» та відповідно перенесені з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру. Згідно відповіді Державного підприємства «Придніпровська залізниця» від 24.02.2015 року [PERSON] повідомили, що земельна ділянка смуги відводу залізниці площею 49,2900 га (державний акт на право постійного користування ЯЯ 052103 від 09.12.2005 року, кадастровий номер 1221487500:202:010:0002) надана ДП «Придніпровська залізниця» на підставі рішення XXIV сесії XXIV скликання Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району для функціонування залізничного транспорту. При встановленні в натурі меж смуги відводу залізниці було проведено узгодження з усіма суміжними землекористувачами, які жодних претензій при встановленні меж землекористування не заявляли. На момент затвердження технічної документації по встановленню меж смуги відводу Придніпровської залізниці у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області Сурсько-Литовською сільською радою, фізичні особи, як суміжні землекористувачі відсутні. Сурсько-Литовська сільська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області повідомила [PERSON] листом від 15.06.2015 року, щодо присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, яка перейшла до позивача в порядку спадкування, що йому необхідно звернутися до ДП «Придніпровська залізниця» для укладання договору земельного сервітуту на земельну ділянку. У зв'язку із чим, [PERSON] вимушений звернутися до суду із цим позовом про скасування державного акту ДП «Придніпровська залізниця» який порушує його спадкове право на земельну ділянку. Згідно зіст.14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав і посвідчується державним актом, який видається і реєструється сільськими, селищними, міськими, районними Радами. Відповідно до ст.6 ЗК України (в редакції 1990 року), громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Частиною 1 ст.9 ЗК України (в редакції 1990 року) встановлено, що до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить: 1) передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу; 2) реєстрація права власності, права користування землею і договорів на оренду землі. Згідно ч.1 ст.17 ЗК України (в редакції 1992 року), передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. На час виникнення спірних відносин порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю було регламентовано Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 04 червня 1999 року за №354/3647. Відповідно до пункту 1.4 Інструкції, державний акт на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю або право постійного користування землею видається на підставі рішення Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, районної, міської, селищної, сільської ради, а на право власності на землю - на підставі рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій, міської, селищної, сільської ради. Пунктом 2.11 Інструкції встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею складається у двох примірниках, підписується сільським, селищним, міським головою або головою відповідної державної адміністрації і скріплюється відповідною гербовою печаткою. Сторінку державного акта з зображенням плану земельної ділянки підписує начальник районного (міського) відділу (управління) земельних ресурсів. Відповідно до пункту 3.1 Інструкції державні акти на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю або на право постійного користування землею видаються міськими, селищними, сільськими радами. Якщо рішення було прийнято Верховною Радою України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим або обласною радою, то видача державного акта здійснюється районною радою. Пунктом 3.3 Інструкції передбачено, що державна реєстрація державних актів, що посвідчують право приватної власності на землю або право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) здійснюється районною, міською, селищною, сільською радою; договорів оренди - виконавчим органом міської, селищної, сільської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями; державних актів право власності на землю - місцевими державними органами земельних ресурсів. Пункт 3.4 Інструкції встановлює, що забезпечення державної реєстрації державних актів, що посвідчують право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю або право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди покладається на державні органи земельних ресурсів: районні відділи земельних ресурсів; управління (відділи) земельних ресурсів у містах обласного і районного підпорядкування; Київське та Севастопольське міські управління земельних ресурсів. Таким чином, в порушенням вимог Інструкції, Сурсько-Литовською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області було складено, видано та зареєстровано районним відділом земельних ресурсів державний акт на право постійного користування ЯЯ 052103 від 09.12.2005 року, кадастровий номер 1221487500:02:010:0002, зареєстрованого за Державним підприємством «Придніпровська залізниця», на підставі рішення XXIV сесії XXIV скликання Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області для функціонування залізничного транспорту, при наявності державного акту на ім'я [PERSON] про право приватної власності на землю на земельну ділянку площею 0,274 га в межах згідно з планом на території Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області по вул. Сонячній (Куйбишева), №41 в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Державний акт на право постійного користування ЯЯ 052103 від 09.12.2005 року, кадастровий номер 1221487500:02:010:0002 зареєстрований за Державним підприємством «Придніпровська залізниця» виданий на підставі рішення Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району XXIV сесія XXIV від 29 квітня 2005 року. Наявність державного акту оформленого з порушенням вимог Інструкції, унеможливлює оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку та отримання мною свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно із ч.З ст.152 ЗК України (в редакції 2001 р.), захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст.155 ЗК України (в редакції 2001 р.), у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до п.22 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1021, запис про державну реєстрацію документа, що посвідчує право на земельну ділянку, в розділі Книги записів скасовується (поновлюється) посадовою особою на підставі рішення суду. Так, відповідно до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Частиною 2 ст.158 ЗК України, встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійснені. За змістом ст. ст.22, 23 Земельного кодексу України, прийнятого 18.12.1990 року, з відповідними змінами та доповненнями, що діяв на час виникнення правовідносин щодо набуття спірної земельної ділянки [PERSON], право власності на землю виникало лише після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі і одержання документа, який посвідчує право власності, а саме - державного акту, виданого і зареєстрованого сільською радою. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.152 діючого Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частина 3 зазначеної статті визначає шляхи захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки, серед яких і визнання угоди недійсною та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Статтями 153, 140 Земельного кодексу України встановлені гарантії права власності на земельну ділянку за якими власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом, виключний перелік яких надає ст.140 і який розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідно до ч.2 ст.155 діючого Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, безспірним є факт набуття права власності на спірну земельну ділянку [PERSON] ще 28.10.1995 року з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, що підтверджено наданими доказами, а також видання органами виконавчої влади рішень та державних актів на дану земельну ділянку іншим особам, а саме ДП «Придніпровська залізниця» значно пізніше, у 2005 році, чим порушені права [PERSON], як власника земельної ділянки, якої у передбаченому законодавством порядку такого права не позбавляли. Тому право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом визнання частково недійсним та скасування рішення Сурсько-Литовської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області щодо виділення ДП «Придніпровська залізниця» земельної ділянки під №41 по вул. Сонячній (раніше Куйбишева) у с. Сурсько - Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області відповідно до ДП «Придніпровська залізниця» передана у власність земельна ділянка площею 49,290 га, а також визнання недійсним та скасування Державного акту на право постійного користування ЯЯ 052103 від 09.12.2005 pоку, виданий Державному підприємству «Придніпровська залізниця» на земельну ділянку. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, зокрема, у даному випадку у способи, визначені ст.152 ЗК України. Відповідно до ст.16 ЦК України, ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом, у тому числі, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Враховуючи викладене, з метою усунення порушень прав позивачів, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 826,80 грн. з кожного, які сплачені позивачем при подачі позовної заяви. Враховуючи викладене,

Outcome: approved