Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання права приватної власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05 жовтня 2003 року між його матірю [PERSON], яка діяла в його інтересах, як його законний представник, з однієї сторони та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу належних відповідачам земельної ділянки та житлового будинку, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Циганівка, вулиця Гагаріна, 12. Згідно даного договору його мати, діючи в його інтересах, як законний представник, передала відповідачам 10000 гривень, а вони в свою чергу передали і у власність зазначене нерухоме майно та правовстановлюючі документи на нього, зобовязалась вчинити дії, необхідні для нотаріального оформлення укладеного ними договору купівлі-продажу, що підтверджується договором купівлі-продажу та розпискою про отримання грошових коштів. Зі свого боку мати виконала всі умови договору, передавши відповідачам грошові кошти та отримавши у власність житловий будинок, проте відповідачі постійно посилаючись на брак вільного часу на відвідування нотаріуса, зобовязання здійснити дії, необхідні для нотаріального оформлення договору передбачені договором не виконали. Фактично він володіє даним будинком з 2015 року, коли став повнолітнім, на розсуд та за власні кошти робить у ньому ремонт і облаштовує, з 2003 року по 2015 будинком у його інтересах володіла мати. Відповідно до Ч.2 ст. 47 чинного на той час ЦК України 1963 рокуй якщо оді сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі насту: нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання г чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми 47 ЦК України 1963 року поширюються на дані правовідносини, які продовжуй існувати. Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Циганівка, вулиця Гагаріна, 12, укладений 05 жовтня 2003 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON]; Визнати за ним право приватної власності на житловий будинок, загальне площею 65,6 кв.м та земельну ділянку, загальною площею 0.46 гектарів, з яких 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд, 0,21 га - для ведення особистого підсобного господарства, розташовані адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Циганівка, вулиця Гагаріна, 12. Позивач до початку відкритого судового засідання надав суду заяву якою просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі до початку відкритого судового засідання надали суду заяви якими просять суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Третя особа до початку відкритого судового засідання надала суду заяву якою просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 05 жовтня 2003 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка діяла в інтересах свого малолітнього сина [PERSON], укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки , розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Циганівка, вул. Гагаріна, 12. За розпискою [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 05 жовтня 203 року вони отримали від [PERSON] гроші в сумі 10000,00 гривень за продаж вищезазначеного майна та зобовязались оформити договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Відповідно свідоцтва про народження серії І-КИ № 057232 від 22 вересня 1999 року [PERSON] є рідною матірю [PERSON], [INFO]. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП СВ № 006195 земельна ділянка площею 0,46 гектарів, яка розташована в с.Циганівка, вул.. Гагаріна, 12 Лубянської сільської ради, яку передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,21 га, належить [PERSON]. Відповідно довідки КП «СМБТІ» від 03 жовтня 2017 року № 1180 згідно архівних даних, житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані в с.Циганівка,в ул. Гагаріна, 12 заінвентарізовані за [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30 вересня 2003 року Другою синельниківською нотаріальною конторою за реєстром № 1674, загальна площа 65,6 кв.м., житлова - 43,9 кв.м. Зазначений факт також підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13 вересня 2003 року. Отже, вищезазначений договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки був укладений між позивачем та відповідачами 05 жовтня 2003 року, тобто під час дії Цивільного кодексу України 1963 року. У відповідності до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Із цього випливає, що спірний договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки був укладений та фактично виконаний сторонами 05 жовтня 2003 року, після набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року нових цивільних правовідносин між сторонами не виникало, у звязку з чим до даних правовідносин застосовуються норми Цивільного кодексу України 1963 року. Згідно ст.227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Отже, недійсним визнається такий договір при умові недодержання вимоги щодо його нотаріального посвідчення, а у разі такого посвідчення, такий договір є дійсним. Відповідно до ст.47 ЦК України 1963 року нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Судом було встановлено, що фактично договір купівлі-продажу між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка діяла в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] був укладений та виконаний, [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали обумовлену грошову суму та передали позивачу правовстановлюючі документи на будинок, однак укласти договір в нотаріальному порядку ухилилися, у звязку з чим суд вважає можливим визнати зазначений договір дійсним. Згідно п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року зазначено, що правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки зазначений договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки був укладений 05 жовтня 2003 року, а ЦК України набув чинності з 01 січня 2004 року, то до цих правовідносин застосовуються правила цього Кодексу про позовну давність. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. На підставі викладеного,

Outcome: approved