Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду в сумі 8060, 29 грн. та моральну шкоду в сумі 30000 грн. 00 коп. В обґрунтування позову вказав, що 22.12.2018 вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Згідно вказаного вироку, 08.02.2018 приблизно 00.00 год., перебуваючи у спільної знайомої по [ADDRESS] , [PERSON] спровокував сварку під час якої наніс йому тілесні ушкодження та принизив його честь і гідність. У результаті злочинних дій [PERSON] спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, багато уламкового вдавлення перелому передньої і задньо-бічної стінок лівої верхньощелепної пазухи, перелому зовнішньої стінки лівої орбіти, перелому великого крила основної кістки і очної частини лобної кістки зліва в область середньої і передньої черепних ямок, гематоми в лівій підочній ділянці, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 18 від 27.03.2018, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя у момент заподіяння. У результаті отриманих тілесних ушкоджень з 15.02.2018 по 06.03.2018 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні стоматологічної хірургії Кіровоградської обласної лікарні з діагнозом: перелом вилецивої кістки зліва, забій головного мозку легкого ступеню, перелом основи черепу ліворуч. У зв`язку з цим, матеріальні збитки виразились в затратах на лікування, згідно фіскальних чеків на суму 6360,29 грн., а також на проведення двох комп`ютерних томограм на суму 1700.00 грн. Загальна сума матеріального збитку становить 8060,29 грн. У результаті отриманої травми переніс душевні страждання, які пов`язані з самим фактом побиття, а також у перенесеному довготривалому фізичному та душевному болю. Дуже тяжко переніс наркоз після операції, не міг повноцінно харчуватися, за нього довелося нервувати його батькам, перші три дні за ним доглядав батько, потім тітка, а потім мати (перший тиждень перебування в лікарні). Заподіяну моральну шкоду оцінює у розмірі 30\~000,00 грн. Ухвалою судді Олександрівського районного суду від 27.03.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 31-32). У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Повідомив суду, що після отриманих травм довго лікувався. Розмір матеріальної шкоди обґрунтовує чеками, які були зібрані під час його лікування та додані до позовної заяви. Просив суд стягнути кошти, які витрачені ним у період лікування в Кіровоградській обласній лікарні. Моральну шкоду обґрунтовував тим, що зазнав моральних страждань, відчував головні болі, дуже переживав щоб все було нормально після операції, так як була загроза його життю. Зазначив, що кожне судове засідання погано переносив, оскільки йому важко постійно пригадувати ту ситуацію, що сталася. Після злочину погіршилися стосунки з батьком. За станом здоров`я не працював, з коштами на лікування йому допомагають батьки. З відповідачем після події ніяких стосунків не підтримує, живуть в одному селі, бачаться, але не спілкуються. Відшкодувати матеріальну шкоду чи надати іншу допомогу відповідач йому не пропонував. З позовною заявою про стягнення коштів при розгляді кримінальної справи не звертався. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву визнав частково, а саме: щодо часткового стягнення матеріальної шкоди, оскільки в матеріалах справи наявні документи, що свідчать про витрати на лікування. Позовні вимоги щодо стягнення коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди не визнав, оскільки моральні страждання позивача не підтверджені жодними доказами. Зазначив, що спочатку намагався вирішити питання щодо відшкодування коштів, але позивач відмовився та повідомив, що все вирішить суд. Потім налагодити стосунки з позивачем не намагався. Представник відповідача адвокат Черкас Ю.П. у судовому засіданні пояснив, що матеріальну шкоду визнає частково, оскільки у матеріалах справи наявні квитанції, які не відносяться до періоду лікування позивача. Моральну шкоду не визнав, оскільки ініціатором конфлікту був позивач, який не зазначив яку саме моральну шкоду він отримав та її не підтвердив. Зазначив, що відповідач зазнав більших моральних страждань, ніж позивач. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивача та відповідача знає, раніше стосунки з позивачем були дружні, але після ситуації, що склалася, стосунків з ним не підтримує та не спілкується. З відповідачем у справі стосунки дружні, спілкуються. Зазначає те, що конфлікт відбувався у неї в будинку, ініціатором конфлікту був позивач [PERSON] Про лікування позивача їй нічого не відомо, і на її думку позивач не поніс ніяких моральних страждань. Після конфлікту позивач та відповідач зустрічалися, пили каву, нормально спілкувалися. Свідок [PERSON] пояснив, що позивач є його однокласником, до цієї ситуації у них були дружні відносини, після ситуації, що склалася, вони не спілкуються. З відповідачем перебуває у дружніх відносинах. Ініціатором бійки був [PERSON] . На той час, коли він ліг у лікарню у нього був лише синець під оком, з яким він ходив тиждень після події. Стосовно того, чи поніс позивач якісь матеріальні збитки на лікування пояснити не може, оскільки про це нічого не знає. Після бійки позивач не надто страждав, приїжджав до них, разом гуляли, пили каву та казав, що все нормально, заяву не буде писати. Свідок [PERSON] повідомила суду, що позивача [PERSON] знає, оскільки він спілкувався з її сином, до випадку у них були дуже хороші відносини. Після інциденту стосунки погіршилися. З відповідачем у справі має хороші відносини. З приводу понесення матеріальних збитків вважає що [PERSON] нічого не повинен платити. Після інциденту позивач заїжджав у гості до них та спілкувався з її сином, пили каву, був веселий. На її запитання що сталося відповідав: «Погуляли, буває і хуже». Експерт [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що працює на посаді лікаря судово медичного експерта Олександрівського районного відділення Кіровоградського обласного бюро СМЕ УОЗ Кіровоградської ОДА та складав висновки експерта, які складалися на підставі медичної документації. У потерпілого мали місце тілесні ушкодження, які зазначені у висновку експерта, та, які згідно наказу МОЗ, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних у момент їх заподіяння. Повідомив, що забій головного мозку довготривалого лікування не потребує. Чи потребує на даний час лікування потерпілий, не може повідомити суду, оскільки такий висновок можуть поставити лікарі на основі клінічних досліджень. Тілесні ушкодження потребували проведення мультизрізової комп`ютерної томографії, оскільки це нові методи дослідження, які дають більш точний результат. Заслухавши пояснення сторін, свідків та інших учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 22.12.2018, зміненого ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 26.02.2019 у частині цивільного позову про стягнення на користь Кіровоградської обласної лікарні витрат понесених на стаціонарне лікування потерпілого, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік (а.с. 18-25). Згідно даного вироку, 08.02.2018 приблизно о 00 год. 30 хв. [PERSON] , перебуваючи у гостях у знайомої [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , будучи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних відносин, під час сварки з [PERSON] , діючи умисно та цілеспрямовано, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, наніс останньому два удари кулаком правої руки в область обличчя. У результаті злочинних дій [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, багатоуламкового вдавлення перелому передньої і задньо-бічної стінок лівої верхньощелепної пазухи, перелому зовнішньої стінки лівої орбіти, перелому великого крила основної кістки і очної частини лобної кістки зліва в область середньої і передньої черепних ямок, гематоми в лівій підочній ділянці, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 18 від 27.03.2018 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя у момент заподіяння. Також, з вказаного вироку вбачається, що потерпілим [PERSON] цивільний позов не заявлявся. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] доказуванню не підлягає. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Частиною 1 ст. 1177 Цивільного кодексу (далі ЦК) України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що [PERSON] , у зв`язку з одержаними тілесними ушкодженнями перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному стоматологічному відділенні Кіровоградської обласної лікарні у період з 15.02.2018 до 06.03.2018 і саме за цей період просив стягнути матеріальну шкоду пов`язану з витратами на лікування. 15.02.2018 та 06.03.2019, під час перебування у лікувальному закладі, [PERSON] проходив мультизрізову комп`ютерну томографію, про що отримав відповідні заключення, загальна вартість яких, згідно фіскальних чеків, складає 1700,00 грн. (а.с. 9, 11-12, 14). Фіскальними чеками від 15.02.2018, 16.02.2018, 19.02.2018, 20.02.2018, 21.02.2018, 23.02.2018, 26.02.2018, 27.02.2018, 01.03.2018, 02.03.2018, 05.03.2018 підтверджується придбання медичних препаратів на загальну суму 4436,36 грн. (а.с. 5-9). Таким чином, судом встановлено причинний зв`язок між вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням та спричинення внаслідок цього матеріальної шкоди позивачу, що є обов`язковою умовою для застосування ст. 1166 ЦК України. Отже, вирішуючи питання щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, а саме: в частині відшкодування витрат на придбання медичних препаратів під час знаходження у лікувальному закладі у період з 15.02.2018 по 06.03.2018 та витрат пов`язаних з проходженням мультизрізової комп`ютерної томографії на загальну суму 6136,36 грн. Вказані кошти підлягають стягненню з відповідача у зв`язку з тим, що у результаті протиправних дій відповідача позивач зазнав ушкодження здоров`я, для відновлення якого ним були понесені витрати для придбання медичних препаратів та проходження обстеження. Відповідно до фіскальних чеків [PERSON] сплатив благодійні внески на загальну суму 1545,00 грн., зокрема, згідно фіскальних чеків, від 19.02.2018 на суму 1425,00 грн, від 15.02.2018 на суму 100,00 грн., від 15.02.2018 на суму 10,00 грн. та від 15.02.2018 на суму 10,00 грн., однак вказані кошти не є матеріальною шкодою, що заподіяна протиправними діями відповідача, а тому стягненню із [PERSON] не підлягають. Також, не підлягають стягненню кошти згідно фіскальних чеків від 10.02.2018 на суму 128,23 грн., від 11.02.2018 на суму 228,10 грн., від 12.02.2018 на суму 10,60 грн, від 03.04.2018 на суму 12,00 грн., оскільки вказані витрати здійснені [PERSON] на придбання медичних препаратів не у період перебування на стаціонарному лікуванні, враховуючи, що позивач просив суд стягнути кошти за період перебування на стаціонарному лікуванні в Кіровоградській обласній лікарні за період з 15.02.2018 по 06.03.2018. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, гарантоване статтями 32, 56, 62 Конституції України. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Цивільне законодавство України, під моральною шкодою розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 1, п. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У зв`язку з одержаними тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному стоматологічному відділенні Кіровоградської обласної лікарні у період з 15.02.2018 по 06.03.2018. Оскільки, тілесні ушкодження [PERSON] отримав внаслідок злочинних дій [PERSON] , що підтверджується вироком суду, то він має право на відшкодування моральної шкоди. Під час вирішення позовних вимог у цій частині, суд також вважає можливим застосувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28.05.1985 у справі «Абдулазіз, [PERSON] і [PERSON] », в якому зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Крім того, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 зазначено, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом констатації самого факту порушення. З урахуванням викладеного, розмір моральної шкоди заявленої позивачем підлягає частковому задоволенню, оскільки при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить зі ступеня вини заподіювача шкоди, характеру та обсягу заподіяних потерпілому моральних страждань, які виразились у погіршенні його стану здоров`я, отримання тілесних ушкоджень, від яких він лікувався, внаслідок чого він змінив свій спосіб життя і певний час не міг вести активний спосіб життя, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає за необхідне розмір моральної шкоди визначити в сумі 7000 грн. 00 коп., який відповідає інтенсивності і тривалості психічних переживань позивача, характеру негативних наслідків, заподіяних діями відповідача та засадам виваженості, розумності та справедливості. Суд, у відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, не приймає до уваги посилання представника відповідача, що бійка між сторонами сталася внаслідок протиправних дій позивача, а також пояснення свідків та експерта щодо обставин кримінального правопорушення та отриманих тілесних ушкоджень позивачем, так як зазначені обставини і винуватість відповідача встановлені вироко м суду. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого останнім судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial