Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість в загальному розмірі 51487,36 грн., яка складається з: суму основного боргу у розмірі 17200,00 грн, пеню у розмірі 33196,00 грн, 24% річних у розмірі 1091,36 грн. Судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 22 вересня 2020 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів. Загальна сума договору складає 25800,00 грн. По договору була внесена передплата на рахунок ФОП [PERSON] в розмірі 8600,00 грн. Відповідач отримав продукцію 09 жовтня 2020 року за адресом: [ADDRESS] , про що є відмітка у транспортному листі (прийомному акті) з особистим підписом відповідача. Позивач свої зобов`язання за договором виконав. Відповідач, відповідно п.1.2 Договору, зобов`язався оплатити вартість виробів згідно з «Графіком погашення платежів», а саме 22 жовтня 2020 року 8600,00 грн, 22 листопада 2020 року, які не сплатив. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, позивач просить стягнути суму основного боргу, 24% річних, та пеню. 18 лютого 2021 року до суду надійшов зустрічний позов та відзив [PERSON] на позовну заяву. У відзиві відповідач просить суд відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими, а умови договору такими, що суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Окрім того, згідно п.2.5 договору купівлі-продажу від 22.09.2020 року поставка продукції покупцю належної якості та в належні строки підтверджується його підписом на акті приймання-передачі виконаних робіт або шляховому листі, проте таких документів матеріали справи не містять. У зустрічному позові [PERSON] просить суд визнати недійсними п.п.7.4, 7.5, 7.8., 7.9. договору купівлі-продажу від 22.09.2020 року. Позов обґрунтований тим, що вказані пункти договору суперечать ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо обов`язку продавця не включати у договір із споживачем умови, які є несправедливими та перелік яких в цій статті не є вичерпним. Згідно положень ст. 19 вказаного Закону правочини здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсним. 05 березня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив від ФОП [PERSON] , у якому позивач наголосив, що відсутність доказів виконання робіт саме у вигляді акту приймання-передачі цих робіт не може слугувати доказом звільнення від виконання зобов`язання чи односторонньої відмови за договором. Підписавши договір, відповідач тим самим погодив усі істотні умови договору, в тому числі його ціну та порядок оплати, узгодив штрафні санкції, що можуть застосовуватися до нього в зв`язку із невиконанням умов цього договору. Щодо твердження відповідача про те, що підпис на приймальному акті здійснений не ним, а іншою особою, то обов`язок доказування невідповідності підпису на приймальному акті процесуальний закон покладає на відповідача, а тому саме він зобов`язаний це доводити, зокрема в спосіб, визначений ним та законом. Відповідачем не заперечується та не спростовується справжність його підпису на договорі, специфікації та на листі-графіку погашення платежів, що в свою чергу тільки підтверджує факт прострочення виконання зобов`язання з оплати. Обов`язок прийняти виконані роботи законом покладений саме на замовника. Жодних листів, звернень та заперечень щодо поставки продукції відповідач не направляв. На спростування доводів відповідача щодо невиконання зобов`язання позивачем додатково до відповіді на відзив додано записи телефонної розмови із відповідачем та лист оператора зв`язку з відомостями щодо здійснення дзвінків та їх тривалістю. З матеріалів справи вбачається, що договір, підписаний між сторонами, містить всі суттєві умови передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгодженні сторонами при укладенні договору. Відповідно п. 5 ч. З ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Компенсація - це відшкодування, зрівноважування, винагорода за щось, а також сума, яку сплачують як відшкодування, винагороду, покриття витрат, утрат. В даному випадку умовами укладеного сторонами договору компенсація за невиконання позичальником умов договору взагалі не була передбачена, а встановлені пеня за прострочення виконання зобов`язання, тощо. Ухвалою суду від 20 квітня 2021 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним. 22 квітня 2021 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив від [PERSON] у якому відповідач зазначив, що доводи позивача не свідчать про обов`язок покупця сплатити за невиконаним договором. За умовами договору лише перший платіж за графіком здійснюється до виконання робіт за договором, інші після прийняття робіт та товару у чітко визначений договором спосіб акт прийму-передачі, якого матеріали справи не містять. У акті ГАЗ АЕ 54-17 МА Рейс 1, на який посилається позивач, замовником зазначено [PERSON] , адресу складу [ADDRESS] , в графі «ПІБ отримувача» відомості відсутні та зазначено невідомий відповідачу номер телефона, підпис невідомої особи та дату 09.10.2020 року 11.30-12.30. Докази, надані позивачем до відповіді на відзив відповідач вважає недопустимими. Також відповідач зазначив, що фактично позивач з надуманих підстав, не підтвердивши жодним доказом факт виконання договору з його боку, намагається безпідставно збагатитися за рахунок відповідача, тощо. 28 квітня 2021 року до суду надійшло клопотання позивача про долучення доказів скриншотів з сайту lardi-trans/com. Суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вказаного клопотання, оскільки позивачем при поданні суду відповідних заяв (клопотань) порушені строки, передбачені ч.ч.2, 3 ст. 83 ЦПК України, згідно яким позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви . Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК України). Судом встановлено, що докази про які йде мова в клопотанні від 28.04.2021 року, подані позивачем з порушенням процесуальних строків, оскільки позовна заява надійшла до суду вперше 16.01.2021 року, а відповідь на відзив - 05.03.2021 року. Згідно ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частиною 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, докази позивача, долучені до клопотання, яке надійшло до суду 28.04.2021 року, не приймаються судом до розгляду. 19 травня 2021 року до суду надійшла заява ФОП [PERSON] про зменшення розміру позовних вимог. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь основний борг в сумі 17200,00 грн, пеню в розмірі 5000,00 грн, 24% відсотки річних у розмірі 1091, 36 грн, судові витрати 908,00 грн. Позивач ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував (вх. №3046 від 08.02.2021, вх 9439 від 19.04.2021). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомлено. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку. Матеріали справи свідчать про те, що 22 вересня 2020 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу металопластикових виробів з розстрочкою платежу. Адресою покупця [PERSON] в договорі вказано [ADDRESS] (а.с.8-10). Відповідно до п.1.1 Договору продавець зобов`язується провести заміри віконних (дверних) прорізів, по цих розмірах продати і доставити, демонтувати і монтувати на адресу покупця вікна (двері) згідно специфікації до договору, яка є невід`ємною частиною даного договору). Колір вікон (дверей) і склопакет згідно специфікації до договору. Пунктом 1.2. Договору встановлено, що покупець зобов`язується провести оплату вартості металопластикових вікон у відповідності з «Графіком погашення платежів», який також є невід`ємною частиною даного договору. Згідно п. 2.1. Договору термін виготовлення і доставки продукції становить 21 робочий день з моменту укладення договору і здійснення покупцем передоплати. Відповідно до п. 2.2. Договору, загальна вартість замовлення становить 25800 грн. Підпунктом 4.2.1 Договору визначено, що покупець зобов`язується здійснювати оплату за металопластикові вироби, згідно «Графіку погашення платежів», здійснювати оплату штрафних санкцій та пені за пропуск чергових платежів, передбачених даним договором, а також відшкодовувати продавцю всі витрати продавця по отриманню від покупця виконання його зобов`язань за даним договором. Пунктом 5.1. Договору, передбачено, зокрема, виконання зобов`язань покупця перед продавцем забезпечується заставою товару (металопластиковими виробами) за даним договором. Додатковий договір застави не складається, а заставні зобов`язання припиняються після повної оплати грошових коштів за металопластикові вікна. До моменту повного погашення заборгованості за металопластикові вироби, останні є власністю продавця. Згідно специфікації до договору, замовник [PERSON] погодився з конфігурацією виробів (а.с. 11). Також, [PERSON] було підписано «Графік погашення платежів», за яким передплата 22 вересня 2020 року становить 8600,00 грн. Наступні сплати повинні були проводитись в розмірі 8600,00 грн 22 жовтня 2020 року та 22 листопада 2020 року (а.с.12) Відповідно до частини 2 статті 11\~Цивільного кодексу\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст.\~626\~ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. ( ч. 1 ст. 628 ЦК України) Порядок оплати товару визначений ст. 692 ЦК України, відповідно до якої, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Таким чином за умовами договору, позивач зобов`язався виготовити вироби, відповідно за специфікацією, погодженою відповідачем, доставити вироби на адресу відповідача та встановити вікна за домовленістю. Відповідач в свою чергу зобов`язався здійснити оплату товару згідно графіку платежів, а саме вдень укладання договору здійснити передплату, та в наступні два місяці чергові платежі. З матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] 22 вересня 2020 року здійснив передплату за Договором у розмірі 8 600, 00 грн. (а.с. 12,13). Як зазначає позивач у справі в своїй позовній заяві відповідач отримав продукцію обумовлену договором 09 жовтня 2020 року за адресою: [ADDRESS] . Підпунктом 4.2.3 Договору визначено, що після виконання продавцем своїх зобов`язань по даному договору, а саме по доставці вікон, покупець зобов`язаний підписати акт прийому-передачі або шляховий лист. Підписання одного з вищевказаних документів свідчить виконання продавцем своїх зобов`язань по справжньому Договору. В підтвердження виконання позивачем умов договору, ним було надано копію договору, специфікацію до договору та графік платежів, які містять підпис відповідача, та вказують на виникнення правовідносин сторін за договором купівлі-продажу. У відповідності до ст.ст.12,13\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78\~ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно Приймального Акту ГАЗ АЕ 54-17 МА Рейс 1 від 09 жовтня 2020 року, який також було надано позивачем на підтвердження факту виконання ним зобов`язань за договором, на адресу замовника ФОП [PERSON] доставлено замовлення № 546230, дата доставки 09 жовтня 2020 року, запланований час 11.30 -12.30 година. (а.с. 13). Однак зазначений документ суд не може вважати належними та допустимим доказом у справі, оскільки в ньому не міститься посилання на те, що дійсно номер замовлення відповідає саме замовленню відповідача, окрім того в графі «Отримувач ПІБ» вказано лише номер телефону, а в графі «Підпис» міститься підпис, проте встановити що він належить саме відповідачу неможливо. За відсутністю достовірних даних про те, що на вказаному акті міститься саме підпис [PERSON] , суд не може вважати цей документ, належним доказом на підтвердження виконання позивачем робіт щодо монтажу вікон, як одну із умов договору. Отже, з огляду на наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем не надано документів, які передбачені, підпунктом 4.2.3 Договору, а саме акту прийому-передачі або шляхового листа, які б свідчили про виконання ним своїх зобов`язань за Договором, а саме доставки та передачі вікон відповідачу, з відповідним підписом відповідача у вказаних документах. Частиною 3 статті 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81\~ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем по справі не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дійсно ним були виконані всі умови договору щодо продажу, доставки, демонтажу і монтажу на адресу покупця вікна (двері) згідно специфікації до договору. Записи телефонних розмов також не підтверджують того факту, що вони велися саме з відповідачем. Що стосується копій претензій, надісланих на ім`я відповідача та повернутих без вручення, суд не бере їх до уваги, як беззаперечний доказ наявності заборгованості відповідача перед позивачем, окрім того вказані претензії були направлені на адресу, що не відповідає договору, а саме: [ADDRESS] (а.с. 15,17). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором не підлягають задоволенню за недоведеністю. Вирішуючи зустрічний позов суд виходить з наступного. Згідно п.7.4. договору купівлі-продажу металопластикових виробів з розстрочкою платежу від 23 вересня 2020 року в разі пропуску платежів, передбачених графіком погашення платежів, покупець зобов`язаний сплатити продавцю платіж за пропуск чергового платежу в розмірі 100,00 грн. (за перший платіж). Першим пропуском вважається випадок, коли покупець до дати чергового платежу, відповідно графіку, не сплатив черговий платіж (тобто не забезпечив до дати чергового платежу наявність на рахунку продавця грошових коштів, які дорівнюються сумі платежу. За пропуск другого, третього та наступних платежів, покупець сплачує штраф у розмірі 200 грн. за кожний прострочений платіж. Оплата здійснюється на розрахунковий рахунок продавця з черговим платежем. Згідно п. 7.5. вказаного договору за прострочку по внесенню передплати та остаточному розрахунку, чи розрахунку по розстрочці платежу покупця з продавцем (а також прострочку сплати будь-яких інших грошових сум) після поставки металопластикових виробів на адресу покупця, покупець сплачує пеню в сумі 2% від несплаченої суми за кожний прострочений календарний день. Відповідно п. 7.8. договору сторони домовилися встановити відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання у підвищеному розмірі 24 відсотки річних від простроченої суми. Згідно п. 7.9. договору сторони домовилися встановити підвищений строк позовної давності по стягненню штрафу та пені тривалістю в три роки. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси, як заінтересованої особи, безпосередньо порушені спірним договором та в результаті визнання недійсним договору майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені.\~ За приписами частини першої\~статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~статті 638 Цивільного кодексу України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На кожну із сторін, яка підписує договір, покладається обов`язок узгодження всіх\~\~спірних питань, які виникають під час укладення договору, до моменту його підписання, та самостійного аналізу можливих негативних наслідків при підписанні такого договору, а також кожна сторона не позбавлена права відмовитись від підписання договору, якщо його умови чи частина суперечить інтересам сторони або нормам чинного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 Цивільного кодексу України), а в силу приписів\~статті 204 Цивільного кодексу України\~правомірність правочину презюмується. Договір купівлі-продажу металопластикових виробів від 22 вересня 2020 року між сторонами був укладений в письмовій формі, тобто у формі, встановленій законом, сторони в належній формі досягли згоди щодо істотних умов договору, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення їх було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Крім того договір підписано сторонами. Відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо його умов та частково виконав такий договір. Враховуючи викладене підстав для задоволення зустрічного позову суд не вбачає. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed