Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що відповідачка оспорює і не визнає право власності позивача на житловий будинок [ADDRESS] . Посилаючись на ту обставину, що вказане майно було створене до укладення шлюбу між ним і відповідачкою, позивач вказує на відсутність майнових прав відповідачки на зазначене нерухоме майно та просить визнати житловий будинок [ADDRESS] його особистою приватною власністю. Представник позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов з викладених у ньому підстав та не заперечив щодо заочного розгляду справи. Враховуючи, що відповідачка, яка була належним чином повідомлена про місце, день і час розгляду справи шляхом отримання судової повістки про виклик за зареєстрованим місцем свого проживання, не прибула в судове засідання і не повідомила суд про причини свого неприбуття, суд вважає причини неприбуття відповідачки в судове засідання неповажними. Оскільки, відповідачка не з`явилася в судове засідання без поважних причин, не подала відзив та представник позивача не заперечив проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши вступне слово представника позивача та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 20 липня 2016 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Васильківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 229, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30 липня 2016 року (а.с. 72). За відомостями Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.05.2019 року вбачається, що 23.05.2019 року на підставі рішення Плесецької сільської ради Васильківського району № 13 від 11.04.2019 року за позивачем зареєстровано право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] ; підставою виникнення права власності також є декларація Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області про готовність об`єкта до експлуатації від 24.01.2019 року (а.с. 45). Зокрема, із доданої до позову копії ухвали від 20 листопада 2019 року вбачається, що суддею Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь -Гавенко Г.М. було відкрито провадження у цивільній справі № 362/5855/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя (а.с. 4). Даний факт прямо свідчить про оспорення і не визнання відповідачем права приватної власності позивача на житловий будинок [ADDRESS] . Як наслідок, позивач скористався правом, що надане йому статтею 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вирішуючи справу по суті спору, суд звертає увагу на таке. Норма пункту 2 частини першої статті 57 СК України, на яку посилається позивач при обґрунтуванні своїх вимог, (станом на дату укладення шлюбу між сторонами та станом на дату реєстрації за позивачем спірного домоволодіння) передбачала, що особистою приватною власністю чоловіка є майно, набуте ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Натомість, позивач набув право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] на підставі рішення органу місцевого самоврядування. Тобто, при набутті позивачем права власності на вказане нерухоме майно, дарування або спадкування не відбулося. Отже, посилання позивача на норму пункту 2 частини першої статті 57 СК України - є помилковим. Також, під час розгляду справи в судовому засіданні не встановлено й інших передбачених статтею 57 СК України підстав для визнання даного домоволодіння майном, що є особистою приватною власністю чоловіка. При цьому, із доданих до позову документів, а саме: - будівельного паспорту на будівництво житлового будинку [ADDRESS] , який містить план забудови земельної ділянки, викопіровку і дозвіл від 27 листопада 2006 року на виконання будівельних робіт; - робочого проекту на електропостачання житлового будинку [ADDRESS] із технічними умовами № 7030 і договором № 7030 про приєднання до електричних мереж від 10.01.2008 року; - договору № 141400201 про користування електричною енергією від 17.01.2008 року; - робочого проекту газопостачання житлового будинку [ADDRESS] із технічними умовами і договором-доручення від 29.09.2008 року; - технічного паспорту житлового будинку [ADDRESS] із експлікацією від 28.08.2008 року; - довідки Плесецької сільської ради № 3045 від 23.09.2008 року про погодження підключення домоволодіння [ADDRESS] до мережі газопроводу села із відповідними додатками підключення газу; - квитанцій про сплату за газопостачання і електроенергію за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] як об`єкт нерухомого майна виник у 2008 році та користувалась ним матір позивача - [PERSON] , яку у вказаних документах записано як власника вказаного домоволодіння, саме вона уклала відповідні договори на газопостачання і споживання електроенергії свого будинку, отримувала рахунки на сплату газопостачання і електроенергії та здійснювала відповідну оплату (а.с. 8 - 12, 13 - 15, 16, 17, 18 - 19, 20 - 22, 23, 24, 25 - 26, 27, 28 - 35, 36, 37). Як вказує позивач за змістом своєї заяви, житловий будинок [ADDRESS] будувався силами його батьків із залученням профільних спеціалістів та був повністю закінчений в серпні 2008 року. Зміст рішення Плесецької сільської ради Васильківського району № 13 від 11.04.2019 року на підставі якого за позивачем зареєстровано право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] - суду не відомий. Крім того, суд об`єктивно позбавлений можливості встановити строк перебування сторін у шлюбі, оскільки у порядку встановленому цивільним процесуальним законом позивачем не підтверджено дату припинення його шлюбу із відповідачкою. Так, надана суду копія рішення Макарівського районного суду Київської області від 30.09.2020 року у цивільній справі № 370/1345/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, - містить відмітку «не набрало законної сили» (а.с. 49). У зв`язку із цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 - 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, - позивач не довів ту обставину, на яку він посилається як на підставу своїх вимог. Таким чином, під час розгляду справи судом не встановлено, що відповідно до статті 57 СК України, нерухоме майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] - є особистою приватною власністю позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і необґрунтованим та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed