overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просив розірвати укладений між сторонами шлюб, який зареєстрований 17.11.2012р. міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2783. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив, що перебування його у шлюбі з відповідачкою суперечить його інтересам. Просив не надавати сторонам строк на примирення, оскільки це не матиме ніякого результату. Відповідач суду пояснила, що сторони мають різний світогляд, а тому не можуть забезпечити нормальних сімейних стосунків. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Фактичні обставини справи сторони визнають, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК суд вважає їх доведеними. Ухвалюючи рішення суд виходить з того, що 17.11.2012р. сторони уклали шлюб /а.с.5/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Анастасію, 2013р.н.. /а.с.8/. Протягом останніх півтора роки відносини сторін погіршувались, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сторони мають різні погляди на шлюб та сімю і не розділяють інтересів один одного. На теперішній час сторони проживають окремо і не ведуть спільного господарства. Розірвання шлюбу відповідатиме дійсній волі та особистим інтересам сторін. На момент розгляду справи судом перешкоди для розірвання шлюбу, визначені ст.110 Сімейного кодексу України відсутні. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами немає. На теперішній час спору з приводу місця проживання та порядку участі батьків у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини між сторонами також немає. Донька сторін проживає разом з батьком. В добровільному порядку відповідач відмовляється від розірвання шлюбу, а тому позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Тож спір між сторонами виник із шлюбних відносини, які регулюються Сімейним кодексом України (далі СК). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на характер спірних відносин, зміст позовних вимог, враховуючи положення ст.ст.24, 110, 112 СК, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд, зважаючи на вимоги ст.111 СК, вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення, оскільки, за твердженням сторін, це не відповідатиме їх інтересам і не матиме результату, бо вони дійшли остаточного висновку про неможливість спільного проживання та перебування у шлюбних відносинах. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує клопотання позивача про покладення судових витрат на нього. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому, після уточнення позовних вимог, просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, посилаючись на те, що подружні стосунки були припинені у січні 2016 р., через образи та приниження з боку відповідачки, сім`я фактично розпалася, відновлення подружніх стосунків він не бажає, від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Позивач в судове засідання не зявився, у наданій суду письмовій заяві позов підтримав, на примирення не згоден, просив справу слухати у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не зявилась, у письмовій заяві позов визнала, не надала заперечень проти обставин, викладених у позові, на примирення не згодна, попереджена про наслідки визнання позову, справу просила слухати за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 січня 2009 р., Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 09. Подружні стосунки між сторонами були припинені у січні 2016 р., через образи та приниження з боку відповідачки, сім`я фактично розпалася, відновлення подружніх стосунків сторони не бажають, від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Суд вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому визнання позову відповідачкою слід прийняти. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просив стягнути заборгованість у сумі 115812,36 дол. США, що еквівалентно 1498611,94 грн., посилаючись на те, що відповідач не виконав зобов'язань за кредитним договором №LGАVAE00000002 від 27.10.2006 р. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, справу просив розглядати в його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: копія розпорядження від 02.09.2014 р.; розрахунок заборгованості; довідка НБУ про курс валюти; копія рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.015.2011 р.; копія кредитного договору № LGАVAE00000002 від 27.10.2006 р.; копія додаткової угоди від 30.10.2007 р.; уточнена позовна заява. Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню повністю. У судовому засіданні встановлено, що 27 жовтня 2006 р. між сторонами був укладений кредитний договір № LGАVAE00000002, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 18525,5 доларів США на строк до 27.10.2011 р., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,84 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання відповідач не виконував належним чином, у зв'язку з чим, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.015.2011 р. з відповідача була стягнута заборгованість, яка утворилася станом на 07.07.2009 р. в розмірі 13 102,14 доларів США, що еквівалентно 104089,95 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, в період з 08.07.2009 р. по 24.09.2014 р. за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 115812,36 доларів США, що еквівалентно 1498611,94 грн. Вказана сума на підставі ст.ст.526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3212,30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просив стягнути заборгованість у сумі 4188,53 грн., посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не виконав зобов'язань за договором кредитування №КЛ-3563/13.11.2015-Кр від 13.11.2015 р., за яким [PERSON] є поручителем. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, справу просив розглядати в його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, поросив справу розглядати за його відсутності. У судовому засіданні досліджені докази: копія заяви на отримання кредиту; копія договору кредитування №КЛ-3563/13.11.2015-Кр від 13.11.2015 р.; копії довідок про доходи; копія графіку розрахунку; копія видаткового касового ордеру; копія додаткової угоди до договору кредитування; копія договору поручительства №КЛ-3563/13.11.2015-Пр1 від 13.11.2015 р.; копії рекомендованих повідомлень; копія розрахункового листа. Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 13 листопада 2015 р. між позивачем та[PERSON] був укладений договір кредитування №КЛ-3563/13.11.2015-Кр, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 5300 грн., зі сплатою суми нарахованих відсотків 2553,32 грн. 13 листопада 2015 р. в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки №КЛ-3563/13.11.2015-Пр1 між позивачем та [PERSON] Відповідачами зобов'язання в повному обсязі не були виконані, в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 4188,53 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою кредиту - 2757,27 грн., відсотків за користування кредитом - 1431,26 грн. Вказана сума на підставі ст.ст. 526, 1054 ЦК України підлягає стягненню солідарно з відповідачів. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. З відповідачів, у рівних частках, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача компенсацію за затримку виплати заробітної плати у розмірі 30168 грн., посилаючись на те, що при звільненні розрахунок проведений не був та моральну шкоду у розмірі 10000 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, про що надав відповідну письмову заяву. Представник відповідача у судове засідання не зявилась, клопотань про відкладення розгляду справи не надала, про причини неявки не повідомила. У судовому засіданні досліджені докази:копія довідки про заборгованість по заробітній платі; копія довідки №24/922 від 15.09.2016 р.; копія трудової книжки; довідки №24/1304, №24/1305 від 06.12.2016 р.; довідка про розрахунок нарахувань та утримань. Суд, дослідивши докази у справі, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що позивач працював у відповідача підземним горноробочим, з повним робочим днем під землею. Наказом № 298-к від 13.06.2016 р. був звільнений за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис за №17 від 12.06.2016 р. Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не були проведено розрахунок в день звільнення, заборгованість по заробітній платі складала 20700,55 грн. Відповідно довідки №24/1305 від 06.12.2016 р. середньоденна заробітна плата за календарний день дорівнює 274,75 грн. у т.ч. з утриманнями. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими, і відповідно до ст.11 ЦПК України у межах позовних вимог задовольняє позов в частині стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Однак, виходячи з розміру заборгованості із заробітної плати та її періодичного погашення відповідачем, зменшує розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на підставі ст.237-1 КЗпП України, до 2000 грн. На підставі ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 1102,4 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача компенсацію за затримку виплати заробітної плати у розмірі 37808,1 грн., посилаючись на те, що при звільненні розрахунок проведений не був. Позивач у судове засідання не зявився, справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, про що надав відповідну письмову заяву. Представник відповідача у судове засідання не зявилась, клопотань про відкладення розгляду справи не надала, про причини неявки не повідомила. У судовому засіданні досліджені докази:копія довідки про заборгованість по заробітній платі; копія довідки №24/1050 від 12.10.2016 р.; копія довідки №226 від 16.06.2016 р.; копія трудової книжки; довідки №24/1376, №24/1371 від 21.12.2016 р.; довідка про розрахунок нарахувань та утримань. Суд, дослідивши докази у справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що позивач працював у відповідача крепільником та гірничим робітником з ремонту гірничих виробок підземного. Наказом № 305-к від 15.06.2016 р. був звільнений за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, у звязку з переходом на пенсію за віком, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис за №24 від 15.06.2016 р. Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не були проведено розрахунок в день звільнення, заборгованість по заробітній платі складала 23950,69 грн. Відповідно довідки №24/1371 від 21.12.2016 р. середньоденна заробітна плата за календарний день дорівнює 275,47 грн. у т.ч. з утриманнями. Таким чином, компенсація за затримку виплати заробітної плати станом на грудень 2016 р. до виплати складає 37808,1 грн. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. На підставі ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551,2 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача компенсацію за затримку виплати заробітної плати у розмірі 62436 грн., посилаючись на те, що при звільненні розрахунок проведений не був. Позивач у судове засідання не зявився, справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, про що надав відповідну письмову заяву. Представник відповідача у судове засідання не зявилась, клопотань про відкладення розгляду справи не надала, про причини неявки не повідомила. У судовому засіданні досліджені докази:копія довідки про заборгованість по заробітній платі; копія довідки №24/1068 від 17.10.2016 р.; копія трудової книжки; довідки №24/1377, №24/1378 від 21.12.2016 р.; довідка про розрахунок нарахувань та утримань. Суд, дослідивши докази у справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що позивач працював у відповідача підземним горно робочим 3 розряду, з повним робочим днем під землею. Наказом № 284-к від 06.06.2016 р. був звільнений за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, у звязку з переходом на пенсію за віком, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис за №29 від 03.06.2016 р. Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не були проведено розрахунок в день звільнення, заборгованість по заробітній платі складала 31194,66 грн. Відповідно довідки №24/1378 від 21.12.2016 р. середньоденна заробітна плата за календарний день дорівнює 409,42 грн. у т.ч. з утриманнями. Таким чином, компенсація за затримку виплати заробітної плати до виплати у межах позовних вимог відповідно до ст..11 ЦПК України складає 62436 грн. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. На підставі ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 624,37 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період 25.09.2016 р. по 12.12.2016 р. у розмірі 16984,8 грн., посилаючись на те, що при звільненні розрахунок проведений не був. Позивач у судове засідання не зявився, справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, про що надав відповідну письмову заяву. Представник відповідача у судове засідання не зявилась, справу просила розглядати за її відсутності, позов не визнала, про що надала відповідну письмову заяву. У судовому засіданні досліджені докази: довідка про заробітну плату та інші доходи; копія трудової книжки; копія судового наказу від 09.09.2016 р. Суд, дослідивши докази у справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що 24 вересня 2016 р. позивач був звільнений з ВП «Шахта ім.Д.Ф.Мельникова» ПАТ «Лисичанськвугілля» за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням у звязку з переходом на пенсію за віком на підставі наказу №714К від 24.08.2016 р., про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис за №26. Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не були проведено розрахунок в день звільнення, заборгованість по заробітній платі складала 55096,34 грн. Відповідно довідки №26 від 19 листопада 2016 р. середньоденна заробітна плата за календарний день дорівнює 303,3 грн. Таким чином, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період 25.09.2016 р. по 12.12.2016 р. до виплати складає 16984,8 грн. Відповідно до ст.11 ЦПК України позов підлягає задоволенню у межах заявлених позовних вимог у повному обсязі. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. На підставі ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551,2 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за квітень 2015 р. 3187,59 грн., за травень 2015 р. 3323,07 грн., за червень 2015 р. 3323,07 грн., а всього 9833,73 грн., посилаючись на те, що при звільненні розрахунок проведений не був. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія трудової книжки; копія наказу; копії довідок про середню заробітну плату (дохід); копія довідки про розрахунок середньоденної заробітної плати; лист розрахунків середньої заробітної плати; копія довідки заборгованості на день звільнення. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 10 жовтня 2011 р. працював у відповідача на посаді інженера з охорони праці та техніки безпеки учбового пункту шахти «Новодружеська». Наказом № 58к від 01.04.2015 р. був звільнений за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис за №34 від 01.04.2015 р. При звільненні з позивачем в порушення ст.116 КЗпП України не були проведені розрахунки по заробітній платі, такий розрахунок був проведений тільки 26 червня 2015 р. Відповідно довідки №133 від 16 липня 2015 р. середньоденна заробітна плата складає за 57 в.д. (з 02.04.2015 р. по 26.06.2015 р.), середній заробіток за час затримки розрахунку з урахуванням обовязкових відрахувань податків та внесків у державні цільові фонди складає 9227,16 грн., з якої з вирахуванням вказаних платежів виплаті позивачу підлягає 7704,68 грн.. На підставі ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 8591,22 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн., посилаючись на те, що при звільненні розрахунок проведений не був. Позивач у судове засідання не зявився, уточнені позовні вимоги підтримав, справу просив розглядати за його відсутності, про що надав відповідну письмову заяву. Представник відповідача у судове засідання не зявився, не заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 8591,22 грн., справу проси розглядати за його відсутності. У судовому засіданні досліджені докази: копія довідки про заборгованість по заробітній платі; копія трудової книжки. Суд, дослідивши докази у справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 21 серпня 2012 р. по 31 вересня 2016 р. працював у відповідача на посаді підземного гірника. Наказом № 792к від 31.08.2016 р. був звільнений за ст. 38 КЗпП України, у звязку з виходом на пенсію, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис за №20 від 31.08.2016 р. Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не були проведені розрахунки по заробітній платі. Заборгованість по заробітній платі складає 35350,75 грн. Середньоденна заробітна плата за календарний день дорівнює 260,34 грн. Також, відповідно до ст.237-1 КЗпП України підлягають задоволенню і вимоги про стягнення моральної шкоди, викликаної порушенням трудових прав позивача.. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. На підставі ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551,2 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved