Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 16 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №30. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16 липня 2011 року зареєстрував з відповідачем шлюб, в якому мають дочку - [PERSON], [INFO].н. Зазначає, що подружнє життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. З серпня 2014 року вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, втратили один до одного почуття любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Неодноразові спроби відновити сімейні відносини, жодних позитивних результатів не дали, а тому примирення та подальше збереження формально існуючого шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини. За взаємною згодою після розірвання шлюбу донька залишається проживати з ним. Стверджує, що його житлові умови та матеріальне становище дозволяють виховувати дитину самостійно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, категорично заперечивши можливість примирення. Відповідач позов визнала, ствердила, що дійсно примирення між ними неможливе, їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Зазначила, що дійсно між ними протягом тривалого часу виникають конфлікти та непорозуміння, шлюбні відносини є фактично припиненими, вони не ведуть спільний побут та господарство та не підтримують подружніх відносин. Не заперечує щодо того, щоб після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачем. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи і причини позову, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: сторони, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2011 року, міцної сім'ї не утворили. Між ними систематично виникали сварки, конфлікти та непорозуміння, які привели до розпаду сім'ї. З серпня 2014 року не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні відносини. Сторони категорично ствердили суду, що вони втратили один до одного почуття любові, поваги та взаєморозуміння, без яких повноцінна сім'я існувати не може, і відновлення сімейних стосунків неможливе; переконані, що не будуть вживати заходів для збереження формально існуючого шлюбу. Наведені обставини приводять суд до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні ним і документально підтверджені 243,60грн. судового збору. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved