Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів [PERSON], ПАТ «[PERSON] Аваль», третя особа: Суворовський відділ ДВС м. Одеса, про звільнення майна з-під арешту, та просить звільнити з-під арешту та пропинити розшук автомобіля марки: LINCOLN, модель: Navigator, рік випуску: 1998, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: 5LMFU28L2WLJ05597, реєстраційний номер: ВН8430ВВ, що належить на праві власності [PERSON] (65000, Одеська обл., м. Одеса, вул. Балківська, буд. 30 б, кв. 70, ІПН [NUMBER]). У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій повідомив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу у його відсутності. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. У звязку з викладеним, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору № OD31AE00000001 від 01.03.2007 року [PERSON] 01.03.2007 року отримала кредит у розмірі 35647,91 долар США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.03.2012р. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором Відповідач надала в заставу автомобіль LINCOLN, модель: Navigator, рік випуску: 1998, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: 5LMFU28L2WLJ05597, реєстраційний номер: ВН8430ВВ, що належить їй на праві приватної власності. 26.06.2015 року Другим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було накладено арешт на автомобіль марки: LINCOLN, модель: Navigator, рік випуску: 1998, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: 5LMFU28L2WLJ05597, реєстраційний номер: ВН8430ВВ, що належить на праві власності [PERSON] 03.02.2016 року Другим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було оголошено у розшук автомобіль марки: LINCOLN, модель: Navigator, рік випуску: 1998, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: 5LMFU28L2WLJ05597, реєстраційний номер: ВН8430ВВ, що належить на праві власності [PERSON], на користь ПАТ «[PERSON] Аваль». Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. В даному випадку, по-перше: право застави у ПАТ КБ ПриватБанк виникло 01.03.2007 року, а постанови про накладення арешту та оголошення у розшук були винесені 2015-2016 роках, тобто пізніше ніж було укладено договір застави між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]. Крім того, Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська від 12.03.2012 року було ухвалено рішення про звернення стягнення на автомобіль марки: LINCOLN, модель: Navigator, рік випуску: 1998, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: 5LMFU28L2WLJ05597, реєстраційний номер: ВН8430ВВ, що належить на праві власності [PERSON] яким позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу задоволені. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями та перешкоджає своїми діями виконати рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12.03.2012 року. Згідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно ст. 1 ЗУ «Про заставу» кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення в вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно до приписів ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу» та ч. 1,2 ст. 589 ЦК України визначено, що в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок прежмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що виначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушеним зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 2 ПП ВССУ «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Крім того, згідно вищезазначеної постанови Пленуму ВССУ відповідачами в таких справах є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року №2677-VI) (далі Закон про виконавче провадження). Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачів також підлягає стягненню в рівних частинах на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1378 гривень судовий збір. Враховуючи викладене та

Outcome: approved