Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 14 733 гривні 97 копійок. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 30.12.2016 року між ним і відповідачкою було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 6 000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконує, станом на 28.04.2020 року у неї виникла заборгованість за кредитом у вказаному розмірі, що порушує права позивача. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідачка, яка отримала копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подала відзив на позов і не заперечила проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Із копії анкети-заяви [PERSON] від 30.12.2016 року вбачається, що вона отримала від ПАТ КБ «Приватбанк» кредитну картку «Універсальна»; вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку; також, вона виразила згоду з тим, що Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг (а.с. 20). Також, у зазначеній заяві міститься відмітка про те, що відповідачку ознайомлено у тому числі з тарифами по карткам і умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 21). За вказаним договором було неодноразово змінено кредитний ліміт, що було здійснено відповідно Умов та правил надання банківських послуг та підтверджується довідкою банку (а.с. 18). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с. 26-57). Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі прострочення кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку. Пунктами 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачає, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. Також, пунктом 1.1.7.11. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що даний договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що відповідачка не виконує свої зобов`язання перед позивачем за укладеним між ними кредитним договором. З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 28.04.2020 року відповідачка має заборгованість по договору на загальну суму 14 733 гривень 97 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7 862 гривні 89 копійок, заборгованість за відсотками - 2 742 гривні 06 копійок, нарахована пеня - 2 951 гривня 21 копійка і штрафні нарахування в сумі 1 177 гривень 81 копійка (а.с. 10 - 17). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). В пункті 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам роз`яснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Таким чином, оскільки відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідачку пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved