Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним. Мотивував свої вимоги тим, що 23 вересня 2009 року між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого була передача в іпотеку в забезпечення боргових зобов'язань [PERSON] його майна. Як зазначає позивач від його імені при укладенні оспорюваного договору іпотеки діяв [PERSON] на підставі довіреності виданої на його ім'я та посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до рішення Подільського районного суду міста Києва ухваленого 16 серпня 2013 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання довіреності недійсною, судом було вирішено визнано недійсною довіреність від 18.09.2009 року за реєстраційним номером 906, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Позивач зазначає, що він не видавав на ім'я [PERSON] довіреності та не мав наміру передавати своє нерухоме майно в іпотеку. Вважає, що такий договір іпотеки необхідно визнати недійсними, а тому він і звернувся до суду за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що рішення Подільського районного суду міста Києва від 16 серпня 2013 року, на яке посилається позивач ухвалене на припущеннях, а тому даний позов не підлягає задоволенню. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином через оголошення в засобах масової інформації, а тому суд з врахуванням думки представників сторін, які з'явилися до суду вважає за можливе вирішити справу у їх відсутність. Заслухавши представників сторін, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 18 вересня 2009 року [PERSON] було видано довіреність на ім'я [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 906. 23 вересня 2009 року було укладено договір іпотеки між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 180228 липня 2006 року. Відповідно до рішення Подільського районного суду міста Києва ухваленого 16 серпня 2013 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання довіреності недійсною, судом було вирішено визнано недійсною довіреність від 18.09.2009 року за реєстраційним номером 906, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській справі або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Матеріалами справи доведено, що станом на 23 вересня 2009 року житловий будинок та споруди разом з земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: місто Київ, вул. Малокитаївська, 84 належали на праві власності [PERSON] - позивачу по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Суд, оцінюючи надані та досліджені в судовому засіданні докази дійшов категоричного висновку про відсутність у [PERSON] вільного волевиявлення на укладення договору іпотеки із врахуванням встановленого факту не підписання позивачем довіреності на підставі якої від його імені було укладено оспорюваний договір іпотеки, а тому вважає, що такий підлягає визнанню недійсною. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а тому суд вважає, що позовна вимога про визнання недійсним договору іпотеки від 23 вересня 2009 року укладений між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1802 підлягає задоволенню. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю.

Outcome: approved