Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 26.07.2015 померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Октябрьська, 103, в с. Михайлівка Скадовського району. Спадкоємцями за законом є він та його брат [PERSON], який подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Було зясовано, що вказаний житловий будинок був побудований спадкодавцем у 1961 році, зареєстрований в сільській раді на підставі записів у погоподарській книзі. Оскільки згідно чинної на час придбання будинку Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, виникнення права власності на будинки не залежало від реєстрації, на підставі ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними. Просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 26.07.2015, на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, розташований за адресою: Херсонська обл., Скадовський р-н, с. Михайлівка, вул. Октябрьська, 103. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні заявлену вимогу підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Скадовського району в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав на відсутність заперечень проти задоволення позову. [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову, також підтвердив, що ним було подано заяву про відмову від прийняття спадщини, що відкрилась після смерті матері [PERSON] Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25 липня 2015 року померла [PERSON] (а.с.7). Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є синами померлої [PERSON], що підтверджується паспортом та свідоцтвом про народження (а.с.5, 6зв.). З 1961 року [PERSON] мала у власності житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами, розташований в с. Михайлівка Скадовського району Херсонської області по вул. Октябрьській, 103, що підтверджується відомостями з погосподарської книги №8, особовий рахунок 493-1, за 2011-2015 роки (а.с.6). Разом з тим, [PERSON] свідоцтво про право власності на будинок не отримувала. Після смерті [PERSON] її сини [PERSON] та [PERSON] звернулися у встановлений законом строк до нотаріуса. При цьому, [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини, [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було повідомлено [PERSON] про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок по вул. Октябрьська, 103, в с. Михайлівка Скадовського району у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.7зв). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України спадщину складають всі права та обовязки, які б належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як розяснено в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством за наявності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину позивачем підтверджено листом нотаріуса щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. З матеріалів справи вбачається, що правовстановлюючі документи на домоволодіння на імя спадкодавця не оформлювалися, однак ця обставина не свідчить, що померла [PERSON] за життя не набула права власності на спірне майно. Відповідно до розяснень, викладених у п.3.1 інформаційного листа ВССУ від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 №105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 №56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] за життя набула, але не зареєструвала право власності на житловий будинок по вул. Октябрьській, 103, в с. Михайлівка Скадовського району Херсонської області. Згідно технічного паспорту житловий будинок №103 по вул. Октябрьська в с. Михайлівка Скадовського району складається з житлового будинку літ. «А, літньої кухні літ. «Б», «Г», гаражу літ. «В», «Ж», сараїв літ. «Д», «Е», «І», «К», сараю з підвалом літ. «З», навісу літ. «И», водопроводу №1, мостіння №І, огорожі №2, 3, 4. Самовільні будівлі чи споруди відсутні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки є достатньо доказів того, що померла [PERSON] була законним власником житлового будинку, позивач є спадкоємцем першої черги, інший спадкоємець відмовився від прийняття спадщини, відсутність правовстановлюючих документів на будинок унеможливлює реалізацію позивачем спадкових прав, на підставі чого суд приходить до висновку, що вказане право підлягає захисту, у звязку з чим, позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved