Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення доходу, отриманого від безпідставного набутого майна де зазначив,що Мелітопольською місцевою прокуратурою Запорізької області з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді вивчено стан законності у сфері земельних відносин, за результатами чого виявлені порушення вимог земельного законодавства України в частині використання земельної ділянки без оформлення правовстановлюючих документів.Зокрема, у ході вивчення стану законності у земельній сфері з`ясовано наступне. За результатами опрацювання інформації Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що громадянин [PERSON] тривалий час використовує на території смт Веселе Веселівського району Запорізької області земельну ділянку площею 0,4922 га по [ADDRESS] , без правовстановлюючих документів. На підставі договору купівлі-продажу № 71 від 29.01.2014 від [PERSON] до [PERSON] перейшло право власності на адміністративне приміщення (об`єкт житлової нерухомості), яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу за вказаною адресою на земельній ділянці площею 0,4922 га з кадастровим номером: 2321255100:12:012:0009 розташоване нерухоме майно - адміністративне приміщення (об`єкт житлової нерухомості) площею 325,2 кв.м. Відповідно до інформації Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області № 02-05-11/1759 від 11.06.2020 встановлено, що [PERSON] використовує вищезазначену земельну ділянку площею 0,4922 га без правовстановлюючих документів. Також з`ясовано, що у зв`язку з переходом права власності на нежитлову будівлю «адміністративне приміщення», договір куплі-продажу № 1729 від 14.07.2008, рішенням Веселівської селищної ради № 15 від 06.08.2008 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою відведення земельної ділянки», [PERSON] надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки для передачу в оренду гр. [PERSON] , мешканці [ADDRESS] , за рахунок земель комерційного використання селища Веселе, орієнтовною площею 0,41 га, для розміщення та обслуговування адміністративної будівлі (комерційне використання), яка розташована за адресою [ADDRESS] . Рішенням № 30 від 26.12.2008 «Про внесення змін до рішення Веселівської селищної ради № 15 від 06.08.2008 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» було внесені зміни до пункту 3 рішення Веселівської селищної ради № 15 від 06.08.2008 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою відведення земельної ділянки» відносно [PERSON] , а саме, [PERSON] надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки для передачі в оренду гр. [PERSON] мешканці [ADDRESS] , за рахунок земель комерційного використання селища Веселе, площею 0,4922 га, (для розміщення та обслуговування адміністративної будівлі, комерційне використання), яка розташована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до рішення № 19 Веселівської селищної ради від 10.07.2009 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі в оренду», [PERSON] затверджено розроблений відповідно до рішення сесії селищної ради № 30 від 26.12.2008, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комерційного призначення селища Веселе, для передачі в оренду [PERSON] , загальною площею 0,4922 га, що розташована за адресою [ADDRESS] . Так, 20.07.2009 між Веселівською селищною радою та [PERSON] укладено договір оренди землі № 10, який 06.08.2009 зареєстровано у Веселівському РВ Запорізької РФ ДП «Центр ДЗК» за № 040926800044. Відповідно до умов вказаного договору, Веселівська селищна рада надає [PERSON] у користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови (адміністративна будівля) (комерційна діяльність - код 1.11.6 за УКЦВЗ -Інша комерційна діяльність) для розташування адміністративної будівлі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальна площа земельної ділянки площею 0,4922 га, кадастровий номер 2321255100:12:012:0009. Термі дії договору 5 років. У подальшому, 21.06.2010 між сторонами укладено додаткову угоду № 12 до договору оренди землі № 10 від 20.07.2009, держана реєстрація № 040926800044 від 06.08.2009, відповідно до умов якої, сторони внесли зміни у п. 5 нормативно грошової оцінки земельної ділянки та п. 9 сплати орендної плати. Вказана додаткова угода зареєстрована у Веселівському РВ Запорізької РФ ДП «Центр ДЗК» 02.07.2010 за № 041026800058. Відповідно до рішення Веселівської селищної ради № 22 від 07.02.2014 «Про розірвання договору оренди на земельну ділянку», Веселівська селищна рада та [PERSON] вирішили розірвати договір оренди землі № 10 від 20.07.2009 за взаємною згодою сторін, на земельну ділянку для іншого комерційного використання (кадастровий номер 2321255100:12:012:0009) площею - 0,4922 га, у зв`язку з переходом права власності на нерухоме майно (адміністративне приміщення) до іншої особи згідно з договором куплі-продажу № 71 від 29.01.2014, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 15.04.2014 між Веселівською селищною радою та [PERSON] укладено додаткову угоду № 2 від 15.04.2014 до договору оренди землі № 10 від 20.07.2009, державна реєстрація № 040926800044 від 06.08.2009 (кадастровий номер 2321255100:12:012:0009), відповідно до якої, Веселівська селищна рада та [PERSON] у зв`язку з переходом права власності на нерухоме майно (адміністративної будівлі), яке розташоване за адресою: [ADDRESS] до гр. [PERSON] згідно з договором куплі-продажу № 71 від 29.01.2014, та на підставі ч. 7 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» дійшли згоди припинити договір оренди землі № 10 від 20.07.2009. Викладене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 21710337 від 16.05.2014 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 214702028 від 02.07.2020. Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 214702028 від 02.07.2020, власником земельної ділянки площею 0,4922 га з кадастровим номером 2321255100:12:012:0009 на сьогоднішній день є Веселівська селищна рада. Відомості про укладання договорів оренди вказаної земельної ділянки відсутні. Таким чином, з 15.04.2014 (момент розірвання договору оренди землі № 10 від 06.08.2009 та передача земельної ділянки [PERSON] по акту прийому-передачі Веселівській селищній раді) по 11.06.2020 орендна плата за земельну ділянку до місцевого бюджету не надходила, що підтверджується розрахунком Веселівської селищної ради недоотриманих доходів за фактичне використання [PERSON] земельної ділянки площею 0,4922 га з кадастровим номером 2321255100:12:012:0009. Ураховуючи, що на земельній ділянці площею 0,4922 га з кадастровим номером 2321255100:12:012:0009 знаходиться нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності [PERSON] , відповідно, у останнього виникло право користування вказаною земельною ділянкою, на якій знаходиться адміністративне приміщення (об`єкт житлової нерухомості), а з ним і обов`язок сплачувати орендну плату за користування землею. Однак, протягом тривалого часу користування земельною ділянкою площею 0,4922 га з кадастровим номером 2321255100:12:012:0009 [PERSON] ухилявся від укладення та реєстрації договору оренди земельної ділянки, на якій безпосередньо знаходиться адміністративне приміщення (об`єкт житлової нерухомості), що належить йому на праві приватної власності. Фактично, Відповідач у порушення ст. 125 Земельного кодексу України, користувався земельною ділянкою за вказаною адресою без документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою. Основою будь-якої держави є нормативно правові акти, які є обов`язковими до виконання. Без права і законодавства держава не спроможна ефективно управляти суспільством, забезпечувати здійснення прийнятих нею рішень, охороняти і захищати права своїх громадян. При цьому, створюючи систему органів державної влади та визнаючи свободу кожного у реалізації права на власність, держава жодним чином не мала на меті, щоб будь-який суб`єкт правовідносин міг обійти встановлений законом порядок набуття певних прав. Саме тому врегульовуючи відносини набуття права на власність, законодавець унормував їх шляхом встановлення відповідних процедур, з чіткою вимогою - недопущення порушення прав інших осіб. При цьому, кожному без винятку не надано право на зловживання чи невілювання закону. Використання спірної земельної ділянки Відповідачем без належного правового оформлення позбавило селищну раду, як власника землі, права отримувати від цієї ділянки дохід у розмірі орендної плати. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] відповідно до розрахунку загальний розмір недоотриманих Веселівською селищною радою доходів за фактичне використання [PERSON] земельної ділянки за період з 01.01.2018 по 11.06.2020 у розмірі 32 451,62 грн., що становить: - неодержана орендна плата з 01.01.2018 по 31.12.2018 = 13 264,10 грн.; - неодержана орендна плата з 01.01.2019 по 08.05.2019 = 13 264,10 грн.; - неодержана орендна плата з 01.01.2020 по 11.06.2020 = 5 923,42 грн. А також стягнути судовий збір, позивач не заперечує про винесення заочного рішення. В судовому засіданні позивач та представник прокуратури підтимали позовні вимоги позивача, та просять суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, на виклики суду не з`являється. За таких обставин суд вважає за необхідне продовжити розгляд справи у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України «У разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення)» Всі учасники процесу повідомлені належним чином, про що свідчать відповідні документи. Підтверджуючих документів про неможливість прибути до суду не надано. З урахуванням положень ст.280 ЦПК України та думки позивача, та наданих документів позивачем та який в наданій заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення. Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне: На підставі договору купівлі-продажу № 71 від 29.01.2014 від [PERSON] до [PERSON] перейшло право власності на адміністративне приміщення (об`єкт житлової нерухомості), яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу за вказаною адресою на земельній ділянці площею 0,4922 га з кадастровим номером: 2321255100:12:012:0009 розташоване нерухоме майно - адміністративне приміщення (об`єкт житлової нерухомості) площею 325,2 кв.м. Відповідно до інформації Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області № 02-05-11/1759 від 11.06.2020 встановлено, що [PERSON] використовує вищезазначену земельну ділянку площею 0,4922 га без правовстановлюючих документів. Згідно із ст. 3 Закону України «Про оренду землі» та ст. 93 Земельного кодексу України оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідної орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Статтями 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно до ст. 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні. Згідно із п. 14.1.147 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Сплата орендних платежів за користування землями територіальної громади є джерелом поповнення місцевого бюджету. У зв`язку з не укладенням договору оренди землі, місцевий бюджет недоотримає суму орендних платежів за користування земельною ділянкою. Таким чином, фактично земельна ділянка площею 0,4922 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , у період з 15.04.2014 до 11.06.2020 використовувалась та [PERSON] без правовстановлюючих документів, кошти за фактичне використання земельної ділянки вказаним землекористувачем до місцевого бюджету не сплачувалися, що є порушенням вимог чинного законодавства. Згідно із п. «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Так, згідно із ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок. Правовий механізм переходу права на землю, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України. Виходячи зі змісту зазначеної статті закону, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі. Як вбачається із положень ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки. Отже, з моменту придбання у власність Відповідачем об`єкта нерухомості за адресою: [ADDRESS] , діяльність [PERSON] , на землях комунальної форми власності має лише видимість законної, що фактично можна віднести до зловживання правом, а саме особливого виду юридично значущої поведінки, яка полягає у соціально шкідливих учинках суб`єкта права, у використанні недозволених конкретних форм у межах дозволеного законом загальному типу поведінки, що суперечить цільовому призначенню права. Водночас за змістом ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землі є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. За приписами ст. 14.1.147 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.ст. 14.1.125, 14.1.136, 288.5). Відповідно до вимог ст. 21 Закону України «Про оренду землі» та п.14.1.136 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. За приписами ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно із ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У зобов`язанні з безпідставного набуття, збереження майна підлягають доведенню: а) факт набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; б) відсутність для цього підстав, встановлених договором, законом або іншими правовими актами; в) вартість безпідставного збагачення. Тягар доказування відсутності підстав для збереження майна лежить на власнику майна. При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. За змістом пункту 4 частини 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 цього кодексу застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Підстави та порядок стягнення коштів, які особа мала б отримати за звичайних умов, втім не отримала, визначені також ст. 22 Цивільного кодексу України, за змістом яких упущеною вигодою вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене, а інша сторона додержувалась вимог чинного законодавства. За приписами ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим, обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових затрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). При цьому, на відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за п. 4 ч. 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України вина не має значення, оскільки важливим є сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 та від 23.05.2019 у справі № 629/4628/16. Верховним Судом у постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 викладено правовий механізм стягнення з власника об`єкта нерухомого майна коштів за фактичне користування без правовстановлюючих документів земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщено. Зазначено, що фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Таким чином, з часу виникнення у Відповідача права власності на нерухоме майно, розташоване по [ADDRESS] , виник й обов`язок укласти договір оренди та зареєструвати на підставі нього право оренди землі. Отже відповідачем [PERSON] , не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшено вартість власного майна, а Веселівською селищною радою Веселівського району Запорізької області (потерпілим) втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто має місце факт безпідставного збереження саме орендної плати Відповідачем за рахунок селищної ради. Відповідно до вимог ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. Згідно із п. 14.1.54 ст. 14 Податкового кодексу України будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, визнається доходом особи. До доходів включається будь-яке збільшення активу або зменшення зобов`язання, згідно з Положенням (стандарту) бухгалтерського обліку № 15 «Дохід», затвердженим в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153. Разом з цим, дохід особи зменшується на суми витрат, до яких відносяться суми нарахованих податків. Відповідно до інформації Веселівської селищної ради № 02-05-11/1759 від 11.06.2020 при здійсненні розрахунку безпідставно збережених коштів [PERSON] за період з 01.04.2014 по 11.06.2020 за фактичне використання [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 2321255100:12:012:0009, що розташована за адресою: [ADDRESS] керувалась ст. 288 п. 288.5 підпункту 288.5.1 Податкового кодексу України. Відповідно до п. 288.1. ст. 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Згідно зі ст. 288 п. 288.5 підпункту 288.5.1 Податкового кодексу України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки. У статті 284 частині 284.1. Податкового кодексу зазначено, що Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території. Відповідно до рішень Веселівської селищної ради № 13 від 14.07.2017 «Про встановлення ставок земельного податку на території Веселівської селищної територіальної громади на 2018 рік», № 9 від 15.06.2018 «Про встановлення ставок пільг із сплати земельного податку на території Веселівської селищної територіальної громади на 2019 рік» та № 22 від 14.06.2019 «Про встановлення ставок пільг із сплати земельного податку на території Веселівської селищної територіальної громади на 2020 рік» розмір земельного податку для земель громадської забудови з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі становить 3 відсотки за земельні ділянки, нормативна грошова оцінка яких проведена (незалежно від місцезнаходження). Так, відповідно до розрахунку недоотриманих Веселівською селищною радою доходів за фактичне використання [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 2321255100:12:012:0009, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за період часу з 01.04.2014 по 11.06.2020, площею 0,4922 га без правовстановлюючих документів загалом складає 73 941,17 грн. На підставі розрахунку загальний розмір недоотриманих Веселівською селищною радою доходів за фактичне використання [PERSON] земельної ділянки за період з 01.01.2018 по 11.06.2020 становить: - неодержана орендна плата з 01.01.2018 по 31.12.2018 = 13 264,10 грн.; - неодержана орендна плата з 01.01.2019 по 08.05.2019 = 13 264,10 грн.; - неодержана орендна плата з 01.01.2020 по 11.06.2020 = 5 923,42 грн. Разом з цим, статтею 257 Цивільного кодексу України визначено загальний строк позовної давності у три роки. Таким чином, протиправні дії [PERSON] унеможливили отримання Веселівською селищною радою доходів у вигляді орендної плати у розмірі 32 451,62 грн., які Відповідач не сплачував за фактичне користування земельною ділянкою. Відповідно до вимог п. 3 ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається обов`язок представляти інтереси держави в суді у випадках і в порядку, визначених законом. Стаття 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає можливість прокурора здійснювати представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Аналіз вказаної статті Закону дає підстави дійти до висновку, що «інтереси держави» (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України), так і інтереси окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів). Інтереси держави України та інтереси певної територіальної громади можуть збігатися повністю, частково, або навіть взагалі не пересікатися. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охорони держави. Порушення встановленого законом порядку володіння, користування і розпорядження землями, що перебувають у державній та комунальній власності, спричиняють шкоду державі і є підставою для втручання органів прокуратури, у тому числі для звернення з позовами до суду в інтересах держави щодо припинення права користування земельною ділянкою. Статтею 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Згідно із ст. 142 Конституції України та ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» доходи місцевих бюджетів є власністю територіальної громади. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Веселівська селищна рада представляє інтереси територіальної громади смт Веселе та здійснює повноваження власника комунального майна. Територіальна громада смт Веселе, яку представляє Веселівська селищна рада Веселівського району Запорізької області є власником земель комунальної власності, що розташовані на території смт Веселе та відповідно здійснює права власника - володіє, користується та розпоряджається через уповноваженого представника - Веселівську селищну раду. Отже, органом, який уповноважений від імені держави здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Веселівська селищна рада Веселівського району Запорізької області. Разом з цим, Веселівською селищною радою жодних заходів щодо звернення до суду з позовом про стягнення з [PERSON] доходу за користування земельною ділянкою, яким порушено інтереси територіальної громади та яку представляє Веселівська селищна рада Веселівського району Запорізької області, не вжито. Зазначене також підтверджується інформацією Веселівською селищної ради № 02-05-11/1759 від 11.06.2020. При цьому, Веселівська селищна рада була обізнана про те, що [PERSON] використовує спірну земельну ділянку без правовстановлюючих документів з 2014 року, не сплачуючи жодних орендних платежів до бюджету селища. Вищевказане призводить до порушення інтересів територіальної громади смт Веселе та до недоотримання місцевим бюджетом коштів від використання земельної ділянки без правових підстав. Невжиття належних заходів уповноваженим органом також підтверджується тим, що Веселівська селищна рада заходів щодо звернення до суду за захистом своїх прав своєчасно не здійснила, що призвело до спливу строків давності відповідно до ст. 257 ЦК України та зміни періоду розрахунку недотриманого доходу. Вказані обставини свідчать про нездійснення Веселівською селищною радою захисту порушених інтересів територіальної громади смт Веселе та наявність передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для представництва. Можливість звернення прокурора до суду в інтересах територіальної громади викладено у постановах Верховного Суду від 10.01.2019 по справі № 904/3953/17 та від 13.11.2018 по справі № 910/2989/18. Неналежний захист порушених інтересів територіальної громади смт Веселе призводить до недоотримання місцевим бюджетом коштів від використання земельної ділянки без правових підстав. Окрім вказаного, порушуються основні принципи місцевого самоврядування в Україні, а саме: поєднання місцевих і державних інтересів; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування. На підставі аналізу наведених норм Верховний Суд у постановах від 21.12.2018 у справі № 922/901/17 та від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 зробив висновок, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно. У вказаній справі судом розглядається спір про цивільне право територіальної громади на доходи за використання землі, що належить їй на праві власності. У пункті «б» ч. 1 ст. 80 Земельного кодексу України визначено, що суб`єктами права комунальної власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. Отже, сам факт не звернення до суду Веселівською селищною радою свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження щодо стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна, у зв`язку із чим, у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави в особі територіальної громади смт Веселе та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.10.2019 по справі № 903/129/18. Враховуючи, що право органу місцевого самоврядування Веселівської селищної ради, у тому числі і право на захист, реалізуються через її представницький орган, статус органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, має виключно Веселівська селищна рада. Неналежний захист порушених прав територіальної громади смт Веселе, які суперечать ст. 19 Конституції України, стали причиною порушення прав територіальної громади, тому Веселівська селищна рада набуває статусу позивача у цій справі. На виконання вказаних повноважень та з метою захисту інтересів держави, виконуючий обов`язки керівника Мелітопольської місцевої прокуратури звернувся до Веселівського районного суду Запорізької області з цим позовом в інтересах держави в особі органу, який уповноважений від імені держави здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області. Позовні вимоги підтверджуються матеріалами, доданими до позовної заяви, а саме: 1. Рішенням Веселівської селищної ради № 13 від 14.07.2017р. 2. Рішенням Веселівської селищної ради № 9 від 15.06.2018р. 3. Рішенням Веселівської селищної ради № 22 від 14.06.2019р. 4. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 214702028 від 02.07.2020 (оригінал знаходиться у Веселівському відділі Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області за адресою: вул. Центральна, 131, смт Веселе, Веселівський район, Запорізька область); 5. Рішенням Веселівської селищної ради № 15 від 06.08.2008р. 6. Рішенням Веселівської селищної ради № 30 від 26.12.2008р. 7. Рішенням Веселівської селищної ради № 19 від 10.07.2009р. 8. Договором оренди землі № 10 від 20.07.2009 разом з додатками (оригінал знаходиться у Веселівській селищній раді за адресою: вул. Центральна, 162, смт Веселе, Веселівський район, Запорізька область); 9. Додатковою угодою від 21.06.2010 до договору оренди землі № 10 від 20.07.2009 разом з додатками (оригінал знаходиться у Веселівській селищній раді за адресою: вул. Центральна, 162, смт Веселе, Веселівський район, Запорізька область); 10. Рішенням Веселівської селищної ради № 22 від 07.02.2014р. 11. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2300815852014 від 07.04.2014 (оригінал знаходиться у Веселівській селищній раді за адресою: вул. Центральна, 162, смт Веселе, Веселівський район, Запорізька область); 12. Додатковою угодою від 15.04.2014 до договору оренди землі № 10 від 20.07.2009 разом з додатками (оригінал знаходиться у Веселівській селищній раді за адресою: вул. Центральна, 162, смт Веселе, Веселівський район, Запорізька область); 13. Актом прийому-передачі земельної ділянки (оригінал знаходиться у Веселівській селищній раді за адресою: вул. Центральна, 162, смт Веселе, Веселівський район, Запорізька область); 14. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 21710337 від 16.05.2014 (оригінал знаходиться у Веселівському відділі Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області за адресою: вул. Центральна, 131, смт Веселе, Веселівський район, Запорізька область); 15. Договором куплі-продажу № 1729 від 14.07.2008 (оригінал знаходиться у Веселівській селищній раді за адресою: вул. Центральна, 162, смт Веселе, Веселівський район, Запорізька область); 16. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 214702598 від 02.07.2020 (оригінал знаходиться у Веселівському відділі Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області за адресою: вул. Центральна, 131, смт Веселе, Веселівський район, Запорізька область); 17. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 214702378 від 02.07.2020 (оригінал знаходиться у Веселівському відділі Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області за адресою: вул. Центральна, 131, смт Веселе, Веселівський район, Запорізька область); 18. Договором куплі-продажу № 71 від 29.01.2014 (оригінал знаходиться у [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ); 19. Технічним паспортом на адміністративне приміщення, розташоване за адресою [ADDRESS] (оригінал знаходиться у [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ); 20. Листом Веселівської селищної ради № 02-05-11/1759 від 11.06.2020 (оригінал знаходиться у Веселівському відділі Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області за адресою: вул. Центральна, 131, смт Веселе, Веселівський район, Запорізька область та у Веселівській селищній раді за адресою: вул. Центральна, 162, смт Веселе, Веселівський район, Запорізька область); 21. Розрахунком недоотриманих Веселівською селищною радою доходів за фактичне використання [PERSON] земельної ділянки. 22. Витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. 23. Листом відділу у Веселівському районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області № 10-8-0.25-272/104-20 від 11.06.2020 разом з додатками. 24. Інформацією з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України код 25677264 Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» органи прокуратури повинні сплачувати судовий збір на загальних підставах. З урахуванням того, що дана позовна заява містить одну вимогу майнового характеру, за подачу цього позову прокуратурою Запорізької області сплачено судовий збір у розмірі 2 102 грн. Відповідно до ст. 2 ЦПК України однією із засад цивільного судочинства є відшкодування стороні, на користь якої ухвалено рішення, судових витрат. Статтею 141 ЦПК визначені засади розподілу судових витрат між сторонами. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на Відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, кошти у сумі 2 102 грн., сплачені прокуратурою Запорізької області за подання даної позовної заяви, підлягають відшкодуванню за рахунок Відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved