Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа Транс ЛТД» за №150/1 від 16 вересня 2015 року про звільнення його з роботи у звязку з втратою довіря згідно п.2 ст. 41 КЗпП України; поновити його на посаді водія автотранспортних засобів з виконанням функцій експедитора; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у звязку з незаконним звільненням. Обгрунтував позивач позовні вимоги тим, що вважає звільнення з роботи не законним, так як його вини у викраденні вантажу під час його перевезення з Бельгії в Україну не було. При завантаженні вантажу він участі не приймав, його кількість не перевіряв, вантаж був опломбований відправником і йому під особисту відповідальність не ввірявся. Крім того, позивач у позові зазначив, що його посада та укладений договір про повну матеріальну відповідальність не передбачали виконання обовязків щодо безпосереднього обслуговування грошових, товарних або культурних цінностей. Такі цінності безпосередньо йому не ввірялися з визначенням відповідальності за них. Позивачу з боку роботодавця не було повідомлено про те, які ним вчинені винні дії, що дали підстави втрати довіря аж до звільнення з роботи, чим встановлена і обґрунтовується його вина. Також позивач у позовній заяві зазначив, що відповідач не провів з ним повного розрахунку при звільненні, а отже у нього є підстави стверджувати, що його звільнено незаконно, не обґрунтовано, з порушенням процедури звільнення. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлений позов та просили суд його задовольнити. У письмовому запереченні на позов представник відповідача зазначив, що відповідно до умов Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 23.06.2010 водій з виконанням функцій експедитора [PERSON], підписавши договір, прийняв на себе повну матеріальну відповідальність як за всі передані йому в установленому порядку матеріальні цінності та грошові засоби згідно з інвентаризаційними описами на день підписання цього договору, так і за всі ті, що будуть надходити йому протягом усього терміну дії цього договору. 27.08.2015 року позивача було направлено у службове відрядження за маршрутом Бельгія - Україна для перевезення вантажу. Згідно умов ч.1 п.2 Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність працівник зобов'язується дбайливо ставитися до переданих йому для зберігання або для інших цілей матеріальних цінностей та грошових засобів підприємства та вживати всіх заходів для запобігання збитків. Відповідно, під час приймання вантажу при завантаженні транспортного засобу [PERSON] повинен був, як водій з виконанням функцій експедитора, перевіряти правильність записів у накладній щодо товару, який він повинен був доставити замовнику. Згідно умов ст.9 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 при відсутності в міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) обґрунтованих перевізником застережень, вважається, що вантаж та його упаковка були зовнішньо в справному стані в момент прийняття вантажу перевізником та число вантажних місць відповідають вказівкам міжнародної товарно- транспортної накладної. Позивач прийняв вантаж без обґрунтованих застережень, поставивши свій підпис біля номеру транспортного засобу, яким перевозився вантаж - MAN. д.н.з. AT 2628 АР/AT 7042 XX, в міжнародній товарно-транспортній накладній № 12065254-25 від 02.09.2015 р. в графі 23 «підпис та печатка водія». Відповідно, той факт, що позивач в своїй позовній заяві вказує, що при завантаженні вантажу участі не приймав, його кількість не перевіряв та під особисту відповідальність не ввірявся, не відповідає дійсності. Під час перевезення вантажу, експедитор - TOB «Мейнфрейт Україна» в телефонному режимі повідомив гр. [PERSON] про те, що транспортний засіб повинен зупинятися лише на платних зупинках в зв'язку з цінністю вантажу, що підтверджується листом від 19.10.2015 року. Про цю умову перевезення вантажу позивачу наголошував й менеджер TOB «Європа-Транс ЛТД». Не додержуючись умов перевезення вантажу позивач 02.09.2015 року зупинив транспортний засіб з вантажем на не охоронюваній стоянці, що призвело до викрадення товару на суму більше 30 тисяч Євро, який перевозився та який було ввірено позивачу згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та міжнародної товарно-транспортної накладної. Внаслідок недбалих дій позивача відповідачу спричинений збиток, так як однією з умов договору страхування відповідальності автоперевізника зазначено, що перевізник повинен залишати транспортні засоби на охоронюваній стоянці і лише в цьому випадку страховик буде виплачувати страхове відшкодування за умовами договору, у звязку з чим відповідач залишився ще й без страхового відшкодування. В зв'язку з цими подіями відповідач змушений був звільнити позивача з займаної посади у зв'язку з втратою довір'я, згідно п.2 ст.41 КзПП України. Пункт 2 ст.41 КЗпП України надає право власникові чи уповноваженому ним органу розірвати трудовий договір у разі вчинення працівником винних дій, що дають підставу для втрати до нього довіри з боку власника або уповноваженого ним органу. На цій підставі можуть бути звільнені з роботи лише особи, які безпосередньо обслуговують грошові або товарні цінності. Відповідно до вищевказаних вимог діючого законодавства України, позивач є матеріально-відповідальною особою, з яким укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, який вчинив винні дії під час виконання перевезення, що викликало сумніви у власника щодо добросовісності такого працівника в подальшій співпраці та у подальшому виконанні працівником своїх трудових обов'язків. Водій з виконанням функцій експедитора є особою, якій ввіряються матеріальні цінності великої вартості, відповідно потребують дбайливого ставлення з боку особи, які їй ввірено. Позивач з наказом про звільнення був ознайомлений під підпис, відповідно погодився з причиною та підставою звільнення. У звязку з викладеними у заперпеченні доводами представник відповідача просила відмовити позивачу у задоволенні його позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд не вбачає підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що 12.08.2008 [PERSON] було прийнято в ТОВ «Європа Транс ЛТД» на посаду водія автотранспортних засобів з виконанням функцій експедитора (а.с.2 на звороті) 23.06.2010 року між працівником та підприємством укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.58) Згідно п.2 вказаного договору працівник зобовязався дбайливо ставитися до переданих йому для зберігання або інших цілей матеріальних цінностей та грошових засобів підприємства та вживати всіх заходів для запобігання збитків; своєчасно повідомляти адміністрацію підприємства про всі обставини, які загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей і грошових засобів тощо. Відповідно до\~ст. 135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. \~\~\~ Переліком, затвердженим Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС №447/24 від 28.12.1977 року, передбачені посади, за якими з працівниками можуть бути укладені договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, до такого переліку відноситься і посада, яку займав позивач, адже він виконував обовязки експедитора. Наказом №150/1 від 16.09.2015 [PERSON] звільнено з роботи у звязку з втратою довіря на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України та проведено з ним розрахунок шляхом зарахування коштів на його картковий рахунок в ПАТ «Укрексімбанк» (а.с.38, 56) З довідки ТОВ «Європа Транс ЛТД» від 20.11.2015 року вбачається, що на підприємстві відсутній профспілковий орган, а також з працівниками не укладався колективний договір (а.с.37) Відповідно до заявки №1910 від 01.09.2015 року, поданої на підставі договору на транспортно експедиторські послуги №L-477 від 01.11.2012 року ТОВ «Мейнфрейт» замовив у експедитора TOB «Європа-Транс ЛТД» послугу по перевезенню вантажу за маршрутом Бельгія Україна. У заявці зазначено прізвище водія [PERSON], у розділі додаткових інструкцій зазначено про узгоджене місце зупинки Швецко (а.с.57). Статтею 316 ГК України визначені умови договору транспортного експедирування. За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). У своєму запереченні на позов представник відповідача зазначив, що під час перевезення вантажу експедитор - TOB «Мейнфрейт Україна» в телефонному режимі повідомив гр. [PERSON] про те, що транспортний засіб повинен зупинятися лише на платних зупинках у зв'язку з цінністю вантажу, що підтверджується листом від 19.10.2015 року (а.с.25) Про цю умову перевезення вантажу позивачу наголошував й менеджер TOB «Європа-Транс ЛТД». Вказаного факту в судовому засіданні не заперечував і позивач. Він підтвердив, що його дійсно було поінформовано про необхідність зупинки лише на охоронюваних стоянках, проте він не міг цього зробити через відсутність на території Німеччини охоронюваних стоянок, а на платну стоянку йому не було видано коштів. Також позивач зазначив, що якби він став на платній стоянці, що була по маршруту руху раніше, то він би не виробив робочий час за день (9 годин). Позивач пояснив, що він ще 01.09.2015 року приїхав на завантаження, але в цей день його не завантажили, а тому він поїхав на стоянку. 02.02.2015 року він о 12 год 15 хв. виїхав на завантаження, прибув на місце завантаження о 14 год. 20 хв., виїхав завантаженим близько 15 год. 55 хв. На території Німеччини у нього закінчився робочий час, а тому він о 19 год. 15 хв.став на стоянку у промисловій зоні в м. Дортмунті, де завжди до цього зупинявся і ночував у кабіні автомобіля. Прокинувся позивач о 5 год. ранку і відчув головний біль. Вийшовши з автомобіля, побачив зірвану пломбу, у звязку з чим викликав поліцію. Пояснення позивача щодо інтервалів руху автомобіля під його керуванням підтверджуються також листками контролю режиму праці та відпочинку водія (а.с.62-66) Довідкою звітом про інцидент за №301000-175105-15/2, складеню управлінням поліції м. Дортмунд 03.09.2015 підтверджується факт крадіжки з транспортного засобу, що мав місце у період з 02.09.2015 року з 21 год. 30 хв. до 03.09.2015 рооку до 05 год. (а.с.51-52). Із заперечень відповідача вбачається, що з автомобіля було викрадено товару на суму близько 30 - 40 тисяч Євро, і страхова компанія відмовила у виплаті страхового відшкодування у звязку з тим, що транспортний засіб, з якого здійснено крадіжку, перебував не на охоронюваній стоянці. Суд не може прийняти до уваги доводи позивача щодо відсутності у нього коштів на платну стоянку, так як згідно видаткового касового ордеру від 27.08.2015 року [PERSON] було видано 2500 грн. на витрати під час відрядження (а.с.53) Крім того, у судовому засіданні представник відповідача пояснила, що водій при поверненні в Україну мав би подати чеки про понесені витрати, і вони йому були б відшкодовані. Крім того, водій постійно перебував на звязку з менеджером, а тому при відсутності коштів на платну стоянку його картка могла бути поповнена для таких витрат, проте водій пішов на ризик, здійснивши стоянку на власний розсуд у промзоні, всупереч вимогам замовника транспортного перевезення та роботодавця, при тому, що кошти на відрядження йому були видані. Згідно з п.2 ч.1\~ст.41 КЗпП України\~трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. У пункті 28 (абз. 2)\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~судам розяснено, що звільнення з підстав втрати довіри (п.2\~ст. 41 КЗпП України) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіри. За змістом указаної норми матеріальними цінностями є цінності, що прийняті на зберігання, зберігаються на складі, відпускаються зі складу, з торгового залу, іншого сховища. Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей, можна зробити висновок, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач, який працював водієм з виконанням функцій експедитора прийняв вантаж без обґрунтованих застережень, поставивши свій підпис в міжнародній товарно-транспортній накладній № 12065254-25 від 02.09.2015 р. в графі 23 «підпис та печатка водія» (а.с.48-49) Виходячи з диспозиції п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України підставою для звільнення працівника за даною нормою\~є скоєння працівником винних вчинків. При цьому форма вини (умисел або необережність) значення не має. У даному випадку вину можна охарактеризувати як легковажне ставлення особи до своїх протиправних дій чи бездіяльності та протиправних наслідків. Вина є складовим елементом правопорушення. Враховуючи те, що позивач був матеріально-відповідальною особою, з яким укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, який виконуючи функції експедитора під час здійснення перевезення вантажу допустив невиконання вимоги замовника та роботодавця щодо зупинки автомобіля на платній стоянці у звязку з цінністю вантажу, здійснив зупинку на власний розсуд у довільному місці, що потягло за собою викрадення вантажу, спричинені збитки підприємству на суму понад 30 тисяч Євро, які не відшкодовані страховою компанією через те, що водій здійснив стоянку у не передбаченому договором місці, а тому це дало власнику обгрунтовані підстави для втрати довіря до працівника, а тому суд приходить до висновку, що позивача було звільнено з роботи на законних підставах, у звязку з чим у задоволенні позову йому слід відмовити.

Outcome: dismissed