Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 08 лютого 2016 року право власності на земельну ділянку, площею 0,7453 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку (0,250 га) - кадастровий номер 1223286500:03:006:0170, та для ведення особистого підсобного господарства (0,4953 га) - кадастрові номери 1223286500:03:006:0171 та 1223286500:03:006:0172, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Спаське, вул. Ударна, 15, право власності на яку було отримано померлим [PERSON] па підставі договору дарування земельної ділянки від 22 квітня 2011 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 лютого 2016 року помер [PERSON], який за життя склав заповіт, за яким заповів все його майно позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить: жилий будинок, розташований за адресою: Новомосковський район, с. Спаське, вул. Ударна, 15; земельна ділянка площею 0,7453 та., розташована за адресою: Новомосковський район, с. Спаське, вул. Ударна, 15 цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку (0,250 га) кадастровий номер 1223286500:03:006:0170 та для ведення особистого підсобного господарства (0,4953 га), кадастрові номери 1223286500:03:006:0171 та 1223286500:03:006:0172, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Спаське. вул. Ударна, 15, яка була виділена [PERSON] (сину померлого [PERSON]Г.) на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-ДП 086455 від 03 січня 2001 року Спаською сільською радою, Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 17128/703, право власності на яку отримано померлим на підставі договору дарування земельної ділянки від 22 квітня 2011 року, укладеного між ним та його сином [PERSON] Звернувшись до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за життя [PERSON], не зареєстрував в органах, що здійснювали державну реєстрацію нерухомого майна, вищевказаний Договір дарування від 22 квітня 2011 року, за яким він набув право власності на дану земельну ділянку. Вважаючи означену відмову нотаріуса неправомірною, позивач звернувся із позовом до суду. Позивач до суду не з'явилилася, згідно з заявою, наданою суду просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позову. Представник відповідача, треті особи у судове засідання не з'явилися, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Не заперечили проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 08 лютого 2016 року помер [PERSON] /а.с.8/. За життя 22 квітня 2011 року [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] отримав у дар від [PERSON] за р. № 4421280 земельну ділянку, площею 0,7453 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку (0,250 га) - кадастровий номер 1223286500:03:006:0170, та для ведення особистого підсобного господарства (0,4953 га) - кадастрові номери 1223286500:03:006:0171 та 1223286500:03:006:0172, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Спаське, вул. Ударна, 15, однак право власності в державному реєстрі речових прав не зареєстрував. Також, за життя 04 вересня 2015 року, [PERSON] склав заповіт, яким заповів все його майно де б воно не було із чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право [PERSON] /а.с.9/. У відповідності до отриманої копії спадкової справи після смерті [PERSON] 02 березня 2016 року до Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 08 лютого 2016 року звернулась [PERSON] Також, 02 березня 2016 року дружина померлого - [PERSON] подала заяву про відмову від обов'язкової частки у спадщині [PERSON] Постановою Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] від 30 серпня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав того, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності в органах, що здійснюють державну реєстрацію прав. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 67282453 від 05 вересня 2016 року вбачається, що відомості про реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки відсутні. З відповіді Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області № 99-406-99.8-2149/2-16, отриманої на запит суду вбачається, що за даними, наявними в Управлінні станом на 31 грудня 2012 року земельні ділянки, розташовані за адресою: вул. Ударна, 15, с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області з кадастровими номерами: 1223286500:03:006:0170, для будівництва житлового будинку, площею 0,25 га; 1223286500:03:006:0171, для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,3079 га; 1223286500:03:006:0172, для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,1874 га зареєстровані за гр. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]). Право власності посвідчено державним актом серії ІУ-ДП № 086455, зареєстрованим за № 17128 від 03 січня 2001 року. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст.ст.1233, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В зв'язку з наведеним, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту набуття померлим за життя спадкової земельної ділянки на підставі договору дарування, посвідченого нотаріально, враховуючи дані, отримані на запити суду щодо належності спадкового майна та те, що особа дарувальник не заперечила проти переходу до померлого права власності, враховуючи те, що після смерті обдарованого здійснити реєстрацію переходу права власності на майно є неможливим, з огляду на відсутність доказів на підтвердження відчуження спадкодавцем, іншими особами нерухомого майна на користь третіх осіб, відсутність доказів наявності інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, суд приходить до переконання, що за позивачем, як спадкоємцем [PERSON] належить визнати право власності на земельну ділянку, як спадкоємицею за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved