Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: - визнати за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], право власності на земельну ділянку площею 0,150 гектарів, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області за адресою: смт. Губиниха, вулиця Дружби, 74, Новомосковський район, Дніпропетровська область, в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON], померлої 12 жовтня 2014 року; - визнати за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], право власності на земельну ділянку площею 0,3168 гектарів, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області за адресою: смт. Губиниха, вулиця Дружби, 74, Новомосковський район, Дніпропетровська область, в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON], померлої 12 жовтня 2014 року; - визнати за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на земельну ділянку площею 5,030 гектарів, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON], померлої 12 жовтня 2014 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Новомосковською районною державною нотаріальною конторою 21 березня 2002 року [PERSON] отримала у спадщину після смерті своєї сестри - [PERSON], житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Губиниха, вул. Стаханівська, 74, розташований на земельній ділянці площею 0,4668 га, переданій для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,150 га, ведення особистого підсобного господарства 0,3168 га, належній померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ДПНВ 011052, виданого 28 квітня 1999 року Губиниською сільською радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №11052 та земельну ділянку, площею 5,030 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, належну померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-ДП №126090, виданого 15 жовтня 2001 року Губиниською сільською радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №16273. 12 жовтня 2014 року [PERSON], мати позивача, померла. Заповіту мати не залишила, за законом позивач є єдиною її спадкоємицею. В передбачений законом термін позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в звязку з чим нотаріусом заведено спадкову справу №154/2015. В наступному позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтв на спадкове майно. 07 червня 2016 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, вулиця Дружби (колишня назва вулиці Стаханівська), № 74, належного матері на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом АЕР № 476543, виданого 21 березня 2002 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою за р.№ 931, зареєстрованого в БТІ 09 квітня 2002 року. Однак у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки біля даного будинку, площею 0,4668 га (0,150 га для будівництва та обслуговування житлового будинку; 0,3168 га ведення підсобного господарства), що знаходяться за адресою: вул. Дружби (Стаханівська), № 74, смт. Губиниха Новомосковського р-ну Дніпропетровської області та земельну ділянку, площею 5,030 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Губиниської селищної ради, позивачу було відмовлено у звязку з тим, що згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо реєстрації прав власності на спадкові земельні ділянки відсутні. До нотаріальної контори надані свідоцтво про право на спадщину на спадкові земельні ділянки на імя спадкодавця [PERSON], видане 21 березня 2002 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою за р. № 931 та довідка управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області № 0-406-0.5-1573/2-15 від 23 вересня 2015 року про відсутність інформації щодо реєстрації прав власності на спадкові земельні ділянки за спадкодавцем [PERSON], тобто за життя спадкодавець належним чином не зареєстрував право власності та не одержав відповідний документ, що посвідчує право власності на спадкові земельні ділянки, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Вважаючи відмову неправомірною позивач звернулася до суду. Позивач, його представник до суду не з'явилися, представник позивача згідно з заявою, наданою суду просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позову. Відповідач до суду не з'явився, підстав неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечила проти задоволення позову. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з тим, що сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Отримана судом копія спадкової справи після смерті [PERSON], померлої 15 червня 2001 року підтверджує, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину законом, виданого Новомосковською районною державною нотаріальною конторою 21 березня 2002 року та зареєстрованого реєстрі за № 931 [PERSON] отримала у спадщину після смерті своєї сестри - [PERSON], житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Губиниха, вул. Стаханівська, 74, розташований на земельній ділянці площею 0,4668 га, переданій для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,150 га, ведення особистого підсобного господарства 0,3168 га, належній померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ДПНВ 011052, виданого 28 квітня 1999 року Губиниською сільською радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 11052 та земельну ділянку, площею 5,030 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, належну померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-ДП №126090, виданого 15 жовтня 2001 року Губиниською сільською радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №16273. 12 жовтня 2014 року [PERSON], мати позивача, померла /а.с.5, 6/. Заповіту [PERSON] не залишила та відповідно до матеріалів спадкової справи позивач є єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON], якою у встановлений строк прийнято спадщину шляхом подання заяви. 10 квітня 2015 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та 07 червня 2016 року подано заяву про отримання свідоцтва про право на спадщину. 07 червня 2016 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, вулиця Дружби (колишня назва вулиці Стаханівська), № 74, належного матері на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом АЕР № 476543, виданого 21 березня 2002 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою за р.№ 931, зареєстрованого в БТІ 09 квітня 2002 року. Постановою нотаріуса від 07 червня 2016 року № 1208/02-14 у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки біля даного будинку, площею 0,4668 га (0,150 га для будівництва та обслуговування житлового будинку; 0,3168 га ведення підсобного господарства), що знаходяться за адресою: вул. Дружби (Стаханівська), № 74, смт. Губиниха Новомосковського р-ну Дніпропетровської області та земельну ділянку, площею 5,030 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Губиниської селищної ради, позивачу відмовлено у звязку з тим, що згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо реєстрації прав власності на спадкові земельні ділянки відсутні. До нотаріальної контори надані свідоцтво про право на спадщину на спадкові земельні ділянки на імя спадкодавця [PERSON], видане 21 березня 2002 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою за р. № 931 та довідка управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області №0-406-0.5-1573/2-15 від 23 вересня 2015 року про відсутність інформації щодо реєстрації прав власності на спадкові земельні ділянки за спадкодавцем [PERSON], тобто за життя спадкодавець належним чином не зареєстрував право власності та не одержав відповідний документ, що посвідчує право власності на спадкові земельні ділянки, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Вважаючи відмову неправомірною позивач звернулася до суду. Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. В зв'язку з наведеним, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту набуття спадкодавцем за життя права на земельні ділянки, отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], на спадкове майно, відсутність доказів реєстрації права власності на спадкове майно за [PERSON] за життя, смертю особи, яка може бути заявником по заяві про вчинення державної реєстрації права власності, що об`єктивно унеможливлює станом на час звернення з позовом проведення державної реєстрації переходу права власності, прийняття позивачем спадщини, відсутність факту подання заяви іншими особами, які мають право на спадкування за законом у встановлений ст.1270 ЦК України строк, відсутність доказів на підтвердження відчуження спадкодавцем нерухомого майна на користь третіх осіб до часу відкриття спадщини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved