Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~в якому\~просить стягнути\~з відповідача\~на його\~користь суму\~боргу за\~договором позики\~у розмірі\~598875\~грн.\~00\~коп.;\~3%\~річних -\~18704\~грн.\~58\~коп.;\~23955\~грн.\~-\~індексу інфляції;\~15000\~грн.\~на відшкодування\~витрат на\~правову допомогу;\~6415\~грн.\~34\~коп.\~судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.05.2018 між ним та відповідачем укладено договір позики, згідно якого він (позикодавець) передав відповідачу (позичальнику) у власність 598875,00 грн. на термін до 31.12.2018, а позичальник зобов`язався повернути зазначену суму в обумовлений термін. У зв`язку з порушенням умов договору, [PERSON] має заборгованість за договором позики у сумі 598875 грн. 00 коп., 3% річних у сумі 18704,58 грн., та індекс інфляції у сумі 23955,00 грн. Крім того, просить стягнути витрати на професійно-правову допомогу адвоката у розмірі 15000 грн. Ухвалою судді від 02.03.2020 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання (а.с. 22-23). Ухвалою судді від 05.05.2020 закрито підготовче судове засідання у даній справі та призначено до судового розгляду (а.с. 45-46). Позивач та його представник у судове засідання не з?явилися, представник надав клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи (а.с. 54). Відповідач, у відповідності до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте у судові засідання, призначені на 04.06.2020 та 02.07.2020, не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с. 47, 58). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Тому, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить\~заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.05.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Відповідно до умов договору: п. 1 - Позикодавець передає Позичальникові у власність 598875,00 грн на термін до 31 грудня 2018, а Позичальник зобов`язується повернути зазначену суму в обумовлений термін; п. 3 - Позичальник сплачує відсотки за користування коштами в розмірі 2% від суми позики до 30 числа кожного місяця; п. 4 у випадку прострочення сплати щомісячних відсотків, Позичальник виплачує Позикодавцю штраф у розмірі 5% від суми позики за кожен випадок щомісячного прострочення; п. 6 у разі прострочення більш ніж на 10 днів сплати чергового платежу, вказаного у п. 3 Договору, Позичальник зобов`язується повернути суму позики у повному обсязі достроково протягом 2 днів з дати такого прострочення та сплати штрафів в розмірі 20% від суми позики (а.с. 11). Згідно довідки розрахунку 3% річних від 31.01.2020, заборгованість по 3% річних станом на 15.01.2020 становить 18704 грн. 58 коп. (а.с. 6). Згідно розрахунку інфляційних витрат від 31.01.2020, сума інфляційних витрат за договором, станом на 15.01.2020 становить 23955 грн. 00 коп. Відповідно до\~здійснених позивачем\~розрахунків від 31.01.2020 за вищевказаним договором встановлено, що\~заборгованість [PERSON] станом на 15.01.2020 становить 641534 грн. 58 коп., яка складається з: заборгованості за договором позики 598875 грн. 00 коп., заборгованості за простроченими 3% відсотками - 18704 грн. 58 коп., заборгованості інфляційних витрат 23955 грн. 00 коп. (а.с. 5).\~\~ Відносини, що склалися між сторонами, суд відносить до правовідносин з приводу позики та вважає за необхідне керуватися главою 71 параграф 1 «Позика» ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов?язаний виконати свій обов?язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов?язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов?язанні має право вимагати доказів того, що обов?язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред?явлення такої вимоги. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов?язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконання у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості. що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов?язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного і грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання. Суд погоджується з проведеним позивачем розрахунком суми, що підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, право позивача, з приводу якого він звернувся до суду, порушено і воно підлягає захисту в межах заявлених вимог, шляхом стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 641534,58 коп. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до роз?яснень, викладених у п.п. 47-48 постанови Пленуму ВССУ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013). Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов?язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Згідно Договору про надання правової допомоги від 14.01.2020, ордеру від 01.04.2020 серія ЗП № 092797, адвокат Кузнєцов М.Д. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 346 від 10.10.2001) здійснював представництво позивача [PERSON] (а.с. 12, 14, 53). Відповідно до квитанції б/н від 14.01.2020, позивач [PERSON] сплатив адвокату [PERSON] кошти у сумі 15000,00 грн. (а.с. 13). Відтак, беручи до уваги наведене вище, а також враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт і послуг, час, витрачений адвокатом на надання послуг та обсяг таких послуг, дана вимога підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, необхідно стягнути з відповідача на його користь.

Outcome: approved