Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій вказує, що 01.06.2010 року по вул. І. Ткаченко в Ленінському районі м. Донецька з вини [PERSON], була скоєна дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У результаті зазначеного ДТП був пошкоджений автомобіль «Мазда-6» н/з [NUMBER], який належить [PERSON] Згідно з висновком спеціаліста розмір матеріального збитку становить 10949,11 грн. Зазначена шкода особисто відповідачем не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою. У зв'язку з настанням події позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 9124,26 грн. Крім того, позивач поніс додаткові витрати з надання правової допомоги з боку адвоката [PERSON] за контрактом № 77 від 04.10.2012 р. у розмірі 2000 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь суму завданої матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі - 9124,26 грн., за послуги з надання правової допомоги - 2000 грн., а також судовий збір в розмірі 229,40 грн. У судове засідання представник позивача за довіреністю Нікітіна А.М. не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно заяви позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, суду пояснив, що він згоден сплатити позивачу заявлену суму страхового відшкодування. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, що завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода заподіяна не по її провині. Згідно ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортнім засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. з наступними змінами, під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського ведення, оперативного керування або за іншими підставами. Відносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює спеціальний Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 22 Закону МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. У зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Як встановлено судом з матеріалів справи, 01.06.2010 року по вул. І. Ткаченко в Ленінському районі м. Донецька з вини [PERSON], була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 04.10.2010 р. [PERSON] був визнаний винним у скоєні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнений до адміністративної відповідальності із накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Мазда-6» н/з [NUMBER], який належить [PERSON] Відповідно до експертного висновку № 714/10-06 від 25.11.2010 року, розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Мазда-6» н/з [NUMBER] внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди складає 10949,11 грн. У зв'язку із тим, що відповідач на момент скоєння вказаної дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, власник пошкодженого автомобіля [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з метою отримання відшкодування матеріальної шкоди, з відповідною заявою. Позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі [PERSON] в розмірі 9124,26 грн., що підтверджено копією наказу № 3941 від 30.12.2010 р. та копією платіжного доручення № 5496 від 30.12.2010 р. Позивач звертався до [PERSON] з вимогою компенсації понесених витрат в добровільному порядку, але до теперішнього часу завдана матеріальна шкода ним не відшкодована. При таких обставинах, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 9124,26 грн. законним та обґрунтованими та вважає за необхідне стягнути вказану суму з відповідача. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати відповідно до задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в розмірі 229,40 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення понесених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. 04.10.2012 року між позивачем та адвокатом [PERSON] був укладений контракт про надання правової допомоги № 77, згідно умов якого позивач доручає, а адвокат [PERSON] за винагороду приймає на себе зобов'язання надавати правову допомогу позивачу у питаннях стягнення заборгованості з третіх осіб по справам, пов'язаним з проведенням регламентних виплат. Надання правової допомоги включає в себе, досудові заходи, спрямовані на добровільну виплату заборгованості третіми особами на користь позивача, представництво позивача в судах усіх інстанцій у справах, пов'язаних з проведенням регламентних виплат, а також представництва позивача на стадії виконавчого провадження у справах. На виконання даного контракту позивачем була перерахована передплата в загальній сумі 750 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3678 від 29.10.2013 року. В свою чергу, Законом України від 20.12.2011р. № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних справ. Так, ст. 1 Закону встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на корить якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих надання йому правової допомоги з боку адвоката [PERSON], а саме відомостей про виконані роботи з урахуванням кількості годин з надання правової допомоги, які саме дії вчинялись з надання правової допомоги, а також враховуючи те, що представник позивача жодного разу не була присутня у судовому засіданні, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні вимог щодо стягнення понесених ним витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн. На підставі ст. ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р., та

Outcome: partial