Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №808.70022 від 02.07.2008 року в сумі 69291,94 грн. звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб, стягнути з ТзОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» 25000,00 грн. та стягнути з відповідачів 692,91 грн. суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.07.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №808.70022. Згідно даного договору відповідачу [PERSON] було надано кредит для придбання транспортного засобу в сумі 55539,90 грн. та інше, зі сплатою 17,00% річних. В забезпечення виконання кредитного договору від 02.07.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до якого останній передав у заставу ПАТ «Ідея Банк» придбаний за рахунок кредиту транспортний засіб марки «Daewoo Lanos TF69Y». Згідно п.1.2 договору застави транспортного засобу оціночна вартість предмета застави в цілому встановлена за згодою сторін в сумі 61100,00 грн. Відповідно до умов договору застави транспортного засобу позивач має право достроково стягнути кредит та проценти, винагороди за користування ним, комісії при порушенні відповідачем [PERSON] будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором. Крім цього, згідно з умовами договору застави транспортного засобу позивач має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або шляхом реалізації заставодержателем предмету застави на свій розсуд будь-якій особі за ціною, рівною заборгованості заставодавцю за основним зобов'язанням на момент звернення стягнення. За весь час дії кредитного договору відповідач систематично не сплачував кредит та проценти за користування кредитом, у зв'язку із чим йому було надіслано банком листи-повідомлення про відкликання кредиту з вимогою погашення боргу, які боржник залишив без відповіді і задоволення. В цілому сума боргу відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 15 серпня 2013 року становить 14175,06 грн. основного боргу, прострочений борг - 22234,19 грн., прострочені проценти - 12256,41 грн., строкові проценти - 351,08 грн., разом по кредиту - 49016,74 грн. Пеня за несвоєчасне виконання умов кредитного договору за період з 15 серпня 2012 року до 15 серпня 2013 року становить 18815,20 грн., віндикаційні витрати - 1460,00 грн. Загальна заборгованість - 69291,94 грн. Крім того, зобов'язання за кредитним договором забезпечено порукою в сумі 25000,00 грн. Договір поруки від 02 липня 2013 року укладений з поручителем ТзОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачем [PERSON] Вимога від 10 липня 2013 року №122-11/50847,1, що була пред'явлена до поручителя щодо виконання зобов'язання, забезпеченого договором поруки, залишена без задоволення. Враховуючи вищенаведене, просить задоволити позовні вимоги в повному об'ємі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позову в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.07.2008 року між ПАТ «Плюс Банк» (на даний час змінено організаційно-правову форму та назву на ПАТ «Ідея Банк») та [PERSON] було укладеного кредитний договір № 808.70022, згідно з яким відповідачу [PERSON] було надано кредит для придбання транспортного засобу в сумі 55539,90 грн. зі сплатою 17,00% річних (а.с.7-12). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.2 статті ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. В забезпечення виконання кредитного договору 02.07.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу відповідно до якого відповідач [PERSON] передав у заставу позивачу придбаний за рахунок кредиту транспортний засіб. Відповідно до умов договору застави транспортного засобу позивач має право достроково стягнути кредит та проценти, винагороди за користування ним, комісії при порушенні відповідачем будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором. Крім цього, згідно з умовами договору застави транспортного засобу позивач має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або шляхом реалізації заставодержателем предмету застави на свій розсуд будь-якій особі за ціною, рівною заборгованості заставодавцю за основним зобов'язанням на момент звернення стягнення (а.с.13-16). 02 липня 2008 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем ТзОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» був укладений договір поруки, відповідно до п.2.1 якого, поручитель надає поруку по зобов'язаннях позичальників, які уклали кредитні договори з Банком, та які відповідають наведеним критеріям: по кредитах на придбання автомобіля, починаючи з 01 березня 2007 року та протягом строку дії цього Договору; станом на 01 січня 2008 року не мали прострочки по сплаті кредиту більше ніж 30 календарних днів та не були реструктуризовані; на дату підписання цього договору строк повернення за якими не настав (а.с.18-19). Згідно з п.2.2. вищевказаного договору, поручитель відповідає по зобов'язаннях позичальників в обсязі, який не перевищує 25000,00 грн. по кредитах на придбання автомобілів. Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч.2 ст.553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. На підставі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Вимога від 10 липня 2013 року №122-11/50847,1, що була пред'явлена до поручителя щодо виконання зобов'язання, забезпеченого договором поруки, залишена без задоволення (а.с.20). Також, судом встановлено, що за весь час дії кредитного договором відповідач [PERSON] систематично не сплачувала кредит та проценти за користування кредитом, у зв'язку із чим сума боргу відповідач [PERSON] за кредитним договором станом на 15 серпня 2013 року становить 14175,06 грн. основного боргу, прострочений борг - 22234,19 грн., прострочені проценти - 12256,41 грн., строкові проценти - 351,08 грн., разом по кредиту - 49016,74 грн. Пеня за несвоєчасне виконання умов кредитного договору за період з 15 серпня 2012 року до 15 серпня 2013 року становить 18815,20 грн., віндикаційні витрати - 1460,00 грн. Загальна заборгованість - 69291,94 грн. Сума заборгованості підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості відповідачкою [PERSON] (а.с.6). Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. З огляду на те, що позичальник [PERSON] та його поручитель ТзОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» прострочили погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертають отриманий кредит, не виконують взятих за договором зобов'язань, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Ідея Банк» підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідачів підлягають солідарному стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 692,91 грн.

Outcome: approved