Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 07 грудня 2012 року відповідач взяв у нього в борг за договором займу 450 грн., який зобов'язувався повернути до 07 січня 2013 року. Взяті на себе зобов'язання по договору займу позичальник не виконав, в установлений договором строк взяті в борг кошти не повернув. Добровільно виконати зобовязання по договору відмовляється. Згідно умов договору займу, у разі несвоєчасного повернення боргу, відповідач зобовязався виплатити винагороду у розмірі 1% від суми запозичення за кожен день просрочки, яка станом на 26 листопада 2015 року складає 4734 грн. (450 грн. х 1% х 1052 дні просрочки). На підставі викладеного просивстягнути з відповідача на свою користь заборгованість по договору займу в сумі 450 грн. та 4734 грн. винагороди у розмірі 1% від суми позики за кожен день просрочки, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн.20 коп.. В судове засідання позивач зявився. Заявлені ним позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення. Відповідач до суду зявився, позов визнав, пояснивши, що дійсно брав у позивача вищезазначену суму, але про повернення боргу забув. Вислухав пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази (договір займу від 07.12.2012 року), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі за наступного: В судовому засіданні встановлено, що дійсно позивачем було надано відповідачу позику в сумі 450 грн., яку зобов'язувався повернути в строк до 07.01.2013 року, що підтверджується договором займу від 07.12.2012 року. Згідно п.3 договору займу у разі несвоєчасного повернення боргу, відповідач зобовязався виплатити позивачу винагороду у розмірі 1% від суми запозичення за кожен день просрочки. Відповідач свої зобовязання по договору займу не виконав в установлений договором строк, взяті в борг кошти не повернув. Згідно із ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Визначена в п. 3 договору позики виплата винагороди у розмірі 1% від суми запозичення за кожен день просрочки виконання зобов'язань за своєю сутністю є неустойкою. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За встановленого в судовому засіданні позов підлягає задоволенню і стягненню з відповідача на користь позивача підлягає борг за договором займу в сумі 450 грн., 4734 грн. винагороди ( неустойки) із розрахунку 1% від суми позики за кожен день прострочення виконання зобов'язань (450 грн.х1%х1052 днів просрочки) та відповідно до статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору в сумі 487,20 грн..

Outcome: approved