Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору за №CVN0АК00030821 від 27.11.2006 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 24259,79 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначає, що відповідач протягом дії кредитного договору систематично порушував його умови, в наслідок чого станом на 22.12.2015 року утворилась заборгованість перед банком в сумі \~59084,49 доларів США: в тому числі: 12277,83 доларів США заборгованість по кредиту, 9819,47 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1038,15 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом та 35948,04 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Вказує, що рішення м Сторожинецького районного суду Чернівецької області з відповідача [PERSON] стягнуто 15455,86 доларів США заборгованості по даному кредиту. Внаслідок чого заборгованість становить 43627,63 доларів США. Також зазначає, що в забезпечення повернення кредиту за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого вона на добровільних засадах взяла на себе зобовязання перед кредитором відповідати по зобовязаннях боржника [PERSON], які виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі. Позивач направив лист-попередження з вимогою виконати зобовязання [PERSON] за кредитним договором. Однак дана вимога залишилася майновим поручителем без задоволення У звязку з вищевикладеним просить суд стягнути солідарно з відповідачів вищевказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. В судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги не визнав та надав пояснення аналогічні запереченню на позов. Також подав заяву про застосування позовної давності. Зазначив, що вразі встановлення судом обґрунтованості в нарахуванні пені, просив зменшити розмір, оскільки відповідач [PERSON] є піклувальником своєї матері, має на утриманні малолітню дитину, також на даний час проживає в цивільному шлюбі з [PERSON], яка вагітна. [PERSON] в судове засідання не зявилась, від неї до суду надійшла заява про застосування позовної давності. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору за №CVN0АК00030821 від 27.11.2006 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 24259,79 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом /а.с.7-9/. Як вбачається з розрахунку заборгованості в наслідок несвоєчасного виконання зобовязання, відповідач заборгував перед банком станом на 22.12.2015 року утворилась заборгованість перед банком в сумі \~59084,49 доларів США: в тому числі: 12277,83 доларів США заборгованість по кредиту, 9819,47 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1038,15 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом та 35948,04 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором /а.с.4-6/. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05 вересня 2011 року, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору за №CVN0АК00030821 від 27.11.2006р. задоволенні. Стягнуто з відповідача 15455,86 доларів США заборгованості по тілу кредиту /а.с.4/. Таким чином, предявленням банком позову до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору позовна давність перервалася. За правилами, встановленими частинами 3 та 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Під час розгляду справи представник [PERSON] подав заяву про застосування позовної давності щодо вимог банку про стягнення з нього заборгованості. Правовими позиціями, висловленими у Постановах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа №6-116цс13) та 03 червня 2015 року (справа №6-31 цс.15) встановлено, що відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Оскільки умовами кредитного договору №CVN0АК00030821 від 27.11.2006р. передбачено погашення боргу щомісячними платежами з «10» по «14» число по 298,46 . доларів США, позивач звернувся до суду з позовом 06.01.2016 року, то повинно підлягати стягненню з відповідача заборгованість за кредитом починаючи з січня 2013 року. Враховуючи те, що рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05 вересня 2011 року, стягнуто з відповідача [PERSON] 15455,86 доларів США заборгованості по тілу кредиту, внаслідок чого відсутні правові підстави, для повторного стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 12277,83 доларів США. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п.3.2. кредитного договору №CVN0АК00030821 від 27.11.2006р. при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту останній сплачує 2.11 % на місяць на суму не погашеної в строк заборгованості. Згідно розрахунку за період з січня 2013 року по 22 грудня 2015 року, заборгованість по відсоткам становить 2961,74 доларів США та 230,7 доларів США комісії. /а.с.5-7/. У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. Таким чином, розмір заборгованості за кредитним договором в межах позовної давності становить 3192,44 230,7 доларів США (2961,74 доларів США + 230,7 доларів США = 3192,44 230,7 доларів США), що по курсу НБУ станом на 27.09.2016 року складає 82684грн. 19коп. Цивільним кодексом України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Кодексу). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 546). Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, - позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені); Відповідно до п.4.1 кредитного договору №CVN0АК00030821 від 27.11.2006р. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадках, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Згідно розрахунку заборгованості за період з січня 2015 року по 22.12.2015 року, за несвоєчасне виконання зобовязання, банком нарахована боржнику пеня в сумі 12664,15. доларів США, що по курсу НБУ станом на 27.09.2016 року складає 328001,48грн /а.с.74-82/. У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Як встановлено судом відповідач [PERSON] є піклувальником своєї матері, має на утриманні малолітню дитину, також на даний час проживає в цивільному шлюбі з [PERSON], яка вагітна. Враховуючи вищевикладене, а також у відповідності до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України та з урахуванням засад справедливості, добросовісності й розумності, з метою дотримання балансу інтересів сторін, суд вважає, що розмір нарахованої пені в сумі 328001,48грн., що по курсу НБУ станом на 27.09.2016 року складає 12664,15. доларів США, підлягає зменшенню до 25900, що по курсу НБУ станом на 27.09.2016 року складає 1000 доларів США. В забезпечення повернення кредиту за кредитним договором відповідачка [PERSON] на добровільних засадах взяла на себе зобовязання перед кредитором відповідати по зобовязаннях боржника [PERSON], які виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі, що підтверджується договором поруки /а.с.14/. Згідно ч.1 та ч.2 ст.553 ЦК України, - „За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі Відповідно до п.2 Договору Поруки, - поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобовязань за Кредитним договором. Частиною 1 та 2 статті 554 ЦК України, передбачено - „У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Суд не приймає до уваги твердження представника [PERSON], а також в заяві [PERSON] (про застосування позовної давності) про те, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду з вимогою до поручителя, оскільки відповідно до п.12 договору поруки, - порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту. Дослідивши матеріали справи в судовому засідання суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial