Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Пласт Маркет» та Товариства з обмеженою відповідальністю «[PERSON] Торговий Дім» про застосування наслідків недійсності нікчемного договору оренди - зобов'язання підписати акт повернення. В подальшому позивачем було подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просив установити факт непідписання акту повернення нежитлового приміщення площею 450 кв.м за адресою: м.Харків, вул.Диканівська, 50, переданого по нікчемному договору оренди (з правом викупу) №01-01-07 від 01.07.2014 від [PERSON] «Пласт Маркет» та ТОВ «[PERSON] Торговий Дім». Позивач зазначив, що встановлення цього факту надає можливість вимагати від відповідачів здійснення нормального та прозорого ведення бізнесу, необхідно йому для правильного нарахування коштів, які він міг би отримати у разі нормальної роботи підприємства. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є власником контрольного пакету 52% акцій [PERSON] «Пласт Маркет». 01.07.2014 [PERSON] «Пласт Маркет» уклало в простій письмові формі з ТОВ «[PERSON] Торговий Дім» договір оренди (з правом викупу) №01-01-07 нежитлового приміщення площею 450 кв.м за адресою: м.Харків, вул.Диканівська, 50 строком на 36 місяців зі сплатою орендної плати - 5400 грн. щомісяця. Приміщення було передано у платне користування згідно акту прийому-передачі від 01.07.2014. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.12.2015, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01.03.2016, позовну заяву повернуто позивачеві для звернення до належного суду. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.12.2016 ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.12.2015 і ухвалу Апеляційного суду Харківській області від 01.03.2016 скасовано, справу передано до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.01.2017 відмовлено у відкриття провадження з посиланням на те, що позовна заява не підвідомча Червонозаводському районному суду м.Харкова. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10.07.2017 ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.01.2017 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.07.2017 року відкрито провадження та призначено судове засідання. 13.02.2018 представником позивача було подано до суду клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 13.02.2018 розгляд справи продовжено в спрощеному позовному провадженні, відповідачам надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачі своїм правом на подання відзиву на позов не скористалися, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 01.07.2014 між [PERSON] «Пласт Маркет» та ТОВ «[PERSON] Торговий Дім» укладено договір оренди №01-01-07 (з правом викупу) нежитлового приміщення площею 450 кв.м, розташоване за адресою: м.Харків, вул.Диканівська, 50 (а.с.3-6). В той же день сторонами було підписано акт прийому-передачі до зазначеного договору (а.с.7). Листом №77 від 25.11.2015 [PERSON] «Пласт Маркет» в зв'язку з невнесенням орендної плати в повному обсязі відмовилося від договорів оренди, зокрема договору №01-01-07 від 01.07.2014. Додатками до листа є акти прийому-передачі приміщення до договору (а.с.9,10). Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.12.2015 у справі №922/3635/15 встановлено нікчемність договорів оренди (з правом викупу) №01-01-07 оренди (з правом викупу) нежитлового приміщення за адресою: м.Харків, вул.Диканівська, 50 та №02-01-07 оренди (з правом викупу) офісного приміщення за адресою: м.Харків, вул.Якіра, 3А, к.18, укладених між ТОВ «[PERSON] Торговий Дім» та [PERSON] «Пласт Маркет»(а.с.233-238). Рішенням господарського суду Харківської області від 10.03.2016 у справі №922/5404/15 було встановлено недійсність нікчемної угоди договору між [PERSON] «Пласт Маркет» та ТОВ «[PERSON] Торговий Дім» від 01.07.2014 №01-01-07 оренди (з правом викупу) нежитлового приміщення площею 450 кв.м, розташованого за адресою: м.Харків, вул.Диканівська, 50 та застосовано на майбутнє наслідки недійсності у вигляді припинення правовідносин оренди між орендодавцем та орендарем (а.с.239-247). Цим же рішенням встановлено, що акти повернення приміщень, направлені ТОВ «[PERSON] Торговий Дім» наприкінці листопаду 2015 року не підписана на час розгляду справи (березень 2016 року). Відповідно до переліку акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах АТ станом на 27.10.2015 позивачу [PERSON] належить 51,5027% акцій [PERSON] «Пласт Маркет» (а.с.21-22). Також позивачем надано у якості доказу по справі лист [PERSON] «Пласт Маркет» №Г-25 від 17.07.2017, відповідно до якого директор «Пласт Маркет» пов'язує можливість укладання договору про відступлення права вимоги боргу за фактичне користування нежитловим приміщенням з встановленням у судовому порядку факту не підписання ТОВ «[PERSON] Торговий Дім». Позивачем у якості доказу надано статут Закритого акціонерного товариства «Пласт Маркет» (а.с.23-33). Які саме обставини (факти) позивач хотів довести наданим документом не пояснив. Суд не бере до уваги наданий статут, як неналежний у розумінні ст.77 ЦПК України. До того ж зазначає, що юридична особа статут якої надано - Закрите акціонерне товариство «Пласт Маркет» не відноситься до складу учасників справи. В обгрунтування свого позову [PERSON] посилався на ч.1 ст.220 ЦК України, згідно з якою у разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст.793 договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три рокі і більше підлягає нотаріальному посвідченню. П.6.4 договору оренди 01-01-07 встановлено строк оренди 36 місяців, тобто 3 роки. Також в обгрунтування позову посилався на ст.ст.216, 236,795 ЦК України. Всі норми закону, якими позивач обгрунтовує свої вимоги стосуються визначення нікчемного договору (ст.220 ЦК України), моменту недійсності правочину (ст.236 ЦК України), застосування правових наслідків недійсності правочину (ст.216 ЦК України), жодним чином не регулюють правовідносини щодо встановлення факту непідписання акту повернення нежитлового приміщення, тому судом не застосовуються. Ст.795 ЦК України регулює передання будівлі або іншої капітальної споруди у найм. Однак у даному випадку договір, що є предметом розгляду у справі, є нікчемним, тому не може регулюватися нормами закону для чинних правочинів. [PERSON] зазначає метою встановлення факту непідписання акту повернення нежитлового приміщення площею 450 кв.м за адресою: м.Харків, вул.Диканівська, 50, переданого по нікчемному договору оренди (з правом викупу) №01-01-07 від 01.07.2014 можливістю вимагати від відповідачів нормального та прозорого ведення бізнесу, правильного нарахування коштів у результаті роботи підприємства. Ч.3 ст.92 ЦК України передбачає, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Таким чином, ведення законної підприємницької діяльності є обов'язком юридичної особи. Судом не встановлено порушення відповідачами прав позивача. Позивачем не надано належних, допустимих, достовірних доказів, які в своїй сукупності були достатніми для підтвердження порушення, не визнання або оспорення прав, свобод чи інтересів, за захистом яких він звернувся до суду. Крім того, факт, який просить встановити позивач вже встановлено рішенням господарського суду Харківської області від 10.03.2016 у справі №922/5404/15 за позовом [PERSON] «Пласт Маркет» до ТОВ «[PERSON] Торговий Дім» про застосування наслідків недійсності договорів: «Наприкінці листопаду 2015 року до відповідача було направлено повідомлення про відмову від договорів оренди та направлені для підписання акти повернення приміщень. Акти до цього часу не підписані.» Відповідно до ч.4 ст.82 ЦК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. П.5 ст.82 ЦК України передбачає, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Сторонами у справі не спростовано набрання законної сили рішенням господарського суду Харківської області від 10.03.2016 у справі №922/5404/15. Позивачем не спростовано факту непідписання акту прийому-передачі нежитлового приміщення за адресою м.Харків, вул.Диканівська, 50, переданого по договору оренди (з правом викупу) №01-01-07 від 01.07.2017 між [PERSON] «Пласт Маркет» та ТОВ «[PERSON] Торговий Дім», встановленого рішенням у справі №922/5404/15. За таких обставин, зазначений факт є обставиною, встановленою рішенням суду, що набуло законної сили, та не потребує доказування в іншій справі. Також посилання у листі [PERSON] «Пласт Маркет» №Г-25 від 17.07.2017 щодо необхідності встановлення у судовому порядку факту непідписання ТОВ «[PERSON] Торговий Дім» акту про повернення указаного майна, не відповідає нормам ч.2 ст.795 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. Оскільки договір найму було укладено між відповідачами [PERSON] «Пласт Маркет» та ТОВ «[PERSON] Торговий Дім», то [PERSON] «Пласт Маркет», як сторона договору та один з підписантів акту про повернення, поінформований про підписання або непідписання «[PERSON] Торговий Дім» даного документа. У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ч.1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи те, що позивачем не надано доказів, підтверджуючих порушення його прав та законних інтересів внаслідок неправомірних дій відповідачів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України, тобто покладається на позивача у разі відмови в позові.

Outcome: dismissed