Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права приватної власності на гараж. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 11 грудня 1991 року померла його бабуся [PERSON], яка мешкала за адресою: м. Синельникове, вул. Пролетарська, 40. Після її смерті спадщину фактично прийняв його батько [PERSON], але своїх спадкових прав не оформляв і свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не отримував. 27 травня 2005 року помер його батько [PERSON]. Він отримавши на підставі ст.1261 ЦК України, як єдиний спадкоємець першої черги в порядку спадкування за законом, свідоцтво про право на спадщину за законом 12 грудня 2005 року в Першій Синельниківській державній нотаріальній конторі на 3/5 частки житлового будинку розташованого за адресою: м. Синельникове, вулиця Пролетарська, 40-а, які належали спадкодавцю [PERSON] на час його смерті. Постановою державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори від 27 квітня 2012 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі [PERSON], так як його батько, а її син - [PERSON] спадщину після її смерті не прийняв. Але йому відомо, що батько фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], так як в шестимісячний строк після її смерті роздав сусідам та знайомим речі, які належали померлій, навесні 1992 року перекрив дах на гаражі, розташованому за адресою: м. Синельникове, вул. Пролетарська, 40, який належав [PERSON], тобто виконав дії, які свідчать про фактичний вступ у володіння спадковим майном, як це передбачено п.1 ч.1 ст.549 ЦК України 1963 року, який діяв на час смерті [PERSON] Так як, він отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті батька у вигляді 3/5 часток житлового будинку, розташованого за адресою : м. Синельникове, вул. Пролетарська, 40, то має право успадкувати і інше майно, яке належало батьку на час його смерті. В довідці № 1858 від 22.09.2012 року виданої КП «Синельниківське МБТІ» вказано, що було проведено обстеження будівель розташованих за адресою: м. Синельникове, вул. Пролетарська, 40, які на праві власності належали [PERSON] і встановлено, що майже всі вони повністю зруйновані, крім гаражу Б-1 та огорожі № 2. Згідно технічного паспорта, виготовленого станом на 07.08.2012 року, дійсна вартість гаражу складає - 3899 грн., а огорожі-806, а всього вартість споруд - 4 705 (чотири тисячі сімсот п'ять) гривень. У звязку з цим, позивач просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], яка настала 11 грудня 1991 року. Визнати за ним право приватної власності на гараж та огорожу, які розташовані за адресою Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Пролетарська, 40 в порядку спадкування за законом. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги уточнив та просив визнати за ним право приватної власності на гараж та огорожу, які розташовані за адресою Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Пролетарська, 40 в порядку спадкування за закономпісля смерті [PERSON] В іншій частині вимоги залишив без змін. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, однак надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що вони дружили з батьком позивача, будували гараж та хату йому, коли [PERSON] померла, то батько позивача поховав її, переїхав до будинку матері. Він і город садив і продовжував підтримувати порядок. Тобто, господарством займався після смерті матері. Крім того, ремонт робив і в гаражі і в будинку після смерті матері. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснював, що з батьком позивача разом працювали. Знає, що похованням матері займався батько позивача, кожен день до неї приїжджав, годував голубів, які були у матері, городи садив, ремонт він йому допомагав робити в гаражі після смерті матері, речами матері розпоряджався. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. 11.12.1991 року померла [PERSON], що підтверджується копією актового запису про смерть №486 від 11.12.1991 року. (а.с.4). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження(а.с.6). Згідно довідки КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області від 22.09.2012 року № 1858, вбачається, що під час обстеження житлового будинку, господарських будівель та споруд 09.07.2012 року за адресою: м. Синельникове, вул. Пролетарська,40, встановлено, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які зареєстровані ? частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності №4668 від 27.12.1954 року, та 1/6 частина [PERSON], на підставі Свідоцтва про право на спадщину по закону №4667 від 27.12.1954 року, 1/3 частина за [PERSON] на підставі договору дарування №1864 від 08 липня 1964 року повністю зруйновані, крім гаражу Б-1, та огорожі №2. (а.с.11-12). В матеріалах справи є довідка видана квартальним комітетом №28 м. Синельникове, з якої вбачається, що [PERSON] [INFO], проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] до дня смерті 11.12.1991 року. В даному будинку померла [PERSON] проживала та зареєстрована була одна. (а.с.62). У відповідності до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року правила нового кодексу щодо спадкового майна застосовуються щодо цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності. Частиною 1,2 ст.524 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 525 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст. 526 ЦК Української РСР 1963 року місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Статтею 548 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1,2 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], померлої 11.12.1991 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме здійснював догляд та ремонт будинку померлої, будував гараж, та розпоряджався речами, які належали померлій. [PERSON] помер 27.05.2005 року, спадщину після смерті матері оформити не встиг. Факт смерті [PERSON], 27 травня 2005 року підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-КИ №043454, актовий запис №287 від 27 травня 2005 року. (а.с.3). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-КИ №098616, актовий запис №100 від 11.03.1957 р. (а.с.5). В матеріалах справи є довідка видана квартальним комітетом №28 м. Синельникове від 28.05.2015 року, з якої вбачається, що [PERSON] [INFO], проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] а з 19.07.1997 року по день смерті 27.05.2005 року. За даною адресою був зареєстрований і мешкав в будинку один. (а.с.52). Згідно повідомлення Першої синельниківської державної нотаріальної контори від 01.09.2015 року, вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. В матеріалах справи є копія спадкової справи після смерті [PERSON], померлого 27.05.2005 року, №273/2005, з якої вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], шляхом подачі відповідної заяви. (а.с.56) Згідно до ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент смерті, у звязку з чим [PERSON] не має можливості оформити спадщину після смерті матері. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. На підставі ст.1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON]. Таким чином, зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та ст.ст.524,525,526, 548,549 ЦК Української РСР 1963 року, ст.ст. 1216,1217,1220,1221, 1261 ЦК України 2003 року,

Outcome: approved