Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 117466,00 грн. за кредитним договором та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Капітал» та відповідачем 09.10.2012р. на підставі кредитного договору №ЦР -3764309 видано кредит у сумі 40978,08 грн. Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Капітал» 19.07.2016 р. припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український [PERSON]». Зазначена обставина підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Публічне акціонерне товариство «Перший Український [PERSON]» є правонаступником усіх прав та зобовязань Публічного акціонерного товариства «Банк «[PERSON] Капітал». На баланс ПАТ «Перший Український [PERSON]» внаслідок приєднання була передана заборгованість за вищевказаним кредитним договором. Відповідач, не виконує свої кредитні зобовязання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 14.12.2018 р. складає 117466 грн, з яких: 28749,75 грн - заборгованість за кредитом; 26225,92 грн - заборгованість процентами; 3272,94 грн - заборгованість за комісією; 59217,39 грн - штрафні санкції. Ухвалою суду від 12.02.2019 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом беззаперечно встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Капітал» та відповідачем 09.10.2012р. на підставі кредитного договору №ЦР -3764309 видано кредит у сумі 40978,08 грн. Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Капітал» 19.07.2016 р. припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український [PERSON]». Зазначена обставина підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Публічне акціонерне товариство «Перший Український [PERSON]» є правонаступником усіх прав та зобовязань Публічного акціонерного товариства «Банк «[PERSON] Капітал», що підтверджується випискою та Статутом. На баланс ПАТ «Перший Український [PERSON]» внаслідок приєднання була передана заборгованість за вищевказаним кредитним договором. Згідно з п.1 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Відповідно до\~ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За вимогами статей 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача суд зазначає наступне. Із матеріалів\~даної цивільної\~справи вбачається,\~що в\~порушення умов\~вказаних кредитного\~договору,\~відповідач свої\~зобов'язання\~належним чином\~не виконав,\~допустив прострочення\~повернення кредиту\~із його\~складовими частинами,\~внаслідок чого за нею утворилась заборгованість, яка станом на 14.12.2018 р. складає 117466 грн, з яких: 28749,75 грн - заборгованість за кредитом; 26225,92 грн - заборгованість процентами; 3272,94 грн - заборгованість за комісією; 59217,39 грн - штрафні санкції. З урахуванням викладеного, суд вважає підставними та доведеними вимоги ПАТ «Перший український міжнародний банк» про стягнення з відповідача у повному обсязі суми тіла кредиту 28749,75 грн, нарахованих процентів 26225,92 грн та заборгованості за комісією 3272,94 грн. Згідно\~ст. 612 ЦК України\~ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Вирішуючи питання про розмір штрафних санкцій за невиконання договору, суд виходить з таких правових підстав. Визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, суд, зобовязаний \~належним чином дослідити поданий стороною доказ\~(в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором),\~перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв'язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково -\~зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок\~-\~це процесуальний обов'язок суду. Дана правова позиція відображена в постанові\~Верховного Суду від 23 січня 2018 року,\~справа № 755/7704/15-ц. Як випливає з викладеного тексту позовної заяви та оглянутої виписки з рахунка відповідача [PERSON], наданої позивачем у підтвердження суми боргу, на суму\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~грошового зобов'язання\~зокрема,\~щодо повернення\~кредиту чи\~сплати процентів\~за кредитом,\~протягом усього\~періоду прострочення\~банком нараховувалась\~неустойка у\~вигляді штрафних\~санкцій.Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання Однак, перевіривши розрахунок заборгованості, суд не знайшов жодного підтвердження нарахованої та вказаної позивачем суми неустойки в розмірі 59217,39 грн. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11\~постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»,\~у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищевказане суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 59217,39 грн - штрафних санкцій задоволенню не підлягають у звязку з недоведеністю. На підставі\~наведеного,\~підлягає стягненню\~з відповідача\~на користь\~позивача сума\~заборгованості за\~кредитним договором\~в розмірі\~58248,59 грн. яка складається із 28749,75 грн - заборгованість за кредитом; 26225,92 грн - заборгованість процентами; 3272,94 грн - заборгованість за комісією. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] 873,75 грн сплаченого судового збору, який у зв'язку з частковим задоволенням позову розраховується наступним чином: 58248,59 / 117466,00 х 1762,00 = 873,75 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved