Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес», Комунального підприємства «Центр надання послуг та консультацій Гребінківської районної ради» про визнання додаткової угоди недійсною, скасування її реєстрації В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , залишилося спадкове майно, а саме, земельна ділянка площею 4,13 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Майорщинської сільської ради, Гребінківського району, Полтавської області. Згідно рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 30.03.2017 року за [PERSON] (позивачем) в порядку спадкування за законом було визнано право власності на вищезазначену земельну ділянку, 29 червня 2017 року позивачем здійснено державну реєстрацію права власності в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зазначає, що у березні 2018 року позивач хотів передати належну йому земельну ділянку в оренду, в зв`язку з чим звернувся до державного реєстратора, але йому повідомили, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно за вищевказаною земельною ділянкою зареєстроване інше речове право між [PERSON] та СТОВ «Прогрес», на підставі договору оренди землі від 23.11.2007 року та додаткової угоди від 17.08.2015 року. У квітні позивач звернувся до СТОВ «Прогрес» з проханням надати копії вказаних договорів для ознайомлення. Після ознайомлення з додатковою угодою від 17.08.2015 року до договору оренди землі від 23 листопада 2007 року, зареєстрованого 22 січня 2008 року за № 040855400232, позивачем було виявлено, що підпис у графі «Орендодавець» здійснено не його матір`ю, а іншою особою. Крім того, позивач звертає увагу на те, що державна реєстрація вищезазначеної додаткової угоди до договору оренди землі була проведена після смерті [PERSON] , а саме, [INFO] , а тому є недійсною. В зв`язку з зазначеними обставинами позивач звернувся до ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» для проведення почеркознавчої експертизи додаткової угоди від 17 серпня 2015 року, та отримав висновок експерта № 9114 від 20.07.2018 року за результатами проведення почеркознавчої експертизи. Відповідно до вказаного висновку експерта, рукописний запис прізвища « [PERSON] », виконано не [PERSON] , а іншою особою. Просить суд визнати недійсною додаткову угоду від 17.05.2015 року до договору оренди землі від 23 листопада 2007 року, скасувати державну реєстрацію речового права СТОВ «Прогрес» на земельну ділянку площею 4,13 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована на території Майорщинської сільської ради, Гребінківського району, Полтавської області, скасувати державну реєстрацію речового права Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» на земельну ділянку площею 4,13 га, кадастровий номер [NUMBER] , скасувати запис Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право № 17408395 від 06.11.2016 року про право оренди земельної ділянки орендарем СТОВ «Прогрес» земельної ділянки площею 4,13 га, кадастровий номер [NUMBER] . Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач, представник СТОВ «Прогресс» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, у встановленому законом порядку. Відповідач, представник КП «Центр надання послуг та консультацій Гребінківської районної ради», в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, при розгляді справи покладався на розсуд суду. Суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 280 ЦПК України. З`ясувавши обставини в межах наданих письмових доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області 08 січня 2016 року, актовий запис № 3 (а.с. 15). Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 30.03.2017 року за [PERSON] в порядку спадкування за законом було визнано право власності на земельну ділянку площею 4,13 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована на території Майорщинської сільської ради, Гребінківського району, Полтавської області (а.с. 25). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 29.06.2017 року було проведено державну реєстрацію права власності земельної ділянки площею 4,13 га, кадастровий номер [NUMBER] , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Майорщинської сільської ради, Гребінківського району, Полтавської області, за [PERSON] , номер запису про право власності 21208230 (а.с.24). Встановлено, що до договору оренди землі від 23.11.2007 року, який був укладено СТОВ «Прогрес» з [PERSON] , було укладено додаткову угоду від 17.08.2015 року (а.с. 22-23). Державна реєстрація додаткової угоди від 17.08.2015 року до договору оренди землі від 23.11.2007 року була проведена після смерті [PERSON] , а саме, 11 листопада 2016 року, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 12). Відповідно до пункту 3.1. вказаної додаткової угоди передбачено, що додаткова угода діє до 31 грудня 2028 року, починаючи із дня набрання чинності цим договором (з моменту державної реєстрації права оренди в порядку, передбаченому законодавством), тобто угода набрала чинності з моменту її реєстрації, а реєстрація відбулася після смерті [PERSON] (а.с. 22). Відповідно до висновку експерта ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» № 9114 від 20.07.2018 року за результатами проведення почеркознавчої експертизи, рукописний запис прізвища « [PERSON] » виконано не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 17-21). Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України право володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд, право вчиняти будь-які дії щодо свого майна має лише його власник. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 228 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на незаконне заволодіння майном фізичної особи і такий правочин є нікчемним. За правовою позицією, висловленою судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при розгляді справи № 6-99цс13, договір оренди землі є укладеним з моменту його державної реєстрації, а отже - оспорюваним й витребування спірної земельної ділянки із чужого незаконного володіння можливо за умови визнання цього договору оренди землі недійсним відповідно до вимог, встановлених ст. 210, ст. 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності в Україні є непорушним, а за ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, і такого обов`язку власника у даній справі не встановлено. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Зважаючи на те, що Додаткова угода до договору оренди землі від 17.08.2015 року пройшла державну реєстрацію, а отже, за правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі №6-99цс13 є укладеною, і оспорюваною, і витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння можливо за умови визнання цього договору недійсним. Судом на підставі висновку експерта №9114 від 20.07.2018 року за результатами проведення почеркознавчої експертизи за заявою (клопотанням), встановлено, що рукописний запис прізвища « [PERSON] », що міститься у графі «від Орендодавця», виконано не Любур Ганною Петрівною , а іншою особою, а отже, відсутнє волевиявлення власника, що є підставою для визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною та повернення позивачу безпідставно отриманої відповідачем у користування його земельної ділянки. Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи з положень ст. 81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved