Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.10.2016 по 06.04.2018 в розмірі 92311,11 грн., обгрунтовуючи тим, що при звільненні розрахунок проведений не був. Відповідачем на позовну заяву надано відзив, згідно якого заначено, про невизнання позову, у звязку з тим, що трудовий договір з позивачем вже було припинено та позивача звільнено 06.10.2016, тобто між сторонами відсутній трудовий спір. Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Також, позивачем не надано доказів існування заборгованості відповідача перед позивачем щодо виплати заробітної плати. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено,\~що у\~період з\~15.11.2011\~по 06.10.2016 позивач працював у відповідача на посаді начальника відділу труда і заробітної плати, на підставі наказу №585к від 15.11.2011 р. Наказом №486к від 06.10.2016 позивач був звільнений за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням у звязку з невиплатою зарплати та порушенням трудового законодавства роботодавцем, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис № 26 від 06.10.2016. Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не було проведено повний розрахунок в день звільнення. Такий розрахунок був проведений 06 квітня 2018 р. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до\~абз.2\~п.8\~Порядку обчислення\~середньої заробітної\~плати,\~затвердженого \~постановою \~Кабінету \~Міністрів \~України \~від \~08.02.1995\~р.\~№100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку). Частково задовольняючи позов, суд виходить з наступного. Відповідно довідки № 24/567 від 16.05.2017 р. середньоденна заробітна плата позивача дорівнює 238,53 грн. з урахуванням суми податків, зборів та інших обовязкових платежів, середньомісячне число робочих днів за графіком підприємства склало 44/2=22. Час затримки\~розрахунку з\~07\~жовтня 2016\~р.\~по 06\~квітня 2018\~р.\~включно складає\~16\~місяців Х\~22\~середня кількість\~робочих днів\~Х 238,\~53\~грн.\~=\~83962,\~56 грн.з урахуванням суми податків, зборів та інших обовязкових платежів. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для часткового задоволення позову, надані докази достатніми та переконливими. Суд не приймає заперечення відповідача проти позову, бо припинення трудових відносин між сторонами не впливає на характер правовідносин щодо обовязку з виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку. Також позивачем не пропущений строк звернення до суду, який обраховується з дня остаточного розрахунку, тобто з 06 квітня 2018 р., що підтверджується випискою з особового рахунку. Судовий збір у розмірі 839,63 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial