Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про зобов'язання [PERSON] усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] та зобов'язати [PERSON] вселити позивача до вказаної квартир. Мотивуючи вимоги тим, що позивач зареєстрований у квартирі [ADDRESS]. З 14 жовтня 2003 року по 03 березня 2016 року позивач разом з матір'ю -відповідачем [PERSON] та членами її сім'ї - її чоловіком та сином - [PERSON] проживав в означеній квартирі. 03 березня 2016 року позивач не зміг потрапити до квартири, оскільки відповідачі замкнули двері з середини і не впустили його до квартири. Позивач викликав поліцію, але до квартири потрапити не зміг. З того часу і до звернення з цим позовом до суду позивач намагався вселитись до квартири в якій він зареєстрований та в якій знаходяться його особисті речі. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року [PERSON] зобов'язано усунути перешкоди у користуванні житлом та вселити позивача до квартири [ADDRESS]. Проте, позивач не зміг вселитись до квартири на підставі означеного судового рішення, оскільки з'ясувалось, що [PERSON] подарувала, належну їй на той час квартиру [ADDRESS] відповідачу [PERSON] Не зважаючи, на те, що позивач зареєстрований у вказаній квартирі, він позбавлений можливості нею користуватись, оскільки відповідачами чиняться перешкоди, що змушує його звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення (а.с. 16). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року заяву представника позивача про залишення без розгляду в частині позовних вимог до [PERSON] залишено без задоволення. (а.с.61). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року прийнято відмову представника позивача від позовних вимог в частині до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення. Провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення - закрито. (а.с.62). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року прийнято зустрічний позов [PERSON], поданий в особі представника [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення. (а.с.63). Звертаючись до суду із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], [PERSON] просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS]. Мотивуючи вимоги за зустрічним позовом тим, що 13 листопада 2016 року [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору дарування серії та номер 1161, посвідченого приватним нотаріусам Київського міського нотаріального округу Нациною-Марченко О.О. В означеній квартирі разом з позивачем за зустрічним позовом зареєстровані його мати [PERSON] та [PERSON] З 03 березня 2016 року відповідач за зустрічним позовом у спірній квартирі не проживає, не цікавиться квартирою, комунальні платежі не сплачує, спроб на вселення не здійснював, хоча позивачем за зустрічним позовом жодних перешкод відповідачу за зустрічним позовом щодо проживання в квартирі не вчинялося. Факт не проживання відповідача за зустрічним позовом з березня 2016 року у спірній квартирі підтверджується ним самим. Крім того з моменту звернення до суду 26 липня 2016 року відповідач за зустрічним позовом нічого не зробив для виконання рішення суду від 23 листопада 2016 року, а саме вселитись до квартири [ADDRESS]. Таким чином [PERSON] понад рік не проживає за місцем реєстрації без поважних причин. [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS] як член сім'ї, а тому посилаючись на положення ст. 405 ЦК України [PERSON] просить задовольнити зустрічний позов та відмовити у первісному. Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2018 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову [PERSON] за первісним позовом. Підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення, та зустрічним позовом [PERSON], поданий в особі представника [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням закінчено та справу призначено до судового розгляду по суті. 20 листопада 2018 року через канцелярію суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву від [PERSON] зі змісту якого убачається, що відповідача за зустрічним позовом не погоджується з твердженнями викладеними у зустрічній позовній заяві. Додатково наголосив на тому, що у квартирі [ADDRESS] з 03 березня 2016 року не проживає з поважних причин, а саме у зв'язку з створенням перешкод зі сторони його матері - третьої особи у справі та брата - відповідача за первісним позовом. [PERSON] неодноразово намагався вселитись до спірної квартири, що підтверджується актами про перешкоджання входження до квартири [ADDRESS] від 15 вересня 2017 року та 27 жовтня 2017 року, заявою про не зняття його з реєстрації від 21.07.2016 року за вх. № 103/ОП/Ф-859, зверненнями до голови ЖБК та правоохоронних органів. Рішення суду від 23 листопада 2016 року, яким вселили [PERSON] до квартири [ADDRESS] не виконане у зв'язку зі зміною власника означеної квартири. Тому просить відмовити у зустрічному позові та задовольнити первісний. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2019 року залишено без розгляду зустрічний позов у зв'язку із повторною неявкою позивача за зустрічним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява та просила позов задовольнити. Відповідач, представник відповідача та третя особа у судове засідання не з'явились втретє, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини повторної неявки суд не повідомили із заявами про розгляд справи у їх відсутність або з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертались. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі договору дарування від 13 листопада 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нациною-Марченко О.О. № 1161, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, (а.с. 7-8). У квартирі [ADDRESS], станом на 09 серпня 2018 року зареєстровано троє осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні (а.с. 91). Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення задоволено. Зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні житлом та вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вказаним рішенням суду встановлено, факт створення [PERSON] перешкод у користуванні житлом - квартирою [ADDRESS] (а.с.6). Як убачається із Актів ОСББ «Давидова-6» від 15 вересня 2017 року та 27 жовтня 23017 року про перешкоджання входження до квартири, складеного у присутності голови ОСББ «Давидова-6» [PERSON] та свідка [PERSON], [PERSON] намагався потрапити до помешкання за адресою: [ADDRESS], де він зареєстрований та проживав з 2004 року. Власник квартири [PERSON], який є братом [PERSON], не пускав останнього до помешкання, на прохання присутніх, двері не відчинив. Свідками підтверджується, що у квартирі горіло світло та знаходились люди (а.с. 115-116). Крім того зі змісту листа № 103-103/оп/ф-859-59/9 від 01 серпня 2016 року, Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, убачається, що [PERSON] звертався до Відділу із заявою не знімати його з реєстрації місця проживання (а.с.105). З приводу неможливості потрапити за місцем своєї реєстрації до квартири [ADDRESS], [PERSON] також звертався до Дніпровського Управління поліції ГУ НП у м. Києві, що підтверджується належними доказами, зокрема протоколом додаткового допиту потерпілого від 15.03.2016 року, рапортом, письмовими поясненнями (а.с.107-114). Згідно із ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 2 ст.64 ЖК України. до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Позивач [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі,14.11.2003 року, як член сім'ї наймача - матері [PERSON] Після відчуження 13 листопада 2016 року [PERSON] спірної квартири, склад зареєстрованих членів сім'ї не змінився. Таким чином, [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS], як член сім'ї наймача, його право на проживання та користування квартирою передбачено законом, зокрема ст. ст. 64,156 ЖК України. Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом. За частинами 1, 2 ст. 156 Житлового кодексу УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа, права якої порушено, невизнано або оспорено має право на захист такого права. Статтею 16 ЦК України визначено захист цивільних прав та інтересів судом. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Оскільки позивачем доведений факт створення йому перешкод у користуванні житлом, тобто, порушення його законного права на проживання у квартирі [ADDRESS], то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду у розмірі 1280,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного та

Outcome: approved