Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, ліжко - місцем у гуртожитку ВАТ «Турбоатом» за адресою: [ADDRESS]; усунути перешкоди позивачу в користуванні своєю власністю у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідача за вищевказаною адресою; зняти відповідача з реєстраційного обліку в гуртожитку ВАТ «Турбоатом» за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач [PERSON] зареєстрована в гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS], який є власністю позивача. Відповідач в гуртожитку фактично не проживає більше ніж 3 роки, комунальні послуги не сплачує та зніматись з реєстраційного обліку не бажає. Крім того, відповідач в трудових відносинах з позивачем не перебуває. Таким чином, на теперішній час, реєстрація відповідача фактично є фіктивною. Враховуючи, що відповідач не мешкає у гуртожитку більше ніж шість місяців, позивач вважає, що він втратив право користування жилим приміщенням та підлягає зняттю з реєстраційного обліку в гуртожитку у примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Представник третьої особи, Московського районного відділу у м. Харкові Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд прийняти рішення на власний розсуд. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що Відкритому акціонерному товариству «Турбоатом» на праві колективної власності належить гуртожиток, що розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі наказу Фонду державного майна України №16-АТ від 31.01.1996 року. Вищевказане підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1209327 від 11.08.2003 року. Відповідно до довідки, виданої Житлово-комунальним відділом ВАТ «Турбоатом», [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], на ліжко-місце з 02.12.1988 року. За вказаною адресою [PERSON] з 2005 року у гуртожитку не проживає. Як вбачається з акту, складеного 27.12.2013 року Житлово-комунальним відділом ВАТ «Турбоатом» [PERSON] з 12.01.2005 року не проживає в гуртожитку по [ADDRESS], за комунальні послуги не сплачує. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] більш ніж 6 місяців без поважних причин не мешкає у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], де зареєстрована, ніяких повідомлень про місце фактичного проживання не надає. Відповідно до ст. 129 ЖК України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на дану жилу площу. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Підстави заселення відповідача до гуртожитку, крім форми А, позивач суду не надав з причини їх відсутності. Суд вважає доведеним той факт, що відповідач втратив право на спірну жилу площу, тому що він добровільно її залишив та не проживав понад 6 місяців без поважних причин. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved