Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування кімнатами [ADDRESS] . Мотивує свої вимоги тим, що відповідач без поважних причин не проживає в спірній квартирі більше шести місяців. В судовому засіданні\~ представник позивача підтримала позовні вимоги. Пояснила, що відповідач по справі в спірній кімнаті не проживає більше шести місяців без поважних причин. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив про місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, шляхом оголошення в засобах масової інформації, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у\~ його відсутність до суду не надходило. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення. Вислухавши представника позивача, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Рішенням Южноукраїнського міського суду від 21 грудня 2012 року було відмовлено в задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у зв`язку з тривалою відсутністю за місцем реєстрації. Судовим рішенням від 21.12.2012 року встановлено наступне. З 12 листопада 1997 року по 13 червня 2008 року [PERSON] проходив військову службу у в/ч 3044 внутрішніх військ МВС України. В зв`язку з проходженням служби на підставі ордеру № 22/2002 від 09 липня 2002 року, на сім`ю з трьох осіб,\~ [PERSON] і [PERSON] отримали спірну житлову площу. Після звільнення з військової служби, з 10 липня 2008 року відповідач працевлаштувався в ПАТ «Домбасатомелектромонтаж», м. Южноукраїнськ, монтажником по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 4 розряду, звідки у квітні 2009 року був направлений у відрядження в п. Ясногорськ, Російської Федерації. 21 квітня 2011 року [PERSON] уклав трудовий договір № 181-09-ИГ з ТОВ «Термоелектро». Відповідно до умов цього договору та додаткових угод № 2 від 10.12.2010 року і № 4 від 01 березня 2011 року, трудовий договір є строковим, закінчення строку є 10-й календарний день після підписання підрядником та замовником акту приймання всього об`єму роботи у відповідності з договором підряду № ЦЄП-02/08-358 від 14.08.2008 року, але не пізніше закінчення строку дії дозволу на роботу, виданого ФМС Росії. Федеральною міграційною службою Росії відповідачеві видано дозвіл на роботу іноземному громадянину до 02 листопада 2012 року, дозвіл на тимчасове проживання на території РФ [PERSON] має до 16 квітня 2013 року. Згідно довідки адміністрації Мінського поселення «Ясногорське» муніципального району Обов`янинського району, Забайкальськоого краю від 24.02.2012 року [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , з 09 червня 2010 року по 16 квітня 2013 року, тимчасово. На підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким, чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач відсутній в спірному жилому приміщенні з квітня 2009 року. Рішення Южноукраїнського міського суду від 21 грудня 2012 року, яким визнано право [PERSON] на проживання, набрало чинності 24 січня 2013 року, проте відповідач [PERSON] в спірну кімнату не вселився. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його\~ сім`ї\~ за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї\~ були\~ відсутні\~ з\~ поважних причин\~ понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього\~ може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що відповідач, після набрання рішенням про його право на проживання чинності, відсутній в спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин, відповідно позовні вимоги про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню. Згідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача належать витрати по сплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved