Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір дарування квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , укладений між ним та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Галайко О.Д. за реєстровим №771 та визнати за ним право власності на вказану квартиру. Свої вимоги мотивує тим, що 19.03.2004 року він став власником вказаної квартири, що підтверджується відповідним договором дарування. В договорі дарування зазначено, що він отримав у власність двокімнатну квартиру загальною площею 37,1 кв. м та житловою площею 24,2 кв.м. У зв`язку з тим, що він вирішив продати вказану квартиру, він звернувся до нотаріуса з метою посвідчення договору купівлі-продажу, на що нотаріус повідомив йому про необхідність отримання нового технічного паспорту на квартиру та провести державу реєстрацію свого права власності. Відповідно до нового технічного паспорту, виготовленого 23.07.2018 року ПП «Одеське БТІ» загальна площа квартири становить 62,9 кв.м, а житлова - 35,7 кв.м. Крім того, конфігурація квартири в новому технічному паспорті не співпадає з конфігурацією згідно технічного паспорту, виготовленого 13.04.2004 року Біляївською філією КП «ОМБТІ та РОН». Зазначає, що за весь час він не добудовував будь-яких приміщень та не проводив її реконструкцію, а в ПП «Одеське БТІ» йому пояснили, що 2004 році було виготовлено технічний паспорт данні якого не відповідають дійсності, однак виправити цю помилку вони не мають можливості, оскільки неправильні параметри спірної квартири вже зазначені в правовстановлюючому документі. Вказана обставина перешкоджає йому у реалізації права власності на свою квартиру. Позивач до судового засідання не з`явився, але подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовну заяву визнає у повному обсязі і просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, хоча повідомлявся про місце і час розгляду справи належним чином. Приймаючи до уваги заяви позивача та представника відповідача Маяківської сільської ради, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19.03.2004 року громадянин [PERSON] подарував, а громадянин [PERSON] прийняв у дар ізольовану квартиру під номером [ADDRESS] та складається в цілому з двох житлових кімнат, житловою площею 24,20 кв.м, загальною площею 37,10 кв.м, про що свідчить договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Галайко О.Д., зареєстрованого в реєстрі за №771 (а.с.7). З технічного паспорту, виготовленого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» виготовленого 13.04.2004 року, кв. [ADDRESS] , складається з двох кімнат, загальною площею 37,10 кв.м, житловою площею 24,20 кв.м, підсобною 12,90 кв.м (а.с.8-9). 23.07.2018 року ПП «Одеське БТІ» було виготовлено новий технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , відповідно до якого вона складається з двох житлових кімнат, загальною площею 62,9 кв.м., житловою 35,7 кв.м (а.с.10-11). Позивач зазначає, що різниця між площами квартири у технічному паспорті та договорі дарування позбавляє його можливості провести державну реєстрацію права власності на вказану квартиру. З довідки Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області №1557 від 11.07.2018 року вбачається, що реконструкція та перепланування квартири [ADDRESS] з 19.03.2004 року не проводилося, тобто з дня набуття права власності позивача (а.с.12). Тобто при виготовленні технічного паспорту 13.04.2004 року було допущено помилку в площі квартири, що потягло за собою зазначення невірної площі в договорі дарування. В позовній заяві позивач просить визнати недійсним правочин - договір дарування квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , укладений між ним та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Галайко О.Д. за реєстровим №771 та одночасно визнати за ним право власності на вказану квартиру. Суд вважає, що позовні вимоги про визнання договору дарування недійсним підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. В той же час, згідно положень ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Враховуючи те, що недійсність частини договору, а саме вказівка невірної площі квартири не тягне за собою визнання недійсним договір дарування в цілому, а тому суд вважає можливим визнати його недійсним в частині площі квартири. Щодо позовних вимог про визнання за позивачем права власності на квартиру, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з положеннями ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавленим права власності, право приватної власності є непорушним. З положень ст. 392 ЦК України вбачається, що, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що інший спосіб захисту цивільних прав, ніж визнання права власності на спірну квартиру, не зможе відновити порушені права позивача як власника спірного майна. При цьому, позивач позбавлений можливості в інший спосіб здійснити захист свого права, та враховуючи, що помилки в технічних характеристиках квартири, допущені при складанні технічних документів і як наслідок при укладенні договору дарування, порушують майнові права позивача, їх виправлення в інший спосіб є неможливим, а тому суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на вказану квартиру.

Outcome: partial