Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним заповіту, складеного [PERSON] 23.02.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON]., визнання недійсним договору дарування [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON] 06.03.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON]. за реєстровим № 1110, визнання недійсною довіреності на право управління і розпорядження гаражного боксу [NUMBER] в кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаразів «Відрадний-1» по вул.Качалова 6-а в м.Києві від імені [PERSON] на ім»я [PERSON] від 23.02.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON]. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач зареєстрований та проживав разом з матір»ю - [PERSON] в [ADDRESS]. Зазначена квартира належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 26.10.2006 р. Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації. З осені 2009 р. [PERSON] часто хворіла, перенесла чотири інсульти і [INFO] померла. З метою оформлення спадкових прав він звернувся до відповідачки [PERSON] про отримання правовстановлюючих документів на квартиру, однак вона йому повідомила, що [ADDRESS] була подарована матір»ю ще 2010 р., а тому зазначене нерухоме майно не входить до складу спадщини. Звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, позивач дізнався про те, що в лютому 2010 р. [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповідала все своє майно [PERSON]. Крім того, йому стало відомо про те, що 23.02.2010 р. [PERSON] видала довіреність на ім»я [PERSON] на право управління і розпорядження гаражем [NUMBER] за адресою: м.Київ, вул.Качалова, 6а в КБЕІГ «Відрадний-1» Позивач вважає зазначені правочини недійсними, оскільки за своїм станом здоров»я, після перенесених хвороб його мати не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в зв»язку з чим звернувся до суду з даним позовом. В ході судового розгляду позивач та його представник підтримали заявлені вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі, просили його задовольнити, посилаючись на те, що після перенесених [PERSON] інсультів за своїм станом здоров»я на момент укладення оспорюваних правочинів остання не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, що тягне недійсність правочинів. Відповідачі та представник відповідача [PERSON] заперечували проти задоволення позову, вважаючи його необгрунтованим, не доведеним, а обставини, викладені в позовній заяві, такими, що суперечать дослідженим судом доказам і підстав для визнання оспорюваних правочинів недійсними не має, а сам факт перенесеного [PERSON] інсульту не свідчить про неможливість усвідомлювання нею значення своїх дій. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON]. заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що при посвідченні оспорюваних правочинів вона перевірила дієздатність особи та вчинила всі необхідні дії, передбачені Інструкцією. Будь-яких сумнівів щодо дієздатності [PERSON] при посвідченні заповіту, договору дарування та довіреності у неї не виникло. Представник третьої особи - Головного територіального управління юстиції у м.Києві в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення сторін та третьої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 03.06.2010 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, передметом якого є [ADDRESS], який посідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. та зареєстровано в реєстрі за № 1110. Зі змісту договору вбачається, що Дарувальник - [PERSON] розуміла зміст укладеного правочину, добровільно надала згоду і підписала дану угоду, про що зробила відповідний запис на тексті правочину. При посвідченні даного правочину нотаріусом була перевірена дієздатність особи, що відображено в тексті правочину, а також підтверджено приватним нотаріусом [PERSON]. в ході її допиту в якості свідка під час судового розгляду. Нотаріус підтвердила, що будь-яких сумнівів щодо дієздатності [PERSON] при особистому спілкуванні з нею і посвідченні договору дарування у неї не виникло, їй було роз»яснено зміст правочину, його наслідки, на що остання погодилась, прочитал Договір та підписала його. Також судом встановлено, що 23.02.2010 р. [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого вона заповідала все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, своїй доньці - [PERSON]. Даний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. та зареєтровано в реєстрі за № 292. До підписання заповіт був прочитаний та власноручно підписаний заповідачем, як зазначено в тексті заповіту. Під час складання заповіту нотаріусом була встановлена особа заповідача та перевірена її дієздатність. Зазначені дії нотаріуса в частині складання заповіту і його посвідчення були правомірними та відповідали вимогам ст.1248 ЦК України. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно з вимогами ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. На підставі ст.1257 ЦК України заповіт може бути визнаний судом недійсним у разі, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до положень ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути взинаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті, за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] померла [INFO] Її син, [PERSON], звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що його мати в момент складання заповіту та укладення оспорюваних правочинів внаслідок своєї хвороби не могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Зазначені обставини спростовуються показами свідків: [PERSON]. - приватного нотаріуса, що посвідчувала оспорювані правочини, [PERSON], [PERSON] - лікуючого лікаря, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В ході судового розгляду свідки повідомили суду, що в період укладення оспорюваних правочинів і в подальшому [PERSON] усвідомлювала значення своїх дій, гарно орієнтувалась в просторі і часі, спілкувалась, всіх впізнавала, самостійно пересувалась, могла себе обслуговувати, поводила себе адекватно. Свідки спростували посилання позивача на здійсненним ним догляду за матір»ю після перенесеного інсульту. Лікуючий лікар [PERSON] в ході надання пояснень зазначила, що після перенесеного в 2009 р. [PERSON] вона її часто відвідувала, в подальшому вона сама, спільно з донькою приходили на прийом до поліклініки і при закритті листка непрацездатності будь-яких показань для направлення її на консультацію до психіатра не потребувала. У даній справі з метою визначення психічного стану [PERSON] після перенесеного інсульту в жовтні 2009 р. на момент складання заповіту та укладення договору дарування була призначена посмертна судово-психіатрична експертизи. Відповідно до акту судово-психіатричної експертизи № 375 від 14.06.2017 р. експерти прийшли до висновку, що [PERSON] на момент складання заповіту від 23.02.2010 р. та договору дарування від 03.06.2010 р. страждала психічним розладом у вигляді Органічного ураження головного мозку судинного генезу з психоорганізчним синдромом і за своїм психічним станом тоді вона усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними. Суд не вбачає підстав не довіряти акту посмертної судово-психіатричної експертизи щодо психічного стану [PERSON] на час укладення оспорюваних правочинів, оскільки, досліджуючи стан [PERSON], комісія вивчала стан її здоров»я за медичними документами, показаннями свідків, які були допитані в судовому засіданні. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу положень ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Зазначених порушень при складанні заповіту та договору дарування судом встановлено не було і в ході розгляду справи позивач не надав доказів на підтвердження наявності таких порушень. Докази сторони позивача, а саме покази свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зазначали, що позивач здійснював догляд за [PERSON], що остання поводила себе не адекватно не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки спростовані показами інших допитаних свідків, на які посилався суд, а також не узгоджуються з висновками судово-психіатричної експертизи. Також в ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження посвідчення [PERSON] довіреності на ім»я [PERSON] на право управління і розпорядження гаражним боксом [NUMBER] в кооперативі «Відрадний-1». Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed