Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, в якому вони перебувають з 01.12.2011 року, у якому в сторін народилася дочка: [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, після стількох років подружнього життя сторони зрозуміли, що не можуть створити та втримати єдину сімейну атмосферу в принципових сімейних ситуаціях у них не знаходиться спільна думка, відсутня спільна життєва позиція. З січня 2019 року сторони разом не проживають, фактично не підтримують подружніх відносини, спільне господарство не ведуть. Сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими. Підстав для примирення позивач не вбачає. Шлюб носить формальний характер, а тому позивачка просить суд такий розірвати. 26.03.2019 року провадження у справі відкрито. 24.04.2019 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, подала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася подала на адресу суду заяву, в якій позов визнала, просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про шлюб, виданого повторно Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 19.02.2019 року серія [NUMBER] вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.12.2011 року, актовий запис №296. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 24.12.2009 року. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. Сторони шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Сторони стали чужими один одному. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем, проти чого відповідач не заперечує. Приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені сплачені останнім судові витрати, які складаються із судового збору.

Outcome: approved