Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити розмір аліментів, які він повинен сплачувати на утримання сина [PERSON], [INFO], на рівні твердої грошової суми 800 грн. В обґрунтування позову зазначив, що на даний час він одружився з [PERSON] та від другого шлюбу має двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Дружина на даний час перебуває у декретній відпустці. По догляду за дитиною до 3 років. Крім того, позивач зареєстрований разом з матірю, яка перебуває на обліку у лікаря онколога. На обліку в центрі зайнятості позивач не перебуває. Офіційного доходу не має, тому не має змоги сплачувати аліменти в розмірі ? частини щомісячно, у звязку з чим вимушений звернутись до суду з даним позовом. Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено,\~що 08 жовтня 2018 р. судовим наказом Лисичанського міського суду Луганської області з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 11.09.2018 і до повноліття дитини /а.с.14/. 26 квітня 2014 року позивач уклав шлюб з [PERSON], актовий запис № 101, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області /а.с.12/. Від другого шлюбу позивач має двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.9,10/. Статтею 180 СК України передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом позивач не працює, постійного доходу не має, на обліку в центрі зайнятості в пошуках працевлаштування та отримання доходу для утримання дітей не перебуває /а.с.15/. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватись про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 грн., з 1 липня 1944 грн., з 1 грудня 2027 грн. Таким чином, вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. до досягнення дитиною повноліття, є меншою ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не забезпечить достатнього рівня забезпечення потреб дитини. Народження у позивача двох дітей від другого шлюбу не позбавляє його обовязку виконувати рішення суду, який визначив розмір аліментів на одну дитину. Цей розмір узгоджений з положенням ч. 5 ст. 183 СК України щодо стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, позивачем не надано доказів перебування малолітніх дітей від другого шлюбу та дружини [PERSON] на його утриманні. Обставини, на які посилається позивач не є беззаперечною підставою для зменшення розміру аліментів, вони є значно завищеними і такими, що негативно впливають на малолітню дитину, якій позивач сплачувати аліменти за рішенням суду. А отже суд, не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed