Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 155189,00 гривень, та судові витрати 1580,32 гривень та 1218,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та просила зменшити штрафні санкції згідно діючого законодавства. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с. 60/. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на наступних підставах. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. Згідно з умовами кредитного договору № 328ВІ10130518001 від 18.05.2013 року /а.с. 5-11/ [PERSON] отримав кредит у розмірі 80000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 33 % на рік з кінцевим терміном повернення 17.05.2016 року. У випадку припинення договору страхування життя, зазначеного в п.п. 3.3.3 Кредитного договору, відсоткова ставка буде збільшена на 2% річних та становитиме 35% річних. Згідно п.п. 1.1.1 Договору кредиту встановлено порядок повернення кредиту рівними частинами у сумі 2222,22 гривні 22 копійки, не пізніше 18 числа кожного місяця, починаючи з червня 2013 року та кінцевим терміном повернення заборгованості до 17.05.2016 року. Крім того, 18.05.2013 року між позивачем та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки № 328ВІ10130518001-ПОР /а.с. 13-14/, згідно якого [PERSON] поручилася відповідати перед позивачем за виконання кредитного договору укладеного з відповідачем [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, /а.с. 55-57/ заборгованість станом на 15.10.2015 року становить 155189,00 гривень, а саме: сума заборгованості за кредитом 66666,68 грн.; сума заборгованості за відсотками 40541,51 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 18159,61 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 7295,45 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом 15362,37 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 7163,38 грн. На підставі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також розмір процентів встановлених договором. Також, згідно ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку (пеню), то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Як вбачається з правової позиції, викладеної у Постанові ВСУ № 6-2003цс 15 від 21 жовтня 2015 року, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, суд не може погодитись з доводами представника позивача про одночасне стягнення з відповідача пені за несвоєчасне повернення кредиту, пені за несвоєчасне повернення відсотків та розміру інфляційних витрат за кредитом, розміру інфляційних витрат за відсотками, оскільки це суперечить вищевказаній нормі закону, а тому у стягнення пені за несвоєчасне повернення відсотків та розміру інфляційних витрат за кредитом, розміру інфляційних витрат за відсотками слід відмовити, так як це по своїй суті є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. Крім того, відповідно до ст. 551 ч. 3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. На підставі вищенаведеного, суд вважає можливим зменшити пеню за несвоєчасне повернення кредиту та встановити її в розмірі 10000,00 грн. Таким чином, суд вважає, необхідним стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом у сумі 117208,19 грн., яка складається: сума заборгованості за кредитом 66666,68 грн.; заборгованості за відсотками 40541,51 грн.; розміру пені за несвоєчасність повернення кредиту 10000,00 грн. що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем. Також, згідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума витрат повязаних зі сплатою судового збору у розмірі 1218,00 грн. Крім того, у звязку з частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає необхідним повернути надмірно сплачену суму судового збору у розмірі 1580,32 грн.

Outcome: partial