Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що вона є власницею будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У даному житловому приміщенні зареєстровані відповідачі, які ніколи не проживали у вказаному будинку, своїх речей в ньому не зберігали, гроші за комунальні послуги не сплачують. Відповідачі були прописані позивачем на місяць за умови, що вони протягом часу вирішать свої побутові проблеми і самостійно знімуться з реєстрації. Реєстрація і не проживання відповідачів у вказаній квартирі перешкоджає позивачу у повному обсязі здійснювати своє право володіння, користування і розпорядження майном. Позивач просить суд визнати відповідачів та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком. В судове засідання позивач не з`явився, надав клопотання розглядати позовну заяву без його участі, на фіксуванні процесу технічними засобами не наполягає, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, заперечень на позов не надали, з заявою про розгляд справи у їхню відсутність до суду не зверталися. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився,надав висновок органу опіки та піклування про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням від 25.02.2020 року за № 05/01-27/0212, відповідно до якого зазначено, що за результатом виїзду начальника відділу адміністративно-правової роботи районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району та спеціаліста відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей ЗМР встановлено, що в будинку за адресою: [ADDRESS] мешкає позивач разом із сином. Ознаки проживання малолітніх дітей відсутні, а саме відсутні спальні місця, дитячі речі, іграшки. Будинок для проживання дітей непридатний. Встановити місце перебування та/або фактичне місце проживання малолітніх дітей не являється можливим. Орган опіки та піклування дійшов до висновку про можливість визнання дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою. У зв`язку з відсутністю сторін у судовому засіданні, суд ухвалює у справі заочне рішення у порядку ст. 280-284 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом установлено, що позивач є власницею будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування частки будинку від 23.06.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняком О.С.. зареєстрованого в реєстрі за № 1707, та рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2016 року у цивільній справі №334/518/16-ц. За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 12.06.2018 року за № 04-42/3-4/1870, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Актом обстеження умов проживання від 05.02.2020 року підтверджується факт не проживання малолітніх дітей за адресою: [ADDRESS]. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Таким чином, реєстрація відповідачів у будинку і їх не проживання в ньому перешкоджає власнику реалізовувати надані законом права вільно розпоряджатися належним майном. В силу ч.2 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Проте, позовні вимоги щодо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позивачем у позовній заяві зазначено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] добровільно знялись з реєстраційного обліку до дня подачі позовної заяви та не є відповідачами по справі. Щодо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , суд прийшов до висновку про відмову у задоволені позовних вимог щодо вказаних осіб, оскільки позивачем не надано доказів щодо їх місця реєстрації у буд. [ADDRESS] , та місце їх проживання за вищевказаною адресою Департаментом реєстраційних послуг ЗМР не встановлено. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial