Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що [INFO] в с. Першокостянтинівка Чаплинського району Херсонської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Першокостянтинівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області від [INFO]. З 2009 року по день її смерті, позивач проживав разом з нею однією сім'єю та вели спільне господарство по [ADDRESS] що підтверджується довідкою Чаплинської селищної ради від 26 травня 2017 року №561. Свідками даного факту є сусіди, які проживають поряд із домоволодінням позивача. За життя [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 5,6562 га., згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого за №425 від 16 квітня 2003 року. Заповіт [PERSON] не складала, а єдиним спадкоємцем є позивач. Просить суд встановити факт того, що він [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], проживав однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини з [PERSON], померлою [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], як факт що має юридичне значення. Та визнати за ним [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на земельну ділянку площею 5,6562 га., кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться на території Першокостянтинівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак надав до суду лист згідно якого позовні вимоги позивача визнає, просить справу розглянути без його участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [INFO] в с. Першокостянтинівка Чаплинського району Херсонської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Першокостянтинівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області від [INFO]. З 2009 року по день її смерті, позивач проживав разом з нею однією сім'єю та вели спільне господарство по [ADDRESS] що підтверджується довідкою Чаплинської селищної ради від 26 травня 2017 року №561. Свідками даного факт є сусіди, які проживають поряд із домоволодінням позивача. За життя [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 5,6562 га., згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого за №425 від 16 квітня 2003 року. Заповіт [PERSON] не складала, а єдиним спадкоємцем є позивач. Статтею 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно ст. 3 СК України та п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини сприятиме позивачу у набутті права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом після [PERSON]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Заповіт [PERSON] не склала, а єдиним спадкоємцем за законом є позивач, який проживав на день смерті зі спадкодавцем не менш як п'ять років. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, позивач має право успадкувати за законом земельну ділянку площею 5,66 гектарів на території Першокостянтинівської сільської ради Чаплинського району, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] зареєстрованого за №425 від 16 квітня 2003 року. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельну ділянку в результаті прийняття спадщини. До таких спадкоємців слід віднести тих осіб, які не пов'язані із спадкодавцем кровним спорідненням, не були його родичами, не знаходилися у шлюбі та інших осіб, які з певних причин проживали однією сім'єю. Позивач з [PERSON] проживали однією сім'єю як чоловік та дружина, однак без реєстрації шлюбу, хоча позивач достатньо працював для того щоб його сім'я мала належні умови для життя, оскільки останні роки [PERSON] отримувала єдиний дохід - пенсію за віком. У той час як позивач отримував заробітну плату, зерно, випасав худобу, які були основою для утримання їхньої сім'ї. У абзаці першому пункті 3.1. інформаційного листа пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно абзаців чотирнадцятого та п'ятнадцятого пункту 3.3. інформаційного листа пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно п.3 ч. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved