Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі виконкому Синельниківської міської ради про визнання права приватної власності на 1/3 частку квартири в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку квартири [ADDRESS]. Вказана 1/3 частка квартири належить померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Синельниківської міської ради 29 червня 1993 року на підставі розпорядження № 100 від 23 червня 1993 року та зареєстрованого Синельниківським БТІ 22 січня 2002 року за реєстром № 8. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] в порядку спадкування за законом, але своїх спадкових прав не оформив. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказану 1/3 частку квартири. 13 серпня 2009 року [PERSON] залишив заповіт на ім'я позивача на усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також на все те, на що він за законом буде мати право, усі майнові права та обов'язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть йому на день смерті. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв, згідно, так як в проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач звернувся до державного нотаріуса Пертої Синельииківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку вищевказаної квартири. Але нотаріус відмовив у видачі цього свідоцтва в зв'язку з тим, що витяг про державну реєстрацію на дане майно був виданий КП «Синельниківське МБТІ» після смерті спадкодавця [PERSON], яка настала [INFO] року, а дата прийняття рішення про державну реєстрацію 14 лютого 2011 року. Законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно передбачено, що нотаріус перед вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном проводить державну реєстрацію прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що було чинне на момент їх виникнення у Державному реєстрі прав, тобто дані про зареєстровані права переносяться з реєстрів, що діяли до 01.01.2013 року, до нового реєстру. Отже під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном нотаріус використовує дані, які містяться у Державному реєстрі прав. Для отримання спадщини і надання нотаріусу необхідних документів, [PERSON] звернувся до КП «Синельниківське МБТІ» за отриманням витягу про державну реєстрацію прав. Було прийнято рішення КП «СМБТІ» про державну реєстрацію прав на вищевказану 1/3 частку квартири [ADDRESS] за [PERSON] 14 лютого 2011 року і надано витяг. Цей витяг був наданий позивачем нотаріусу, як підтвердження права власності померлого [PERSON] на спадкову І/З частку квартири, але в зв'язку з тим, що реєстрація права власності відбулася після смерті спадкодавця нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON]. Правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на житло, видане 29 червня 1993 року Синельниківською міською радою раніше було зареєстровано в Синельниківському бюро технічної інвентаризації, а саме 22.01.2002 року за реєстром № 8, але на життя спадкодавця [PERSON] не внесено до Реєстру прав власності на нерухоме майно. У зв'язку з цим, позивач просить визнати за ним право приватної власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Синельниківської міської ради - Тарабара Є.П., в судове засідання не з'явилася, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти позовних вимог не заперечують. Просить прийняти рішення в межах чинного законодавства. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку квартири [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 29 червня 1993 року № 100, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та членам її сім'ї: [PERSON], [PERSON] (а.с. 7). Матеріали спадкової справи № 97 містять заяву [PERSON] до Першої Синельниківської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину від 25.05.2010 року після смерті [PERSON], інші спадкоємці відсутні. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.4). З свідоцтва про народження, серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є батьком позивача Згідно заповіту від 13.09.2009 року [PERSON] усе належне йому майно, де б воно не було та з чого не складалося та все, що він за законом матиме на день смерті заповідав [PERSON] (а.с.6). Матеріали спадкової справи № 138/2013 містять заяву [PERSON] до Першої Синельниківської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину від 02.07.2013 року після смерті [PERSON], інші спадкоємці відсутні. Відповідно до реєстраційного посвідчення Синельниківського бюро технічної інвентаризації від 22.01.2002 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу про державну реєстрацію КП «Синельниківське МБТІ» № 829693 від 14.02.2011 року квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (1/3 частина) а також [PERSON] (1/3 частина) на підставі свідоцтва про право власності від 29.06.1993 року ( а.с.9 ). Згідно постанови державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори від 25.11.2013 року представнику [PERSON] - гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири № 8 по вул. Воровського м. Синельникове Дніпропетровської області, у зв'язку з тим, що в витяг про державну реєстрацію на майно був виданий КП «Синельниківським МБТІ після смерті спадкодавця, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 14.02.2011 року (а.с.13). Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. У відповідності до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1,3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.1,2 ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі як законно обґрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного та ст. ст. 1216, 1217, ч.1 ст. 1220, ч.1 ст. 1221, ч.5 ст.1268, ч.3 ст. 1296 ЦК України,

Outcome: approved