Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа: Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, вказавши на те, що 27.11.2003 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на: житловий будинок та господарські споруди , що розташовані за адресою: с. Григорівка вул. Радянська, 36 Запорізького району Запорізької області; земельну ділянку площею 0,198 га для будівництва та обслуговування житлового будинку ( присадибна ділянка) за цією ж адресою; земельну ділянку площею 4,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. При житті [PERSON] склала заповіт, в якому вона зробила заповідальне розпорядження: все належне їй на час смерті майно заповіла позивачу. Спадщину, відкриту після смерті [PERSON] позивач прийняв своєчасно та належним чином, в звязку з чим Запорізькою районною державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа. Спадкоємці, які б мали право на обовязкову частку в спадщині відсутні. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] Запорізькою районною нотаріальною конторою йому відмовлено в зв'язку з тим, що у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документа та видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії В звязку з тим, що оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач не має змоги, він змушений був звернутися до суду з позовною заявою. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, однак надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила розглядати справу за її відсутністю Представник відповідача територіальної громади в особі Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи - Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Заперечення до позовної заяви відсутні. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим на підставі ст..197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. У відповідності до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у звязку з наступним. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 269394, виданим 02.12.2003 року Григорівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 49. Належність при житті [PERSON] земельної ділянки площею 0,198 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами (присадибна ділянка), що розташована в с. Григорівка вул. Радянська, 36 Запорізького району Запорізької області підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серія ЗП 07У №1105., виданого 24.12.1994 року Григорівською сільською радою Запорізького району Запорізької області та Витягом ДЗК. Належність при житті [PERSON] земельної ділянки площею 4,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серія 11- ЗП 025975, виданого 28.01.2002 року Запорізькою районною державною адміністрацією та Витягом ДЗК. Відповідно до п.3.1. [PERSON] спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається: «При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок». Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Оскільки, правовідносини по спадкуванню відкрились в 2000 році, то при розгляді спору необхідно керуватись нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, чи він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящихся, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Тобто, записи у погосподарських книгах визначались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до даних по господарської книги Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області власником будинку №36 по вул. Радянській с. Григорівка Запорізького району Запорізької області є [PERSON], що підтверджується довідкою № 01-32/Г-0187, виданою 02.02.2016 р. Григорівською сільською радою. Відповідно до заповіту, складеному 11 серпня 2000 року, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON]. Цей заповіт посвідчено [PERSON], секретарем Григорівської сільської ради, Запорізького району Запорізької області. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії видану представнику [PERSON] - [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Виконкомом Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 11.08.2000 р. за реєстровим № 1176 на жилий будинок № 36 по вулиці Радянській в с. Григорівка, Запорізького району, Запорізької області, після померлої 27.11.2003 р. [PERSON], що проживала та була зареєстрована на день смерті у житловому будинку № 36 по вулиці Радянській в с. Григорівка, Запорізького району Запорізької області. На запит суду Запорізькою районною державною нотаріальною конторою надано спадкову справу № 56/2004 з якої вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON], інших спадкоємців немає. Всі викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, ніким не заперечуються. Суд не піддає сумніву достовірність документів, наданих позивачем як докази. Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли до 01.01.2004 року, згідно із ч. 6 ст. 86 ЦК УРСР відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами. За положеннями ст. 86 ЦК УРСР та ст. 2 Закону України «Про власність» ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до ст. 12 Закону України від 07.02.1991 року «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності на доходу від участі в суспільному виробництві індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ст. 49 зазначеного Закону володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обєкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Таким чином, судом встановлено, що спадщину, відкриту після смерті [PERSON] прийняв позивач [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved