Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 12/25 частин житлового будинку з надвірними прибудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], яка за життя набула у власність 13/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. [PERSON], будучи спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON], звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 12/25 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], позивачу було відмовлено, про що видано відповідну постанову від 18 червня 2016 року. Оскільки, позивачем не представлено до нотаріальної контори правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на вказану частку житлового будинку. 13/25 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належав [PERSON], на підставі рішення Новомосковського райсуду Дніпропетровської області від 23 жовтня 1986 року. 12/25 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належало [PERSON] на підставі ухвали Новомосковського народного суду від 26 липня 1988 року. Однак, оригінал вказаного рішення суду на 12/25 частин домоволодіння втрачено. Відповідно до відповіді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року, цивільна справа за заявою [PERSON] про визнання права власності на 12/25 частини згідно алфавітних покажчиків з цивільних справ в Новомосковському міському суді в період 1988-1989 роках не зареєстрована. Враховуючи те, що [PERSON] заповіту не складала та інших спадкоємців першої черги спадкування за законом не має вважає, що має право на отримання у спадок, після смерті матері - [PERSON]. Позивач до суду не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач, третя особа у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, згідно з якими просили розглянути справу за відсутності представників. не заперечили проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. У відповідності до рішення Новомосковського райсуду Дніпропетровської області від 23 жовтня 1986 року у справі № 2-506/1986, крім іншого - визнано за [PERSON] право особистої власності на 13/25 ідеальних частин будинку [ADDRESS]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 945 рублів дольової компенсації по розподілу майна та 332 рубля судових витрат. Виділено [PERSON] майно на загальну суму 3886 рублів. У відповідності до отриманої судом з матеріалів інвентаризаційної справи засвідченої копії ухвали Новомосковського народного суду Дніпропетровської області від 26 липня 1988 року, визнано право особистої власності за [PERSON] на 12/25 частин ідеальної частини домоволодіння [ADDRESS]. Згідно з мотивувальною частиною ухвали, право власності [PERSON] виникло внаслідок поділу майна за рішенням від 23 жовтня 1986 року, в рахунок погашення боргу за яким [PERSON] був зобов'язаний сплатити [PERSON] 4768 рублів в рахунок взаємних розрахунків, внаслідок чого судовим виконавцем проведено дії з опису майна [PERSON], в тому числі і 12/25 частин будинку, проведення торгів та неявкою покупців на торги з продажу ідеальної частки будинку, внаслідок чого [PERSON] написала заяву та просить визнати за нею право власності на 12/25 частин домоволодіння, належного [PERSON] та сплатою [PERSON] залишку вартості 12/25 частин домоволодіння на рахунок [PERSON] Наданий суду лист № 279 від 04 жовтня 2016 року свідчить, що відомості про право власності [PERSON] на 12/25 частин домоволодіння зареєстроване у КП «Новомосковське міське БТІ» ДОР. [PERSON] померла [INFO]. 17 лютого 2016 року до Державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON] Постановою Державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори від 18 червня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину законом після померлої [INFO] [PERSON] на 12/25 (дванадцять двадцять п'ятих) частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з підстав того, що спадкоємцем - [PERSON] не надані правовстановлюючі документи на 12/25 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], тому йому необхідно звернутися до суду для визнання права власності на вищезазначену нерухомість. Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Оскільки [PERSON] померла в 2002 році, застосуванню до даних спадкових відносин підлягають норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначеній в статті 21 цього кодексу. Відповідно до ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі) і померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. У відповідності до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.552 ЦК УРСР спадкоємець, який вступив у володіння і управління спадковим майном до з'явлення інших спадкоємців, не вправі розпоряджатися спадковим майном (продавати. заставляти та ін.), поки не мине шість місяців з дня відкриття спадщини або поки не буде одержано ним свідоцтво про право на спадщину. Оскільки [PERSON] не складала заповіту, на момент її смерті спадкоємцем першої черги за законом був [PERSON], інших спадкоємців згідно з матеріалами спадкової справи судом не встановлено, [PERSON] набула права власності на 12/25 частин домоволодіння на підставі ухвали Новомосковського народного суду Дніпропетровської області від 26 липня 1988 року та зареєструвала право власності на означену частку у майні у КП «НМБТІ» ДОР, позивач є спадкоємцем першої черги за законом, підставою відмови у видачі свідоцтва про право власності нотаріусом вказано про відсутність належних правовстановлюючих документів, наявні підстави для визнання за позивачем права власності на майно, належне померлій в порядку спадкування за законом і позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved