Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення коштів за договором позики в сумі 5200,00 грн. отриманих ним за договором позики від 27.04.2014 року, три відсотки річних у розмірі 5,98 грн. та судові витрати по справі в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та пояснила, що згідно договору позики складеного 27.04.2014 року відповідач отримав у неїготівку в сумі 5200,00 грн., які зобов'язувався повернути до 15.05.2014 року. Однак відповідачем борг не повернуто, тому вона змушена звернутись до суду. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що кошти в сумі 2700,00 грн. позивачці повернув, на іншу суму, як благодійний внесок закупив бочки як вони домовлялися, а благодійні внески не повертаються. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню частково. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27.04.2014 року [PERSON] взяв в борг 5200,00 грн. та зобов'язався повернути борг до 15.05.2014 року, на підтвердження чого відповідачем власноруч було складено розписку, копія якої знаходиться в матеріалах справи (а.с.4). По завершенню строку вказаного в розписці 15.05.2014 року відповідач суму коштів в розмірі 5200,00 грн. не повернув. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином. Діючим законодавством, зокрема ст.1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначений родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Оскільки в розписці про отримання коштів відсутнє зобов»язання по сплаті процентів, не визначений їх розмір, то суд в частині стягнення три відсотки річних у розмірі 5,98 грн. відмовляє. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). В судовому засіданні відповідач не надав доказів повернення боргу в сумі 2 700 грн. Клопотання про виклик свідків відхилено на підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України. Про сплату благодійних внесків позивач заперечила, відповідач протилежне не довів. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 79, 88 ЦПК судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial