Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Воробйовської сільської ради Сакського району АР Крим про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті матері [PERSON] - залишилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Вказаний будинок належав батьку позивача - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.07.1993р. Батько позивача помер [INFO] Мати позивача фактично прийняла спадщину, але не оформила за своє життя. За своє життя мати позивача залишала заповіт від 12.09.2011р. на ім'я позивача. Після смерті матері позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус постановою від 28.01.2014р. йому відмовив, оскільки вказаний будинок хоча й прийнятий за спадщиною [PERSON], але не оформлений. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, представник позивача надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав - просив визнати за позивачем право власності на зазначене спадкове нерухоме майно. Від відповідача - Воробйовської сільської ради Сакського району АР Крим - надійшла заява про розгляд справи за відсутністю свого представника та відсутність заперечень проти задоволення позову. Враховуючи неявку сторін, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, прийнявши до уваги заяви відповідачів, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.07.1993р., відповідно до якого він придбав цей будинок у Колгоспу «Росія» Сакського району Республіки Крим. Вказаний договір зареєстрований на вимоги діючого на той час законодавства у Воробйовській сільській раді та записаний у погосподарській книзі № 5, особовий рахунок № 283. [PERSON] помер [INFO], про що [INFO] зроблений відповідний актовий запис за № 6 у книзі реєстрації смертей Воробйовської сільської ради Сакського району АР Крим та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після його смерті вказаний будинок у якості спадщини прийняла мати позивача [PERSON], яка фактично проживала разом із спадкодавцем, але за своє життя не оформила своїх спадкових справ. За час свого життя [PERSON] залишала заповіт 12.09.2011р., відповідно до якого заповіла все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, все те, на що вона за законом буде мати право, [PERSON] - позивачу у справі. [PERSON] помер [INFO], про що 27.11.2012р. зроблений відповідний актовий запис за № 21 Виконавчим комітетом Воробйовської сільської ради Сакського району АР Крим та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER]. У встановлений строк позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини. Але, державний нотаріус Сакської районної державної нотаріальної контори постановою від 28.01.2014р. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок, оскільки [PERSON] прийняла у якості спадщини після смерті [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав. Згідно досліджених матеріалів спадкової справи № 173/2013р. Сакської районної державної нотаріальної контори інших спадкоємців не має. Відповідно до технічного паспорту на будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], складається з житлового будинку літер «А», загальною площею 42,0 м2, житловою площею 19,3 м2, прибудови літер «А1», літньої кухні літер «Б», прибудови літер «б», сараю літер «В», сараю літер «Г», сараю літер «Д», сараю літер «Е», вбиральні літер «У», паркану № 1, хвіртки № 2, вимощення - І. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, доведеність обставин, на які позивач посилався в обґрунтування своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 316, 392, 1217, 1268 ЦК України

Outcome: approved