Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою та уточненою позовною заявою до відповідача про стягнення грошових коштів, в якій зазначає, що 07.04.2020 р. між ним та відповідачем було укладено угоду у вигляді розписки про надання позики на суму 26000 грн. терміном на 3 місяці, тобто до 07.07.2020 р.. Згідно з розпискою, у разі неповернення боргу нараховується 11%, тобто 2860,00 грн. за кожен місяць, а саме: - липень (23 дні), серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020 р. та січень, лютий, березень (1д.) 2021 р. з інвестованої грошової суми у визначений строк та відповідач зобов`язується виплатити пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України (6%) річних за кожен день просрочки. Крім того, позивач вказує, що на вимогу повернути кошти від відповідача по Viber, Telegram, він отримав відписки та незрозумілі відповіді, свідомі затягування та ухилення від взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів. Також, позивач зазначає, що на його банківську картку Приватбанк відповідачем в рахунок погашення боргу було сплачено суму 16611,00 грн.. Так, сума пені за період з 08.07.2020 р. по 01.03.2021 р. (236 днів) складає 1008,66 грн., згідно з розрахунком: (26000*6% ставка НБУ)/365 днів*236 днів=1008,66 грн.. Розрахунок 11% від суми боргу 26000 грн. за період з 08.07.2020 р. по 01.03.2021 р. складає 22498,67 грн., згідно з розрахунком: (26000*11%)/30 днів*236 днів=22498,67 грн.. Позивач вказує, що станом на 01.03.2021 р. загальний борг відповідача з урахуванням сплаченої суми боргу в розмірі 16611 грн., становить - 32896,33 грн.. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 32896,33 грн., розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без його участі, щодо винесення заочного рішення по даній справі не заперечує. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак раніше у позовній заяві та в уточненій позовній заяві просив розглядати справу без його участі, щодо винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с. 2-4, 23-25). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак засобами електронного зв`язку подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову (а.с. 53). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно з розпискою від 07.04.2020 р. відповідач [PERSON] 07.04.2020 р. позичила у позивача [PERSON] в борг кошти в розмірі 26000 грн. шляхом переводу на її особисту карту АТ «Ощадбанк», зобов`язалась повернути [PERSON] зазначені в розписці кошти до 07.07.2020 р. та підтвердила особистим підписом у розписці, що дійсно 07.04.2020 р. фактично отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 26000 грн.(а.с. 11). Також, згідно з розпискою від 07.04.2020 р. відповідач [PERSON] зобов`язалася щомісяця, сьомого числа, виплачувати [PERSON] відсотки в розмірі 2860 грн. (а.с. 11). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 464/3790/16-ц від 16.01.2019 р.. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини за договором позики. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідач на вимоги позивача через електронні месенжери Viber та Telegram (а.с. 12-13) щодо погашення заборгованості за борговим зобов`язанням лише частково виконала свої зобов`язання з повернення боргу позивачу, а саме 13.05.2020 р. сплатила [PERSON] 2540 грн., та 15.09.2020 р. - 14071,04 грн., про що свідчать виписки банку АТ КБ «Приватбанк» по картці [PERSON] за 13.05.2020 р. та за 15.09.2020 р. (а.с. 14-15, 26-27), у зв`язку з чим, сума основного боргу, яка підлягає поверненню позикодавцю становить 9389 грн. (26000 грн. - 16611 грн.). Крім того, судом встановлено, що за договором позики (розпискою) від 07.04.2020 р. щомісячна сплата відсотків [PERSON] позикодавцю становить 2860 грн., що відповідає розміру 11% від суми позики (26000*11%) (а.с. 11). Наведені обставини, в сукупності з відсутністю відповідних заперечень з боку відповідача та визнання позову доводять той факт, що відповідач частину суми позики та суму узгоджених щомісячних відсотків до цього часу не повернув. У зв`язку з чим, сума заборгованості за сплатою щомісячних відсотків за договором позики (розпискою) від 07.04.2020 р. за період з 08.07.2020 р. по 01.03.2021 р. (236 днів) становить 22498,67 грн. (26000*11%)/30 днів*236 днів). У відповідності ч. 1 до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Окрім цього, відповідно до письмової розписки від 07.04.2020 р. [PERSON] зобов`язалась повернути [PERSON] зазначені в розписці кошти до 07.07.2020 р. (а.с. 11), однак свої зобов`язання своєчасно не виконала. Згідно з борговою розпискою від 07.04.2020 р. у разі неповернення 26000 грн. у строк, [PERSON] зобов`язалась виплачувати [PERSON] пеню у розмірі ставки НБУ за кожен день простроченої заборгованості (а.с. 11). За п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що договором позики (розпискою), укладеним між сторонами 07.04.2020 р. встановлений розмір пені у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день простроченої заборгованості. Згідно з розрахунком позивача викладеним в уточненій позовній заяві, та визнання позовних вимог відповідачем, сума пені за договором позики за період з 08.07.2020 р. по 01.03.2021 р. (236 днів) з урахуванням облікової ставки НБУ в розмірі 6%, складає у розмірі 1008,66 грн. (26000*6%)/365 днів*236 днів). У відповідності ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких обставин, враховуючи письмову заяву [PERSON] про визнання позовних вимог [PERSON] , а також невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем щодо повернення боргу, суд вважає, що уточнені вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн..

Outcome: approved