Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором №87/3-1 від 26.10.2007 року, в сумі 9 763 912,47 грн.. В обґрунтування вимог вказано, що 26.10.2007 року між позивачем і [PERSON] було укладено кредитний договір №87/3 та в подальшому укладено додаткові угоди. Згідно умов договору [PERSON] надано кредит у розмірі 340 000,00 доларів США. 26.10.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки , згідно умов якого зобов`язувався в разі невиконання або порушення умов виконання кредитного договору №87/3 позичальником, погасити разом із позичальником у солідарному порядку заборгованість по кредитному договору. Проте відповідачем було грубо порушено, ухилявся від погашення заборгованості. Заборгованість відповідача станом на 24.04.2015 року становить 9 763 912,47 грн. з яких: 191635,23 USD - кредит, 190513,67 USD - відсотки, 55743,66 грн. - комісія за РО, 639116,90 грн. - штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка). Позивач вважає, що наявні всі підстави для задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості з відповідачів. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав та просив застосувати строки позовної давності. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.10.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №87/3, далі - Кредитний договір, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 340000,00 доларів США з терміном остаточного повернення 25.10.2017 року за відсотковою ставкою 13,5 процентів річних. (а.с.47-57 Т.1) Пунктом 1.1.1. передбачено, що кредит надається траншами, перший транш в розмірі 200000,00 доларів США, решта 140000,00 доларів США будуть видані траншами тільки після передачі купленого обладнання в заставу і передачі в іпотеку земельної ділянки площею 0,1200 га, розміщеної за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 2.3. Кредитного договору передбачено, що повернення кредиту здійснюється рівними платежами згідно графіком. В подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 29.10.2007 року до кредитного договору № 87/3 від 29.10.2007 року, додатковий договір до кредитного договору № 87/3-1 від 29.10.2007 року; додаткову угоду № 3 від 19.07.2008 року до Договору № 87/3 від 26.10.2007 року. Зокрема, у додатковій угоді №1 від 29.10.2007 року до кредитного договору № 87/3 сторони передбачили порядок надання позичальнику траншу в сумі 200 000,00 доларів США, повернення якого здійснюється рівними платежами згідно графіком (а.с.61 Т.1). Додатковим договором до кредитного договору №87/3-1 від 29.10.2007 року сторони встановили порядок нарахування та розміри неустойки (штраф, пеня). (а.с.62 Т.1) Додатковою угодою №3 до договору №87/3 від 26.10.2007 року, сторони встановили плату за користування кредитними коштами в розмірі 16,0 % річних. (а.с.63 Т.1) Слід зауважити, що додатковими угодами не було змінено строк повернення кредитних коштів. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №87/3-2, станом на 24.04.2015 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором становить 9 763 912, 47 грн., а саме 191635,23 USD - кредит, 190513,67 USD - відсотки, 55743,66 грн. - комісія за РО, 639116,90 грн. - штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка). (а.с.64-65 Т.1) Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 27.01.2020 року провадження в частині вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито в зв`язку зі смертю. (а.с.125-126 Т.2) Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як вже встановлено, Кредитним договором було передбачено повернення кредитних коштів згідно графіку. Згідно розрахунку заборгованості останній платіж на погашення заборгованості було здійснено [PERSON] 05.06.2009 року (а.с.41, 136-137 Т.2). Пунктом 3.2.8. Кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право вимагати достроково погашення кредиту, процентів за його використання та можливих штрафних санкцій в разі зняття обтяження із забезпечення. (а.с.52 Т.1) Зі змісту Вимоги-претензії Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» від 14.06.2011 року, банк вимагав виконати свої зобов`язання за Кредитним договором №87/3 від 26.10.2007 року та повернути заборгованість в розмірі 454 761,42 доларів США та 176170,15 грн. (а.с.40, 134-135 Т.2) Згідно позиції Верховного суду України від 09.11.2016 року у справі № 6-2251цс16, пред`явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Отже, пред`явивши Вимогу-претензію, банком фактично було змінено строк виконання зобов`язання та повернення кредиту. З урахуванням вищевикладеного, перебіг позовної давності для звернення банку до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості розпочався 15.07.2011 року та закінчився 15.07.2014 року. Як вбачається з матеріалів справи, з позовною заявою Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулось до суду лише 05.05.2015 року, після закінчення трирічного, встановленого законодавством, строку. Згідно частин 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги до задоволення не підлягають у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed