Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період з 10 січня 2005 року до 13 березня 2015 року працював в КП «Південукргеологія». 13 березня 2015 року у звязку із систематичною невиплатою заробітної плати він був змушений звільнитися з займаної посади на підставі ст. 38 КЗ пП України. За останній роботи на вказаному підприємстві заробітна плата позивачеві не виплачувалась, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 43317,92 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, з урахуванням уточненої позовної заяви, позивач просить суд стягнути на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який станом на 26 листопада 2015 року становить 24117,68 грн . Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Представник відповідача позов визнав в частині суму заборгованості по заробітній платі, в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку просив відмовити позивачу, з урахуванням скрутного матеріального становища, яке утворилося на підприємстві. Суд, заслухавши думку сторін, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов підлягаючим задоволенню за таких підстав. З 10 січня 2005 року по 13 березня 2015 року позивач працював на різних посадах на КП «Південукргеологія» (а.с.5). 13 березня 2015 року позивач був звільнений з підприємства за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 5). Згідно розрахунків КП «Південукргеологія», заборгованість заробітної плати з 01.03.2014 по 13.03.2015 складає 43317,92 грн. (а.с.32). У відповідності до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати робітнику оформлену трудову книжку та здійснити з ним розрахунок у встановлені ст. 116 КЗпП України строки. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх належних йому від підприємства сум здійснюється в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений строк сплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Посилання представника відповідача на той факт, що підприємство на теперішній час знаходиться у скрутному матеріальному становищі, у звязку із чим не підлягає задоволенню позов частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні суд вважає такими, що порушують норми КЗпП України та права позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними у судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача в доход бюджету підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору . На підставі викладеного, ст.ст. 47, 116-117 КЗпП України,

Outcome: approved