Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням, зазначивши, що відповідно до Договору про розділ майна подружжя, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. В зазначеному будинку зареєстровані колишній чоловік позивачки [PERSON] та його мати - [PERSON], але з 2012 р. по теперішній час не проживають за місцем реєстрації, особистих речей у будинку не мають, оплату за комунальні послуги не роблять, не відносяться до місця реєстрації, як до основного свого місця проживання. У зв'язку з реєстрацією відповідачів в належному позивачці будинку, вона повинна сплачувати за них комунальні послуги, що для неї складає додаткові матеріальні витрати та порушує її право на володіння та розпорядження власністю. Відповідачі не проживають в належному [PERSON] будинку, але добровільно знятися з реєстрації не бажають, у зв'язку з чим вона змушена була звернутися до суду з цією позовною заявою. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, наполягає на задоволенні позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином через газету «Запорізька правда». Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим на підставі ст..197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з постановленням заочного рішення з наступних підстав. У відповідності до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до договору про розподіл майна подружжя від 26.10.2011 р., посвідченим приватним нотаріусом [PERSON], [PERSON] за домовленістю сторін перейшов у власність житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до витягу про державну реєстрацію права № 32017204 від 11.11.2011 р. [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до довідки, виданої 01.07.2014 року УДМС України у Запорізькій області [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 03.02.1998 року. Відповідно до довідки, виданої 01.07.2014 року УДМС України у Запорізькій області [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 25.01.2007 року. Відповідно до акту про перевірку фактичного проживання від 23.06.2014 р. [PERSON] та [PERSON] на території Новоолександрівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] з січня 2012 року по теперішній час не проживають. Дану обставину підтверджують і допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що [PERSON] та [PERSON] дійсно не проживають в зазначеному будинку з 2012 року. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин більше одного року. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. В зв'язку з тим, що сервітут між позивачем та відповідачами не встановлювався, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачів [PERSON] та [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS], перешкоджає власникові [PERSON], користуватися та розпоряджатися зазначеним житловим будинком. Порушене право позивача щодо користування та розпорядження вищезазначеним житловим будинком, підлягає судовому захисту, шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням відповідачів [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved