Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 02.04.2018 р. між [PERSON] і [PERSON] , було укладено Інвестиційний договір № 49.Відповідно до умов Договору, інвестор на добровільних засадах здійснив інвестування у діяльність реципієнта, а реципієнт зобов`язувався використовувати вкладені інвестиції лише для здійснення діяльності реципієнта, визначених цим Договором та виконувати пов`язані з цим обов`язки на умовах, передбачених цим Договором. Так, згідно з п. 1.3 Договору об`єктом інвестування є діяльність відповідача з виконання робіт та надання послуг щодо навчання англійською мовою в організації «MEEnglish», головний офіс якої знаходиться за адресою: Китайська Народна Республіка, провінція Гуандон, м.Фошан, р- н Саншуй, вул. Саузвест Стріт, Жанбіян Роуд, «Саншуй Плаза Офіс Білдінг», буд. 5F, оф. № 535.Згідно з п. 2.1. Договору інвестиція здійснюється шляхом понесення витрат позивачем на підготовку та організацію діяльності відповідача та може надаватися у формі грошових коштів, майна (речей) майнових прав в обсязі, визначеному позивачем та необхідному для задоволення мети здійснення інвестиції (п. 3.2. Договору).Перелік здійснених Інвестицій встановлено у Протоколі здійснення інвестицій №1 від 02.04.2018 р. і є невід`ємним додатком до Договору.Згідно з п. 3.2. Договору метою здійснення інвестицій є забезпечення ефективної діяльності відповідача й отримання позитивних результатів діяльності відповідача, передбаченої в п. 1.3. цього Договору. У жовтні 2018 року позивач отримав лист датований 27 вересня 2018 року від «MEEnglish», про те, що відповідач з 20 вересня 2018 року порушив укладену між ним та «MEEnglish» угоду і покинув освітній центр.За наявною в позивача інформацією це кваліфікується порушенням угоди між відповідачем та «MEEnglish», а тому є порушенням порядку використання інвестицій і є підставою для застосування до відповідача штрафних санкцій передбачених п. 5.3. Договору в розмірі 100 000 грн.Згідно з п. 4.2.2. Договору відповідач зобов`язався належним чином здійснювати свою діяльність, визначену в п.1.3. Договору, задля досягнення мети здійснення інвестування.Згідно з п. 4.2.5. Договору відповідач зобов`язався дотримуватись та не порушувати умов, визначених у письмових договорах/угодах/правочинах укладених з організацією визначеною в п. 1.3. Договору.Згідно з п. 4.2.8. Договору відповідач зобов`язався дотримуватись та не порушувати правил, встановлених організацією, визначеною в п.1.3. Договору, та законодавства країни укладення контракту/договору/правочину з організацією, визначеною в п.1.3. Договору.Безпідставне залишення відповідачем місця надання послуг без дозволу і попередження організації перед якою у нього були зобов`язання є свідомим волевиявленням на припинення діяльності, що є об`єктом інвестування за Договором, і порушенням п. п. 4.2.2., 4.2.5., 4.2.7., 4.2.8 Договору. Відповідно до п. 5.3. Договору у випадку порушення відповідачем одного з обов`язків,встановлених пунктами 4.2.2., 4.2.9 Договору, за кожен факт такого порушення та/абообґрунтоване повідомлення організацією, визначеною в п. 1.3 цього Договору, пропорушення реципієнта, відповідач сплачуєте штрафну неустойку в розмірі 100 000 грн. протягом 5 банківських днів з моменту направлення претензії/вимоги про це.Згідно з п. 3.3. Договору у випадку порушення порядку використання інвестицій, залучених інвестором та/або свідомого волевиявлення реципієнта на припинення (нездійснення) діяльності, що є об`єктом інвестування за цим Договором, інвестор має право вимагати уреципієнта відшкодування вартості інвестицій протягом 10 днів з моменту отриманняобґрунтованої претензії від інвестора. Відповідно до Протоколу здійснення інвестицій №1 від 02.04.2018 p., що є невід`ємним додатком до Договору, на виконання умов Договору та своїх зобов`язань за ним позивач здійснив інвестиції для відповідача. Водночас, ними погоджено, що до таких інвестицій відносяться покриття витрат відповідача на: транспорт, а саме:квиток на потяг та/або авіаквиток/авіаквитки з Києва до Китаю;супутні п. 1.1.1. транспортні витрати, такі як: таксі до аеропорту в іноземній державі при пересадці (у разі необхідності) та таксі (або інший транспорт) з аеропорту (що є кінцевим місцем призначення) безпосередньо до місця проживання Реципієнта в Китаї);оформлення всіх необхідних віз на період дії контракту. Сума витрат включає: оплату в повному обсязі офіційного консульського збору, у тому числі додаткового консульськогозбору за дострокову видачу візи (в разі необхідності) та оплату послугагентства/агента, які займаються візовими питаннями). Так, зокрема, за оформлення візи до Китайської Народної Республіки, позивач сплатив 650 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України у світовій мережі Інтернет на сторінці станом на 11.12.2018 р. (дата відправки претензії) становить 18 050,50 грн. Таким чином, свої зобов`язання за Договором позивач виконав належним чином, що підтверджується документами про здійснення інвестицій у діяльність відповідача (документи про оплату послуг з навчання, отримання візи, перельоти, використання наземного транспорту тощо). У свою чергу, відповідач свідомо порушив декілька умов Договору (п. п. 4.2.2., 4.2.5., 4.2.7., 4.2.8) та положення ст. ст. 525, 526, 626, 629 ЦК України. Так, цінним листом з описом вкладення. 17 грудня 2018 року. Позивач відправив на адресуВідповідача письмову претензію (вимогу-) про відшкодування вартості інвестицій і сплатуштрафної неустойки, що підтверджується квитанцією ПАТ «Укрпошта» та Описом вкладенняу цінний лист № 0405340512570. На момент подачі позову до суду відповіді на претензію такі не отримано, заборгованість не погашено. Просить стягнути з [PERSON] на користь громадянина Канади [PERSON] 100 000 грн. штрафної неустойки за Інвестиційним договором № 49 від 02.04.2018 року та 18 050,50 грн. в якості відшкодування інвестицій за Інвестиційним договором № 49 від 02.04.2018 р., що разом складає 118050, 50 грн. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, повідомлені належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, в якій позивач просить позов задовольнити (а.с.197). Відповідач в сьогоднішнє судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив в задоволенні позову відмовити. В минулих засіданнях відповідач зазначав, що порушення умов інвестиційного договору зумовлено невиконанням умов договору саме позивачем, оскільки громадяни України, які прибувають у КНР з метою працевлаштування повинні в обов`язковому порядку оформити робочу візу, однак позивачем оформлено для позивача туристичну візу. Тому всупереч умовам договору позивач пропрацював не повний термін, оскільки необхідно було отримати іншу візу для продовження перебування у КНР. Вважає, що позивач, знаючи, що працевлаштування в КНР можливе тільки при наявності робочої візи, усвідомлював те, що позивач не зможе працювати протягом обумовленого у договорі терміну. Крім того, спростовує те, що позивач витратив 650 доларів США в якості візового бору, так як він сам оформлював декілька віз, що також підтверджується копіями його закордонного паспорта. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до умов укладеного між сторонами у справі 02.04.2018 року інвестиційного договору № 49, позивач, як інвестор, на добровільних засадах, здійснив інвестування у діяльність відповідача,як реципієнта, який зобов`язувався використовувати вкладені інвестиції лише для здійснення діяльності реципієнта, визначених цим договором та виконувати пов`язані з цим обов`язки на передбачених ним умовах. Об`єктом інвестування є діяльність відповідача з виконання робіт та надання послуг щодо навчання англійською мовою в організації «MEEnglish», головний офіс якої знаходиться за адресою: Китайська Народна Республіка, провінція Гуандон, м.Фошан, р- н Саншуй, вул. Саузвест Стріт, Жанбіян Роуд, «Саншуй Плаза Офіс Білдінг», буд. 5F, оф. № 535.Інвестиція здійснювалась шляхом понесення позивачем витрат на підготовку та організацію діяльності відповідача й могла надаватися у формі грошових коштів, майна (речей), майнових прав в обсязі, визначеному позивачем, та необхідному для задоволення мети здійснення інвестиції. При цьому, перелік можливих здійснених інвестицій встановлювався сторонами у Протоколі здійснення інвестицій № 1 від 02.04.2018 року, котрий є невід`ємним додатком до вищевказаного інвестиційного договору. Водночас, ними погоджено, що до таких інвестицій відносяться покриття витрат відповідача на: транспорт, а саме:квиток на потяг та/або авіаквиток/авіаквитки з Києва до Китаю;супутні п. 1.1.1. транспортні витрати, такі як: таксі до аеропорту в іноземній державі при пересадці (у разі необхідності) та таксі (або інший транспорт) з аеропорту (що є кінцевим місцем призначення) безпосередньо до місця проживання Реципієнта в Китаї);оформлення всіх необхідних віз на період дії контракту. Сума витрат включає: оплату в повному обсязі офіційного консульського збору, у тому числі додаткового консульськогозбору за дострокову видачу візи (в разі необхідності) та оплату послугагентства/агента, які займаються візовими питаннями). Так, позивач, зокрема просить стягнути за оформлення візи для відповідача до Китайської Народної Республіки суму18 050,50 грн. (650 доларів США), про що надає копію квитанції від 10.04.2018 р. (а.с. 14). В судовому засіданні відповідач зазначив, що ставить під сумнів відповідність копії квитанції від 10.04.2018 р. про сплату візового зброру оригіналу. Він особисто оформив декілька віз, про що надав копію свого закордоного паспорту з відповідними відмітками (а.с 162-167) та зазначив, що має сумніви в достовірності квитанції про сплату візового збору в сумі 650 доларів США. Ухвалою суду від 15.10.2020 р.(а.с.224) витребувано у позивача в строк до 06.11.2020 р. оригінал квитанції за плату візового збору за [PERSON] від 10.04.2018 р. Позивачем та його предстаником отримано зазначену ухвалу (а.с.240, 241), але станом на 02.12.2020 р. оригінал доказу суду не надано. Відповідно до ч. 6 ст. 95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. З огляду на зазначене, та враховуючи надану відповідачем копію його закордонного паспорту з відмітками (а.с. 164-164), суд не бере до уваги доказ копію квитанції за плату візового збору за [PERSON] від 10.04.2018 р. в сумі 650 доларів США. Судом також встановлено, що до обов`язків відповідача, визначеним інвестиційним договором, належали, крім іншого, після прибуття на місце призначення вчасно та належним чином підписати із організацією «ME English», контракт (угоду), ідентичну за змістом трудовому договору, що вже був укладений 02.04.2018 року; дотримання та непорушення умов цього контракту (угоди); вчасний початок виконання своїх обов`язків; здійснення навчання англійською мовою належним чином (п. п. 4.2.4 - 4.2.7 Договору). Відповідач, на виконання умов укладеного інвестиційного договору, прибув до місця призначення та приступив до здійснення обумовленої у цьому договорі, а також у договорі про працевлаштування від 02.04.2018 року, діяльності. Звернення до суду з позовом позивач обґрунтовував тим, що з 20.09.2018 року всупереч умовам інвестиційного договору відповідач перестав здійснювати діяльність в організації «ME English», вивіз з житла свої речі, що свідчить про невиконання відповідачем умов Інвестиційного договору, що є підставою зокрема для передбаченої договором відповідальності, а саме, стягнення штрафної неустойки у розмірі 100000.00 грн. Заперечуючи щодо позову в судовому засіданні, а також в заяві а.с.43-44, відповідач посилався на те, що позивач не виконав умов договору, а саме, не оформив йому робочу візу, що змушувало його порушувати законодавство Китаю, а також позивач відмовився платити за медичний огляд в Китаї та візу в Камбоджію, яка була необхідна для отримання візи в Китай (п.1.2 Протоколу № 1 Інвестиційного договору № 49) та не забезпечив полісом страхування життя від нещасних випадків (п. 1.5 2 Протоколу № 1 Інвестиційного договору № 49), що також є порушенням умов Договору. Зазначене позивачем під час розгляду справи не спростовувалось. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували правовий зв`язок позивача з організацією «ME English», що давало б підстави для настання наслідків за невиконання відповідачем умов договору. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що належних доказів на підтвердження позовних вимог, позивачем не надано, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed