Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначив, що 21 листопада 2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу сторони по справі дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Подальше збереження шлюбу не можливе. Фактично шлюбні стосунки припинено з лютого 2013 року. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав, тому відповідно до п. 4 ст.\~169, ст.\~224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу,\~\~відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України. Всебічно, об'єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче. Як вбачається зі ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Стаття 105 ч. 1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (дошлюбне прізвище «Кірушок») зареєстрували шлюб 21 листопада 2012 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Марїнського районного управління юстиції в Донецькій області складено відповідний актовий запис № 92, відповідно до свідоцтва про одруження І-НО № 296571. Прізвище дружини після одруження «Демяненко». Позивач та відповідач не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved