overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини, не утримує її. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини та стягнути аліменти у розмірі ? частини заробітку на місяць. Позивач у судове засідання не зявився, направив суду заяву, у якій просить слухати справу у його відсутності, позов підтримав. Представник органу опіки та піклування вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини, про що зазначив у висновку. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, але в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим суд провадить заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини, не утримує її, яка проживає з позивачем. Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження дитини, висновком органу опіки та піклування від 07.02.2017 року, письмовими поясненнями дитини від 18.01.2017 року, довідкою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 15.11.2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини, не утримує її. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини та стягнути аліменти у розмірі ? частини заробітку на місяць. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що всі обставини справи зазначені у позові. Відповідач заперечував в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав та не заперечував проти позовних вимог про стягнення аліментів, пояснив, що не ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Представник органу опіки та піклування вважає не доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини, про що зазначив у висновку. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Сторони розірвали шлюб. Відповідач проживає окремо від дитини. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини, рішенням Московського районного суду м.Харкова від 31.10.2014 року, довідкою ЖК «РАДІСТ» від 06.07.2016 року. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ч.1 ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивач не довів суду, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Так, як докази позивач надав суду довідку КЗ «Дошкільний заклад (ясла-садок) №446 Харківської міської ради» від 22.07.2016 року, відповідь КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №14» від 22.07.2016 року. Разом з тим, ці докази не свідчать про ухиляння відповідачем від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Крім того, докази позивача спростовуються доказами наданими відповідачем, а саме: фотографіями, на яких відображене спілкування відповідача з дитиною, чеками про добровільну сплату відповідачем аліментів на дитину. Також суд враховує висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини, не утримує її. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини та стягнути аліменти у розмірі ? частини заробітку на місяць. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що всі обставини справи зазначені у позові. Представник органу опіки та піклування вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини, про що зазначив у висновку. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, але в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим суд провадить заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини, не утримує її, яка проживає з позивачем. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини, висновком органу опіки та піклування від 29.07.2016 року, відповідями ХЗОШ №143 та №113 за місцем навчання дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини, не утримує її. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини та стягнути аліменти у розмірі ? частини заробітку на місяць. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що всі обставини справи зазначені у позові. Представник органу опіки та піклування вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини, про що зазначив у висновку. Відповідач проти позовних вимог про стягнення аліментів не заперечував, заперечував проти позовних вимог про позбавлення батьківських прав та пояснив, що позивач перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини, не утримує її, яка проживає з позивачем. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини, висновком органу опіки та піклування від 17.10.2016 року, довідкою ОСББ «277» від 11.06.2016 року, відповідями ХЗОШ №42 від 15.07.2016 року, КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №13» від 18.07.2016 року. Ч.1 ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, відповідач ніяких доказів того, що позивач перешкоджає йому спілкуватися з дитиною, суду не надав. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач безпідставно відмовляється від надання згоди на виїзд за межі України дитини. У зв'язку з цим позивач просить суд визнати відмову [PERSON] на тимчасовий виїзд за кордон дитини [PERSON], [INFO], безпідставною; дозволити виїзд за межі України дитини [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON] без згоди батька [PERSON] строком з 01 червня по 31 серпня 2016 року. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позов підтримав та просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, у зв'язку з чим суд проводить заочний розгляд справи. Представник управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач безпідставно відмовляється від надання згоди на виїзд за межі України дитини. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини, рішеннями Ленінського районного суду м.Харкова від 10.01.2014 року, Московського районного суду м.Харкова від 26.06.2014 року та 21.07.2015 року. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач безпідставно відмовляється від надання згоди на виїзд за межі України дитини. У зв`язку з цим позивач просить суд надати дозвіл на виїзд за межі України дитини [PERSON] , [INFO] , у супроводі матері [PERSON] без згоди батька [PERSON] строком з 16 липня по 25 липня 2020 року . Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позов підтримав та просив слухати справу у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим суд проводить заочний розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився та направив клопотання, в якому просив слухати справу за його відсутності. Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувались. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач безпідставно відмовляється від надання згоди на виїзд за межі України дитини. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини, рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.06.2006 року, копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 11.07.2006, копією довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 04.02.2020 року, копією договору на туристичне обслуговування від 25.01.2020 року. Виходячи зі змісту ст.ст.1,2,3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N57 передбачає виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що сторони є батьками дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач безпідставно відмовляється від надання згоди на виїзд за межі України дітей. У зв'язку з цим позивач просить суд надати дозвіл на виїзд за межі України, а саме до АР Крим, дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у супроводі матері без згоди батька в період з 01 червня 2017 року по 01 лютого 2018 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та уточнив, що позивач просить суд надати відповідний дозвід до 01 лютого 2018 року, а не 2017 року, як помилкомо зазначено у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував, але пояснив, що вже надавав відповідні дозволи. Представник управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач не надав письмової згоди на виїзд дітей до Криму. Ці обставини підтверджуються свідоцтвами про народження дітей. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до п.3 Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 367, в'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57. Тому суд ввадає, що дозвіл на виїз дітей повин бути наданий, але не за межі України, а на тимчасово окуповану територію України - до Автономної Республіки Крим. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що сторони є співвласниками житлового будинку за адресою: м.Харків, пров.Автострадний, 25. Через те, що між сторонами немає згоди про порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований вказаний житловий будинок, позивач, з урахуванням проведеної по справі судової земельно-технічної експертизи, просить суд встановити порядок користування вказаною земельною ділянкою, передбачений другим варіантом висновку експертизи. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що всі обставини справи визначені у позові. Представник відповідача проти позову заперечував та пояснив, що не визначена доля паркану. Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку за адресою: м.Харків, пров.Автострадний, 25. Первісні частки сторін у праві власності на вказаний будинок становлять ? частка у кожного з співвласників. Після перерозподілення часток, викликаного перебудовами та добудовами будинку, ідеальні частки співвласників склали: позивача 138/200, відповідача 62/200. Вказаний житловий будинок розташовано на земельній ділянці площею 641 кв.м. Між сторонами немає згоди про порядок користування вказаною земельною ділянкою. Ці обставини підтверджуються рішенням Московського районного суду м.Харкова від 28.04.2012 року, технічним паспортом, інвентаризаційною справою на будинок, висновком судової земельно-технічної експертизи №2272, складеної 25.05.2016 року експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Засл. проф. [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Відповідно до ч.1 ст.98 ЗК України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Ч.2 ст.120 ЗК України передбачає, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Доводи представника відповідача про не визначення долі паркану висновків суду про задоволення позову не спростовують. Так, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як доказ на підставу своїх заперечень представник відповідача надав суду висновок судової будівельно-технічної експертизи №5805, складений 25.10.2011 року експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Засл. проф. [PERSON]. Разом з тим, цей доказ не містить в собі ніякої інформації про неможливість задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 11.08.2006 року, шлюб зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану ММУЮ Донецької області, актовий запис за № 709. Родина фактично розпалась з травня 2016 р. у зв'язку з тим, що між ними виникли особисті неприязливі відносини на побутовому ґрунті. Подальші шлюбні відносини та збереження родини вважає неможливим. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спору про визначення місця проживання дітей та розподілу майна між ними не має. Просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, але від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, в якій вона просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання, не з'явився, але від нього також надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він визнає позов та не заперечує проти його задоволення та розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює судове рішення про задоволення позову. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, 11.08.2006 р. позивач та відповідач уклали шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 709. Подружжя мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з травня 2016 р., родина розпалась остаточно і в подальшому збережена бути не може. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позов та розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 15.10.2011 року, шлюб зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 934. Родина фактично розпалась у звязку з тим, що між ними виникли особисті неприязні відносини на побутовому ґрунті. Подальші шлюбні відносини та збереження родини вважає неможливим. Від шлюбу мають дитину-Власову [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із позивачкою. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Малолітню дитину залишити проживати разом із матірю. Позивач у судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності із ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб 1-НО № 256008, зареєстрованого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області позивач та відповідач зареєстрували шлюб 15.10.2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 934. Подружжя мають дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-НО №442499 виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис 117. Згідно ст. 105 СК України вбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, родина розпалась кінцево і у подальшому збережена бути не може. Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим в подальшому зберегти їх сімю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний. Згідно\~ст.160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років\~\~визначається за згодою батьків.\~\~ При цьому у відповідності до вимог\~ст.161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність\~\~дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я\~\~та інші обставини, що мають істотне значення для справи. За наведеного вище, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визначення місця проживання дитини, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 160, 161 СК України,

Outcome: approved