Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом де зазначив, що відповідачі проживають за адресою [INFO] і є споживачами послуг, що надаються Концерном «Міські теплові мережі». За період з січня 2009 року по лютий 2015 року за вказаною адресою надавалися послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, загальна вартість яких становить 14805,46грн., станом на 01.03.2015р. сплачено було 10524,25грн., заборгованість становить 4281,21грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, а також витрати по платі судового збору. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідачі в судовому засідання проти позову заперечували, пояснивши, що ними здійснюється оплата за житлово-комунальні послуги щомісяця, більш того рішенням суду від 19.11.2009р. з них стягнута заборгованість за житлово-комунальні послуги на користь КП ВРЕЖО № 9 станом на 01.09.2009р. Отже вимоги щодо стягнення боргів за період з січня по вересень 2009 року позивач має вирішувати з КП ВРЕЖО № 9. Більш того, вимоги позивач виходять за межі строків позовної давності, які відповідачі просили застосувати. Просили в задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні\~\~вимоги підлягають задоволенню\~\~частково з наступних\~\~підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради №25 від 29.01.2009 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованим опаленням, централізованого постачання гарячої води, визначено концерн «МТМ», у будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Концерн «МТМ» здійснює постачання теплової енергії за адресою м. Запоріжжя, вул. Хакаська, 7/84. Факт підключення будинку, де мешкають відповідачі, до теплових мереж Концерну «МТМ», отримання послуг, які надаються концерном, відповідачами не заперечуються. Відповідачі від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялись, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення їх від оплати, відповідачами не надано. Встановлено, що письмовий договір про надання вказаних комунальних послуг сторонами не укладався, проте відсутність відповідного договору не є підставою для звільнення від оплати наданих послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачами. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до числа житлово-комунальних послуг відносяться й послуги з центрального опалення. Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк, а відповідно до ст.64-68 ЖК України наймачі (власники) жилого приміщення та повнолітні члени його сім'ї зобов'язані своєчасно та належним чином сплачувати комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Згідно розрахунку, за період з січня 2009 року по березень 2015 року, включно, позивачем надано послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води на загальну суму 14805,46грн., сплачено 10524,25 грн. Проте, не може бути стягнута заборгованість за надані позивачем послуги за період з січня по вересень 2009 року, у звязку з наявністю рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 19.11.2009р., яке набрало законної сили 29.12.2009р. яким з відповідачів стягнуто на користь КП ВРЕЖО № 9 заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 9289,81грн. за період часу з 01.01.1999 по 01.09.2009р. Окрім цього, відповідачами заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності, в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 264 ЦК України (правова позиція, висловлена у Постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14). Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2015р. позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Отже, Концерн «МТМ» звернувшись у липня 2015 року до суду із заявою про видачу судового наказу, вчинив дію, передбачену ч. 2 ст. 264 ЦК України, перервавши строк позовної давності. Таким чином, враховуючи строки здійснення платежів, в межах строку позовної давності з відповідачів підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за період з липня 2012 року по березень 2015 в розмірі 423,07грн., а задоволенні інших вимог має бути відмовлено, оскільки вони знаходяться поза межами трирічного строку позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача, в солідарному порядку, підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1378 грн.

Outcome: partial