Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 1 квітня 2013 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7569/01.04.2013 Кр, відповідно до якого відповідач отримала 6000 грн. під 135 % річних. В забезпечення виконання договору з [PERSON] було укладено договір поруки. За час користування кредитом [PERSON] порушувала графік сплати кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 5514, 14 грн., з яких 3487,13 грн. сума кредиту та 2027,01 грн. відсотки за користування кредитом. А тому позивач звертається до суду з позовом, в якому просить стягнути суму заборгованості 5514,14 грн. та судові витрати 243,60 грн. Представник позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував (а.с. 23). Відповідачі в судове засідання не звилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача з постановленням заочного рішення. 15 червня 2014 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора. Поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов'язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до заявки на отримання кредиту (а.с. 4) відповідач [PERSON] прохає надати кредит у сумі 6000 грн. Відповідно до кредитного договору (а.с. 8) між позивачем та відповідачем [PERSON] виникли договірні кредитні відносини, предметом яких стала сума 6000 грн. Відповідно до договору поруки (а.с. 9) [PERSON] взяла на себе обовязок відповідати за невиконання зобовязання первісним позичальником. Відповідно до видаткового касового ордеру (а.с. 10) відповідач [PERSON] отримала 6000 грн. Відповідно до додаткової угоди (а.с. 11) у разі несвоєчасної сплати кредиту процентна ставка збільшується до 135 % річних. Відповідно до розрахунку (а.с. 12-13) заборгованість складає 5514,14 грн. Відповідно до квитанції (а.с. 1 ) позивачем сплачено судовий збір на суму 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та наявних доказів у матеріалах справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки позичальник [PERSON] зобовязання не виконувала, як і поручитель [PERSON], внаслідок чого утворився борг 5514,14 грн., який підлягає стягненню в солідарному порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати склали 243,60 грн., а тому кожний з відповідачів понести 1 / 2 частину документально підтверджених судових витрат 121,80 грн. Суд, на підставі викладеного, ст. 536, 553-555, 625, 629, 651 ЦК України та

Outcome: approved