Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача невиплачену одноразову допомогу при переході на пенсію у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат в сумі 28767,33 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він працював з 01.07.1967 року на різних посадах у Відокремленому підрозділі «Шахта «Північна» та у спец апараті Виробничого обєднання «Дзержинськвугілля», а потім у Державному підприємстві «Дзержинськвугілля» («Торецьквугілля»). З 01.07.2016 року його звільнили з займаної посади на підставі\~ст. 38 КЗпП України\~за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Загалом на вугільних підприємствах має стаж роботи 49 років. Відповідно до п. 12.15 Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року, за реєстраційним номером в Міністерстві праці та соціальної політики України № 71 від 07.08.2001 року (надалі - Угода), працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності (незалежно від віку), при першому звільненні з підприємства (структурного підрозділу, відособленого підрозділу, філіалу, товариства, тощо) незалежно від причин звільнення, крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки, сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі (у тому числі на підприємствах колишнього СРСР) і середнього заробітку, але не менше, зокрема при стажі роботи в галузі понад 20 років для чоловіків трьох середньомісячних заробітків. Про сплату цієї допомоги робиться відповідний запис до трудової книжки. Однак, відповідачем було відмовлено у виплаті одноразової допомоги при звільнені, у звязку з виходом на пенсію, оскільки позивач вже був перший раз звільнений з Державного підприємства «Шахта «Північна» на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України і повинен був отримати зазначену одноразову допомогу у 1999 році. Позивач вважає, що він має право на зазначені виплати, оскільки після першого звільнення він продовжував працювати на вугільному підприємстві і одноразову допомогу при звільненні не отримував. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні з підстав зазначених у позові. Представник відповідача, який діє за довіреністю, в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] з 01.07.1967 року працював у Відокремленому підрозділі «Шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» («Торецьквугілля») та в подальшому у Державному підприємстві «Торецьквугілля». Відповідно до наказу відповідача № 49-к від 01.07.2016 року позивача було звільнено на підставі\~ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, в зв'язку з переходом на пенсію. Згідно довідки відповідача № 54/1242 від 17.08.2016 року середньомісячна зарплата позивача склала 9589,11грн. Відповідно до п. 12.15 Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року, за реєстраційним номером в Міністерстві праці та соціальної політики України № 71 від 07.08.2001 року (надалі - Угода), працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності (незалежно від віку), при першому звільненні з підприємства (структурного підрозділу, відособленого підрозділу, філіалу, товариства, тощо) незалежно від причин звільнення, крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки, сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі (у тому числі на підприємствах колишнього СРСР) і середнього заробітку, але не менше, зокрема при стажі роботи в галузі понад 20 років для чоловіків трьох середньомісячних заробітків. Про сплату цієї допомоги робиться відповідний запис до трудової книжки. Відповідно до п. 3.2. Угоди її положення є обов'язковими до застосування при укладенні угод, колективних договорів і індивідуальних трудових договорів для всіх підприємств, що перебувають у сфері дії сторін, незалежно від форм власності та господарювання, (у тому числі тих, що здійснюють свою діяльність на умовах договорів, укладених у рамках державно - приватного партнерства), а також під час розгляду трудових спорів. У разі реорганізації сторін і підприємств, що знаходяться у сфері їх управління, включаючи зміну їх форми власності або власника, виконання обов'язків переходить до правонаступника. У відповідності до\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, що має місце у даній справі, а тому суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обґрунтування своїх вимог. За результатами проведення судового засідання у справі, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення визнаного повноважним представником відповідача позову, а тому на користь [PERSON] слід стягнути одноразову допомогу відповідно до п. 12.15 Угоди в розмірі 28767, 33 грн. при середньомісячному заробітку 9589, 11 грн. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved