Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування будинком, який розташований за адресою: місто Дніпродзержинськ, вулиця Кримська, будинок 26. В обґрунтування своїх вимог позивачі в позовній заяві зазначив, що на підставі договору дарування від 04 липня 1997 року будинок за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Кримська, 26, належав на праві приватної власності його братові [PERSON]. 05 січня 1999 року його брат зареєстрував у зазначеному будинку свою дочку [PERSON] та дружину [PERSON]. 13 квітня 2011 року його брат [PERSON] помер, після його смерті на належний йому будинок відкрилась спадщина. Спадкоємцями першої черги були дочка та дружина брата. Дочка брата відмовилась від прийняття спадщини після свого батька на його, [PERSON], користь. Що стосується дружини брата, то вона з 2007 року не проживала у вищезазначеному будинку, тобто на протязі чотирьох років до смерті брата. У зв'язку з тим, що дружина брата була зареєстрована у вищезазначеному будинку, він не мав можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, шляхом звернення до нотаріуса, бо формально вона вважалася такою, що спадщину прийняла, хоча на день відкриття спадщини вона фактично не проживала в будинку. Через це він був змушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на будинок в порядку спадкування за законом. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 лютого 2014 року, яке набрало чинності 21 листопада 2014 року, за ним було визнано право власності на будинок, який розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Кримська, 26, а також встановлено той факт, що дружина брата [PERSON] не проживала у зазначеному будинку з 2007 року, спільного господарства з [PERSON] не вела і після смерті свого чоловіка до будинку не повернулась. До теперішнього часу [PERSON] не повернулася до вищевказаного будинку, тобто вже на протязі восьми років вона в ньому не проживає. Також вона більше не є членом його сім'ї, тому у неї відсутні підстави, передбачені ст. 405 ЦК України, користуватися належним йому будинком. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася та про причини неявки суду не повідомила, хоча про місце і час слухання справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи - Дніпровського районного відділу в м. Дніпродзержинську Головного управління Департаменту міграційної служби України у Дніпропетровській області, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що позивач є власником будинку, розташованому за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Кримська, 26, в якому з 05 січня 1999 року зареєстрована відповідач. Відповідач без поважних причин не проживає у зазначеному будинку з 2007 року до теперішнього часу, тобто на протязі восьми років. З 13 квітня 2011 року, тобто з моменту смерті [PERSON], відповідач не відноситься до членів сім'ї позивача. Ці обставини підтверджуються рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 лютого 2014 року, актом про не проживання № 389 від 07 липня 2015 року, копією домової книги на будинок, розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Кримська, 26. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав всіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення його права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач втратила право користування будинком, розташованим за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Кримська, 26, внаслідок її відсутності у зазначеному жилому приміщенні без поважних причин на протязі восьми років, а також з тієї підстави, що вона не є членом сім'ї власника означеного будинку, тобто позивача.

Outcome: approved