Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 06.01.2011 року Комуною Лангеланд , Рудкьобінг . В обгрунтування вимог вказано, що сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, від шлюбу дітей не мають. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 06.03.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення сторін. Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надала, при цьому електронним зв`язком до суду направила заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі та вказала, що не заперечує проти розірвання шлюбу Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06.01.2011 року, про що Комуною Лангеланд , Рудкьобінг , зроблено реєстраційний запис в Реєстрі шлюбів 692 (а.с. 7-10). Від шлюбу сторони дітей не мають. Згідно статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Беручи до уваги викладене, те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, оскільки позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом, вважає, що примирення між сторонами не можливе, наполягає на розірванні шлюбу з огляду на положення ст. 24 СК України наполягає позивач не можу бути примушений перебувати в шлюбі, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, тому суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,60 грн. відповідно до квитанції №28 від 19.02.2020 року (а.с. 1). Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 420,30 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 420,30 грн.

Outcome: approved