Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості, зазначаючи, що 04.11.2013 з [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. За кредитним рахунком встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі зазначеному в Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним рахунком відповідач отримав кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшувався до 50\~000,00 грн. В результаті порушення відповідачкою умов договору, станом на 27.05.2020 року виникла заборгованість у розмірі 87 517,06 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 38 259,33 грн. (в тому числі за простроченим тілом кредиту); заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 Цивільного кодексу України 23\~223,30 грн., заборгованості за пенею 26\~034,43 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та сплачені судові витрати. Ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 30 липня 2020 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження (т. 1 а.с. 87). 17 вересня 2020 року представником відповідачки подано відзив на позовну заяву в якому висловлено прохання відмовити у задоволенні заявлених у ній вимог. В обґрунтування позиції представник зазначила зокрема, що Умови і правила надання банківських послуг, які не підписані відповідачкою, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви, фактично між сторонами був укладений кредитний договір, який не містить строку повернення кредиту, права банку погашати відсотки за рахунок кредиту, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, інших угод щодо погодження вказаних умов відповідачка не підписувала. Також зауважила про належне виконання відповідачкою обов?язку по поверненню кредитних коштів (т. 1 а.с. 88-93). 25.09.2020 представником позивача до суду подано відповідь на відзив, в якому зазначила про помилковість позиції відповідача та наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі (т. 1 а.с. 101-114). Ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 02 березня 2021 року задоволено заяву судді Каланчацького районного суду Херсонської області Максимовича І. В. про самовідвід по справі. Цивільну справу передано до канцелярії Каланчацького районного суду Херсонської області для повторного автоматизованого розподілу її іншому складу суду (т. 1 а.с. 149). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 березня 2021 року справу розподілено судді Скригун В. В. (т. 1 а.с. 151). Ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 03 березня 2021 року призначено по справі підготовче засідання на 09 березня 2021 року (т. 1 а.с. 152). Ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 09 березня 2021 року задоволено заяву про самовідвід судді Скригун В. В. (т. 1 а.с. 155). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 березня 2021 року вказану справу розподілено судді Ковальчук О. В. (т. 1 а.с. 157). Ухвалою судді Каланчацького районного суду Херсонської області Ковальчук О. В. від 12 березня 2021 року задоволено самовідвід судді Ковальчук О. В. Цивільну справу передано до канцелярії Каланчацького районного суду Херсонської області для передачі на розгляд іншому судді (т. 1 а.с. 159). Згідно протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 березня 2021 року, призначення не відбулося у зв?язку із відсутністю потрібної кількості суддів для розподілу справи (т. 1 а.с. 161). Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 22 березня 2021 року вказану справу розподілено судді Скадовського районного суду Херсонської області Пухальському С. В. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 24.03.2021 постановлено прийняти до провадження справу та призначено підготовче засідання (т. 1 а.с. 166-167). Ухвалою суду від 23.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позовної заяви долучено клопотання в якому висловив прохання розглядати справу без участі представника банку, позовні вимоги підтримує (т. 1 а.с. 1). Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі (т. 1 а.с. 174). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно з частиною 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4\~ЦПК України). Статтею 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12\~ЦПК України). За змістом частин 1 та 6 статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 77 та частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України). За змістом статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 04.11.2013 підписала анкету-заяву №б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, тим самим виявила бажання отримати оформити на своє ім?я Карту Gold з бажаним кредитним лімітом по платіжній картці в розмірі 25\~000,00 грн. (т. 1 а.с. 39). На підтвердження досягнення згоди щодо істотних умов цього договору між сторонами, Банком надано копію витягу з Умов і правил надання банківських послуг, що підписані головою Правління ПАТ КБ «ПриватБанк» Дубілет О. В. (а.с. 41-76). Згідно з наданим банком розрахунком відповідачка за вказаним кредитним договором станом на 27.05.2020 має заборгованість у розмірі 87 517,06 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 38 259,33 грн. (в тому числі за простроченим тілом кредиту); заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 Цивільного кодексу України 23\~223,30 грн., заборгованості за пенею 26\~034,43 грн. (т.1 а.с. 11-24). Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, банком висловлено прохання, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 Цивільного кодексу України 23\~223,30 грн., заборгованості за пенею 26\~034,43 грн. Обґрунтовуючи право вимоги, розмір і порядок нарахування заборгованості, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 04.11.2013, банк посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, а також на Умови і правила надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору (а.с. 40, 41-76). Разом з тим, суд вважає неналежним доказом на підтвердження доводів позивача Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, оскільки вказаний документ не підписаний позичальником. При цьому, погодження кредиту на вказаних у Витягу умовах відповідачкою заперечується. Також суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме додану до позову редакцію Умов і правил надання банківських послуг розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву від 04.11.2013, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, надані банком Умови і правила надання банківських послуг, відповідачкою не підписані, нею не визнані, а тому не можна їх вважати погодженими. Таким чином, з наявних у справі доказів неможливо встановити на яких умовах отримано кредитні кошти та яким чином здійснювалося нарахування пені, штрафів та відсотків. Розмір останніх як вбачається з розрахунку в різні періоди збільшувався. Надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. З огляду на викладене, Умови і правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи не містять підпису [PERSON] , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 04.11.2013 шляхом підписання заяви. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі, в тому числі, відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання та терміни виконання договірних зобов`язань. Вказане узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зазначеними у постанові від 04 вересня 2019 року у справі №647/248/17. Приймаючи до уваги, що банком не надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про розмір процентів за користування кредитом, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови і правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Враховуючи вказане, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по пені в розмірі 26\~034,43 грн., не доведені. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, а також Умови і правила надання банківських послуг не містять погодження та підпису відповідача, в зв`язку з чим, неможливо встановити, які тарифи погодив позичальник щодо розміру відсотків, пені, комісії і штрафу, за несвоєчасне виконання умов кредитного договору, а тому підстави для їх стягнення відсутні у зв`язку з недоведеністю. Враховуючи викладене та виходячи з того, що між сторонами не обумовлено розміру процентної ставки, зміни її розміру та інших штрафних санкцій, суд погоджується із доводами представника відповідача щодо необхідності здійснення перерахунку заборгованості за тілом кредиту, яка подана позивачем у розрахунків, оскільки [PERSON] сплачувалися кошти на погашення тіла кредиту, а розрахунок в якому погашені кошти спрямовувалися на погашення усіх не передбачених у договорі платежів є невірним. Таким чином, шляхом додавання сум коштів, зазначених у виписці за кредитним договором (т. 1 а.с. 25-36), які зняла відповідачка за мінусом коштів, які нею були сплачені на погашення кредитної заборгованості разом із безпідставно нарахованими і знятими банком із карткового рахунку позичальника відсотків та пені, встановлено відсутність заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 04.11.2013. Виходячи з вищенаведеного, рахунок заборгованості наданий банком не доводить наявності заборгованості відповідачки, оскільки за вищевказаних обставин, відсотки та пеня, на які в тому числі спрямовувалися кошти від погашення кредиту, нараховані безпідставно. Отже, оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються заявлені позивачем вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed