Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просить стягнути з відповідача на свою користь фактичні витрати, пов'язані з навчанням, в розмірі 20614,06 грн. В обґрунтування позову зазначив, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 241 о/с від 26.07.2005 року відповідача [PERSON] було зараховано до складу курсантів Харківського національного університету внутрішніх справ (далі - ХНУВС). 01.09.2007 року між ХНУВС та відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (далі - Договір). Після закінчення ХНУВС згідно з наказом ХНУВС № 252 о/с від 27.06.2009 року курсанта 4-го курсу лейтенанта міліції [PERSON] було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Харківській області. Наказом ГУМВС України в Харківській області № 154 о/с від 13.10.2010 лейтенанта міліції [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС. Відповідно до п. 2.3.6. Договору відповідач зобов'язався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання в університеті згідно з затвердженим розрахунком. Розмір таких витрат складає 20614,06 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Оскільки позивач не зазначав про наявність заперечень щодо заочного розгляду справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 241 о/с від 26.07.2005 року відповідача [PERSON] було зараховано до складу курсантів ХНУВС. 01.09.2007 року між ХНУВС та відповідачем було укладено Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Після закінчення ХНУВС згідно з наказом ХНУВС № 252 о/с від 27.06.2009 року курсанта 4-го курсу лейтенанта міліції [PERSON] було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Харківській області. Наказом ГУМВС України в Харківській області № 154 о/с від 13.10.2010 лейтенанта міліції [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Відповідно до п. 2.3.6. Договору відповідач зобов'язався в разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього Договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Пунктом 3 Договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат є в тому числі відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу протягом перших трьох років після закінчення навчання. Згідно п. 4.1. відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення основної і канікулярної відпустки, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Пунктом 4.4. Договору передбачено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 14 Постанови КМУ № 992 від 22.08.1996 року в редакції, яка діяла на момент зарахування відповідача до ХНУВС, його навчання та відрахування з ХНУВС, у разі звільнення молодого фахівця за власним бажанням протягом трьох років, випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затверджено постановою КМУ № 313 від 01.03.2007 року (далі - Порядок). Згідно п. 1 вказаного Порядку в редакції, яка діяла на час навчання відповідача у ХНУВС, укладення ним Договору та відрахування з ХНУВС, підставою відшкодування вказаних витрат є в тому числі відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Пунктом 2 Порядку передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Згідно п. 3 Порядку витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця у навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. У разі коли особа є неповнолітньою, договір з нею укладається за письмовою згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Відповідно до п. 4 Порядку розрахунок фактичних витрат здійснюється відповідно до норм утримання у вищому навчальному закладі. Пунктом 5 порядку передбачено, що витрати відшкодовуються: 1) у повному розмірі: особами чоловічої статі, що вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у навчальний заклад, та жіночої статі - за весь період навчання; особами, що навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує такий строк. Згідно п. 6 Порядку у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача фактичних витрат, пов'язаних із його навчання в ХНУВС. Разом з тим суд не вбачає підстав для стягнення вказаних витрат за весь період навчання з огляду на наступне. Як вбачається з п. 5 вказаного Порядку, витрати відшкодовуються: 1) у повному розмірі: - особами чоловічої статі, що вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у навчальний заклад, та жіночої статі - за весь період навчання; - особами, що навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує такий строк. Таким чином, як вбачається з вказаного вище Порядку, розмір та період відшкодування фактичних витрат залежить від факту проходження особами чоловічої статі, які навчались в ХНУВС, строкової військової служби до вступу на навчання до ХНУВС, а також строку такої служби. Даних про те, що відповідач до вступу на навчання до ХНУВС проходив строкову військову службу, позивачем суду не надано. Як встановлено судом в ході розгляду інших цивільних справ, курсанти ХНУВС протягом першого року після зарахування знаходяться на казарменному положенні, яке зараховується в строк служби в міліції та прирівнюється до служби в армії. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу», строки строкової військової служби в календарному обчисленні встановлюються: для солдатів і матросів, сержантів і старшин, які проходять строкову військову службу в Збройних Силах України та інших військових формуваннях, - до 12 місяців. За таких обставин суд приходить до висновку, що у відповідності до вказаного вище Порядку, який діяв на момент укладення сторонами Договору, навчання відповідача та його відрахування з ХНУВС, відшкодуванню підлягають витрати за період навчання, що перевищує встановлений законодавством річний строк строкової військової служби. Таким чином, не підлягають відшкодуванню витрати, пов'язані з навчання відповідача протягом першого, 2005-2006, навчального року. Як вбачається з розрахунку комунальних послуг, наданого позивачем, останнім місяцем вказаного навчального року є липень 2006 року. Як вбачається з розгорнутої довідки-розрахунку витрат на продовольче забезпечення відповідача за період з 2005 по 2009 року (вих. № 5/356 від 21.07.2014 року), зазначені витрати за період 2005-2006 року дорівнюють 1580,17 грн. З довідки - розрахунку про відшкодування витрат по відділенню речового забезпечення № 251 вбачається, що речове забезпечення за 2005-2006 роки складає 531,57 грн. Відповідно до розрахунку комунальних послуг за 2005-2006 навчальний рік, сума витрат за комунальні послуги за вказаний період складає 1358,33 грн. Згідно довідки № 4/938 від 22.07.2014 року, грошове забезпечення відповідача за період з серпня 2005 року по липень 2006 року включно складає 823,55 грн. Таким чином, загальна сума витрат на утримання відповідача в ХНУВС протягом 2005-2006 навчального року, які згідно Порядку не підлягають відшкодуванню, складає 4293,62 грн. Відповідно до довідки-розрахунку № 4/937 від 21.07.2014 року, розмір фактичних витрат пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] за час його навчання в ХНУВС за період з 03.08.2005 року по 27.06.2009 року становить 20614,06 грн., з яких: грошове забезпечення - 7123,58 грн., продовольче забезпечення - 5657,14 грн., речове забезпечення - 2082,83 грн., вартість житлово - комунальних послуг і спожитих енергоносіїв - 5750,51 грн. Таким чином, відшкодуванню підлягають витрати в розмірі 16320,44 грн. (20614,06 грн. - 4293,62 грн.). При цьому доводи представника позивача, викладені в письмових поясненнях, відносно того, що витрати мають відшкодовуватись в повному обсязі за весь період навчання, оскільки на підставі ч. 10 ст. 17 Закону України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу» відповідач втратив право на відстрочку від призову на строкову військову службу, не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на наступне. Як вбачається з вказаних положень закону, відстрочка від призову на строкову військову службу для здобуття освіти надається один раз за період навчання, і громадяни призовного віку, відраховані з навчальних закладів за власним бажанням, за невиконання навчального плану, порушення умов контракту або недисциплінованість втрачають право на відстрочку від призову на строкову військову службу незалежно від їх повторного зарахування до того чи іншого вищого навчального закладу або поновлення у вищому навчальному закладі. Між тим відповідач з ХНУВС відрахований не був та закінчив вказаний навчальний заклад. Крім того, як вбачається з вказаного вище Порядку, затвердженого постановою КМУ, ним прямо передбачено відшкодування витрат особами, які звільнились саме із служби після закінчення навчального закладу, та в розмірі, який залежить від проходження такими особами встановленого законодавством строку строкової військової служби до вступу у навчальний заклад. Враховуючи наведене, суд не може визнати обґрунтованими доводи представника позивача відносно того, що витрати на навчання мають відшкодовуватись в повному обсязі, оскільки відповідач втратив право на відстрочку від призову на строкову військову службу. Згідно ст. 88 ЦПК України суд пропорційно до задоволеної частини позовних вимог стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 169,90 грн.

Outcome: partial