Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] та змінити спосіб їх стягнення, змінивши спосіб стягнення із стягнення у частці від заробітку - «у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] починаючи з дня дня набрання рішення законної сили» згідно рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2018 року у справі № 391/519/18 на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі «50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з часу набрання чинності рішення суду про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] » та визнати таким, що втратив чинність з дня набрання рішення суду законної сили та відкликати з виконання виконавчий лист № 391/519/18 від 04.11.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . 02.06.2021 року позивачем подано до суду уточнення до позовної заяви, в яких він просив звільнити його повністю від сплати боргу зі сплати аліментів станом на 30.04.2021 року, який обраховано державним виконавцем, виходячи з частки ј від середнього заробітку (доходу) громадян у Компаніївському районі Кіровоградської області та який становить 33034,65 грн. на підставі виконавчого листа № 391/519/18 від 04.11.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . В позовній заяві пояснив, що на підставі рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2018 року у справі № 391/519/18 змінено розмір аліментів, стягуваних з нього на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини заробітку (доходу) батька, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягенння дитиною повноліття. Він має нову сім`ю, 2014 року у них народилася донька [PERSON] . У їх сім`ї також проживає та виховується неповнолітній син дружини від першого шлюбу. Він не працює з 08.10.2019 року, перебуває з дітьми на утриманні дружини. Інших доходів не має. Має вади здоров`я, перебуває на обліку у лікаря хірурга та сімейного лікаря. Його поганий стан здоров`я ускладнює йому пошук роботи, оскільки працювати водієм із захворюванням хребта далі він не може, що й стало причиною його звільнення з роботи. З цих причин він не може сплачувати аліменти. Станом на 30.04.2021 року він має борг зі сплати аліментів в сумі 33 034,65 грн. Зазначені ним підстави є достатніми для звільнення його від боргу по аліментам. Відповідачкою надано відзив на позовну заяву, в якому вона пояснила, що жодна із причин для зменшення розміру аліментів не підтверджена доказами. Також, позивач зазначає, що у його сім`ї, на утриманні дружини, проживає та виховується неповнолітній син дружини від першого шлюбу. Згідно чинного законодавства обов`язки по забезпеченню дитини покладено на біологічних батьків або в деяких випадках на державу. Щодо звільнення позивача від сплати боргу по аліментам то вона взагалі є безпідставною і не підлягає задоволенню, тому просить відмовити в позові. На виконання вимог п. п.2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 02.06.2021 року відкрито провадження по справі, справу призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17.11.2021 року справу призначено до розгляду. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та надав пояснення відповідно до викладених в позовній заяві. Відповідачка вимоги позовної заяви не визнала, просила позов не задовольняти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2018 року змінено розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягуваних за рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 12.01.2012 року, справа № 2-370/1110/35/12, з «у розмірі по 200 грн. щомісяця, з індексацією відповідно до закону до 05.03.2027 року» на ј частину заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , починаючи з дня набрання рішення суду законної сили та виконавчий лист № 2-370/1110/35/12 визнано таким, що втратив чинність з дня набрання рішення законної сили. Рішення набрало законної сили з 04.11.2018 року та 06.11.2018 року видано виконавчий лист . (а.с. 14-17, 19-20). Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.12.2016 року позивач уклав шлюб з [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.09.2014 року позивач є батьком [PERSON] , [INFO] . (а.с. 11). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.08.2011 року дружина позивача має ще неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.10). Відповідно до довідки про склад сім`ї № 908 від 14.05.2021 року, виданої Компаніївською селищною радою Кіровоградської області до складу сім`ї позивача входить дружина, донька та син дружини. (а.с. 8). З трудової книжки серії [NUMBER] від 01.02.2019 року встановлено, що позивач не працює. (а.с.12-13). З довідки № 3517 від 19.05.2021 року, виданої Компаніївського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) встановлено, що позивач станом на 30.04.2021 року має заборгованість в сумі 33 034,65 грн. (а.с. 18). Як встановлено з довідки Кіровоградської обласної лікарні з відділення травматології позивач має захворювання грудо-поясничного відділу. (а.с. 21-22). Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Змінюючи розмір аліментів, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. При цьому суд враховує встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». Суд враховує, що позивач не працює, має іншу сім`ю, в якій народилася дитина і погоджується з тим, що на утримання [PERSON] , [INFO] необхідно змінити розмір стягнення аліментів з 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки визначений розмір аліментів є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і обов`язку обох батьків її утримувати. Виконавчий лист по справі № 391/519/18 визнати таким, що втратив чинність. Відповідно до ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зміна розміру стягнення аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Що стосується вимог відповідача щодо звільнення його від сплати заборгованості за аліментами станом на 30.04.2021 року у розмірі 33034,65 грн, суд зазначає наступне. Згідно з частиною другою статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Посилання позивача на той факт, що він не ухилявся від сплати аліментів, а фізично не міг цього робити через обставини, що мають істотне значення, а саме укладення шлюбу, народження іншої дитини, виховання неповнолітнього сина дружини від першого шлюбу та перебування позивача і дітей на утриманні дружини та відсутність доходів, не може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Відповідач був обізнаний, що повинен сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відсутність доходів та роботи не звільняє від їх сплати. Крім цього, згідно трудової книжки, позивач з 01.02.2019 року по 08.10.2019 року працював водієм в ФГ «Зелінського», мав дохід і міг сплачувати аліменти. Таким чином, суд не вбачає підстав, для задоволенні вимоги, щодо звільнення [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами станом на 30.04.2021 року по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа №391/519/18, виданого 06.11.2018 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В зв`язку з тим, що позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідачки, тому суд відносить витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. за його рахунок. На підставі викладеного та

Outcome: partial