Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] 2234 грн.93 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної з витратами на лікування і пошкодженням майна та 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 12 вересня 2014 року біля 10 години 30 хвилин по вул. Франка в м. Богуславі Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки «Рено Трафік» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON], який отримав легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. Постановою судді Богуславського районного суду Київської області від 05 лютого 2016 року водія [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні даної ДТП, але в зв'язку з закінчення строків його було звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідач [PERSON] являється власником автомобіля «Рено Трафік», який на момент ДТП був застрахований, а тому він та ПАТ НАСК «Оранта» повинні відшкодувати позивачу завдану матеріальну та моральну шкоду, внаслідок ДТП, в зв'язку з чим він і змушений звернутися з відповідним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги частково змінив, посилаючись на вищенаведені обставини та просив суд стягнути на його користь з страхової компанії матеріальні збитки, а решту з відповідача [PERSON], задовольнивши його позов в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач [PERSON] не надав суду належних доказів, які б підтверджували понесені ним витрати на лікування та пошкодження майна, а тому просив суд відмовити в задоволенні заявленого позову. Представник відповідача - ПАТ НАСК «Оранта» в судове засідання не з'явився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі та надав письмові заперечення, в яких просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог до страхової компанії в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 12 вересня 2014 року біля 10 години 30 хвилин по вул. Франка в м. Богуславі Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки «Рено Трафік» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON], який отримав легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. Із копії постанови про закриття кримінального провадження від 26 вересня 2014 року вбачається, що кримінальне провадження було закрите у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України. Копію постанови направити до ВДАІ МВС України в Київській області для вирішення питання про притягнення [PERSON] до відповідальності в порядку адміністративного судочинства. Із копії постанови судді Богуславського районного суду Київської області від 05 лютого 2016 року видно, що водій [PERSON] не вибрав відповідної дистанції та швидкості руху, тобто не виконав вимог п.п.2.3б, 12.3, 13.1 ПДР та допустив наїзд на велосипедиста [PERSON], заподіявши йому при цьому легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я, що знаходиться в прямому причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, а тому він повинен нести адміністративну відповідальність за ст.124 КУАП. В зв'язку з тим, що з моменту вчинення адміністративного правопорушення пройшло більше трьох місяців, тому адміністративна справа підлягає закриттю у зв'язку зі спливом строків накладення на особу адміністративного стягнення. Із копії поліса №АС/5753655 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09 жовтня 2013 року видно, що [PERSON] застрахував свій автомобіль «Рено Трафік» д/н [NUMBER] на випадок страхового випадку у ПАТ НАСК «Оранта». Із копії висновку лікаря експерта від 20 квітня 2016 року видно, що потерпілій особі [PERSON] підлягають відшкодуванню витрати на придбання ліків на суму 378 грн.85 коп. Із копії товарного чеку №36 від 12 серпня 2015 року вбачається, що позивачем [PERSON] були понесені витрати на придбання колеса до велосипеда на суду 306 грн. Відповідно до ст.24.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацію потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним лікуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Відповідно до ст.37.1.4 вищезазначеного Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.3 ч.1 ст.23 ЦК України видно, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав у разі перенесення нею душевних страждань, яких вона зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Із ч.1 ст.1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Із ч.2 ст.1187 ЦК України видно, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Із п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року з відповідними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що питання про відповідальність за шкоду заподіяну при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожного із їх володільців перед іншим з них, вирішується за правилами ст.440 ЦК: шкода, заподіяна одному із володільців з вини іншого - відшкодовується винним; при наявності лише вини володільця, якому заподіяна шкода, вона йому не відшкодовується; при наявності вини обох володільців - розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного; при відсутності вини володільців у взаємному заподіянні шкоди - жоден з них не має права на відшкодування. Суд вважає, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги [PERSON] про стягнення на його користь зі страхової компанії витрат на лікування, але лише у розмірі 378 грн.85 коп., що об'єктивно підтверджено лікарем експертом, а решта витрат не пов'язана з отриманою ним травмою, а тому суд не приймає їх до уваги. Суд також приходить до висновку, що з другого відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати на придбання колеса для велосипеда в зв'язку з його пошкодженням при ДТП, решта позовних вимог задоволенню не підлягає. Із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з відповідними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» видно, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування йому відповідачем [PERSON] 2000 грн. моральної шкоди підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні позивачем було доведено, що він має похилий вік, переніс нервовий стрес та моральні страждання, в зв'язку з отриманням ним тілесних ушкоджень, а тому суд вважає, що визначена ним сума відповідає ступеню та характеру страждань, перенесених ним в наслідок ДТП. На підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1166, 1167, 1168, 1187, 1188, 1193, 1194 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року з відповідними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з відповідними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial