Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить винести рішення, яким зняти арешт, накладений ВДВС Знамянського МУЮ на розрахунковий рахунок 260076075 в АППБ «Аваль» м.Знамянка МФО323691, код 20644716, що належить ПП «Технолог». Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що в 2015 році йому стало відомо, що на розрахунковий рахунок ПП «Технолог» накладено арешт та він не може його використовувати. В АППБ «Аваль» він отримав копію постанови про накладення арешту на рахунок підприємства, хоча до цього він про вказану постанову не знав. При зверненні до ВДВС Знамянського МРУЮ встановлено, що станом на 22.12.2015 будь-яких виконавчих документів, стороною яких є ПП «Технолог», на виконанні не перебуває. Таким чином, вважає, що якщо виконавче провадження закінчено чи повернені виконавчі документи до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але надав письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав. Просить суд справу розглядати без її участі, судові витрати покласти на позивача. Відповідач до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника, питання вирішення справи по суті залишив на розсуд суду. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступне. На виконанні ВДВС Знамянського МРУЮ перебувало 21 виконавче провадження, відкриті на виконання судових наказів Олександрійського суду Кіровоградської області, виданих 12.01.2006 року про стягнення з ПП «Технолог» заборгованості по виплаті заробітної плати на користь фізичних осіб, 30.12.2006 року завершені на підставі п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчі документи повернуті стягувачу (а.с.10). В ході проведення виконавчих дій по вказаним виконавчим провадженням державним виконавцем ВДВС Знамянського МРУЮ 23.08.2008 винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника ПП «Технолог», що містяться на р/р 260076075 а АППБ «Аваль» на загальну суму 20716,14 грн. Відповідно до 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: виконання судових рішень - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання встановлюються для кожного платежу окремо. Також, суд вважає, що в даному випадку не може бути застосована ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», так як вказана стаття закону регулює питання зняття арешту при закінченні виконавчого провадження. Із відповіді ВДВС Знамянського МРУЮ вбачається, відсутність відомостей про фактичне виконання судових наказів або їх скасування, зупинення або розстрочку виконання вказаних рішень, тому підстав для закриття виконавчих проваджень не має. Разом з тим, в звязку тим, що на виконанні в ВДВС Знамянського МРУЮ не перебувають будь-які виконавчі провадження, де стягувачем є ПП «Технолог», суд вважає, що стягувані прострочили своє право на повторне звернення до виконання судових наказів відповідно до ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». У відповідності до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд вважає що позивач правомірно звернувся до суду з позовом про звільнення майна з під арешту і цей позов підлягає задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial