Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Компаніївської державної нотаріальної контори Узлова - Айзіме Світлана Юріївна про визнання недійсним заповіту, складеного від імені [PERSON] від 28.05.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Компаніївської державної нотаріальної контори Узлової-Айзіме С.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 289. В позовній заяві пояснив, що [INFO] померла його рідна сестра, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на земельну ділянку площею 6,86 га, що розташована на території Компаніївської селищної ради Компанівського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на земельну ділянку площею 6,75 га, що розташована на території Компаніївської селищної ради Компанівського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на земельну ділянку, площею 1029,8 кв.м., яка розташована в [ADDRESS] , на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на автомобіль марки LADA 21154, кузов [NUMBER] , двигун [NUMBER] . Він, як спадкоємець за законом другої черги, подав но Компаніївської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і йому стало відомо, що державним нотаріусом Компаніївської державної нотаріальної контори Узловою-Айзіме С.Ю. заведена спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] на підставі заяв про прийняття спадщини за заповітом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно заповіту від 26 травня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Компаніївської державної нотаріальної контори Узловою-Айзіме С.Ю., [PERSON] заповіла своє майно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вважає, що вказаний заповіт є недійсним, оскільки волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі, що є підставою для визнання заповіту недійсним. [PERSON] хворіла на рак лівої молочної залози стадія IV, на підставі чого їй були приписані наркологічні препарати «морфін». Після приймання вказаного препарату [PERSON] дуже погано себе почувала, в неї було почуття розгубленості, вона не розуміла де вона знаходиться та що з нею відбувається. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] скористались безпорадним станом [PERSON] для того щоб вона склала заповіт на їхню користь. Його сестра жалілася йому про те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] над нею знущаються, не випускали її на вулицю, кололи її препаратами після яких вона нічого не пам`ятала, прив`язували її, не давали їй їсти. За тиждень до смерті [PERSON] , він приїхав разом зі своєю дочкою [PERSON] до неї додому, щоб забрати її до себе до м. Бобринця Кіровоградської області, але відповідачі по справі не віддавали її. В зв`язку з чим він змушений був викликати поліцію, яка дозволила забрати його сестру до м. Бобринця Кіровоградської області, де вона і померла. Крім того є присмертна записка [PERSON] , де вона вказує на те, що в неї забрали кошти в сумі 13000 тисяч доларів США та 150000 тисяч грн., які знаходяться в [PERSON] . Також в вказаній записці вона вказує на те, що її напували наркотиками і вона нічого не пам`ятала. Тому, на підставі вище викладеного, вважає, що заповіт від 26 травня 2018 року, посвідчений державним нотаріусом Компаніївської державної нотаріальної контори Узловою-Айзіме С.Ю. є недійсним. Відповідачами по справі подано відзиви, в яких вони пояснили що позовні вимоги не визнають, заповіт складено згідно вимог чинного законодавства, на час його складення [PERSON] повністю усвідомлювала свої дії, а позовні вимоги є безпідставними. На виконання вимог п.2 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи. Ухвалою суду від 13.11.2018 року у задоволені заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. 14.11.2018 року відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 12.12.2018 року ухвалою суду, за клопотанням представника позивача призначено по справі посмертну судову комплексну психолого-психіатричну експертизу. 16.04.2019 року підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 02.10.2019 року у задоволенні клопотання позивача [PERSON] від 17.09.2019 року про призначення додаткової посмертної судової комплексної психолого-психіатричної експертизи по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа державний нотаріус Компаніївської державної нотаріальної контори Узлова-Айзіме С.Ю. про визнання заповіту недійсним відмовлено. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та надала пояснення згідно позовної заяви. Відповідач [PERSON] пояснила, що позовну заяву підтримує в повному обсязі. [PERSON] це її тітка, рідна сестра позивача, вони часто спілкувалися з нею, їздили додому, оскільки це батьківщина позивача, він раніше проживав по [ADDRESS] , допомагав сестрі будувати будинок, вона приїздила до них. Коли тітка захворіла почали частіше бачитися, приїжджати. Також спілкувалася з сином тітки [PERSON] . Коли він хворів, то говорив, що залишить автомобіль жигуль її сину бо своїх дітей не мав. Коли приїхали на похорон до [PERSON] вони вирішили доглядати [PERSON] бо вона сама. Прийшла [PERSON] зробила тітці укол та почала говорити, що буде доглядати за [PERSON] , а тітка їй буде платити. Коли приїжджали до тітки , то вона говорила, що все залишить їй і братові. Прийшла [PERSON] , зробила укол - морфін, почала тітці говорити, що нічого нікому не віддавайте, що у тітки є ще інші родичі. Після цього тітка почала говорити, що нікому нічого не віддасть. Потім тітка почала говорити, що її прив`язують, роблять уколи проти її волі, [PERSON] її тримав, а [PERSON] та [PERSON] кололи, давали якісь пігулки. Особисто вона не бачила, що тітка була прив`язана, що не годували, все це зі слів тітки. [PERSON] отримувала пенсію. Після чого вони приїхали забрати [PERSON] до себе, де вона проживала 7 днів, потім померла. Похованням займалися вони, привезли її до смт. Компаніївка Кіровоградської області, де і ховали, робили 9 днів. Коли кололи їй морфін, вона не розуміла, що вона робить, то не пам`ятала, що говорить. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що про заповіт [PERSON] знали і до суду готувалися ще після смерті сина [PERSON] - [PERSON] . Сім`ю [PERSON] вона знала давно, ще з 1975 року, з покійною разом працювали, проживали поруч як сусіди, вона їх провідувала, допомагала. Про хворобу [PERSON] дізналася у березні 2017 року. [PERSON] на операцію не погодилася, бо їй було вже 82 роки. Часто відвідувала її, допомагала по городу, коли у вересні 2017 року відкрилася рана, вона ходила до [PERSON] робити перев`язки, примочки, коли кожен день, коли й через день, коли вона просила. Чоловік хворів на аденому простати, мочився під себе, ще й не з повна розуму був, міг роздягнутися до гола та вийти на вулицю, оправитися де попало або впаде на вулиці піднятися не міг, він потребував постійного догляду. Підняти 150 кг було не можливо тому кликали сусідів на допомогу. Перед Новим 2018 роком [PERSON] було важко доглядати сина і чоловіка, вона запропонувала їй допомагати доглядати їх. Вона варила їсти, мила поли, брила, стригла, прала, давала уколи, робила перев`язки. За ці дні, які вона працювала їй платили 50 грн. У квітні [PERSON] стало погано, він не виходив, шкіра потріскалася, відкривалися рани, був без свідомості, розбивав голову об предмети, тому за порадами лікарів винесли всі гострі речі, постелили матрац на підлогу де він і лежав. На допомогу приходила [PERSON] , а пізніше [PERSON] , бо його попросив син [PERSON] допомогти, оскільки вони товаришували, бо [PERSON] теж хворів. [PERSON] вона ніколи не бачила, на свята крім них сусідів ніхто не вітав. [PERSON] кололи морфін гідрохлорид 1 %, він не є наркотичним засобом лише сильне знеболююче. Між нею та Компаніївською центральною районною лікарнею Кіровоградської області було укладено договір, згідно якого вона кожні 10 днів мала з`являтися до хірурга і розповідати йому про стан хворої, виписувала ліки за рецептом за пільгами на знеболююче, бо до цього часу робив син, їхала в м. Кропивницький, бо такі ліки були лише там в одній аптеці, без відома лікарів нічого не робилося. В [PERSON] була кровотеча, викликали швидку, з [PERSON] та [PERSON] відвозили до лікарні. Чергували по черзі бо в неї була велика кровотеча і її не можна було покидати. Після смерті сина [PERSON] [PERSON] сказала, що будинок по [ADDRESS] та земельний пай залишить брату так як це батьківщина, а все що було на синові віддасть тим хто догляне діда та її, поставить їм трьом пам`ятники і буде за могилами доглядати. [PERSON] про все це знала, бо [PERSON] сказала, що [PERSON] цього робити не буде. [PERSON] сказала, що доглядати не буде бо в неї є батько і зними трьома їй буде важко. [PERSON] ніколи не допомагали. Було дуже важко, викликали представника з Компаніївської селищної ради, щоб вирішити що робити, але сказали або віддати їх до пансіонату або справляйтеся самі, тому доглядали їх самі. [PERSON] приїжджала в 10.00 год і в 15.00 год вже їхала, викрала ключі від будинку [PERSON] та документи на машину. [PERSON] та [PERSON] з [PERSON] їздили в м. Бобринець Кіровоградської області до [PERSON] забирати речі. [PERSON] сама запропонувала поїхати до нотаріуса і скласти заповіт і просила їх доглянути її до її смерті. [PERSON] сіяв землю бо не було кому, бо син знаходився вже в реанімації. [PERSON] дала племінниці 36 000 грн. після чого вона півтора місяці не з`являлася. Потім приїхала викрала дипломат з 18 000 доларів США, після чого [PERSON] чуть з розуму не зійшла коли дізналася, після цього викликали лікаря психіатра, який прописав їй заспокійливе. [PERSON] зізналася, що викрала дипломат, але грошей там не було. Відповідач [PERSON] пояснив, що позов не визнає та підтримує пояснення відповідача [PERSON] .. Мати [PERSON] та його мати були рідними сестрами. [PERSON] жодного разу не приходила до нього, не просила допомоги, лише приїжджала забирати майно [PERSON] так і її сина [PERSON] в м. Кропивницький Кіровоградської області. Він допомагав на автомобілі, який належав [PERSON] , відвозити [PERSON] до лікарні, їздив по ліки. З травня 2018 року [PERSON] була в нормальному стані, а іноді було погано бо вона хворіла, іноді були в неї тошнота, рвота. Сама [PERSON] просила щоб вночі з нею хтось перебував, тому з нею постійно хтось був, тому почергово здійснювали догляд. Швидку викликали в тяжких випадках, на швидкій допомозі їм пояснили, щоб швидку викликали в крайніх випадках. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що позов не відповідає дійсним обставинам справи. Після смерті [PERSON] , [PERSON] відмовилася доглядати [PERSON] , вона приїжджала тільки щоб забрати майно. Він та [PERSON] разом з [PERSON] їздили до м. Бобринця Кіровоградської області до [PERSON] забирати речі, які вона викрала. З [PERSON] ніхто з [PERSON] не спілкувався, вони були лише в трьох, син [PERSON] , дід [PERSON] та баба [PERSON] . [PERSON] їздили до [PERSON] в лікарню вимагали в нього гроші, про це говорили самі лікарі. Догляд відповідачі здійснювали ще до складання заповіту. Чергували по черзі, він здійснював догляд з 17.00 години і до 21.00 години, оскільки був на роботі, а на 4-у добу всю ніч, бо в [PERSON] була велика кровотеча і її не можна було залишати. При складані заповіту вони залишалися в коридорі нотаріальної контори, а [PERSON] сама складала заповіт. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що з 1990 року знає цих людей, бо вона є переселенкою з Чорнобильської зони. Підтримувала з родиною [PERSON] гарні відносини. Коли захворів [PERSON] , [PERSON] просила її та чоловіка відвести сина до лікарні. Її чоловік запропонував [PERSON] купувати продукти, готувати їсти надавати їм допомогу. [PERSON] лежав в лікарні, а вона приходила і доглядала за його батьками. [PERSON] ніколи не бачила, вона не приїжджала до [PERSON] , не допомагала їм, не прибирала. Коли помер [PERSON] [PERSON] поїхала до нього додому в м. Кропивницький шукати долари, після чого вона викрала чемодан з документами. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Компаніївської державної нотаріальної контори Узлова-Айзіме С.Ю. в судовому засіданні пояснила, що проти позову заперечує, до неї звернулася [PERSON] ще по весні 2018 року з проханням зробити їй заповіт. Раніше вона вже зверталася, робила заповіт на сина, але син її помер, тому прийшла щоб зробити новий. При спілкуванні, згідно законодавства, вона перевіряє обсяг цивільної дієздатності, перевіряє чи людина при здоровому глузді та пам`яті. [PERSON] повністю розуміла значення своїх дій, як при складанні першого заповіту на сина, так і останнього. Оскільки вона була особою похилого віку, вона запропонувала взяти довідку в психіатра. Згідно ст. 44 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус може витребовувати такі довідки, а в разі сумнівів дієздатності особи, яка звернулася, зробити запит до органу опіки і піклування чи є над особою опіка, але такої потреби не було. Вона запропонувала [PERSON] принести таку довідку. До нотаріуса прийшли всі, але згідно закону, нотаріус має спілкуватися лише з спадкодавцем, який розповідає, що і кому хоче заповісти, що [PERSON] і зробила. Вона з [PERSON] зустрічалися в нотаріальній конторі неодноразово, з довідкою вона прийшла через декілька днів. При спілкуванні та складанні заповіту вони були лише вдвох. Заповіт вона читала особисто і підписала також особисто. Свідок [PERSON] пояснила, що знала [PERSON] , 20 років працювали разом, товаришували. З 28.05.2018 по 30.05.2018 року разом перебували в лікарні. Вона була при своєму розумі. Коли лежала в лікарні говорила, що скоро помре і хоче померти в своїй хаті. Говорила, що за нею доглядають чужі люди чотири особи і вона хоче відписати їм будинок сина [PERSON] , який помер, а свій будинок і автомобіль сина відписати братові. Племінниці відписала будинок, землю і машину. Скаржилася на [PERSON] , що вона хоче все забрати, що вона не доглядає її, бо в неї батько, його треба доглядати. Сама [PERSON] не хотіла їхати до племінниці, хотіла, щоб продали майно, яке отримають і поставлять їм пам`ятники, говорила, що з братом не родалися. Після смерті сина її залишили в будинку одну та їй на допомогу прийшла [PERSON] [PERSON] була при розумі, коли їй кололи препарати, вона була в нормальному стані, всіх впізнавала, розмовляла. Свідок [PERSON] пояснила, що знала померлу та її чоловіка [PERSON] , з ним працювали разом, так як живе через три хати і все бачила. [PERSON] доглядали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вони постійно годували, прали її речі, виводили її на вулицю. Вона до [PERSON] приходила в гості, десь один раз на тиждень, в неї висіли випрані пелюшки, вона була чистенька. Племінницю [PERSON] бачила один раз, коли ховали сина [PERSON] [PERSON] була при розумі, коли приходила до неї то вона бачила добре, сліпою не була. Свідок [PERSON] пояснив, що він працює лікарем психіатром в Компаніївській центральній районній лікарні Кіровоградської області. [PERSON] знав давно, з 1972 року як пацієнта, також знав сина, але не як їх психіатр, видавав довідки різного характеру, бо працював завідуючим поліклініки. Дату не пам`ятає, її привезли до лікарні, була чистенька, привіталася, ніяких психічних порушень він не виявив. При розмові до них підійшов лікар [PERSON] та [PERSON] , з якими вона привіталася та впізнала їх. Сумнівів щодо її психічного стану не виникало, він ще й здивувався що вона так хворіє, але все розуміє. Йому було відомо, що [PERSON] приймає препарати. Останній раз до нього зателефонував головний лікар і повідомив що [PERSON] була схвильована, це було майже перед смертю, і він прописав їй заспокійливі ліки. Стверджує, що [PERSON] була адекватною, розуміла значення своїх дій, навіть під час отримання наркотичних засобів. Свідок [PERSON] пояснила, що проживає біля [PERSON] , вони є сусідами. 20 років. Знала [PERSON] . Її привезли з лікарні, вона була в шоковому стані, дати точно не пам`ятає, десь 20-ті числа серпня 2018 року, вона була наче залякана, їла часто, бо там де жила боялася їсти, щоб її не отруїли. Говорила, що боялася людей, які за нею доглядали, це [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , бо він її тримав щоб кололи. Лякали, що поїде до [PERSON] , а вона буде над [PERSON] знущатися. [PERSON] забрала в неї телефон і не віддавала. Говорила, що з часом себе почувала добре, а іноді погано, що їй щось зачитували та давали підписувати. В перший день вона була замкнута, брат знаходився біля неї, тримав її за руки. [PERSON] колола їй аналгін з дімедролом. [PERSON] була нормальна. Ворожих відносин з рідними в неї не було. Говорила що [PERSON] отримала права і віддасть їй машину як подарунок, племінниця до неї їздила, відвідувала. Свідок [PERSON] пояснила, що вона була сусідкою [PERSON] , підтримувала з нею гарні відносини, працювала у [PERSON] , допомагала на городі, прибирати, їсти варити. [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] поздавали залізо яке було в [PERSON] , а що нормальне позабирали собі додому. [PERSON] часто гукала її до себе, але [PERSON] виганяв її з двору. Вони по черзі там працювали. Коли помер син [PERSON] - [PERSON] , вони часто її возили, почали займатися будинками, [PERSON] забрала документи, померла не хотіла, щоб їй давали уколи. [PERSON] говорила, що буде складено заповіт на 4-х, а що він складений вже вона не знала. [PERSON] бачила часто, але її виганяли. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] наймали його автомобіль щоб приїжати в смт. Компаніївку Кіровоградської області до сестри [PERSON] . Коли вони приїжджали, його запрошували до будинку, обідали разом. Останнім часом приїжджали [PERSON] була вже хвора. [PERSON] пропонувала забрати [PERSON] до себе, коли це було точно не пам`ятає, сина та чоловіка вже не було, [PERSON] говорила, що найняла жінку, яка буде її доглядати, не може покинути будинок бо його розкрадуть і що в [PERSON] є батько, якого треба доглядати, і їй з ними буде важко. [PERSON] привозив в лікарню, стан [PERSON] був неважний, розсудок був поганий, заплутувалася в розмовах. Конкретно про заповіт, що кому йому не відомо. Заслухавши пояснення сторін, представник відповідача, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження від 24.04.1950 року та архівного витягу із книги реєстрації актів цивільного стану про народження у населених пунктах Живанівської сільської ради Компаніївського району Одеської області (нині Кіровоградської) за 1935 рік за вих. № П-58/1/0/1/01-70 від 13.09.2018 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] приходяться рідними братом та сестрою (Т. 1 а.с.18-19). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00021032873 від 20.09.2018 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що свідчить актовий запис № 29 від 26.09.1956 року та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». (Т. 1 а.с.33). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.08.2018 року [PERSON] померла, [INFO] . (Т. 1 а.с 20). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.05.2018 року [PERSON] помер, [INFO] . (Т. 1 а.с 21). Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії КР № 00009517 від 30.03.1999 року [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 1029,8 га на території Кіровограської міської ради по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого підсобного господарства. (Т. 1 а.с. 22) Відповідно до актів про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі від 09.11.1998 року встановлено, що [PERSON] мала у власності земельну ділянку площею 6,86 га, що розташована на території Компаніївської селищної ради Компанівського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку площею 6,75 га, що розташована на території Компаніївської селищної ради Компанівського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (Т. 1 а.с. 23-24). Відповідно до архівних довідок № 49651 від 17.09.2018 року та № 49647 від 17.09.2019 року, виданих обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» встановлено, що за архівними даними реєстрових книг станом до 01.01.2013 року зареєстрованоза [PERSON] право власності на житловий будинок по [ADDRESS] . (Т. 1 а.с. 25-26). Згідно дозволу № 566 від 12.10.1993 року, встановлено, що [PERSON] на підставі рішення виконкому міської Ради народних депутатів надано земельну ділянку під будівництво по [ADDRESS] . (Т.1 а.с. 27) З договору купівлі - продажу від 01.11.2012 року встановлено, що [PERSON] придбано у власність автомобіль Lada 21154. (Т. 1 а.с. 28-29). З витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 52067644 від 26.05.2018 року та № 53164740 від 04.09.2018 року встановлено, що [PERSON] складено заповіт за № в реєстрі 62480903 та заведено спадкову справу № 62933288. (Т. 1 а.с. 30, 32). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 52019769 від 23.05.2018 року встановлено, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 62460185. (Т. 1 а.с. 31). Як вбачається з заповіту від 26.05.2018 року [PERSON] належний їй на праві приватної власності житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] заповіла [PERSON] . Належну на праві приватної власності на підставі державного акту КР № 1006, виданого Компаніївською селищною радою Кіровоградської області 04.05.1999 року, земельну ділянку, площею 6,86 га, що розташована на території Компаніївської селищної ради Компаніївського району Кіровоградської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповіла [PERSON] . Всі інші її права та обов`язки, які належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому та все її майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках кожному. (Т. 1 а.с.34). Як вбачається з виписного епікризу № 911 встановлено, що [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Компаніївської центральної районної лікарні з 30.05.2018 року по 11.06.2018 року з діагнозом рак правої молочної залози. (Т.1 а.с.36). З довідки № 23 від 25.05.2018 року, виданої Компаніївською центральною районною лікарнею Кіровоградської області встановлено, що в [PERSON] психічних розладів не виявлено. (Т.1 а.с. 84). Висновком судово-психіатричного експерта № 77 від 05.03.2019 року встановлено, що з 27.12.2017 року по 23.08.2018 року [PERSON] у період застосування до неї медичного препарату (морфіну) не страждала будь-якими психічними захворюваннями. За своїм психічним станом могла 26.05.2018 року усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Психічний стан на час складання заповіту 26.05.2018 року дозволяв їй усвідомлювати свої дії та керувати ними. (Т. 1 а.с.121-123). Суд не бере до уваги розписку, яка знаходиться на а.с. 35 Том 1, оскільки її текст не є читаємим. Відповідно до норм ЦК України заповіт є особистим розпорядженням і складається від імені однієї фізичної особи. Відповідно до вимог п. 1.7, 1.8, 1.10, -1.11 Глави 3 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5: 1.7. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом. 1.8. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. 1.10. Нотаріус при посвідченні заповіту зобов`язаний роз`яснити заповідачу зміст статті 1241 Цивільного кодексу Українипро право на обов`язкову частку у спадщині та зміст статті 1307 Цивільного кодексу України щодо нікчемності заповіту на майно, яке є предметом спадкового договору. 1.11. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сімї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, імя, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК Україниправо на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як визначено в ст. 1234 ЦК України, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. В ст. 1247 ЦК України визначені загальні вимоги до форми заповіту. Так, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, визначеними в ст.ст. 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 1248 Цивільного кодексу України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). У відповідності з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання заповіту недійсним, позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов`язана довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Відповідно до норм ЦК України заповіт є особистим розпорядженням і складається від імені однієї фізичної особи. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, які підтвердили волевиявлення [PERSON] щодо розпорядження своїм майном на випадок смерті, у суду не виникає сумнівів, що волевиявлення заповідача було вільним та відповідало її волі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи, що підстав для визнання недійсним оспорюваного заповіту в межах заявлених позовних вимог судом не встановлено, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій, про що свідчить посвідчення серії В-111 № 564414 від 1998 року, тому судові витрати по сплаті судового збору необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed