Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму банківського вкладу, посилаючись на те, що 17 липня 2013 року між сторонами був укладений Договір-заява про банківський строковий вклад «Пенсійний» № 9097/370-13 на строк з 17 липня 2013 року по 28 липня 2015 року зі сплатою 12,10 % річних. Також, 25 березня 2013 року, між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір-заяву № 4613/00-13 про банківський вклад (депозит) на вимогу «Вільні гроші» в іноземній валюті зі сплатою 3,75% річних. Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявою про повернення суми депозиту, але відповідач відповіді не надав і кошти не повернув. Позивач просить стягнути основну суму банківського вкладу згідно договору-заяви № 9097/370-13 «Пенсійний» в розмірі 25607,00 доларів США, 3% річних у розмірі 10,52 доларів США, відсотки за договором у розмірі 42,44 долара США та згідно договору-заяви № 4613/00-13 «Вільні гроші» суму вкладу в розмірі 1992,43 доларів США. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 липня 2013 року між сторонами був укладений Договір-заява про банківський строковий вклад «Пенсійний» № 9097/370-13 на строк з 17 липня 2013 року по 28 липня 2015 року зі сплатою 12,10 % річних (а.с. 6). Згідно квитанції № 840/70087 від 17 липня 2013 року позивач вніс, а відповідач прийняв грошові кошти в розмірі 20590 доларів США (а.с. 8). 25 березня 2013 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір-заяву № 4613/00-13 про банківський вклад(депозит) на вимогу «Вільні гроші» в іноземній валюті зі сплатою 3,75% річних (а.с. 7) Станом на день розгляду справи відповідач кошти не повернув. Згідно ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження права клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, § 56, 20 жовтня2011 року)». Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»: «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права». Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності Позивачу, Відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Таке порушення виявилося в наступному: У ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. Але, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які відповідач отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до Договору строк повернення банківського вкладу за договором-заявою № 9097/370-13 закінчився 28.07.2015 року, отже кількість днів прострочення за період з 28.07.2015 року по 03.08.2015 року складає 5 днів, а тому три проценти річних від суми простроченої заборгованості становить 10,52 доларів США (сума заборгованості 25607,00 доларів США х 3 х 5 днів / 365 / 100 = 10,52 доларів США). Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Як встановлено в судовому засіданні, загальний розмір коштів, внесених на депозит за Договором банківського вкладу «Пенсійний» № 300131/113785/5-14 складає 25607,00 доларів США, відсотки за договором в сумі 42,44 доларів США, три проценти річних - 10,52 долари США, а всього на загальну суму 25659,96 доларів США; загальний розмір коштів, внесених на депозит за Договором банківського вкладу «Вільні гроші» 4613/00-13 складає 1992,43 доларів США які Позивач просить стягнути в іноземній валюті з Відповідача. Офіційний курс НБУ станом на день винесення рішення - 12.10.2015 року становить 21,50 грн. за 1 долар США, тобто еквівалент суми 25659,96 доларів США становить 551 689,14 грн. (25659,96 доларів США х 21,50 грн. = 551 689,14 грн.); еквівалент суми 1992,43 доларів США становить 42837,24 грн. (1992,43 доларів США х 21,50 грн. = 42837,24 грн.). Відповідно до п. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved