Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько, [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке належало йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1436 від 04.08.1975 року, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Крім того, згідно відомостей з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 143796260 від 02.11.2018 року власником житлового будинку у [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1436 від 04.08.1975 року. Довідкою виданою секретарем виконкому Балівської сільської ради від 09.10.2015 року №1117 [PERSON] підтверджується, що [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] з 1992 року до дня своєї смерті. Мати, [PERSON] , фактично вступила та прийняла спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця була зареєстрована та проживала разом із його батьком - [PERSON] , але за життя не встигла оформити належні правовстановлюючі документи на житловий будинок. [PERSON] померла [INFO] , після її смерті відкрилася спадщина на спірний житловий будинок. Довідкою виданою секретарем виконкому Балівської сільської ради від 08.10.2015 року №1096 [PERSON] підтверджується, що [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована і проживала за адресою [ADDRESS] з 1992 року до дня своєї смерті. [PERSON] померла [INFO] , після її смерті відкрилася спадщина у вигляді вищевказаного житлового будинку. Довідкою виданою секретарем виконкому Балівської сільської ради від 08.10.2015 року №1100 [PERSON] підтверджується, що [PERSON] , не зареєстрований, але проживає за адресою [ADDRESS] . [PERSON] у встановлений законом термін прийняв спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, звернувшись до державного нотаріуса Дніпропетровської державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, [PERSON] , нотаріусом було постановлено постанову, згідно якої свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після [PERSON] , померлої [INFO] , не може бути видане в зв`язку з тим, що згідно п. 4.14, 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. [PERSON] за життя не було зареєстровано право власності за правовстановлюючим документом на спадкове майно. У технічному паспорті, який видано Нечай Якову [PERSON] на житловий будинок індивідуального житлового фонду по [ADDRESS] від 23.04.1992 року, перелічено з чого складається домоволодіння, а саме: житловий будинок А - загальна площа 65,8 кв.м., житлова площа - 36,7 кв.м., матеріал стін - саман, обкладений цеглою, В, Д - гаражі, Г - л. кухня; г - прибудова, Б - сарай, к - колодязь; № 1-3 - огорожа. Разом з тим, у вказаному технічному паспорті зазначено, що житловий будинок був забудований в далекому минулому в сільській місцевості до 23 квітня 1992 року та через недбальство спадкодавців, подальше оформлення документів не відбувалося. Просить суд встановити факт вступу та прийняття спадщини [PERSON] , померлою [INFO] , яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] на час смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати право власності за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , серія та номер паспорту [NUMBER] виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 27 липня 2002 року, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається з: загальна площа 57,4 кв.м., житлова площа - 36,7 кв.м., матеріали стін: саман, обкладений цеглою, А - будинок, а - прибудова, Б - сарай, В - гараж, Г - літня кухня, пг - погріб, г - прибудова, Д - гараж, , К - колодязь; № 1 - хвіртка, № 2 - ворота, 3 - огорожа. У судове засідання позивач не з`явився, але до його початку надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Від представника відповідача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи без його участі, з рішенням суду, відповідно до чинного законодавства, згодні. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , актовий запис №60 від 13.12.2000 року (а.с.11). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.08.1975 року, виданого державним нотаріусом Дніпропетровської державної нотаріальної контори Старостина Н.І. Згідно відповіді наданої КП Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» №1279 від 07.10.2015 року вбачається, що згідно даних архіву станом на 31.12.2012 року, архівна справа №554 за адресою: [ADDRESS] , виготовлена на ім?я [PERSON] , документ, що встановлює право власності на нерухоме майно на ім?я [PERSON] в архівній справі відсутній. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт від 02.11.2000 року, посвідчений секретарем виконкому Балівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області Бондаренко Л.П. 02.11.2000 року, згідно умов якого заповів усе своє майно [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] спадщину після смерті чоловіка прийняла фактично, що підтверджується довідками виданими секретарем виконкому Балівської сільської ради від 09.10.2015 року №1117, від 08.10.2015 року №1096. (а.с.17, 18), у зв`язку з чим суд застосовує норми чинного на той час законодавства, а саме норми ЦК Української РСР 1963 року. Частиною 1, 2 ст.524\~ЦК Української\~РСР 1963\~року передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.\~526\~ЦК Української\~РСР 1963\~року місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місце знаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.\~548\~ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі\~ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР\~(1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно ч.1 ст. 534 Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст.\~550\~ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст.\~549\~цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 535 ЦК Української РСР. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. [PERSON] за життя спадкові права на житловий будинок після смерті [PERSON] не оформила. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 квітня 2011 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №21 від 20.04 2011 року. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт від 08.11.2001 року, посвідчений секретарем виконкому Балівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області Трикоз С.М. 08.11.2001 року, згідно умов якого заповіла усе своє майно [PERSON] . В судовому засіданні було оглянуто спадкову справу після смерті [INFO] [PERSON] , з якої вбачається, що спадщину після її смерті прийняв [PERSON] , шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , однак постановою державного нотаріуса від 16 жовтня 2015 року йому було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва у зв`язку з згідно п. 4.14, 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. [PERSON] за життя не було зареєстровано право власності за правовстановлюючим документом на спадкове майно. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України,спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідність дост.1268 ЦК України,спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог статті 1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.41 Конституції України, ч. 1 ст.319, ч. 1 ст.321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Проте відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а також враховуючи, що визнання права власності на даний житловий будинок за позивачем не порушуватиме права та інтереси інших осіб, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved