Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.02.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [PERSON] підтвердила свою згоду з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», оскільки підписала анкету-заяву про приєднання до умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, таким чином між нею і банком укладено договір. Позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. У порушення умов договору, [PERSON] зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 12314,04 грн., з яких заборгованість за кредитом - 7900,05 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 4413,99 грн. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] і [PERSON] 15.07.2018 року до спадкоємців направлено лист - претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. На підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.02.2011 року у розмірі 12314,04 грн., а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідачів з дотриманням вимог, встановлених законом. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 12.11.2018 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. Згідно з анкетою - заявою позичальника № б/н від 09.02.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі визначеному умовами договору. [PERSON] підтвердила свою згоду з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», про що свідчить її підпис на анкеті-заяві № [NUMBER] про приєднання до умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку наданих позивачем до позовної заяви, а тому суд дійшов висновку, що між [PERSON] і банком укладено договір. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У порушення умов договору, [PERSON] зобов`язання належним чином не виконав у зв`язку з чим за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 12314,04 грн., з яких заборгованість за кредитом - 7900,05 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 4413,99 грн. [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видана виконкомом Української міської ради м. Селидове Донецької області. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 263 ЦПК України наголошує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Цивільний кодекс України визначає положення про спадкування та регулює питання, які виникають в порядку спадкування. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначав, що обов`язки за кредитним договором відповідно до ст.ст.608, 1218, 1219 ЦК України перейшло спадкоємцям [PERSON] Спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] і [PERSON] , та вони є такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджує копії паспортів. Оскільки зі смертю [PERSON] зобов`язання щодо повернення кредиту входить до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Так, статтею 1281 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин) визначено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою ст. 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги. Згідно із ст. 1282 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцями у натурі. Тобто, ст.ст. 1281, 1282 ЦК України чітко визначено дії спадкоємця, якщо йому відомо про борги спадкодавця, дії кредитора спадкодавця та умови пред`явлення вимог до спадкоємців. Таким чином, спадкоємці боржника, довідавшись про вимоги кредитора, зобов`язані такі вимоги задовольнити у добровільному порядку, а у разі відмови кредитор має право звернутись до суду для примусового задоволення своїх законних вимог. Суд не погоджується із твердженням представника позивача, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] і [PERSON] , та вони є такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджує копії паспортів, з огляду на наступне. В матеріалах справи наявні копії паспортів на ім`я [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Так, згідно з копією паспорту серії [NUMBER] , виданого Селидівським МВ ГУМВС України в Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Дата посвідчення копії зазначена 26.01.2010 року. Згідно з копією паспорту серії [NUMBER] , виданого Гірницьким МВМ Селидівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Дата посвідчення копії зазначена 20.11.2009 року. Відповідно до копії паспорту серії [NUMBER] , виданого Селидівським МВ ДМС України в Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Дата посвідчення копії зазначена 27.03.2018 року. Разом з тим, суд вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, направив запит до Відділу реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради щодо встановлення місця реєстрації [PERSON] і [PERSON] . Згідно з довідками Відділу реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради, виданих 12.10.2018 року за №08-4/1228 і за №08-4/1229, відомості щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , 1973 року народження, і [PERSON] відсутні. Суд звертає увагу, що копії паспортів на ім`я [PERSON] і [PERSON] посвідчені до настання смерті [PERSON] , тобто до [INFO] . Посвідчення ж копії паспорту на ім`я [PERSON] здійснено друкованим шляхом на окремій частині аркуша. Також, позивач не надав належних та допустимих доказів того, що саме [PERSON] і [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON] Суд зауважує, що позивач своїм правом не скористався та не звернувся до суду із клопотанням про витребування спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Окрім іншого, стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 495/1933/15-ц. З матеріалів справи вбачається, що позивачем 05.04.2018 року на адресу Першої селидівської державної нотаріальної контори направлено претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України. У позовній заяви позивач зазначав, що 17.05.2018 року позивачем було отримано відповідь Першої Селидівської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої [PERSON] із заяви про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Разом з тим, матеріали справи не містять даної інформації. Суд звертає увагу, що претензію [PERSON] і [PERSON] кредитором направлено за адресою: [ADDRESS] , в той час як у позові зазначено, що вони проживають за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів направлення претензії кредитором спадкоємцям. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено факт того, що після смерті [PERSON] спадкоємцями є [PERSON] і [PERSON] . Враховуючи обставини справи та після визначення кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач має право пред`явити позов із вимогою про накладення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed