Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.12.2005 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 2500 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов даного договору позичальник зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. В порушення вимог договору та закону відповідач зобовязання за даним договором належним чином не виконувала. В звязку з цим, станом на 31.07.2015 року за нею утворилася заборгованість в сумі 13\~673,83 гривень, що складається: із заборгованості за кредитом 2\~030.43 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом 11\~643.40 гривень. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 3688.15 грн., яка була задоволена судовим наказом Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 28.01.2009 року. Заборгованість до стягнення становить 10\~984.95 гривень. Відповідач добровільно відмовляється погасити борг перед позивачем, а тому позивач просить винести рішення про стягнення з відповідача кредитної заборгованості в сумі 10\~984.95 гривень та судових витрат по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримує (а.с.50-52). Суд ухвалив, розглянути справу у відсутності представника позивача, задоволивши його заяву. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши суду, що дійсно в грудні місяці 2005 року вона уклала договір з «Приват банком» та отримала платіжну картку 4149 6053 2343 0140 строк дії якої встановлений до грудня 2008 року. Після закінчення строку дії картки, вона не продовжила її дію і договір з відповідачем не переукладала. По даній платіжній картці вона зняла 1500 гривень, які через декілька місяців погасила. В подальшому її стало відомо, що з її платіжної картки в м. Дніпропетровську знімали кошти по 5 - 10 гривень. Вона звернулась до позивача з відповідною заявою перевірки фактів отримання коштів іншими особами. Після її звернення позивач з 2007 року до неї притензій не предявляв. Про те, що відносно неї видано судовий наказ вона дізналась лише після відкриття провадження по даній справі. Просить в позові відмовити, застосувавши строк позовної давності. Розглянувши справу суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного. За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна строна зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір є двостороннім договором, права і обовязки виникають у кожного контрагента. Судом встановлено що відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, 13 грудня 2005 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] була укладена угода про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 2500 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с. 11-17). Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також виплачувати комісії та згідно п. 6.6 - у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі Овердрафту) оплатити винагороди банку. Пунктом 6.7 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Пунктом 8.6 Умов передбачено, що при порушенні строків платежів по грошовому зобовязанню клієнт зобовязаний сплатити штраф 500 грн. +5% від суми позову (а.с. 15, 15-зворот). Згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу строну про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін (а.с.16). Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки. Пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік). Вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (а.с. 16 - зворот). З оглянутої в судовому засіданні платіжної картки «Приват Банк» Classic № 4149 6053 2343 0140 слідує, що вона видана на імя [PERSON] - строк дії 12.08 (ксерокопія а.с. 62). За судовим наказом від 28 січня 2009 року з [PERSON] стягнуто на користь «Приват Банку» за кредитним договором від 13.12.2005 року заборгованість в сумі 2030, 43 гривень (а.с. 6). Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 12.12.2005 року клієнтом [PERSON] з якого слідує, що з урахуванням раніше задоволеного судом рішення, станом на 31.07.2015 року заборгованість становить 10\~984.95 гривень (а.с.7-9). З даного розрахунку вбачається, що останній платіж відповідачем було здійснено 22.02 2007 року. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач [PERSON] надала суду заяву (а.с.\~\~61)\~ у якій просила застосувати\~ до спірних правовідносин строк\~\~ позовної давності та\~ відмовити\~ у задоволенні\~\~ позовних\~ вимог, таке її клопотання відповідає вимогам ч. 3 та ч. 4\~ ст. 267 ЦК України. В судовому засіданні відповідач підтримала свою заяву. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність відповідно до\~ вимог ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст. 261 ЦК України). Початок перебігу строку позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Верховний\~ Суд України у своїх правових\~ позиціях викладених у\~ постановах № 6-14-цс 14 від 19 березня 2014 року та №6-103-цс 14 від 24 вересня 2014 року, зазначив, що відповідно до\~ правил користування\~ платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в\~ межах визначеного строку.\~ За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Строк дії платіжної картки № 4149 6053 2343 0140, яка була видана банком відповідачу (а.с. 61), вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня указаного місяця, тобто до 31.12.2008 року. Позивач не надав суду доказів про продовження терміну дії платіжної кредитної картки\~ [PERSON], а відповідно і продовження дії кредитного договору. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] останній платіж здійснила 22 лютого 2007 року. Строк позовної давності починає відраховуватись з наступного місяця і з цієї дати у позивача виникло право подавати відповідний\~ позов до суду. За судовим наказом Мурованокуриловецького районного суду від 28 січня 2009 року з відповідача [PERSON] за укладеним кредитним договором стягнено заборгованість у сумі 2030, 43 гривень (а.с. 6). За правилами ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову. Таким чином, позовна давність у спірних правовідносинах має обраховуватись з 28 січня 2009 року. Представник\~ позивача звернувся до суду 30 вересня 2015 року, однак, строк звернення до суду з позовом у позивача закінчився 28 січня 2012 року. Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» не підлягають до задоволення. Оскільки, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed