Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 15000 грн., завданої внаслідок ушкодження його майна автомобіля [NUMBER], та судові витрати. \~ \~ \~ \~Вимоги мотивує тим, що 18 березня 2016 року біля 21 год. 50 хв. у смт Яблунець по вул. Жовтня, 21, Ємільчинського району Житомирської області, з вини відповідача сталась ДТП, внаслідок якої автомобіль [NUMBER], належний позивачу, зазнав механічних пошкоджень, а позивач відповідно матеріального збитку. \~ \~ \~ \~Постановою Ємільчинського районного суду від 12.04.2016 року встановлена вина відповідача. \~ \~ \~ \~Спричиненою дорожньо транспортною пригодою, яка сталася з вини відповідача йому було завдано моральних страждань які полягають в тому, що після ДТП позивач дуже злякався, протягом тривалого часу взагалі не міг вийти з автомобіля. Відповідач обіцяв відшкодувати витрати на відновлюваний ремонт автомобіля, однак коштів не надавав, тобто обманював його і тільки після ухваленого Ємільчинським районним судом Житомирської області рішення про стягнення матеріальної шкоди, відшкодував присуджену матеріальну шкоду. Разом з тим моральних страждань позивачу завдало те, що відповідач під час розгляду цивільної справи про стягнення матеріальної шкоди не визнавав позов. Крім того пошкодження автомобіля завдало йому трудності, оскільки він був позбавлений можливості користуватися належним йому автомобілем, змушений був позичати кошти, брати позику в банку для відновлення транспортного засобу. \~ \~ \~ \~На думку позивача його моральні страждання також полягають в тому, що він тривалий час не міг встановити памятник дружині, яка померла 25.04.2015 року, оскільки кошти, які були заощаджені для встановлення памятника, змушений був спрямувати на ремонт автомобіля, чим відкласти встановлення памятника. Лише у 2017 році на кошти дочки було встановлено памятник, однак він бажав встановити більш дорожчий памятник. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач позов підтримав, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві, та додатково показав, що під час зіткнення транспортних засобів отримав переляк. З 22.00 год. по 01.00 год. змушений був з пасажирами знаходитися в автомобілі в результаті чого всі дуже змерзли. Після відновлювального ремонту автомобіль значно втратив цінність, якщо до ДТП автомобіль коштував 13000 дол. США то після відновлювального ремонту 7000 дол. США. Він та четверо пасажирів в результаті ДТП не постраждали, до лікарні за допомогою не зверталися. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити позивачу в його задоволенні, а також показав, що після ДТП теж отримав стрес та відразу не зміг адекватно реагувати на ситуацію, однак через деякий час намагався допомогти потерпілому та організувати евакуатор для доставки автомобіля з місця події до смт Ємільчине. З обєктивних причин організувати евакуатор не вдалося, тому з позивачем вирішили, що пошкоджений автомобіль доїде до смт Ємільчине, а він йому відшкодує вартість резини, яка зазнає деформації під час руху, оскільки колеса в автомобілі були зміщені від удару. Вартість коліс в сумі 3000 грн. він відшкодував позивачу. Крім того пропонував позивачу провести ремонт автомобіля на СТО смт Ємільчине, однак [PERSON] не погодився, тоді він найняв евакуатора, який доставив пошкоджений автомобіль в м. Житомир, вартість доставки оплатив він. Щодо моральної шкоди зазначив, що 28.03.2016 року перед транспортуванням автомобіля до м. Житомир, ним з позивачем було обумовлено розмір моральної шкоди, яку [PERSON] визначив в сумі 4000 грн. Вказану суму було передано позивачу, про що складено розписку. На підтвердження сказаного надав суду копію розписки. Суд, вислухавши учасників цивільного провадження, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до наступного. Згідно рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 15.06.2017 року в цивільній справі № 277/232/17, позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки задоволено частково. Вказаним рішенням підтверджено вину відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначені обставини визнані сторонами, тому не потребують додаткового доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено у встановленому законом порядку та не підтверджено належними та допустимими доказами розмір моральної шкоди у 15 000 гривень, а також не підтверджено погіршення стану здоровя, що спричинене неправомірними діями відповідача. Посилання позивача на кредитний договір від 12.06.2016 року, як на підтвердження своїх позовних вимог, суд не приймає як належний доказ, оскільки до матеріалів цивільної справи долучено кредитний договір який є недопустимим доказом, відсутня печатка банківської установи, іншого доказу на підтвердження отримання коштів в кредит та спрямування їх на відновлення морального стану позивача суду не надано. Факт не встановлення памятника покійній дружині позивача із-за ДТП, яке сталося з вини відповідача, теж є неналежним доказом, оскільки дружина позивача [PERSON] померла до ДТП, а саме 25.04.2015 року, долучений до матеріалів справи чек на памятник від 2017 року є недопустимим доказом, невідомо на кого було замовлено памятник, інших доказів суду не надано. Враховуючи вищевикладене, посилання позивача на спричинення йому моральної шкоди, яка проявилась у тривалій втраті життєвих звязків, неможливості використання пошкодженого транспортного засобу за призначенням, неможливості встановити памятник покійній дружині, отримання кредиту та факт сплати відповідачем [PERSON] 28.03.2016 року 4000 грн. моральної шкоди, розмір та факт передачі яких підтвердив позивач в судовому засіданні, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Outcome: dismissed