Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором поруки. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на підставі Договору поруки № П/13/10-14/АСА від 15.10.2014 року відповідач, в рахунок погашення боргу третьої особи, зобовязаний сплатити на його користь заборгованість за Додатковою угодою № 2 від 13.10.2014 року до Договору № 6Б на виконання будівельно-монтажних робіт від 01.02.2012 року, на умовах у строки та в порядку, що визначені Графіком платежів до Додаткової угоди № 2 до Договору № 6Б в межах суми 120\~000 гривень 00 копійок. Відповідач взяті на себе зобовязання по сплаті такої заборгованості не виконав, що порушує права позивача. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та просив задовольнити її вимоги з викладених у позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо позовних вимог та просила відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що у відповідача, як поручителя не виникло обовязку сплатити черговий платіж. Представник третьої особи в судовому засіданні також висловила думку у якій просила відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення представників сторін і третьої особи та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Між сторонами і третьою особою укладено Договору поруки № П/13/10-14/АСА від 15.10.2014 року, відповідно до якого відповідач, як поручитель зобовязаний перед позивачем, як перед кредитором, відповідати за зобовязаннями третьої особи, як за зобовязаннями Боржника по Договору № 13/10-14/АСА уступки прав від 15.10.2014 року та Додаткової угоди № 2 від 13.10.2014 року до Договору № 6Б на виконання будівельно-монтажних робіт від 22.03.2012 року, відповідно до умов яких Боржник зобовязаний повернути кошти, що фактично отримані Боржником за Договором підряду в розмірі 824\~075 гривень 00 копійок; при цьому сторони домовились, що обсяг відповідальності поручителя обмежується сумою 120\~000 гривень 00 копійок (а.с. 42). Представник позивача в судовому засіданні на запитання головуючого щодо основної підстави вимог позивача, наголосив на п. 4.2. Договору поруки, яким встановлено, що моментом виникнення зобовязання відповідача погасити заборгованість Боржника, рахується день, наступний за днем, коли повинні бути повернені кошти відповідно до Графіку платежів. Графік платежів є Додатком № 1 до Додаткової угоди № 2 від 13.10.2014 року до Договору № 6Б на виконання будівельно-монтажних робіт від 22.03.2012 року (а.с. 36). З даною позицією суд абсолютно погоджується та під час розгляду справи встановив, що дійсно у звязку з невиконанням третьою особою своїх зобовязань з повернення грошових коштів, на підставі п. 4.2. Договору поруки, у відповідача на наступний день за днем, коли повинні бути повернені кошти відповідно до Графіку платежів, а саме: 30.05.2015 року, виникло зобовязання погасити заборгованість третьої особи. Суд наголошує: у відповідача лише виникло зобовязання погасити заборгованість! Виконання вказаного зобовязання і його фактична реалізація залежать від інших обставин та детально передбачені положеннями укладеного між сторонами договору поруки. Так, відповідно до п. 1.3. Договору поруки, у випадку невиконання та/або неналежного виконання Боржником зобовязань за Договором уступки, Додатковою угодою та Договором підряду, що забезпечені порукою, Кредитор звертається до поручителя з письмовим повідомленням про факт порушення Боржником зобовязань за Кредитним договором з викладеним змісту цього порушення та з вимогою до Поручителя виконати забезпечені Договором поруки зобовязання за Боржника, а Поручитель зобовязується виконати таку вимоги Кредитору протягом двох банківських днів з моменту отримання такого повідомлення. Отже, Поручитель зобовязується виконати своє зобовязання за Договором поруки протягом двох банківських днів з моменту отримання повідомлення Кредитора з вимогою до Поручителя виконати забезпечені Договором поруки зобовязання за Боржника. Тобто, слід чітко розмежувати виникнення зобовязання відповідача на підставі п. 4.2. Договору поруки та обовязок останнього виконати таке зобовязання відповідно до п. 3.1. Договору поруки. На виконання наведеного пункту укладеного між сторонами Договору поруки, позивачем було надіслано відповідачу письмові претензії вих. № 12/16/8.05/025-15 від 22.06.2015 року і вих. № 12/16/8.05/033/1-15 від 15.08.2015 року, з вимогами про сплату грошових коштів у рахунок погашення боргового зобовязанні відповідно до графіку платежів (а.с. 204 206, 208 209). Разом з цим, жодних доказів того, що відповідачем отримані зазначені претензії, позивачем до позовної заяви не додано та представником позивача під час розгляду справи не надано. Також, у додаткових письмових поясненнях представника позивача [PERSON]. № 12/16/8.01/032/К-15 від 12.10.2015 року, вказано, що доказів отримання відповідачем наведених вище письмових претензій, у позивача немає (а.с. 203 на звороті). Додані до вказаних додаткових письмових пояснень докази відправлення відповідачу зазначених письмових претензій позивача, на переконання суду не свідчать про той факт, що відповідач їх отримав (а.с. 207, 210). Отже, позивачем під час розгляду справи не доведено тієї обставини, що відповідач, як поручитель отримав письмові вимоги позивача, як кредитора про сплату заборгованості, що були надіслані йому поштою. Оскільки положення укладеного між сторонами Договору поруки чітко і безумовно передбачають, що відповідач, як поручитель зобовязується виконати своє зобовязання за Договором поруки протягом двох банківських днів з моменту отримання повідомлення позивача, як кредитора з вимогою до нього виконати забезпечені Договором поруки зобовязання за Боржника, суд приходить до висновку, що у відповідача не виникло обовязку виконати своє зобовязання за Договором поруки протягом двох банківських днів з моменту отримання повідомлення позивача, оскільки відповідач не отримував таких письмових вимог позивача про виконання забезпеченого Договором поруки зобовязання за Боржника. Відповідно до частини третьої статті 10 та частини першої статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною першою статті 628 ЦПК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Таким чином, слід зробити висновок, що позивач не врахував положень пункту 3.1. Договору поруки укладеного із відповідачем, що передбачає виникнення у останнього обовязку виконати своє зобовязання за Договором поруки протягом двох банківських днів з моменту отримання повідомлення позивача з вимогою виконання забезпеченого Договором поруки зобовязання за Боржника. За таких обставин, суд приходить до висновку, що звернення із вказаним позовом суперечить положенням укладеного між сторонами Договору поруки, а тому вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed