Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 948 126,01грн.. в зв`язку з тим, що не виконуються належним чином зобов`язання за кредитним договором №15-01-11 від 29.08.2011р., за яким позивач надав ТОФ Фірма ««Сіверська сласть-продукт» (третя особа) кредит у розмірі 900 000,00грн. (дев'ятсот тисяч гривень 00 коп.), зі сплатою процентів згідно п.3 кредитного договору та із строком користування до 29.07.2014р. В якості забезпечення виконання основного зобов'язання за кредитним договором, позивач 29.08.2011 р. уклав з [PERSON] договір поруки № 15-01- 11П1, згідно до якого [PERSON] на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати перед позивачем по зобов'язанням ТОФ Фірма «Сіверська сласть-продукт» за кредитним договором №15-01-11 від 29.08.2011р. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3441,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання з`явився, проти позову заперечував частково, наполягав, що пеня значно завищена та просив суд зменшити її. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Суд дослідивши та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що 29.08.2011р. між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк Фінанси та Кредит» був укладений кредитний договір №15-01-11 , відповідно до якого ТОФ Фірма «Сіверська сласть-продукт» отримала кредит у розмірі 900 000,00грн. (дев'ятсот тисяч гривень 00 коп.), зі сплатою процентів згідно п.3 кредитного договору та із строком користування до 29.07.2014р. (а.с. 7-12) Відповідно до п.2 та п.3 кредитного договору позичальник (третя особа), зобов'язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за кредитним договором, також кредитним договором встановлено обов'язок ТОФ Фірма «Сіверська сласть-продукт» в встановлені строки кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами у складі щомісячного платежу, у розмірі встановленому в графіку зниження розміру заборгованості (Додаток №1 до кредитного договору, який є невід'ємною частиною кредитного договору) ( а.с. 13) Відповідно до п.7.1 Кредитного договору, за прострочення строку погашення кредиту, процентів та комісійної винагороди за користуванням кредитом, нараховується пеня з рохрахунку подвійної облікової ставки Нбу від простроченої суми за кожен день прострочення. Таким чином, станом на 10.09.2013р. заборгованість відповідача за кредитним договором складає на загальну суму 948 126,01грн. Ці обставини підтверджуються розрахунком суми заборгованості, наданого позивачем станом на 10.09.2013р. (а.с. 5-6) Судом встановлено, що поручитель - [PERSON] 29.08.2011р. уклав з позивачем договір поруки № 15-01- 11П1, згідно до якого на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати перед позивачем по зобов'язанням ТОФ Фірма «Сіверська сласть-продукт» за кредитним договором від 29.08.2011р. (а.с. 15-16) Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 554. ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. ст. 549, 550, 611, 624 ЦК України за порушення грошового зобов'язання передбачена сплата неустойки (пені, штрафу). Згідно ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до вимог ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За невиконання зобов'язання за кредитним договором, позивачем нарахована пеня, сума якої складає 30147,64 гривень, яку позивач просив зменшити у зв'язку з скрутним фінансовим становищем. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність зменшення нарахованої пені до 2000 грн., а позовні вимоги підлягають задоволенню частково. В порушення зазначених норм закону, умов Кредитного договору та Договору поруки зобов`язання відповідачем за вказаними договорами належним чином не виконані, в зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. Розподіл судових витрат в справі визначається у відповідності з положенням ст. 88 ЦПК України. На підставі вищезазначеного,

Outcome: partial