Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача компенсації за невикористану відпустку. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. 15 вересня 2014 р. відповідач незаконно звільнив його з посади та сплатив усі належні йому суми, у т.ч. компенсацію за невикористану відпустку. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 грудня 2014 р. позивача поновлено на роботі та стягнуто кошти за час вимушеного прогулу. Ухвалою апеляційного суду від 12 лютого 2015 р. вказане рішення суду залишено без змін. Наказом від 10 грудня 2014 р. відповідач поновив позивача у займаній посаді з дати звільнення. Наказом відповідача від 12 січня 2015 р. позивача звільнено з роботи завласним бажанням. При звільнені позивачеві була сплачена компенсація за невикористану відпустку за час роботи з 29 грудня 2014 р. до 12 січня 2015 р. При цьому відповідач не врахував, що його поновлено на роботі з дати звільнення - 15 вересня 2014 р. та невикористану відпустку за час роботи з 15 вересня до 29 грудня 2014 р. не сплатив. Він звернувся до відповідача із заявою про сплату компенсації за вказаний час, в чому йому відмовлено. З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідача компенсацію за невикористану відпустку за час роботи з 15 вересня до 29 грудня 2014 р. в сумі Представник відповідача позов визнав, в судовому засіданні підтвердив пояснення позивача та зауважив, що на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 грудня 2014 р. та ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 12 лютого 2015 р. подано касаційну скаргу, тому відповідач вважає недоцільним сплачувати позивачеві зазначену суму. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії трудової книжки позивач перебував з відповідачем в трудових відносинах та наказом від 15 вересня 2014 р. його звільнено з роботи на підставі ст. 40 п.4 КЗпП України. (а.с. 7-12) Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 грудня 2014 р. позивача поновлено на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. (а.с. 13-17) 10 грудня 2014 р. відповідач на виконання рішення суду видав наказ, яким поновив позивача у займаній посаді з дати звільнення - 15 вересня 2014 р. (а.с. 18) Наказом відповідача від 12 січня 2015 р. позивача звільнено з роботи за власним бажанням, видано компенсацію за невикористану відпустку за час роботи з 29 грудня 2014 р. до 12 січня 2015 р. (а.с. 19 ) Виплату позивачеві компенсації за невикористану відпустку лише за період роботи з 29 грудня 2014 р. до 12 січня 2015 р. є незаконним з огляду на наступне. У відповідності зі ст. 116 ч.1 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Згідно зі ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. В судовому засіданні вірогідно встановлено та не оспорюються сторонами, що позивача поновлено на роботі з 15 вересня 2014 р., тому розмір компенсації за невикористану відпустку повинен визначатись за період роботи з 15 вересня 2014 р. до дня звільнення. За даними відповідача за вказаний період роботи розмір компенсації позивачеві становить 1 301,51 грн., з яких підлягають утриманню: 19,52 грн. - військовий збір, 46,85 грн. - єдиний внесок, 188,20 грн. - податок на дохід фізичних осіб, підлягає виплаті - 1 046,94 грн. (а.с. 61) Прийняти до уваги посилання представника відповідач на положення 116 ч.2 КЗпП України про те, що в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільнені, в усякому випадку підлягає сплаті не оспорювана сума, суд не може, оскільки рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 грудня 2014 р., яким позивача поновлено на роботі, ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12 лютого 2015 р. рішення залишено без змін. Крім того, відповідач наказом від 10 грудня 2014 р. поновив позивача у займаній посаді з дати звільнення - 15 вересня 2014 р., тому розмір компенсації за невикористану відпустку повинен визначатись саме з 15 вересня 2014 р. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved