Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором «Автопакет» в сумі 17 004,92 долари США, що еквівалентно 135 911,82 грн., та судові витрати в сумі 1 359,12 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 16.11.2013 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та відповідачами був укладений договір «Автопакет» № 187/08/07-Ф на суму 29 700,00 доларів США на придбання автотранспортного засобу з терміном погашення до 16 листопада 2012 року, із сплатою відсоткової ставки у розмірі 14% річних, який забезпечений заставою. На виконання умов договору [PERSON] було видано кредит, який остання не погашає. Відповідач [PERSON] по даному договору виступає поручителем, який несе відповідальність перед банком в тому ж об'ємі. Однак, відповідачі взяті на себе зобов'язання за договором не виконують, поточні платежі по кредиту та нараховані відсотки, не сплачують, на попередження не реагують, тому виникла заборгованість в сумі 17 004,92 долари США, що еквівалентно 135 911,82 грн., які просить стягнути з відповідачів солідарно. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про можливість розгляду справи за їх відсутності від відповідачів не надходило. Представник відповідача [PERSON] надав письмове заперечення на позов, в якому наголошував на пропуску позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з вимогами про стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 983,10 доларів США та штрафу - 2970,00 доларів США. Просив застосувати позовну давність до вимог у вказаній частині та відмовити у їх задоволенні. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України повторно провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. З матеріалів справи вбачається, що 16.11.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та [PERSON]- позичальником, [PERSON]-поручителем було укладено договір «Автопакет» № 187/08/07-Ф на суму 29700,00 доларів США на придбання автотранспортного засобу, з терміном погашення до 16 листопада 2012 року та із сплатою 14% річних. На виконання умов договору позивачем було видано [PERSON] кредит на вказану суму про що свідчить заява про видачу готівки № NL-5 від 16.11.2007р. У відповідності до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з п.п. 2.2.1 п. 2.1 договору позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені договором відсотки, шляхом сплати щомісячно мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 695,35 долари США. За умовами договору [PERSON] виступає поручителем по даному зобов'язанню. Згідно п.п.3.2.2 договору поручитель відповідає перед банком у тому ж об'ємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене право банка вимагати виконання зобов'язання, вказаних у цьому договорі повністю як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Договором передбачено, що банк має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає із цього договору при умові, якщо в установлений договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині, не будуть виконані (п.п. 3.2.5 договору). У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконані зобов'язання, прийняті нею за умовами договору. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до умов п. 5 договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. У разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту за кожен випадок. Заборгованість відповідачів перед позивачем за кредитом станом на 07.06.2012 року становить 17 004,92 доларів США, що еквівалентно 135 911,82 грн. з яких: заборгованість по кредиту - 8 904,13 доларів США,; заборгованість по відсотках за період 01.05.2009 року по 30.04.2012 року - 4 019,56 доларів США; заборгованість по відсотках за період 01.05.2012 року по 31.05.2012 року - 107,35 доларів США; донараховані відсотки за період 01.06.2012 року по 06.06.2012 року - 20,78 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 983,10 доларів США; штраф - 2 970,00 доларів США. Відповідно до приписів ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому, ст. 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З позовної заяви вбачається, що пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків в розмірі 983,10 доларів США та штраф в розмірі 2 970,00 доларів США були нараховані позивачем 07.06.2012 року. З вказаним позовом позивач звернувся до суду 23.10.2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності для вимог про стягнення неустойки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Представник відповідача [PERSON] наполягав на застосуванні позовної давності для вимог про стягнення неустойки. Позивач при зверненні до суду з вказаним позовом не зазначив поважних причин пропуску вказаного строку та не просив про його поновлення. Не встановлені поважні причини пропуску позовної давності і судом. За наведених обставин, в задоволенні вимог в частині стягнення з відповідачів неустойки слід відмовити. Положеннями ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З огляду на те, що [PERSON] прострочила погашення поточних платежів по кредиту та нарахованих відсотках, не повернула отриманий кредит, не виконавши взятих за договором зобов'язань, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором в розмірі 13 051,82 долари США, що еквівалентно 104 316,67 грн., підлягає стягненню на користь позивача солідарно з відповідачів [PERSON], як позичальника, та [PERSON], як поручителя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути понесені позивачем судові витрати, пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме судовий збір в розмірі 1 043,17 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial