Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа : Сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Синельниківського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження жилим будинком шляхом зняття з реєстраційного обліку, яку в подальшому уточнила. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 26.10.2012 року я придбала у [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. 10. 28.11.2012 року вищевказаний житловий будинок зареєстрований в КП «Синельниківське МЕТІ» на праві приватної власності за нею. На момент укладення договору у вказаному житловому будинку були зареєстровані відповідачі. Згідно договору купівлі - продажу житлового будинку [PERSON] зобов'язалася знятися з реєстраційного обліку у шестимісячний термін. Пізніше позивачу стало відомо, що у придбаному нею житловому будинку зареєстрований, крім [PERSON] ще і її син - [PERSON] Порушуючи умови Договору відповідачі не знялися з реєстраційного обліку з вищевказаного житлового будинку. Добровільно знятися з реєстрації відповідачі відмовляються. Реєстрація відповідачів у належному позивачу житловому будинку порушує її право на користування та розпорядження своєю власністю, фактично [PERSON] не проживає за місцем реєстрації біля двох років, а [PERSON] більше десяти років. Така поведінка відповідачів спричиняє їй, як власнику, певні незручності (оформлення субсидій та інше) та порушує її права, надані їй діючим законодавством. У зв'язку з цим, позивач просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою : Дніпропетровська область, [ADDRESS]. Судові витрати стягнути з відповідачів. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Змінені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду були належним чином повідомлені, що підтверджується оголошенням в газеті «Вісті Придніпров'я» № 01-02 ( 1596 - 1597 ) від 06.01.2015 року. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність та прийняти законне рішення. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.10.2012 року [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок за № 10, з надвірно - господарськими побудовами, що розташований за адресою : [ADDRESS]. Даний договір посвідчений державним нотаріусом Першої Синельниківської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 1061. Згідно витягу про державну реєстрацію КП «Синельниківське МБТІ» від 28.11.2012 року власником житлового будинку за адресою : [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.2012 року. Згідно реєстраційного посвідчення КП «Синельниківське МБТІ» житловий будинок за адресою : [ADDRESS] в цілому зареєстрований за [PERSON]. Відповідно до довідки квартального комітету № 13 від 29.10.2014 року [PERSON] та [PERSON] за адресою : [ADDRESS] не проживають. Мати не проживає два роки, а син - більше десяти років. З домової книги вбачається, що 22.06.1987 року [PERSON] був зареєстрований за адресою : [ADDRESS], а [PERSON] зареєстрована з 28.11.1997 року. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п.3 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. Так, згідно п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення. З норми ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Так, матеріалами справи встановлено, що дійсно відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] не являлися членом сім'ї позивача, а згідно договору купівлі - продажу [PERSON] є попереднім власником будинку, дійсно зареєстровані за адресою : [ADDRESS], але [PERSON] не проживає більше двох років, а [PERSON] - більше десяти років, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та ст.ст. 346, 391 ЦК України, п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved