Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у якому зареєстровані відповідачі по справі. [PERSON] є племінником позивача і жив у будинку до 2014 року, після чого виїхав. Він не підтримує з позивачем родинних відносин, місце перебування та роботи його не відомо. Інші відповідачі були зареєстровані у будинку, без права проживання, на термін, що необхідний для працевлаштування. Відповідачі не проживають в житловому будинку, не сплачують комунальні послуги, особистих речей в будинку не має. Факт реєстрації відповідачів по справі порушує право позивача на вільне розпорядження та користування майном. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом. До судового засідання позивач не з`явився, але надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутність, на позові наполягав та просив його задовольнити (а.с. 53-54). Відповідачі до судового засідання не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення слухання справи не надходило. Відповідно до\~ч.1\~ст.131\~ЦПК України,\~учасники судового\~процесу зобов`язані\~повідомляти суд\~про зміну\~свого місця\~проживання (перебування,\~знаходження)\~або місцезнаходження\~під час\~провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідно до частин 3, 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 28-31, 42-46, 49-50), в судове засідання не з`явилися без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Судом, на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.02.2015 року (а.с. 6), що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8). Згідно довідки виконавчого комітету Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 02.11.2020 року та акту про встановлення фактичного не проживання осіб в житловому будинку від 09.11.2020 року №721/02-13, зазначено, що у вказаному житловому зареєстровані відповідачі по справі (а.с. 8, 12). Разом з\~тим, судом встановлено, що згідно відповідей Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 09 грудня 2020 року вбачається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] по м. Одеса та Одеській області зареєстрованими/знятим з реєстрації не значиться. Таким чином позовні вимоги в частині визнання [PERSON] , [PERSON] , такими що втратили право користування житловим приміщенням - задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Згідно положень\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.\~383\~ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. На підставі ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а ч. 1\~ст. 319 вказаного Кодексу\~передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України\~передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 71 ЖК України за \~особою зберігається право користування житловим приміщення на протязі 6 місяців. Отже,\~відсутність відповідача за адресою проживання понад 6 місяців є підставою для визнання його таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. У відповідності зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тобто факт, що відповідачі у будинку, не проживають, підтверджується актом від\~09.11.2020\~року. Даний акт складений сусідами будинку, та посвідчений головою Августіської сільської ради Біляївського району Одеської області. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає частковому задоволенню.

Outcome: approved