Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом [PERSON], [PERSON], третя особа - виконавчий комітет Бердянської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступні обставини. [PERSON] вказав, що йому належить на праві власності житловий [ADDRESS]. Позивач зазначив, що у 2010 році відповідач [PERSON], як член сім»ї власника, зареєструвався у вказаному будинку, але у 2012 році переїхав жити до іншого міста. Відповідач [PERSON] був зареєстрований за вищевказаною адресою ще у 2004 році, але фактично в будинку не проживав. Позивач зазначив, що відповідачі не мешкають у будинку без поважних причин, не мають намагань користуватися цим житлом. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги, викладені в позові в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши позивача та його представника, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Позивачу, на підставі свідоцтва право власності [NUMBER] від 11.09.2012 року, належить житловий [ADDRESS]. Відповідно до довідки вуличного комітету № 32 м. Бердянська від 26.03.2018 року в житловому будинку [ADDRESS] Запорізької області значаться зареєстрованими позивач та відповідачі - [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 2010 року, а відповідач [PERSON] з 2004 року, тобто більше року в житловому будинку без поважних причин не проживають, у позивача з відповідачами відсутня будь яка домовленість щодо строків не проживання останніх у будинку. Відсутність відповідачів більше року в квартирі без поважних причин підтвердили в судовому засіданні також свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідачі не спростували обставини, викладені у позовній заяві. За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку, належному [PERSON] Суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законими та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved