Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2006 року, від шлюбних стосунків мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і знаходиться на його утриманні. Позивач зазначає, що з вересня 2013 року шлюбні відносини між ним та відповідачем фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Внаслідок несумісності характерів, різності поглядів на ведення господарства та виховання дитини, між нами втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Вважаючи примирення та подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1099. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні підтримує повністю, просив шлюб розірвати, а позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить її підпис в повідомленні про день та час слухання даної справи (а.с.13). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити судове рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованими шлюбі з 18 листопада 2006 року (а.с.7). Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і знаходиться на його утриманні (а.с.8). Також судом встановлено, що сім'я сторін по даній справі фактично розпалась з вересня 2013 року, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Разом з цим, відповідною ухвалою від 24 грудня 2013 року провадження по даній справі було зупинено, а сторонам надано строк для примирення терміном в три місяці. Однак, в термін який був наданий для примирення ніяких дій для збереження сім'ї не відбулося. Відповідно до вимог ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як це передбачене ч.4 вказаної статті. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За вказаних вимог чинного законодавства суд не має права зобов'язати позивача зберегти шлюб. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до приписів до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке є в неї з моменту державної реєстрації шлюбу, а саме: «[PERSON]». Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 243(двісті сорок три) грн. 60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved