Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа приватний нотаріус Черкаського нотаріального округу Черкаської області [PERSON], [PERSON] про визнання заповіту та договору довічного утримання недійсним, посилаючись на те, що він являється онуком померлого [PERSON], який помер 12.05.2016 року. За свого життя [PERSON] дуже хворів та після перенесенного інсульту не міг себе обходити сам, пересувався лише в межах своєї квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до медичної довідки КНП «Пята Черкаська міська поліклініка» Черкаської міської ради від 25.03.2016 року [PERSON] стояв на «Д» обліку з діагнозом гепералізований атеросклероз, ішемічна хвороба серця: атеросклеротичний кардиосклероз, гіпертонічна хвороба третього ступеню, в зв'язку з чим він потребував сторонньої допомоги. Піклуванням та допомогою за [PERSON] займався його син - [PERSON], який помер 04.03.2016 року, та являється батьком позивача. За життя [PERSON] найняв [PERSON] та [PERSON], які доглядали за [PERSON] та оплачував їм обумовлену грошову винагороду. Після смерті свого батька [PERSON], позивач намагався відвідати свого діда [PERSON], зясувати його потреби та надати йому необхідну допомогу, однак виявилось, що він потрапив під вплив своїх доглядальниць, які за вкрай короткий термін, користуючись незадовільним станом здоров'я [PERSON] та деякими змінами в його психічному стані, викликаними перенесеним інсультом, налаштували його проти нього. [PERSON] та [PERSON] змінили замки у квартирі діда і позивач не мав доступу до нього. 23.03.2016 року з цього приводу позивач звертався до Черкаського відділу Головного управління поліції в Черкаській області. На заяву позивача 30 березня 2016 року Інспектором поліції ЧВНП в Черкаській області [PERSON] був винесений висновок, що ніяких ознак кримінальних та адміністративних правопорушень ним не виявлено, при цьому зазначив що неодноразово виходив на адресу, де проживав [PERSON], йому ніхто двері не відкривав. Тобто, з цього приводу інспектор ні з ким не спілкувався. 19.05.2016 року позивач звертався із заявою до Департаменту соціальної політики виконкому Черкаської міської ради з проханням відвідати його діда [PERSON], перевірити умови його проживання та забезпечення, склавши відповідний акт. Але ніякої відповіді так і не отримав. 02 червня 2016 року позивачу зателефонував товариш його діда, який повідомив, що зі слів [PERSON] дід знаходиться в лікарні, однак, його там не було. Потім позивач вирішив звернутись у відділ РАГСУ, щоб взнати чи не помер його дід. В органах РАГСУ повідомили, що [PERSON] дійсно помер 12 травня 2016 року і видали повторне свідоцтво про його смерть. Він намагався зв'язатися про телефону з відповідачами, але вони не відповідали. Потім позивач звернувся до Першої Черкаської державної нотаріальної контори, де йому повідомили, що 29.04.2016 року його дідом [PERSON] складений заповіт на ім»я [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Крім того, позивачу стало відомо, що між його дідом та відповідачками був укладений договір довічного утримання від 30.04.2016 року, відповідно до якого [PERSON] передавав відповідачам квартиру [ADDRESS] у власність по 1/2 частині кожній, а вони зобов'язувались його доглядати. Позивач має сумніви щодо вільного волевиявлення його діда щодо написання заповіту та укладення договору довічного утримання, оскільки він є його єдиний онук і завжди говорив, що свою квартиру залишить йому. До того ж , в зв'язку з паралічем рук дідусь не міг навіть сам себе обходити, тим паче не міг і підписувати якісь документи. На підтвердження цього факту надає до суду копію нотаріально посвідченої довіреності виданої на батькове ім'я, де чітко зазначено, що довіреність від іменні дідуся підписується іншою особою, саме по причинні хвороби довірителя. Тому в нього виникають сумніви взагалі, що даний договір про довічне утримання був оформлений згідно чинного законодавства. Просить визнати недійсним договір довічного утримання серія та номер 1118 від 30.04.2016 року, виданий приватним нотаріусом [PERSON] Юрієвною укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON]. В ході розгляду справи позивач позовні вимоги уточнив та просив визнати недійсним договір довічного утримання серія та номер 1118 від 30.04.2016 року, виданий приватним нотаріусом [PERSON] Юрієвною укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON]. Також просив визнати недійсним заповіт, укладений [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1411 від 29.03.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] на ім'я [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачі та їх представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення, обґрунтовуючи тим, що догляд за померлим [PERSON] на запрошення його сина [PERSON] - [PERSON] почала здійснювати з 2011 року, на допомогу їй у лютому 2012 року було запрошено [PERSON]. Сам [PERSON] постійно мешкав та працював за кордоном, у республіці Чехія, тому і доручив догляд за своїм батьком відповідачам. У обовязки відповідачів входило: приготування їжі, прання, закупівля харчів, хатнє обслуговування, фізичні процедури, тощо. За виконання даної роботи вони отримували винагороду від [PERSON], іноді останній доручав своїй колишній дружині [PERSON], яка мешкала на той час у м. Донецьк. Інших членів родини у тому числі і онука - [PERSON] відповідачі не знали і не бачили у помешканні [PERSON] до березня 2016 року. Позивач понад 7 років не відвідував свого дідуся, останній його візит до дідуся був приблизно у 2008-2009 р.р., і то лише для отримання довіреності на право керування автомобілем, що належав [PERSON] Вважають, що заповіт та договір довічного утримання укладено з дотриманням та у відповідності до вимог законодавства, а позовні вимоги вважають незаконними, не підтвердженими належними доказами, побудованими виключно на припущеннях, а тому не підлягають до задоволення. Третя особа приватний нотаріус Черкаського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що він посвідчував заповіт [PERSON]. До нього звернулась одна із відповідачів, він не пам»ятає хто, щодо посвідчення заповіту. Ним був зроблений виїзд додому. [PERSON] підписав заповіт. Третя особа приватний нотаріус Черкаського нотаріального округу Черкаської області [PERSON]Ю.в судовому засіданні пояснила, що до неї звернулись [PERSON] та [PERSON] щодо посвідчення договору довічного утримання з виїздом на квартиру, так як [PERSON] за станом здоров»я з»явитись не може. Вона була запрошена додому, встановила волевиявлення [PERSON] який сказав, що у нього нікого немає і він хоче зробити договір довічного утримання на доглядальниць. Він був дуже хворою людиною і наполягав якомога швидше це зробити. Рука у нього тремтіла, але він писав сам. Договір довічного утримання був укладений згідно чинного законодавства України. Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється онуком [PERSON], який відповідно до свідоцтва про смерть від 03.06.2016 року серії І-СР № 283722 помер 12.05.2016 року. [PERSON], який помер 04.03.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть являється батьком позивача та рідним сином померлого [PERSON], що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження. За життя [PERSON], відповідно до заповіту від 19.01.2004 року, заповів своєму сину [PERSON] квартиру № 69, що знаходиться в будинку за № 130, розташованому по вул. Смілянській в м. Черкаси та легковий автомобіль ВАЗ-2103, 1975 року випуску. В подальшому, згідно довіреності від 18.04.2012 , посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] уповноважив [PERSON] керувати, а також розпоряджатися належним йому автомобілем марки ВАЗ 2103, 1975 року випуску, кольору св. синього, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований ОРЕВ ДАІ УМВС м. Черкаси 25 травня 1989 року. Відповідно до медичної довідки КНП «П»ята Черкаська міська поліклініка» Черкаської міської ради від 25.03.2016 року, [PERSON] стояв на «Д»обліку з діагнозом «Гепералізований атеросклероз, ішемічна хвороба серця: атеросклеротичний кардиосклероз, гіпертонічна хвороба третього ступеню. Також в даній довідці зазначено, що потребує в постійному сторонньому догляді. Таким чином із зазначеного вбачається та достовірно встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] хворів та потребував сторонньої допомоги. Піклуванням за [PERSON] займався його син, [PERSON], який домовився з [PERSON] доглядати за хворим батьком та оплачував їм обумовлену грошову винагороду за надані послуги. Даний факт не заперечувався сторонами в судовому засіданні. 29.03.2016 року [PERSON], на випадок своєї смерті заповів належну йому квартиру № 69, що знаходиться в місті Черкаси у будинку № 130 у рівних частках: [PERSON] та [PERSON]. Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] удома у гр..[PERSON], за адресою [ADDRESS]. 30 квітня 2016 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено договір довічного утримання, яким [PERSON] передав у власність [PERSON], [PERSON] належну йому на праві власності квартиру № 69, в будинку під № 130, по вул. Смілянська в м. Черкаси, а відповідачі зобовязалися забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно на умовах цього договору. Даний договір також посвідчено у зв»язку з похилим віком довірителя на дому, за адресою [ADDRESS]. Статтею 744 ЦК України передбачено, що\~за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. 12 травня 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 03.06.2016 року, серія 1-СР №283722. Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно із ч. 3 ст. 203 ЦК волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України \~правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Для визначення наявності стану, в якому громадянин не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними ( тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.) на момент укладення угоди, суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення угоди особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. 16.06.2016 року позивач звернувся до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області з заявою щодо шахрайських дій [PERSON] та [PERSON] Дана заява була внесена в єдиний реєстр досудових розслідувань. Постановою від 29.11.2016 року начальником відділення СВ Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області призначена в кримінальному провадженні посмертну психолого-психіатричну експертизу. Ухвалою Соснівського районного суду провадження по справі було зупинено до проведення даної експертизи. Сторони в судовому засіданні не заперечували щодо проведення даної експертизи в рамках кримінального провадження. Згідно висновку судової-психіатричної експертизи № 37 від 26.01.2017 року, яка проведена в рамках кримінального провадження, зазначено, що на час підписання заповіту від 29.03.2016, договору довічного утримання від 30.04.2016, та період, що передував до смерті у [PERSON] відмічалися прояви психічного розладу у зв'язку з судинними захворюваннями головного мозку, наслідками перенесеного мозгового ішемічного інсульту з психоорганічними особистісними розладами, когнітивним зниженням, без продуктивної психопатологічної симптоматики та грубих дефіцитарних інтелектуально-мнестичних розладів, з відміченими після смерті сина проявами декомпенсації, загостренням емоційно-вольових і особистісних розладів, у вигляді опозиційності, ригідності, асенізації психіки та розгубленості, що істотно впливало на його здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. В досліджуваний період ( після смерті сина [PERSON]) в поведінці підекспертного [PERSON] знайшли відображення фактори психологічної пасивності, довіри, залежності, відомості по відношенню до найближчого оточення, а саме доглядальниць [PERSON] та [PERSON] В цей період у підекспертного [PERSON] були суттєві психотравмуючі переживання: страх за власне майбутнє, невизначеність, пригніченість та розгубленість, пов»язані з відсутністю грошей на оплату доглядальниць, загострене сприяння свого становища, песимістична оцінка свого теперішнього та майбутнього. В судовому засіданні були допитані свідки, зокрема свідок [PERSON] пояснив, що знає [PERSON] з 1987 року. Приходив до нього спілкувався, купав його та брив після перенесеного інсульту. В квітні 2016 року купав його останній раз. Коли прийшов він говорив йому, що доглядальниці врізали додатковий замок у двері, приходять до нього лише на годину. Жалівся, що дівчата сказали, що викинуть його з квартири. Стан у нього після смерті сина був пригнічений. 11.05.2016 року він зателефонував, [PERSON] сказала, що [PERSON] у лікарні. Свідок [PERSON] пояснила, що вона була співмешканкою сина померлого. Знає з 2014 року. Коли помер син [PERSON], вона сповістила [PERSON] та намагалась зайнятись документами щоб виписати [PERSON] із квартири. [PERSON] зателефонував їй та сказав, що в його квартирі поміняні замки. Коли помер [PERSON] про його смерть ніхто не повідомив, хоча у [PERSON] був її телефон. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона колишня дружина сина померлого [PERSON]. Останній раз приїздила в м. Черкаси в березні 2016 року, бачила [PERSON] останній раз разом з сином [PERSON], позивачем по справі. Зазначила, що вона особисто пересилала кошти відповідачам за догляд за [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що сім»ю [PERSON] знає давно. Коли [PERSON] захворів, зателефонував та сказав, що попасти до нього вона не зможе, так як замінені замки в квартирі. Жалівся що голодний, не доїдає. Коли помер син [PERSON], вона зателефонувала йому, [PERSON] грубо говорив з нею, сказав щоб вона не телефонувала, так як йому важко говорити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] знає з 1999 року. Спілкувались. Доглядала його якась жінка. Вона заходила, бачила його, був доглянутий, чистий. Про те, що помер його син він їй не говорив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є дільничим лікарем 5-ї поліклініки. Пам»ятає [PERSON] З 1999 року той хворіє на гіпертонію. В 2008 році відбувся інсульт. По квартирі пересуватись він не міг, а чи тримав ложку він не знає. 09.06.2015 року він з ним розмовляв, хворий був адекватним. Потребував постійного догляду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] знає з 2011 року. Привела її до нього [PERSON] Стан у нього був поганий. Говорив їй, що у нього велике горе, помер син. Також сказав, що зробив заповіт та договір довічного утримання на доглядальниць які добре за ним доглядають. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 року правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння, тощо). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному , об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всі зібрані по справі докази, суд розцінює саме як доказ того, що в момент підписання як заповіту, так і договору довічного утримання [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій , що слугувало нервове потрясіння смерть свого сина [PERSON]. 23.03.2016 року позивач звернувся із заявою до Головного управління поліції в Черкаській області з приводу доступу до гаража батька, який помер 04.03.2016 року. На вказану заяву 30 березня 2016 року Інспектором поліції ЧВНП в Черкаській області [PERSON] був винесений висновок, що ніяких ознак кримінальних та адміністративних правопорушень ним не виявлено, при цьому зазначив що неодноразово виходив на адресу, де проживав [PERSON] йому ніхто двері не відкривав. Як зазначає позивач, доступу до квартири він не мав, так як відповідачі намагались перешкоджати спілкування його з дідом. Судом встановлено, що 19.05.2016 року позивач звертався з заявою до Департаменту соціальної політики виконкому Черкаської міської ради з проханням відвідати його діда [PERSON], перевірити умови його проживання та забезпечення, склавши відповідний акт, так як потрапити до квартири він не може. Таким чином, суд вислухавши сторони та їх представників, свідків , дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку що позивачем доведено в судовому засіданні обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved