Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом 05.12.2013 року, справа прийнята до розгляду Біловодським районним судом Луганської області 08.12. 2014 року. Гр. [PERSON] відповідно до змісту позовної заяви ( а.с. 2-3) просить зобов'язати відповідача внести запис про звільнення до трудової книжки та днем звільнення в такому разі вважати день видачі належним чином заповненої трудової книжки, та зобов'язати відповідача видати належним чином заповнену трудову книжку і стягнути з відповідача по справі на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9231 гривень заробітної плати. Позивач в судовому засіданні повністю підтримав свої позовні вимоги і посилався на те, що він працював у відповідача в ТОВ «Біловодськагропостач» різноробочим, а фактично виконував роботу охоронника в нічний час , з його доходів були стягненні та сплачені всі загальнообов'язкові платежі, про що він надав відповідні докази в судовому засіданні. Та 14 квітня 2014 року позивач був звільнений з роботи у відповідача на підставі п.1 ст. 36 КзПП України за згодою сторін за наказом директора ТОВ «Біловодськагропотсач» за наказом № 6-к . На його усні та письмові вимоги щодо видачі позивачу належним чином оформленої трудової книжки з внесенням запису про його звільнення відповідач відповідав відмовою , у зв'язку з чим позивач вимушений був відправити поштою на адресу відповідача не заповнену нову трудову книжку з заявою про внесення запису до неї, про що надав фіскальний чек та опис переліку відправлених Укрпоштою документів, а саме заяви про внесення запису в трудову книжку, видачі довідки про заробітну плату та саму нову трудову книжку . Відповідач відмовляється видати довідку про його роботу та наказ про звільнення , але такі дані наявні в матеріалах цивільної справи № 408/533/14-ц, що була розглянута Біловодським районним судом Луганської області 12.06.2014 року за його позовом до відповідача за іншим трудовим спором. Рішення не набрало законної сили, тому що справа невідомо де знаходиться , але за даними позивача вона до апеляційного суду не надходила . Але позивач за виконавчим листом від 12 червня 2014 року під час звернення вищевказаного рішення суду до негайного виконання отримав присуджені кошти в сумі місячної заробітної плати в сумі 1220 гривень, про що надав оригінал виконавчого листа з відміткою про виконання та копію рішення суду, яке не набрало чинності за позовом до відповідача про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку .Також позивач пояснив, що він після звільнення з ПМК- 146 за ст. 36 п.1 КзПП України , де раніше працював на основній роботі, трудову книжку не забрав, забрав тільки наприкінці 2014 року, приблизно напередодні попереднього судового засідання , а він надіслав поштою новий бланк трудової книжки, в якому немає будь - яких записів, але до цього часу відповідач записів не зробив, а книжку повернув тільки в суд після відкриття провадження у цій справі в чистому і не заповненому вигляді, тому він вважає, що слід задовольнити вимоги позивача в повному обсязі, а саме зобов'язати відповідача внести запис про звільнення до трудової книжки та днем звільнення вважати день видачі належним чином заповненої трудової книжки , зобов'язати відповідача видати позивачу належним чином заповнену трудову книжку та стягнути на користь позивача 9231 гривню середнього заробітку за час вимушеного прогулу, взявши до уваги, що його заробіток за попередні два місяці роботи 2014 року становили 1220 гривень. . Представники відповідача гр. [PERSON] позовні вимоги повністю не визнав та вказав, що всі правовідносини позивача виникли під час керівництва підприємством гр. [PERSON], та при перебуванні на посаді працівника, відповідального за роботу відділу кадрів гр. [PERSON], або дружини позивача , на даний час відповідач згідно вказаного позивачем попереднього рішенням суду виплатило присуджені до негайного виконання кошти,даних про набрання попереднім рішенням суду в відповідач не має. Також представник відповідача подав суду документи про скасування наказу № 6- к від 14.04.2014 року про звільнення позивача з роботи за наказом № 1 від 14.01.2015 року, посилаючись на висновки комісії по підприємству в складі голови ТОВ «Біловодськ- агропостач» та гр. [PERSON] Вислухавши доводи сторін, дослідивши всі подані письмові докази у справі, які долучені до матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позов гр. [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно наданих доказів, а саме даних трудової книжки позивача , він з 03.07.1995 року( запис № 6) по 30.06.2012 року працював в Біловодській ПМК-146, яка за наказом від 19.04.1997 року за № 570( запис № 7) перейменована в ВАТ «Біловодська ПМК- 146» ч працював водієм першого класу, звільнений з ВАТ за ст. 36 п.1 КзПП України за наказом № 12 від 30.06.2012 року (запис № 8) , а з 15.12.2014 року ( запис № 9 на сторінці № 7 трудової книжки позивача ) в Біловодському центрі зайнятості йому розпочато виплату допомоги по безробіттю на підставі п. 1 ст. 23 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Окрім того, відповідач подав до суду свої заперечення в виді «пояснювальної записки», (яка також має часткове відношення до розглянутої попередньої цивільної справи) . За даними пояснень, позивач працював за сумісництвом в 2008 році за наказом голови правління [PERSON] від 14.03.2008 року в ВАТ «Біловодськагропотсач», а не в ТОВ «Біловодлськагропотсач», також не було в штаті такої посади як різноробочий, та в наступному позивач укладав цивільно - правові договори з 17 березня 2008 року по 2011 рік, а з 2011 року по 2014 року нараховувалася безпідставно заробітна плата, тому що в 2011 року підприємство було реорганізовано. Немає наказів про прийняття позивача на роботу за сумісництвом та відсутні табелі обліку робочого часу , в штатному розписі відсутня посада різноробочого, у зв'язку з чим позивач не міг бути прийнятим на роботу за сумісництвом. Так, трудовий договір про працю за сумісництвом був укладений 17.03.2008 року, але чомусь містить печатку того підприємства, яке було перейменовано в 2011 році, коли в наказі на прийняття на роботу відсутня була будь - яка печатка. За доводами представника відповідача дружина позивача не тільки вела кадрову роботу, але вона була і бухгалтером підприємства (до її звільнення) під керівництвом [PERSON] ,а в наступному мали місце тільки цивільно - правові договори за 2008-2010 роки, що вказує на відсутність трудового договору з відповідачем, притому до звільнення позивача з ПМК -146 від мав відпрацьовувати по 8 годин за основним місцем роботи , тоді він не міг працювати різноробочим за сумісництвом протягом світового 8-годинного робочого дня також одночасно і в ТОВ «Бівловодсагропотсач».Таким чином, відповідач вважає, що [PERSON] працював саме до звільнення за цивільно- правовими договорами (угодами), за що отримував не заробітну плату, а відповідні грошові кошти як винагороду, з яких також стягувалися відповідні загальнообов'язкові платежі . Окрім того, представник відповідача додатково надав суду ксерокопії цивільно- правового договору від 17 березня 2008 року від ВАТ «Біловодськагроснаб» та позивача з підписами та печатками, від 01 квітня 2008 року, від 03.11.2008 року, від 01.12.2008 року, від 01.04.2009 року, від 01.07.2009 року, 01.10.2009 року, 01.11.2009 року, 11.01.2010 року, окрім того, «Трудовой договор о работе по совместительству» від 17 березня 2008 року, завірений печаткою дійсно пізніше створеного підприємства в особі ПрАТ та заяву від імені позивача з проханням прийняти його на роботу за сумісництвом різноробочим з 17 березня 2008 року , подану 14.03.2008 року, та штатний розклад працівників апарату управління на 2008 рік , 2009 рік, 2010 рік , 20011 рік, 2012 рік, 2013 рік, 2014 рік, де відсутня посада різноробочого , але в відомостях є дані про отримання заробітної плати в особі позивача за листопад 2012 року, грудень 2012 року, травень 2012 року, жовтень, липень та грудень 2013 року, також за 2014 рік включно з відрахуванням всіх загальнообов'язкових платежів до видання наказу від 14 квітня 2014 року № 6-к про звільнення позивача за згодою сторін від нового директора в особі [PERSON] (за наданим доказом представника відповідача ТОВ «Біловодськагростач» створено шляхом перетворення з ПраТ «Біловодськагропостач» відповідно рішення зборів засновників від 03.02.2014 року). За вимогами ст. 10 ЦПК України встановлена змагальність сторін, коли кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Виходячи з вимог ст. 48 КзПП України та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» та інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої спільним наказом Мінпраці, Мінюсту та Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 року № 58 ( зі змінами та доповненнями, в тому числі і за 2014 рік і зареєстрованої Мінюстом ), а саме за п. 1.1. трудові книжки ведуться ( в тому числі і на тимчасових працівників та позаштатних працівників) за умови , якщо такі працівники підлягають державному соціальному страхуванню. За п. 2.14 робота за сумісництвом , яка оформлена у встановленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим порядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом проводиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом, а в працівника трудова книжка зберігається тільки в випадках, вказаних в п. 2.21-1 інструкції, а в інших випадках вона повинна зберігатися на підприємстві до звільнення. За п. 4.1 власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати трудову книжку працівнику в день звільнення з внесенням до неї запису про звільнення. Як встановлено при розгляді справи, трудова книжка позивача, копію якою він подав суду на попередньому судовому засіданні за № 352711 серії БТ-1,раніше видану йому 21.05.1981 року , перебувала у позивача [PERSON] включно до 23 грудня 2014 року з невідомих причин, при звільненні з основної роботи в ПМК -146 позивач не подав свою трудову книжку до попередників підприємства - відповідача у справі, тому при звільненні він не міг отримати трудову книжку з записом до неї як про прийняття його на основну роботу після звільнення з ПМК -146 до підприємства, правонаступником якого є на даний час відповідач у справі, або коли позивач звільнився з роботи у відповідача 14 квітня 2014 року, трудова книжка позивача була в відповідача відсутня . Враховуючи, що відповідач не мав в своєму розпорядженні трудової книжки позивача, виданої йому ПМК- 146 при звільненні за ст. 36 п.1 КзПП України з 2012 рокуі, він не утримував в себе трудову книжку відповідача [NUMBER], тому підстав для задоволення позову суд не вбачає, і таким чином не вбачає й можливості, яка б була передбачена діючим законодавством України,щоб зобов'язати відповідача внести записи або інші відомості про роботу позивача та інші бажані ним відомості про дату проведення звільнення в нову трудову книжку за [NUMBER] від 11.10.2014 року , або яку він надіслав відповідачу з заявою та описом вкладень, також виходячи з того, що на час винесення рішення у справі відповідач 14.01.2015 року скасував наказ № 6-к від 14.04.2014 року як незаконний, позовні вимоги позивачем не були зміненими або уточненими, або іншим чином оскарженими, що позбавляє суд подальшої можливості проводити аналіз доказів у справі, виходячи з безпідставності підтриманих ним позовних вимог . На підставі викладеного та

Outcome: dismissed