Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, мотивуючи це тим, що 09.12.1999 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок розташований за адресою: вул. Антипенка, буд.4 в м. Херсон та квартира розташована за адресою: [ADDRESS]. У визначений законодавством строк позивач спадщину не прийняв. В період з 03.06.1999р. по 17.09.2000р. позивач знаходився на заробітках у Голопристанському районі Херсонської області, з рідними не спілкувався, про смерть батька не знав. 17.09.2000 року він повернувся в м. Херсон та дізнався про смерть батька. Юрист, до якого він звернувся за консультацією розяснив позивачу, що встановлені законом строки для прийняття спадщини він пропустив. Вважає, що з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини. Зазначав також, що відповідачі запевнили його, що не вчиняли ніяких дій щодо прийняття спадщини і що він може безперешкодно користуватися майном батька. 21.10.2008 року позивач був зареєстрований в [INFO]. В 2015 році позивач отримав позовну заяву про виселення з якої дізнався про оформлення відповідачами права на спадщину, яка відкрилася після смерті його батька. Також, зазначав, що в своїх заявах про прийняття спадщини відповідачі приховали існування позивача як спадкоємця першої черги. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України просить суд визначити додатковий строк для подачі заяви проприйняття спадщини після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представникипозовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позові. Вважають причини пропуску строку, а саме перебування позивача на заробітках у Голопристанському районі з 03.06.1999року по 17.09.2000р. для прийняття спадщини поважною. Вважали, що хоча і мав відомості про смерть батька позивач у 2000році, звертатись до суду не поспішав з позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, адже коли саме звертатися слід до суду: у 2000році чи 2015р. не має значення так як вже строк пропущено. Позов просили задовольнити. 13.01.2016 року представник позивача подав заяву до суду в якій просив розглядати справу у заочному розгляді. Відповідачі проти задоволення позову заперечували мотивуючи це відсутністю поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, достовірними відомостями у позивача про смерть батька, а також перебування позивача у м.Херсоні при похованні батька:[PERSON] У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до паспорту громадянина України [PERSON], МО 470706 від 26.01.1998року, [PERSON] «зареєстровано місце проживання: Херсон, Чорноморська буд.32, кв.91, 21.10.2008року». Відповідно до Свідоцтва про смерть 1-КГ 117882 [PERSON] помер 09.12.1999 року. Згідно Свідоцтва про народження І-КГ№ 368111 [PERSON] [INFO] є сином [PERSON]. Згідно заяви від 11.03.2000 року до Першої Херсонської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON], яка просить видати свідоцтво про право на спадщину за законом, зазначає відомості про чоловіка, що підтверджується копією заяви. В заяві зазначено: «Крім мене інших спадкоємців немає». Згідно заяви від 15.06.2000 року до Першої Херсонської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] який просить видати свідоцтва про право на спадщину за законом, зазначає відомості про батька, що підтверджується копією заяви. В заяві зазначено: «Крім мене спадкоємцем за законом є дружина померлого [PERSON]». Відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за законом від 15.06.2000 року спадкоємцями майна гр. [PERSON], померлого 09.12.1999 року є в рівних частинах кожний: його дружина [PERSON], та син [PERSON] Спадкове майно складається з трикімнатної квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] та 77/100 частини житлового будинку розташованого за адресою: вул. Антипенка, буд.4 в м. Херсон. Відповідно до розписки від 17.09.2000р. [PERSON] отримав гроші від [PERSON] за виконання сільськогосподарських робіт у Голопристанському районі з 04.12.1999р. по 17.09.2000р. Відповідно до розписки від 03.12.2000р. [PERSON] отримав гроші від [PERSON] за виконання сільськогосподарських робіт у Голопристанському районі з 03.06.1999р. по 03.12.2000р. Відповідно до позовної заяви: позивачі- Мартинова Ж.І., [PERSON] звернулись із позовною заявою про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] у звязку із вживання алкогольних напоїв. Відповідно до пояснень свідка [PERSON] Д.(16.11.2015р.), вона особисто була знайома із покійним: [PERSON] та позивачем. Позивач особисто привіз труну, яка не була у відповідному стані, був присутній при похованні батька- Мартинова [PERSON]. На час смерті батька проживав із співмешканкою на ім?я Альона у м.Херсоні по вул.Робоча 62 у квартирі №6 (в номері квартирі свідок не була впевнена). Відповідно до пояснень свідка [PERSON]С.(16.11.2015р.), позивача було запрошено на роботу в [PERSON] в 1999році (до 2001року позивач працював із свідком), трудового договору з ним не укладалось; позивач працював на сільськогосподарській техніці на полі, (працював також на автомобілі «Газ», як водій), постійно із позивачем на полі свідок не перебував; позивач зустрічався із жінкою, але хто вона та яке ім?я не знає. Відповідно до пояснень свідка [PERSON] позивач приймав участь у похованні свого батька - [PERSON] на цвинтарі, а відповідач [PERSON] організовував обід у столовій (поминки). Позивач був разом з жінкою на ім?я Альона. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Норми ст. 1272 ЦК щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК в редакції 2004 року, якщо спадщина відкрилася раніше 01 січня 2004 року. Відповідно до ст.529 ЦК Української РСР (1963 року) позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті його батька [PERSON]. Ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Як зазначив в позовній заяві позивач та підтвердили його представникив передбачений законом строк позивач спадщину не прийняв. Згідно до ст. 550 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що строк для прийняття спадщини становлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначив, що дізнався про смерть батька тільки 17.09.2000 р. так як перебував на заробітках в Голопристанському районі Херсонської області. Після цього з заявою до нотаріуса не звертався так як вважав через свою недбалість, що інші спадкоємці теж не прийняли спадщину та коли саме звертатися слід до суду з позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини: у 2000р. чи 2015р. не має значення так як вже строк пропущено. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. Про практику розгляду судами України справ про спадкування, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач зазначає, що перебував на заробітках (Голопристанський район Херсонської області) в безпосередній близькості від місця відкриття спадщини (м.Херсон) з 1999р.по 2000р. Також, зазначає, що був необізнаний у законодавстві України та вважає, що незазначення його (позивача), як спадкоємця в нотаріальних заявах відповідачів є доказом поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини. Але з таким доводами позивача суд погодитися не може, адже реалізація права на спадщину залежить від волі самого спадкоємця та не повязана з діями інших спадкоємців. З цих підстав суд також не приймає доводи позивача про те, що він не звертався для прийняття спадщини так, як вважав, що інші спадкоємці спадщину не прийняли. Крім того, реєстрація позивача у квартирі №91 за адресою: м.Херсон вул. Чорноморська буд.32 новим власником у 2008році спростовує доводи позивача, що він знав до 2015року (поки не отримав позовну заяву про виселення), що квартира ще зареєстровано за батьком, який помер 1999році. Суд звертає увагу, що позивач не звернувся до нотаріуса з часу отримання відомостей про смерть батька (як слідує з позову) до звернення з позовом до суду; в матеріалах справи відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропуском шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та як зазначали представники до нотаріуса позивач не звертався та відмову у нотаріуса не отримував. Позивач не звертався з позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщинипротягом 15 років з моменту її відкриття, що суд розцінює, як небажання позивача в зазначений період реалізувати своє право на спадщину. Показання допитаних в судовому засіданні свідків не містять відомостей про існування поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Крім того, свідки[PERSON], [PERSON] зазначили, що позивач особисто був при похованні батька. Як встановлено судом, ні в позовній заяві, ні в ході її судового розгляду, позивачем не наведено будь-яких поважних причин пропуску ним строку на прийняття спадщини та доказів на їх підтвердження. Крім того, позивач перебував на заробітках (Голопристанський район Херсонської області) в безпосередній близькості від місця відкриття спадщини (м.Херсон) з 03.06.1999р.по 03.12.2000р. про що свідчать розписки про отримання коштів від [PERSON] за виконання скільськогосподарських робіт з 03.06.1999р. по 03.12.2000р.; та зазначив дату:17.09.2000р. (перебував у м.Херсон), що свідчить про те, що безперешкод позивач міг в час вільний від роботи відлучатися до м.Херсон. Показами свідків встановлено, що позивач був присутній на церемонії поховання свого батька. З 2000 по 2015р. позивач не скористався правом звернення до нотаріуса з приводу прийняття спадщини. Суд звертає увагу, що в Постанові Верховного суду України від 04.11.2015р. (6-1486цс15 від 04.11.2015 р.), зазначається, «…що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Незнання про смерть спадкодавця як причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки сама по собі ця обставина без встановлення інших обєктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку… Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.» ( Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12).) Враховуючи викладене, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини слід відмовити.

Outcome: dismissed