Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про зміну розміру аліментів, мотивуючи вимоги до суду тим, що відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12.04.2018 року з нього на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20.12.2018 року з нього на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 06.11.2018 року і до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. Посилаючись на те, що його матеріальне становище змінилось в зв`язку з сезонністю роботи, має нерегулярний і мінливий характер заробітку, він є особою з інвалідністю ІІІ групи, позивач просив змінити розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] з 1/4 частини на 1/8 частину з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та змінити розмір аліментів на утримання матері [PERSON] з 1/4 частини на 1/8 частину з усіх видів його доходів. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.04.2019 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05.09.2019 року внесено виправлення до вступної та резолютивної частин рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 серпня 2019 року по даній справі, а саме в абзаці третьому резолютивної частини рішення ухвалено вірно вказати дату винесення рішення суду - «12.04.2018 року» замість невірного - «15.05.2018 року», та в абзаці четвертому резолютивної частини рішення ухвалено вірно вказати дату винесення рішення суду - «20.12.2018 року» замість невірного - «22.01.2019 року». Позивач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник позивача, адвокат Євтухова Т.Д., в судовому засіданні позовні вимоги уточнила та просила суд визначити розмір аліментів, що стягуватимуться з позивача на користь відповідачів, у розмірі по 1/6 частині з усіх видів заробітку (доходу) позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги визнає повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнала , суду пояснила, що позивач повинен сплачувати аліменти в розмірі ј частини. Заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON] , всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Судом встановлено, що відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12.04.2018 року, яке набрало законної сили 15.05.2018 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13а, 13б). Відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20.12.2018 року, яке набрало законної сили 22.01.2019 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 06.11.2018 року і до зміни матеріального чи сімейного стану сторін (а.с. 12, 13). Як вбачається з довідки ТОВ «Чиста Криниця» № 214 від 16.05.2019 року позивач [PERSON] працює у вказаному підприємстві сезонно та має нерегулярний і мінливий характер заробітку (а.с. 43). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи. Після отриманої травми голови потребує медичні обстеження та проходить курси стаціонарного лікування у закладах охорони здоров`я, має значні витрати на ліки (а.с. 7, 18-23, 58-62). Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Статтею 183 СК України передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм Сімейного кодексу України», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватись разовим збільшенням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вищенаведена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.02.2014 року у справі за №143цс13. Згідно п. 1 ст. 18, п.п. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зав`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч. 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що позивач має нерегулярний і мінливий характер заробітку, є особою з інвалідністю, отримав травму та повинен продовжувати лікування, що є обставинами, які мають істотне значення, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки та непрацездатної матері. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, стан здоров`я та матеріальне становище неповнолітньої дочки та непрацездатної матері, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Необхідно змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] згідно рішень Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12.04.2018 року та від 20.12.2018 року, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, та на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно до зміни його матеріального чи сімейного стану.

Outcome: approved