Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, в якій зазначає, що відповідно до рішення Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 28.03.2007 року за № 140 Комунальне підприємство «ТЖКП» є виконавцем житлово-комунальних послуг у м. Тернівка. Згідно з Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 року № 417-УІІ КП «ТЖКП» протоколами загальних зборів у м. Тернівка Дніпропетровської області визнано управителем багатоквартирного буд. [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування від 25.10.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Надтокою З.В., відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Також позивач зазначає, що між позивачем та відповідачем не має письмового договору на житлово-комунальні послуги, однак позивач надає відповідачу житлово-комунальні послуги, а відповідач фактично отримує такі послуги, та у відповідача виникає зобов`язання оплатити спожиті послуги на користь виконавця цих послуг - КП «ТЖКП». Крім того, позивач вказує, що станом на січень 2019 року сума заборгованості позивача за комунальні послуги складає 36286,60 грн.. Загальна сума заборгованості за період з 01.01.2012 року по 01.01.2019 року складає 36286,60 грн., що складається із сум за послуги: утримання будинків та прибудинкових територій - 3162,79 грн., з 01.07.2017 року управління багатоквартирним будинком - 2819,14 грн., централізоване опалення - 15304,76 грн., водопостачання та водовідведення - 14471,03 грн., вивіз сміття -528,88 грн.. Позивач зазначає, що незважаючи на те, що ним здійснювалось неодноразово нагадування про необхідність своєчасної сплати відповідачем поточних платежів та попередження про прийняття заходів, щодо примусового стягнення заборгованості в судовому порядку, відповідач по справі не сплатив борг за надані послуги. Поточні нарахування також не сплачуються, що призводить до збільшення суми заборгованості. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за оплату послуг по отриманню будинку та прибудинкової території в сумі 3162,79 грн., заборгованість за оплату послуг по управлінню багатоквартирним будинком в сумі 2819,14 грн., заборгованість за оплату послуг з централізованого опалення в сумі 15304,76 грн., заборгованість за оплату послуг з водопостачання та водовідведення в сумі 14471,03 грн., заборгованість за вивіз сміття в сумі 528,88 грн., та судові витрати в сумі 1921 грн.. Представник позивача - Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» Закірова Н.В. у судове засідання не з`явилася, однак раніше подала до суду письмову заяву, про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги просила задовольнити (а.с. 53). Крім того, раніше подала до суду письмові пояснення до позовної заяви та відповідь на письмові пояснення, в якій зазначила, що відповідач визнав борг, оскільки з 2012 року по 2015 рік здійснив оплати в неопалюваний період. Зазначені платежі відповідача були зараховані у погашення основного боргу та свідчать про визнання відповідачем боргу, у зв`язку з чим, представник позивача вважає, що позовна давність переривається та відповідно до ст. 722 ЦК України відповідач право власності на житлове приміщення набув з моменту прийняття дарунку, у зв`язку з чим, є підстави стягнення заборгованості з відповідача 36286,60 грн. в повному обсязі (а.с. 50-52). Відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат Голіцин О.М. у судове засідання не з`явилися, однак раніше адвокат Голіцин О.М. подав до суду письмову заяву про розгляд цивільної справи без його участі та участі відповідача, зазначив, що відносно позовних вимог підтримують позицію, викладену в письмових поясненнях (а.с. 40). Крім того, представник відповідача - адвокат Голіцин О.М. раніше подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що позовні вимоги позивача визнає частково, посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 25.10.2006 року [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , проте, державна реєстрація його права власності була проведена лише 07.08.2015 року, отже він несе відповідальність за утримання свого майна з того часу, коли він став його власником, тобто з 07.08.2015 року. Крім того, вказує, що позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг та послуг по утриманню будинку та прибудинкової території починаючи з січня 2012 року, тобто за той період, коли він ще не був власником цієї квартири, а тому вимоги про стягнення заборгованості за період з січня 2012 року по серпень 2015 року пред`явлені до неналежного відповідача, так як за цей період він відповідальності за утримання майна не ніс. Також, представник відповідача зазначає, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом поза межами встановленого законом трирічного строку позовної давності, а саме в січні 2019 року, хоча і знав про те, що заборгованість існує з 2012 року, проте до суду з позовом про її стягнення не звертався. З вказаних підстав, просить суд застосувати до вимог позивача позовну давність у три роки і при ухвалені рішення керуватися розрахунком заборгованості, починаючи з січня 2016 року. Крім того, представник відповідача вказав, що заборгованість відповідача за 2016 рік складає 4903,66 грн., з урахуванням сплачених ним платежів в лютому 2016 року на суму 963 грн., в грудні 2016 року на суму 500 грн.. За 2017 рік нарахована загальна заборгованість в сумі 10629,67 грн. та заборгованість за 2018\~рік в\~сумі 4264,65\~грн., з урахуванням списаної позивачем суми в розмірі 9577,07 грн. та сплачених відповідачем платежів в розмірі 400 грн. в червні та 450 грн. в липні. Виходячи з розрахунків, відповідач визнає заборгованість на суму 19797,98 грн. (а.с. 35-38). Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 28.03.2007 року № 140 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді» Комунальне підприємство «Тернівське житлово-комунальне підприємство» відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є виконавцем житлово-комунальних послуг у комунальному житловому фонді м. Тернівка Дніпропетровської області та надає безпосередньо споживачам житлово-комунальні послуги з водо-, теплопостачання та водовідведення згідно з показниками, визначеними нормативними документами, здійснює утримання будинків і прибудинкових територій та отримує плату від споживачів за надані послуги з водо-, теплопостачання та водовідведення, утримання будинків і прибудинкових територій згідно з затвердженими тарифами. З метою врегулювання взаємовідносин з споживачами укладає з ними договори житлово-комунальних послуг щодо надання комунальних послуг згідно з типовими договорами (а.с. 5). Згідно з протоколом зборів співвласників (власників квартир та нежитлових приміщень) будинку [ADDRESS] 8 на [ADDRESS] Дніпропетровської області від 08.06.2016 року, Комунальне підприємство «Тернівське житлово-комунальне підприємство» визначено управителем вказаного будинку (а.с. 6). Із матеріалів справи видно, що відповідач [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири, посвідченого 25.10.2006 року державним нотаріусом Тернівської державної контори Надтокою З.В., та зареєстрованим в реєстрі за № 4133 (а.с. 8-9). Відповідно до виписки з адресної картки за адресою: [ADDRESS] , виданої відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області № 2578 від 22.11.2018 року, на даній житловій площі зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з зазначеною статтею, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між Комунальним підприємством «Тернівське житлово-комунальне підприємство» та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки за відсутності письмового договору, як такого, оскільки підприємство надає житлово-комунальні послуги з водо-, теплопостачання та водовідведення, утримання будинків і прибудинкових територій, а відповідач ними користується. Отже, відповідач зобов`язаний сплатити гроші за спожиту послугу, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг, виходячи з факту проживання останнього у квартирі, що розташована в багатоквартирному житловому будинку, та ґрунтується на законі. Позивач фактично надавав відповідачу житлово-комунальні послуги, а відповідач використовував дані послуги для задоволення власних потреб та не відмовлявся від них. Відповідач сплачував суми коштів періодично, про що також не заперечує відповідач та свідчить про визнання ним свого обов`язку по сплаті житлово-комунальних послуг. З матеріалів справи видно, що відповідач свої зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконує в повному обсязі та у зв`язку з чим, відповідно до розрахунку, наданого позивачем, пояснювальної записки до оборотного рахунку № 7474 споживача [PERSON] , щодо квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , довідки абонентського відділу КП «ТЖКП» від 23.01.2019 року та письмових пояснень до позовної заяви, станом на 01.01.2019 року заборгованість відповідача за спожиті житлово-комунальні послуги складає 36286,60 грн., з яких: заборгованість за опалення - 15304,76 грн., заборгованість за водопостачання та водовідведення - 14471,03 грн., заборгованість по квартплаті - 5981,93 грн., заборгованість за вивіз сміття - 528,88 грн. (а.с. 10-13, 50). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно з ст. 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності письмового договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 р. № 6-2951цс15 та у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 17.01.2019 року у справі № 486/156/17. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. З письмових пояснень представника відповідача видно, що він визнав позов частково, а саме: визнав суму заборгованості у розмірі 19797,98 грн.: за 2016 рік в розмірі 4903,66 грн., за 2017 рік в розмірі 10629,67 грн. та за 2018 рік в розмірі 4264,65 грн. з урахування списаної позивачем суми і сплачених ним сум за комунальні послуги (а.с. 35-36). Однак, він просить застосувати до позовних вимог КП «ТЖКП» позовну давність і розглядати заборгованість, починаючи з січня 2016 року, при цьому зазначив, що державна реєстрація права власності майна відповідача була проведена лише 07.08.2015 року. Проте, вказані доводи представника відповідача, що позов подано з порушенням строків позовної давності, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником основного боргу. Отже, з матеріалів справи встановлено, що строк позовної давності переривався діями, а саме сплатою відповідачем з 2012 року по 2018 рік коштів в рахунок наданих позивачем житлово-комунальних послуг (остання проплата серпень 2018 року), про що свідчить розрахунок, наданий позивачем, пояснювальна записка до оборотного рахунку № 7474, довідка абонентського відділу КП «ТЖКП» від 23.01.2019 року та письмові пояснення позивача до позовної заяви. Враховуючи викладене, підстав для застосування позовної давності судом не встановлено. Що стосується доводів представника відповідача з приводу стягнення з відповідача заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з дати державної реєстрації права власності відповідача, а саме з 07.08.2015 року, суд зазначає наступне. Положеннями ст.ст. 12, 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачу на праві власності належить кв. [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири, посвідченого 25.10.2006 року державним нотаріусом Тернівської державної контори Надтокою З.В. (а.с. 8-9). Доказів того, що державна реєстрація вказаного нерухомого майна відбулась 07.08.2015 року відповідачем до суду не надано. Крім того, суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 722 ЦК України прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. Реєстрація майна на відміну від реєстрації договору, не має правовстановлюючого значення. З такою реєстрацією законодавець не пов`язує у особи виникнення права власності. Таким чином, момент виникнення права власності на майно слід вважати момент прийняття обдарованим документів, що посвідчують належність йому дарунку, а також символів дарунку, якими можуть бути ключі від квартири. Отже, відповідач несе відповідальність за утримання свого майна з того часу, коли він став його власником. За таких обставин, позовні вимоги КП «ТЖКП» є доведеними, заявлений розмір заборгованості згідно з наданим розрахунком є обґрунтованим, а тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1921 грн.. На підставі вказаного,

Outcome: approved