Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить достроково стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 014/1347/73/51144 від 13.08.2007р. в сумі 40\~576,27 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно кредитного договору № 014/1347/73/51144 від 13.08.2007р. відповідачу було надано кредит в розмірі 15\~268,00 дол.США строком до 13.08.2013р. із сплатою 13,50 % річних. Згодом, 21.12.2012р. було укладено Додаткову угоду № 014/1347/73/51144/81-1-0-00/3247, якою сторони погодили зміну валюти виконання зобовязань за кредитним договором та встановили, що розмір заборгованості на дату укладення цієї угоди становить 37\~247,22 грн.; також змінено розмір процентів за користування кредитом на 10,5% та встановлено новий графік погашення з кінцевою датою погашення 21.09.2017р.; усі інші умови кредитного договору залишені без змін. Однак, відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором та додатковою угодою належним чином не виконує, не повертає отримані кошти згідно графіку та не сплачує нараховані відсотки, на попередження жодним чином не реагує, в звязку із чим просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором в судовому порядку. Представник позивача подала до суду клопотання в якому зазначає, що позов підтримує в повному обсязі, просить такий задоволити, а розгляд справи проводити у відсутності представника фінансової установи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що свідчать численні повідомлення/розписки про вручення поштового відправлення, а тому, згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданої представником позивача заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення\~з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 серпня 2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» (правонаступником якого являється ПАТ «[PERSON] Аваль») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/1347/73/51144, згідно якого останньому було надано кредит в розмірі 15\~268,00 дол.США строком до 13.08.2013р. із сплатою 13,50 % річних. Позивач прийнятті на себе зобовязання по кредитному договорі виконав у повному обсязі, надавши визначені кредитним договором кошти, шляхом їх перерахування у безготівковій формі на поточний рахунок позичальника. В подальшому, 21.12.2012р. між сторонами було укладено Додаткову угоду № 014/1347/73/51144/81-1-0-00/3247, якою вони погодили зміну валюти виконання зобовязань за кредитним договором та встановили, що розмір заборгованості на дату укладення цієї угоди становить 37\~247,22 грн.; також змінено розмір процентів за користування кредитом на 10,5% та встановлено новий графік погашення з кінцевою датою погашення 21.09.2017р.; усі інші умови кредитного договору залишені без змін. Відповідно до умов кредитного договору, а саме п.п.2.2, 2.4 Додаткової угоди позичальник зобовязаний щомісячно повертати кредитні кошти згідно графіку погашення та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 21.09.2017р. При цьому, позичальник зобовязався щомісячно сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами. Згідно п.5.6 кредитного договору банк має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках, передбачених договором. Вказане положення кредитного договору відповідає також вимогам ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, згідно якої, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України. За змістом положень п.10.1 та 10.2 кредитного договору за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії, передбачених цим договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки; за кожне порушення умов п.5.6 договору, позичальник додатково до компенсації витрат банку на страхування (п.6.7 договору) сплачує останньому за кожен випадок порушення штраф в розмірі несплаченого позичальником страхового платежу. У відповідності до вимог ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно наявних в матеріалах справи відомостей встановлено, що відповідач умов кредитного договору чином не виконував, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 20.10.2014 року загальна сума боргу за кредитним договором становить 40\~576,27, з яких: 29\~224,50 грн. поточна заборгованість по кредиту; 3\~661,49 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 7\~690,28 грн. пеня за порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків. Встановлено, що по причині наявності простроченої заборгованості, позивач направив на адресу відповідача повідомлення-вимогу за вих. № 114-6-2-00/6-152.3 від 05.05.2014р. щодо виконання зобовязань по сплаті заборгованості за кредитним договором, проте зазначена вимога останнім виконана не була, жодних дій по сплаті заборгованості за кредитним договором не здійснено. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. З огляду на те, що відповідач прострочив сплату поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків по кредитному договору, не виконавши взятих за договором зобовязань, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 014/1347/73/51144 від 13.08.2007р. в сумі 40 576,27 грн. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягнення понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 405,76 грн., що підтверджені відповідним платіжним дорученням. На підставі ст.ст. 525-526, 530, 610-611, 1048-1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved