Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про стягнення з них заборгованості за надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, вказуючи, що у період з січня 2009 року по жовтень 2014 року відповідачам були надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі обовязків по оплаті за поставлену теплову енергію та гарячу воду не виконали, у звязку з чим станом на 01.01.2017 року утворилась заборгованість у сумі 1379,47 грн. Позивач вказує у позовній заяві, що він є виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, яке мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ», а тому має право вимоги про сплату наданих відповідачам послуг. Позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 1379,47 грн. та понесені судові витрати на оплату судового збору у сумі 1378 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові, просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] проти задоволення позову не заперечували, і пояснили, що оплату здійснював за спожиті послуги, але не у повному обсязі через матеріальні труднощі. Відповідач [PERSON] у заяві до суду просила справу розглядати без її участі. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача [PERSON] за наявними доказами і матеріалами справи. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №25 від 29.01.2009 року Концерн «МТМ» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, яке мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року послуги споживачеві надаються згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п.1 ч.3 ст.19 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» визначений обовязок саме споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Обовязком виконавця згідно норм даного Закону є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом установлено, що відповідачі зареєстровані і проживають у житловому приміщенні, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] до якого подається централізоване опалення і гаряча вода. В силу ст. 11 ЦК України та п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобовязані оплатити послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Такі ж висновки, викладені у правових висновках Верховного Суду України у постановах №6-110цс12 від 10.10.2012 року та №6-59цс13 від 30.10.2013 року, що в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для застосування іншими судами загальної юрисдикції. Таким чином, позивачем правомірно у період з січня 2009 року по жовтень 2014 року надавалися відповідачам послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідачі свого обовязку щодо оплати спожитих послуг не виконали у повному обсязі. Правильність розрахунку заборгованості не спростована відповідачами належними і допустимими доказами, але судом установлено, що на дань розгляду справи у суді заборгованість складає 1118,06 грн. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. №630 плата за надані послуги вноситься щомісячно, тому відповідачі мали щомісячно вносити оплату за спожиті послуги. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК України, наймачі квартир зобовязані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Як установлено судом, житлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] перебуває у комунальній власності, отже, наймачі жилого приміщення несуть обовязок по сплаті отриманих послуг. Крім того, 28.08.2015 року Концерн «МТМ» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги. Але ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2015 року у видачі судового наказу було відмовлено. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги Концерном «Міські теплові мережі» є обгрунтованими і доведеними, і підлягають задоволенню частково з урахуванням внесених оплат. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача мають бути стягнуті понесені ним судові витрати на оплату судового збору Отже, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати на оплату судового збору у сумі 1378 грн., сплачених відповідно до платіжних доручень № 6343 і № 6303 від 21.04.2016 року , які мають бути стягнуті відповідно до приписів Закону України «Про судовий збір» з кожного відповідача окремо у рівних частках, оскільки закон не передбачає солідарного стягнення судових витрат.

Outcome: partial