Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, де зазначає, що 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг України» було укладено договір факторингу у відповідності до якого, перший відступив позивачу право вимоги від [PERSON] коштів у відповідності до кредитного договору №2008111623 від 17.02.2014 року, та №2007182575 від 11.12.2013 року, укладених між відповідачем та ПАТ «ОТП Банк» та позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Згідно умов договору факторингу від 22.12.2014 року, до позивача перейшло право вимоги від відповідача суми заборгованості за договорами кредиту від 11.12.2013 року та 17.02.2014 року, разом з належними до виплати процентами, комісіями, штрафними санкціями в загальному розмірі 52103 грн. 72 коп. В подальшому після відступлення права грошової вимоги ТзОВ «ОТП Факторинг України» позивачу, боржника у відповідності до вимог ст.ст. 512, 513, 514, 516 ЦК України, було повідомлено про відступлення права грошової вимоги однак боржник жодного платежу в рахунок відшкодування заборгованості не здійснив. Загальна сума заборгованості, що підлягає сплаті відповідачем станом на час розгляду справи становить 52103 грн. 72 коп. Вимога позивача про сплату суми заборгованості по кредиту та пені за несвоєчасне повернення суми кредитних коштів боржником не виконана, у звязку з чим просить суд стягнути з відповідача зазначену суму коштів, а також судові витрати. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не зявився, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач, в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, не заперечує проти задоволення позову. Вказує, що порушення умов договору допустила у звязку з тяжким матеріальним становищем. Суд, дослідивши матеріали справи, установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 11 грудня 2013 року між Публічним Акціонерним Товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № [NUMBER], згідно якого остання отримала споживчий кредит в сумі 24880 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0.01 % річних з кінцевим терміном повернення 11 грудня 2016 року. 17 лютого 2014 року між Публічним Акціонерним Товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № [NUMBER], згідно якого остання отримала споживчий кредит в сумі 19488 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0.01 % річних з кінцевим терміном повернення 17 лютого 2016 року. Згідно з умовами кредитних договорів № [NUMBER] від 11.12.2013 року та №2008111623 від 17.02.2014 року сторони передбачили порядок виконання грошових зобовязань укладеного між сторонами та було визначено порядок виконання зобовязань позичальником. Так відповідно до умов вказаного договору відповідач взяв на себе зобовязання щомісячно вносити черговий платіж в розмірі установленому в договорі, шляхом внесення готівкових коштів на відкритий поточний рахунок в сумі не меншій чергового платежу, зазначеній в графіці платежів, що є невідємною частиною договору. Проте в порушення взятих на себе зобовязань та вимог ЦК України, відповідач не виконувала умови договорів та за нею утворилася заборгованість зі сплати грошових коштів за кредитом разом з належними до виплати процентами, комісіями, штрафними санкціями. В подальшому між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг України» було укладено договір факторингу у відповідності до якого, Банк відступив останньому право вимоги від [PERSON] коштів у відповідності до кредитних договорів № [NUMBER] від 11.12.2013 року та №2008111623 від 17.02.2014 року внаслідок чого ТзОВ «ОТП Факторинг України» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача. Згідно умов Кредитного договору Позичальник зобовязувався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати інші зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. У звязку з істотним порушенням Відповідачем умов Кредитного договору, Позивачем, який набув права грошової вимоги, у відповідності до умов цього договору, на адресу Відповідача було направлено повідомлення про зміну умов кредитного договору та вимогу про погашення загальної суми заборгованості. Всупереч вищезазначеним умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач належним чином свої зобовязання в повному обсязі не виконала та станом на 24.11.2016 року має заборгованість за договором споживчого кредиту від 11.12.2013 року в розмірі 22187 грн. 03 коп., яка складається з: 19354.19 грн. заборгованість по тілу кредиту; 1.16 грн. заборгованість по процентам, нарахованим Банком за користування кредитом; 2831.68 грн. комісія за обслуговування кредиту; та за договором споживчого кредиту від 17.02.2014 року в розмірі 29916 грн. 69 коп., яка складається з: 23461.41 грн. заборгованість по тілу кредиту; 1.00 грн. заборгованість по процентам, нарахованим Банком за користування кредитом; 6453.28 грн. комісія за обслуговування кредиту. Разом з тим, статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у вказаний строк. Статтею 610 цього Кодексу визначено, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання . Статтею 607 ЦК України, також визначено, що боржник, який прострочив зобовязання, відповідає за неможливість виконання зобовязання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, до відношень за кредитним договором застосовуються положення про позику. За нормами ст. ст. 1048-1050 цього ж Кодексу, позикодавець має право на отримання від позичальника відсотків від суми позики, розмір яких встановлюється договором, а позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві в строк та в порядку, визначеному зобовязанням. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частина 2 ст. 1050 ЦК України передбачає, що коли договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення виконання чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Також відповідно до ст.ст. 611, 615 ЦК України у випадку порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача. Враховуючи вищенаведені обставини,

Outcome: approved