Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про застосування до правовідносин із договору правил про договір купівлі-продажу та визнання права власності на автомобіль марки „ВАЗ 2106, 1994 року випуску, кузов № ХТА210610С0750132, реєстраційний номер [NUMBER], посилаючись в обгрунтування своїх вимог на такі обставини. 18 квітня 2005 року між сторонами досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу належного відповідачу автомобіля. Позивач на виконання цього договору сплатив відповідачу 2500,0 доларів США. Оскільки автомобіль відповідачем не був знятий з обліку в органах ДАІ, він видав на ім'я довіреність з правом розпоряджатися ним. Неможливість вирішення цього в питання в іншому порядку, ніж судовому, стало причиною звернення позивача до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, визнав позов у повному обсязі, вважав його обґрунтованим. У наступне судове засідання відповідачі [PERSON] та представник ВДАІ ГУ МВС України в Одеській області не зявилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не з'явилися, у порядку заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів. 18 квітня 2005 року сторони уклали договір купівлі-продажу автомобіля марки „ВАЗ 2106, 1994 року випуску, кузов № ХТА210610С0750132, реєстраційний номер [NUMBER], за умовами якого позивач сплатив відповідачу купівельну суму у розмірі 2500,0 доларів США та отримав автомобіль у своє володіння. Також сторони домовились про те, що подальше оформлення цього автомобіля мало бути здійснене позивачем, для чого відповідачем на ім'я позивача видано довіреність від 18 квітня 2005 року з правом розпорядження зазначеним транспортним засобом. Таким чином, аналіз доказів по справі у своїй сукупності свідчить про те, що між сторонами виникли відносини з договору купівлі-продажу, про що додатково свідчать передача відповідачем позивачу транспортного засобу та складення довіреності, а також передача документів на нього. У зв'язку із закінченням строку дії довіреності, позивач звернулась в МРЕВ-1 м. Одеси для зняття з централізованого обліку зазначеного автомобіля та перереєстрації. Для дослідження оригінальності ідентифікаційних номерів транспортного засобу 18.03.2010 року [PERSON] звернулась в НДЕКЦ ГУМВС України в Одеській області. Відповідно до Висновку спеціаліста № 160 із комплексного дослідження транспортних засобів, від 18.03.2010 року, зробленого спеціалістом лабораторії автотехнічних досліджень НДЕКЦ ГУМВС України в Одеській області [PERSON], було зроблено висновок, що ідентифікаційні номери транспортного засобу, на момент дослідження не змінювались та є початковими; номерна деталь, панель короба повітря притоку з зазначенням номеру кузова по периметру перезакріплена-вварена газоелектрозваркою в кузов автомобіля не у заводських умовах. Автомобіль було затримано та розміщено на площадку тимчасового утримання № 6 УДАІ ГУМВС України в Одеській області. Матеріали перевірки по автомобілю (ЖРЗСП №2457 від 18.03.2010 року) було направлено до Київського РВ м. Одеси. Постановою ст. о/у Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області майора міліції [PERSON], від 23.03.2010 року, було відмовлено у порушенні карної справи щодо [PERSON] та роз'яснено, що для повернення автомобіля необхідно звертатися до суду. А також, встановлено, що автомобіль марки „ВАЗ 2106, 1994 року випуску, кузов № ХТА210610С0750132, реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] придбала у [PERSON], добросовісний покупець, на цілком законних підставах; встановлено, що ніяких механічних пошкоджень автомобіля позивач не проводила й до виявленого факту не має ніякого відношення. Відповідно до ч. 2 ст. 235 ЦК України якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Оскільки видача довіреності відповідачем на користь позивача не свідчить про виникнення між сторонами відносин із доручення, насправді вони вчинили купівлю-продаж автомобіля на користь позивача, до відносин сторін мають бути застосовані правила щодо цього правочину. У свою чергу за ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Після укладання зазначеного договору сторони повністю виконали його умови. Відповідач отримав спірний автомобіль; факт передачі покупної ціни від продавця, відповідача по цій справі, до покупця, позивача, підтверджується довіреністю, згідно з якою продавцем отримана сума за відчужуваний автомобіль та він не має претензій. За змістом ст. 658 ЦК України, за загальним правилом, право продажу товару належить власникові товару. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ОІС №427429 право власності на спірний автомобіль зареєстроване за відповідачем, тому він вправі був ним розпорядитись. Застосовуючи до правовідносин між сторонами правила із договору купівлі-продажу, суд вважає за необхідне в силу ст. 16, ч. 2 ст. 235, ст. 655 ЦК України визнати за позивачем право власності на спірний автомобіль.

Outcome: partial