Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності в якому вказує, що 05.01.2016 року він придбав автомобіль - пасажирський мікроавтобус Mercedes-Benz модель Vito 108 CDI 2001 року випуску, з номером кузова [NUMBER] , з реєстраційним номером [NUMBER] . Цього ж дня позивач передав кошти відповідачу [PERSON] , який діяв в інтересах титульного власника автомобіля - [PERSON] на підставі довіреності. Придбавши автомобіль, сторони не оформили договір купівлі-продажу транспортного засобу, так як для цього потрібно проводити ряд процесуальних дій (експертиза, зняття з обліку тощо), а оформили довіреність на право управління, володіння та розпорядження на власний розсуд даним автомобілем, домовившись при цьому оформити необхідні документи пізніше. Однак в подальшому, титульний власник автомобіля помер, а тому позивач позбавлений можливості довести своє право власності на автомобіль у інший спосіб, окрім звернення до суду із вказаним позовом. На підставі викладеного, просить суд визнати право власності на вказаний автомобіль. В судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] , дружина покійного титульного власника автомобіля, в судове засідання не з`явилась, однак надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти обставин, викладених позивачем у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Суд враховує, що обставини купівлі вказаного автомобіля у власника [PERSON] через уповноваженого [PERSON] та передача йому грошових коштів, а також подальша смерть власника сторонами визнаються, а тому доказуванню не підлягають. Встановлено також, що [PERSON] придбав у [PERSON] автомобіль - пасажирський мікроавтобус Mercedes-Benz модель Vito 108 CDI 2001 року випуску, з номером кузова [NUMBER] , з реєстраційним номером [NUMBER] . Однак, в даний час право власності на автомобіль зареєстроване за [PERSON] згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. Встановлено також, що [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , уповноважив [PERSON] управляти користуватись та розпоряджатись (продати, обміняти, заставити, тощо) вищевказаним автомобілем на власний розсуд, згідно довіреності від 17.03.2016 року. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У відповідності до ст. 334 право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. Враховуючи викладене, визнання відповідачами позову, ту обставину, що факт придбання [PERSON] вказаного рухомого майна знаходить своє відображення при розгляді справи, суд приходить до висновку про необхідність позовні вимоги задовольнити та визнати право власності позивача на вказаний автомобіль.

Outcome: approved