overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі; вони мають спільну дитину. Зазначив, що після спільного подружнього життя виявилось, що вони мають різні характери та погляди на життя і сім'ю. також, зазначив, що вони втратили почуття поваги і любові один до одного, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Позивач в судовому засіданні підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити з викладених у заяві підстав. Відповідач у своїй заяві просила розглянути справу у її відсутності та не заперечила проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 30 липня 1994 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів громадянського стану Васильківського міськвиконкому Київської області, актовий запис за № 189 (а.с. 12). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви та пояснень позивача встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі; спільних дітей вони не мають. Зазначив, що після реєстрації шлюбу поведінка дружини різко змінилась, в сім'ї почали виникати сварки, внаслідок чого вони втратили любов і повагу один до одного. Оскільки вони спільно не проживають, позивач вважає неможливим подальше збереження шлюбу. Сторони в судове засідання не прибули. В заяві суду позивач підтримав свої вимоги та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач у своїй заяві просила розглянути справу у її відсутності та не заперечила проти розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 15 листопада 2014 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Саливонківської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 11 (а.с. 3). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі; спільних дітей вони не мають. Зазначив, що протягом останніх років між ними поступово втрачалось почуття взаєморозуміння, любові і поваги один до одного, внаслідок чого між ними виникали сварки і скандали та вони тижнями не розмовляли один з одним. Оскільки вони спільно не проживають і ведуть спільне господарство, позивач вважає неможливим подальше збереження шлюбу, яке буде суперечити їх інтересам. Сторони в судове засідання не прибули. В заяві суду позивач підтримав свої вимоги та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач у своїй заяві просила розглянути справу у її відсутності та не заперечила проти розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 23 серпня 2005 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис за № 269 (а.с. 5). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він із відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі; вони мають малолітню дитину. Однак, на протязі декількох останніх місяців сімейне життя поступово погіршувалося, що у вересні 2014 року призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Постійно виникають сварки, що негативно відображається на їх емоційному стані. Зазначив, що спільне господарство не ведеться, а тому вважає подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливим. Сторони в судове засідання не прибули. В заяві суду позивач підтримав свої вимоги та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач у своїй заяві також просила розглянути справу у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечила. Дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 09 червня 2013 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Устимівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 5 (а.с. 4). За час шлюбу у сторін народилась дитина - дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він із відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей у них немає. Зазначив, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюбні відносини. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство вони не ведуть. Зазначив, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливе. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач у своїй заяві також просила розглянути справу у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечила. Дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 02 липня 1988 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано в Єдінкінській с/Раді Тернейського району Приморського краю, запис за № 4 (а.с. 7). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він із відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі; спільних дітей вони не мають. Однак, за час спільного подружнього життя виявилося, що вони мають різні характери та погляди на життя і сімю. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливим та таким, що буде суперечити їх інтересам. Позивач в судовому засіданні підтримав свої вимоги з викладених у заяві підстав та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечила щодо вимог позивача; однак після закінчення наданого за її клопотанням строку для примирення, змінила свою думку та не заперечила проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 16 травня 2003 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис за № 321 (а.с. 25). За клопотанням відповідача, сторонам було надано строк для примирення, після закінчення якого, сторони не примирилися про, що зазначили в судовому засіданні. Отже, наданий сторонам строк для їх можливого примирення, не привів до примирення подружжя. Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки наданий сторонам строк для примирення, не завершився примиренням подружжя та з власних пояснень сторін встановлено, що шлюб між ними має формальний характер і вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він із відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі; спільних дітей вони не мають. Однак, за час спільного подружнього життя виявилося, що вони мають різні характери та погляди на життя і сім'ю. Через втрату любові та поваги один до одного, шлюб став носити формальний характер. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливим та таким, що буде суперечити їх інтересам. Позивач в судовому засіданні підтримав свої вимоги з викладених у заяві підстав та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечила проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 24 січня 2003 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Виконкомі Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, актовий запис за № 3 (а.с. 3). За клопотанням відповідача, сторонам було надано строк для примирення, після закінчення якого, сторони не примирилися про, що зазначили в судовому засіданні. Отже, наданий сторонам строк на примирення, не привів до примирення подружжя. Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки наданий сторонам строк для примирення, не завершився примиренням подружжя та з власних пояснень сторін встановлено, що шлюб між ними має формальний характер і вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нимм і відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він із відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі; вони мають неповнолітню дитину. Однак на підставі суперечок щодо їх місця проживання, між ними виникали непорозуміння і суперечки. Оскільки відповідачка не бажала переїжджати із ним, він залишив сім'ю. Вважає, що шлюб вичерпав себе, а подружні стосунки припинились. Зазначив, що з весни 2013 року вони з дружиною проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Дитина проживає з відповідачкою. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач підтримав свої вимоги та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач у своїй заяві також просила розглянути справу у її відсутність, підтвердила обставини, викладені у позові та проти розірвання шлюбу не заперечила. Дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 05 вересня 2000 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городнянського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 53 (а.с. 4). За час шлюбу у сторін народилась дитина - дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved