Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування будинком № 22 по вул. Стародоманинська в м. Ужгород Закарпатської області. Свої вимоги мотивує, зокрема, тим, що він є власником вказаного будинку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.08.2016 р. та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №44904387 від 29.08.2016. У будинку, згідно будинкової книги, значиться зареєстрованою відповідач [PERSON], яка проживала в період з 22.08.2006 р. до травня 2011 року. Відповідач була зареєстрована в будинку від дати спільного проживання з [PERSON] в незареєстрованому шлюбі. З травня 2011 року [PERSON] виїхала за межі Закарпатської області, відомості про місце її перебування невідоме. Позивач є пенсіонером-інвалідом, знаходиться в лежачому стані, потребує сторонньої допомоги, а факт прописки відповідача в будинку перешкоджає позивачу при зверненнях до соціальних служб для надання відповідної матеріальної та фінансової допомоги. А відтак, наявність реєстрації відповідача за даною адресою є перешкодою для нього як власника. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, про час і місце розгляду справи була завчасно і належним чином повідомлена. Причин поважності неявки не повідомила, заперечень проти позову не подала. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що 18.08.2016 видано свідоцтво про право на спадщину [PERSON] на житловий будинок, що розташований на земельній ділянці, що належить міській раді, 14/24 частки, місто Ужгород, вул. Стародоманинська, 22. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно випливає, що 14/24 частки домоволодіння за адресою: м. Ужгород, вул. Стародоманинська, буд 22 належить на праві приватної власності [PERSON] Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.08.1987, реєстраційного посвідчення, вбачається що [PERSON] успадкував 1/8 долю домоволодіння за адресою місто Ужгород, вул. Доманинська, 22. Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.10.1997, [PERSON] успадкував 7/24 частин домоволодіння за адресою місто Ужгород, вул. Стародоманинська, 22. З зазначених документів випливає, що [PERSON] є єдиним власником домоволодіння за адресою: м. Ужгород, вул. Стародоманинська, 22. З довідки ЖРЕР №2 «Підзамок» вбачається, що [PERSON] дійсно проживає в [INFO], склад сімї: жінка [PERSON], донька [PERSON], [PERSON], який перебуває у громадянському шлюбі з дочкою [PERSON], онук [PERSON] З довідки Відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідні дані щодо реєстрації осіб в будинку №22 по вул. Стародоманинська в м. Ужгород також підтверджуються копією домової книги. З акту №152 про перевірку дотримання паспортного режиму від 12.10.2017 вбачається, що [PERSON], [INFO], в буд. №22 по вул. Стародоманинська, 22 в м. Ужгород зареєстрована, але з 2001 року не проживає. Акт складений в присутності сусідів буд. №45 [PERSON], буд. №43 [PERSON], буд. №26 [PERSON]. Доказів на спростування даних фактів відповідач не представила, так само не представила доказів на підтвердження того факту, що залишила будинок і тривалий час відсутня в ньому з поважних причин. Тому підстав, за якими б за відповідачем зберігалось право користування жилим приміщенням, в судовому засіданні не встановлено. Згідно зі ст. 71 ЖК України, за наймачем чи членом його сімї протягом шести місяців відсутності зберігається право користування жилим приміщенням; член сімї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням у разі його відсутності понад 6 місяців без поважної причини, згідно ст. 72 ЖК України. Такі ж правила встановлені і стосовно осіб, що проживали в жилому приміщенні, належному особі на праві приватної власності (ст. 167 ЖК України). Відповідач не проживала в будинку з моменту реєстрації, значно більше шести місяців, втратила право користування вказаним жилим приміщенням. Відповідач не є власником будинку, тому її права не є похідними від права власності. Крім того, згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у цьому праві. Власник у відповідності до ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права власності. Оскільки, наявність реєстрації відповідача за вказаною адресою є перешкодою для власника, то позивач має право вимагати усунення перешкоди і у такий спосіб, як визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Щодо вимоги про зняття з реєстраційного обліку, то суд вважає таку необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку та є обов'язковим для виконання відповідними органами, уповноваженими на зняття такої особи з реєстраційного обліку. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривня двадцять копійок). На підставі ст. ст. 71, 72, 167 ЖК України, ст. ст. 321, 391 ЦК України,

Outcome: partial