Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій зазначає, що відповідачі є споживачами послуг з опалення та гарячого водопостачання, отримують послуги, але в добровільному порядку оплату здійснюють не в повному обсязі, в результаті чого у відповідачів перед КП «Харківські теплові мережі» утворилась заборгованість за період з 01.07.2006 року по 28.02.2014 року в сумі 7255,51 грн., яку на теперішній час не сплачено. Також просив стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на сплату судового збору у розмірі 243,60 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову заперечувала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, але просив застосувати строки позовної давності. При цьому [PERSON] посилався на безпідставність заявлених позивачем вимог, виходячи з того, що між останніми не було укладено договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а сама позовна заява подана із рядом порушень, а саме: позивач просить стягнути суму заборгованості, яка утворилась за період з 01.07.2006 року по 28.02.2014 року, при цьому відповідачами зазначає [PERSON] та [PERSON], не зважаючи на те, що остання зареєстрована та проживає за адресою: м. Харків, вул. 2-ї Пятирічки, б. 23, кв. 17 лише з 09.07.2009 року. Крім того, відповідач вказав, що надані позивачем докази є неналежними, оскільки отримані незаконним шляхом та порушують його права в частині захисту персональних даних. Також відповідач зазначив, що позивачем сплачено судовий збір не в повному обсязі, а саме у розмірі 121,80 грн., при тому, що КП «ХТМ» просить стягнути на користь позивача суму судового збору у розмірі 243,60 грн. Також відповідач вважає, що позивачі не надали доказів, щодо правомочності виконання і надання послуг населенню, та поставив під сумнів належність печатки підприємства «Харківські теплові мережі». Крім того, відповідач посилається на те, що фактично позивач пропустив строк позовної давності щодо звернення до суду. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено судом, відповідачі проживають в квартирі № 17 будинку № 23 по вул. 2-ї Пятирічки, у м. Харкові і є користувачами послуг, що надаються позивачем. Позивачем по даній справі є Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі». Основним предметом діяльності КП «Харківські теплові мережі», відповідно до Статуту підприємства, є виробництво, транспортування, розподіл та реалізація теплової енергії усім групам споживачів за Тарифами, що регулюються відповідно до чинного законодавства. Відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 року № 1407, КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова. На підставі розпорядження голови Харківської міської ради, підприємство перед початком опалювального сезону подає теплову енергію в житлові будинки на потреби опалення та протягом року на потреби гарячого водопостачання. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 14.09.2011 року та 27.03.2014 року позивач звертався до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячої води (а.с. 25, 28), а 19.09.2011 року та відповідно 02.04.2014 року було видано судові накази за вказаними заявами (а.с. 26, 29). За заявою відповідачів Орджонікідзевський районний суд м. Харкова скасував зазначені судові накази на підставі ухвал суду від 11.04.2012 року та відповідно від 22.04.2014 року (а.с 27, 30). Згідно зі ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, на яку має право позивач. Тобто з видачею судового наказу строк позовної давності було перервано та перебіг строку позовної давності почався заново. Таким чином, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову з підстав пропуску строку звернення до суду із позовною заявою, оскільки такий строк не пропущено. Що стосується заперечень відповідача з приводу відсутності договору про надання послуг, суд приходить до наступного. Як пояснив представник позивача у письмових поясненнях по справі № 2 від 15.05.2015 року, у звязку із тим, що багатоквартирні будинки в Україні обладнані централізованими системами опалення та гарячого водопостачання КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з теплопостачання всім споживачам незалежно від укладення ними договорів про надання послуг. Ст. 11 ЦК України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав і обовязків. Крім договорів і інших угод відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Так, ст.ст. 68, 162 ЖК УРСР, Правила користування приміщенням житлових будинків і гуртожитків, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, ст. Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенню, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, зобовязують наймача, власника та орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги. Так, відсутність договору не свідчить про те, що відповідачі мають право користуватися послугами, які фактично надаються і їх не оплачувати. Доводи відповідача про необґрунтованість позову за відсутності договірних відносин між виконавцями комунальних послуг та відповідачами не ґрунтуються за законі, оскільки між КП «Харківські теплові мережі» та відповідачами склались фактичні договірні відносини, позивач надавав і продовжує надавати відповідні послуги, а відповідачі користуються такими послугами, з 01.07.2006 року від них не відмовлялись, претензій щодо їх якості не висловлювали. Докази, що спростовують зазначені обставини відповідачами не надано. Таким чином, відсутність договору не свідчить про те, що відповідачі мають право користуватися послугами, які фактично надаються і їх не оплачувати. Крім того, відповідач у судовому засіданні та письмових поясненнях про справі (а.с. 71) особисто зазначає, що у період з 2006 року по 2011 рік він в повному обсязі сплачував комунальні послуги з опалення та гарячого водопостачання, а у подальшому сплачував частково у звязку із скрутним матеріальним становищем, що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 45, 55, 56, 57). Таким чином, відповідачем фактично надано підтвердження визнання останнім наявності договірних відносин між ним та КП «Харківські теплові мережі». Крім того, у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем, споживач повідомляє про це виконавця в усній формі, за допомогою телефонного звязку або у письмовій формі за адресами, які наведені в договорі. За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання послуг, який підписується споживачем і представником виконавця. Пунктом 5 Порядку проведення перерахунку розміру плати за надання послуг з централізованого опалювання, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затвердженого\~постановою КМУ від 17.02.2010 року № 151,\~передбачено здійснення перерахунку нарахувань у разі невідповідності нормативної фактичної температури у житлових приміщеннях. Всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України,\~доказів надання неякісних послуг з теплопостачання у період, за який позивач просить стягнути заборгованість, відповідачами не надано, із скаргами на ненадання послуг з опалення та гарячого водопостачання, або надання таких послуг не у повному обсязі, відповідачі до установи позивача не звертались. Згідно ч. 1 ст. 267 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, як виконавець послуг КП «Харківські теплові мережі» має право на оплату наданих споживачу послуг незалежно від укладення чи не укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води і обробку персональних даних здійснює виключно для здійснення своїх повноважень. Крім того, доводи відповідача щодо неналежності як доказу довідки з місця проживання відповідачів суд до уваги не приймає, оскільки база персональних даних «Розрахунки фізичних осіб за послуги теплопостачання», що наявна у КП «Харківські теплові мережі», останнє володіє з метою надання послуг з теплопостачання споживачам, взаємодії з ними щодо розрахунків за надані послуги з теплопостачання та поставки теплоенергії, зареєстрована Державною службою України з питань захисту персональних даних 19.08.2011 року. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отримана позивачем довідка про склад сімї відповідача, не є порушенням прав особи, відносно якої такі відомості отримані, оскільки йдеться про збирання доказів на обґрунтування позовних вимог. Також місце реєстрації відповідачів перевірено судом під час вирішення питання про відкриття провадження по справі (а.с. 11, 12), і воно відповідає інформації, яка надана позивачем. Що стосується посилань відповідача на безпідставність тарифів, згідно яких позивач здійснює нарахування вартості наданих послуг, то їх суд до уваги не бере. Так, відповідно до ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року, порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи\~визначає Кабінет Міністрів України. Згідно ч. 2 ст. 14 цього ж Закону, ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Дана інформація є публічною та обовязковою для застосування комунальними підприємствами при здійсненні розрахунків за надані послуги. Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Посилання відповідача щодо суми сплаченого позивачем судового збору не в повному обсязі, суд також не бере до уваги, оскільки такий висновок відповідача є хибним, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 2 ст. 99 ЦПК України, у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Так, судом достовірно встановлено, що раніше позивач вже звертався до суду із заявою про видачу судового наказу. при подачі такої заяви останнім було сплачено належну суму судового збору у розмірі 121,80 гривен. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору, належно до сплати складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не менше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Ціна позову Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду від 16.04.2015 року складає 7255,51 гривень. Таким чином, сума належного до сплати судового збору є 243,60 гривень. Судом встановлено, що при подачі позивачем заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячої води від 27.03.204 року, заявником було сплачено суму судового збору у розмірі 121,80 гривень. (а.с. 29) Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про законність вимоги позивача про стягнення з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» суми сплаченого судового збору у розмірі 243,60 гривень. Посилання відповідача [PERSON] про сумнів щодо належності і дійсності печатки КП «Харківські теплові мережі» як юридичного органу, суд не приймає до уваги, оскільки не є експертним органом, який дає правову оцінку дійсності печаткам, їх виготовленню та ліцензуванню. Таким чином, судом встановлено, що борг за послуги з централізованого опалення та гарячу воду у відповідачів склався внаслідок неповної сплати останніми по нарахованим рахункам, яка підлягає стягненню у судовому порядку. У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється протягом трьох років. Позивач звернувся із заявою про видачу судового наказу до суду у березня 2014 року, тому суд вважає за можливе позов КП «Харківські теплові мережі» задовольнити частково і стягнути з відповідачів, згідно до строку позовної давності, заборгованість в сумі 6321,24 грн., що утворилась за період з 01.09.2011 року по 28.02.2014 року, а в задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити, у звязку зі спливом строку позовної давності. Судові витрати визначаються судом у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial