Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовної заяви зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина до якої входить вищевказаний житловий будинок. Він являється спадкоємцем першої черги за законом. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак встановлено, що право власності на будинок не зареєстровано, а тому отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій по причині відсутності у нього правовстановлюючого документу. Позивач та його представник у підготовче засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити (а.с. 19, 70). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позов визнала у повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення (а.с. 55-56). Згідно ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи клопотання представника відповідача про те, що не заперечує проти задоволення вимог позивача, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому засіданні, за наслідками чого винести рішення про задоволення позовних вимог. У підготовчому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який був батьком позивача [PERSON] (а.с. 7, 69). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) підтверджується, що інформація про наявність заповіту від імені [PERSON] , який помер [INFO] відсутня (а.с. 10). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) підтверджується, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , Олександрівською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 64/2019 від 28.03.2019 (а.с. 9). Згідно матеріалів спадкової справи № 64/2019 від 28.03.2019, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , 28.03.2019 з заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звернувся його син - [PERSON] . Також, вказаної дати з заявою про відмову від прийняття спадщини звернулася дружина померлого - [PERSON] (а.с. 57-59). З вищевикладеного вбачається, що після смерті [PERSON] , його спадкоємцем першої черги за законом є [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої Олександрівською селищною радою Олександрівського району Кіровоградської області від 26.03.2019 № 1409, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований в [ADDRESS] з 24.09.1986 по день смерті [INFO] ; також зареєстрована дружина [PERSON] з 24.09.1986 по даний час (а.с. 61). Відповідно до витягу з рішення виконкому Олександрівської селищної ради № 28 від 23.08.1975 передано у користування [PERSON] земельну ділянку орієнтовною площею 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та присадибну ділянку, що розташована в смт. Олександрівка Кіровоградської області (а.с. 12). Відповідно до витягу з рішення виконкому Олександрівської селищної ради № 32 від 17.11.1976, присвоєно поштову адресу житловому будинку побудованому [PERSON] , на який закінчено будівництво 25.10.1976 в [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно архівної довідки ОКП «Кіровоградське ООБТІ» № 1606 від 02.10.2019, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с. 11). Державним нотаріусом Сибірцевою О.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріусу не подано правовстановлюючий документ на житловий будинок так як право власності не зареєстроване (а.с. 8). 26.09.2019 за заявою позивача на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] виготовлений технічний паспорт (а.с. 14-18). Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій ТОВ «Експертно-технічне бюро» від 03.10.2019 № 71 будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за вищевказаною адресою відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації будівель та споруд, їх стан є задовільний та можлива подальша безпечна експлуатація за призначенням (а.с. 23-48). Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до правовідносин по визнанню права власності на спадкове майно та вважає за необхідне керуватися главою 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування». Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини на проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вступив в дію 01.07.2004, а житловий будинок було побудовано у 1976, тому державна реєстрація житлових будинків не здійснювалася. Таким чином, виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновків, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті його батька. Оформити право власності через нотаріальну контору позивач не має можливості, так як відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності померлого на спадкове майно, тобто на житловий будинок, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved