Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 95051,33 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.08.2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ БАНК» (надалі ПАТ «ВТБ Банк» ) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №R53700315400В, на суму 100 000 грн. з строком користування до 27.08.2016 року та сплатою відсотків у розмірі 31 річних. Однак, відповідач користуючись грошовими коштами, свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав у звязку з чим, станом на 03.02.2015 року, виникла заборгованість у розмірі 95051,33 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи без його участі та зменшення відсотків, оскільки такі значно перевищують тіло кредиту. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 27.08.2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №R53700315400В, на суму 100 000 грн. з строком користування до 27.08.2016 року та сплатою відсотків у розмірі 31 відсотки річних, з поверненням процентів за кредитом щомісячно згідно Графіку. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначено у п. 18 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року, за змістом статті\~552, частини другої статті 625 ЦК України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідач не виконав взятих на себе кредитних зобовязань, у звязку з чим заборгованість за кредитним договором станом на 03.02.2015 року становить : 95\~051, 33 грн., з яких 56\~335,78 грн. поточна заборгованість за кредитом, 13\~632, 38 грн. заборгованість за простроченим кредитом; 1 532,14 грн. - інфляційні втрати; 121,68 три відсотки річних, 9040,30 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками, 75,01 грн. - три відсотки річних, 928,48 грн. - інфляційні втрати ; 1420,02 грн. - сума заборгованості за нарахованими відсотками; 11 965, 54 грн. пеня нарахована у звязку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу. З наведеного не вбачається, що розмір відсотків не перевищує тіло кредиту, таким чином суд позбавлений можливості з урахуванням вимог закону зменшити розмір відсотків, що утворились з не сплатою суми заборгованості. В розрахунку позивача зазначені три відсотки річних за прострочення виконання зобов'язання щодо погашення процентів за користування кредитом (на підставі\~ст. 625 ЦК України) в сумі 1296 грн. 61 коп., але суд з даною вимогою не погоджується, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~статті 625 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму згідно з вимогами цієї статі. Як вбачається з положень ч. 2\~ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов'язання передбачене стягнення процентів річних від простроченої суми,\~\~ розмір процентів річних визначається в договорі. Якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три процента річних від простроченої суми за весь час прострочення. Три процента річних нараховується на суму позики (основного боргу) без нарахування вже нарахованих процентів за користування основним боргом, якщо в договорі не встановлено інше. Три проценти річних від суми простроченої позики нараховуються від дня, коли сума позики мала бути повернена, до дня її фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, передбачених договором позики. Разом з тим, статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3\~ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Отже, стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається окремо за кожен день, за який вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином, суд приходить до переконання, що вимоги позивача є підставними та підлягають задоволенню частково, стосовно сплати пені за період з 13.05.2014 року по 03.03.2015 року у сумі 11438, 50 грн., а від так з відповідача в користь позивача слід стягнути 94524,29 грн. заборгованості за кредитним договором №R53700315400В, від 27.08.2012 року. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved