Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив виключити відомості про батька, позивача - [PERSON] , з актового запису № 99 від «26» листопада 2004 року про народження дитини, [PERSON] ( [INFO] ), зробленого Кобеляцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області та скасувати застосовані тимчасові обмеження щодо позивача за постановами Славутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, реєстраційний номер виконавчого провадження: 27656777, винесені при примусовому виконанні, виконавчий лист № 2-135 від 10.05.2011 року, що видав Кобеляцький районний суд Полтавської області, щодо стягнення аліментів, на утримання дитини, [PERSON] , а саме: постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 03.03.2018 року; постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 02.03.2018 року; постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання від 03.03.2018 року; постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві користуванні вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями від 03.03.2018 року. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 25.10.2003 року він уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області 25 жовтня 2003 року, актовий запис №83, про що свідчить свідоцтво про одруження від 25 жовтня 2003 року серія [NUMBER] . [INFO] відповідачка народила дочку - [PERSON] , про що зроблено відповідний запис від 26 листопада 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану, Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 99, про що свідчить свідоцтво про народження від 26 листопада 2004 року серія [NUMBER] . Батьком дитини було записано позивача, оскільки на той час сторони перебували у шлюбі. Спільно сторони прожили біля чотирьох років. Однак спільне життя у них не склалося, у позивача виникла підозра, що дитина не від нього, що стало підставою конфлікту між ними, у зв`язку з чим, сторони з осені 2007 року перебуваючи в шлюбі, почали жити окремо. Позивач повернувся проживати до своїх батьків у Хмельницьку область. З того часу з відповідачем та дитиною не бачився. 27.08. 2009 року, відповідач подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі судового рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області судді Зацеркляного В.К. від 28 вересня 2009 року справа №2-688/2009 року, шлюб був розірваний, про що зроблено відповідний запис за № 8 у відділі реєстрації актів цивільного стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області від 02 лютого 2010 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу від 02.10.2010 року серія [NUMBER] . При поданні заяви про розірвання шлюбу відповідачка визнала припинення спільного проживання з позивачем з осені 2007 року. Позивач не заперечував про розірвання шлюбу. На підставі зазначеного позивач вирішив звернутися до Кобеляцького районного суду 17 серпня 2009 року з позовом про оспорювання батьківства та визнати шлюб недійсним. 24 вересня 2009 року справа №2-678/2009 року, суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Зацеркляний В.К., залишив позовну заяву без руху. 27 квітня 2011 року рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області судді Голубенка В.Л., справа №2-135/11, за позовом [PERSON] , з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.01.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. З того часу відповідач не вимагала від нього ніяких стягнень по аліментах, про що свідчить її лист від 02.05.2018 року та лист державної виконавчої служби від 10.07.2018 №21801. В цьому листі про сплату заборгованості по аліментах відповідач нічого не вказує, а лише вказує рахунок банку старшому державному виконавцю, куди перераховувати аліменти, боячись зустрічного розгляду з моєї сторони щодо оспорювання батьківства. В розшуку позивач не перебував. В 2015 році, коли позивач повернувся із зони АТО, будучи там більше року, він вдруге офіційно одружився, і в нього народилася донька. Відповідач почала стягувати з нього аліменти з червня 2018 року за постановою державного виконавця від 05.05.2018 року ВП № 27656777 у розмірі 50 % від грошового забезпечення, де державна виконавча служба ще нарахувала відповідно до довідки-розрахунку - 33736,50 гривень заборгованості по сплаті аліментів. Державна виконавча служба крім того, наклала на позивача тимчасові обмеження : заборона керування легковим автомобілем, на користування особистою зброєю, заборона на полювання, та виїзд за кордон у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явився надавши клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату оскільки має підозру на захворювання Ковід однак суд вирішив продовжити розгляд справи по суті. Так приймаючи рішення , що продовження розгляду справи суд керувався тим, що позовна заява була подана до суду 23.01.2019 року і тому на час завершення розгляду справи та прийняття рішення минуло 2 роки і 9 місяців. Ухвала суду про закриття підготовчого провадження після проведення експертного дослідження постановлена 04.02.2021 року та справу призначено до розгляду на 25.02.2021 року. Також задоволено клопотання позивача про допит експерта в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Солом`янським районним судом м. Києва. В подальшому неодноразово для допиту в м. Київ з`являвся експерт [PERSON] однак позивач не з`являвся так на дату 22.04.2021 року позивач надав клопотання про перенесення засідання у зв`язку з тим, що він проходе військово-лікарняну комісію, при цьому доказів даної обставини не надав. В подальшому на судове засідання 18.05.2021 року надав аналогічне клопотання при цьому надавши направлення на комісію від 11.05.2021 року однак те, що 18.05.2021 року він дійсно перебував на огляді лікарняної комісії не надав. Також на судове засідання призначене на 18.06.2021 року надав аналогічне клопотання та подав направлення від 16.06.2021 року та 17.06.2021 року від травматолога та невропатолога про направлення його для проведення рентген обстеження. При цьому про те, що позивач дійсно 18.06.2021 року проходив таке обстеження до суду не надав. В подальшому на судове засідання призначене на 03.09.2021 року позивач надав аналогічне клопотання зазначивши , що на дану дату в нього заплановано МРТ головного мозку однак доказів про те, що він дійсно на вказану дату проходив вказане обстеження до суду не надав. На дату засідання 21.10.2021 року позивач надав інформаційну довідку від сімейного лікаря в якому зазначено період непрацездатності 20.10.2021р. 22.10.2021р. як зазначив позивач підозра на ковід однак до суду не надано на підтвердження обставини результат швидкого тесту. Зважаючи на те, що на дати судових засідань до суду в м.Києві для участі з`являвся експерт, суд вирішив продовжити розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки заявлення на кожне судове засідання позивачем клопотань про проходження медичного огляду співпадало саме з датами судових засідань при цьому починаючи з квітня 2021 року до дати прийняття рішення судом позивачем так і не було надано жодного підтверджуючого документу про неможливість його участі в судовому засіданні про , що він зобов`язувався надати кожного разу заявляючи ідентичні клопотання на протязі півроку призначення справи до розгляду. Такі дії позивача суд розцінює як зловживання своїми процесуальними правами направленими на затягування розгляду справи. Суд також враховує ту обставину, що в ході розгляду справи позивач достеменно був обізнаний з матеріалами цивільної справи, зокрема про докази, які наявні в ній оскільки неодноразово ознайомлювався з матеріалами провадження , зокрема остання заява про це датована 04.02.2021 року , датою закриття підготовчого провадження та останнім було заявлено клопотання про допит експерта в суді, яке було задоволено. Відповідач в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява від відповідачки в якій вона позовні вимоги не визнає та прохає відмовити в позові, а справу розглянути за її відсутності. Зважаючи на зазначені обставини, суд вважав за можливе провести розгляд справи за наявними доказами за відсутності позивача та відповідача в загальному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.10.2003 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області 25 жовтня 2003 року, актовий запис №83, свідоцтво про одруження від 25 жовтня 2003 року серія [NUMBER] . /т. 1 а.с. 13/ Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2009 року справа №2-688/2009 р., шлюб між сторонами був розірваний, про що зроблено відповідний запис за № 8 у відділі реєстрації актів цивільного стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області від 02 лютого 2010 року, свідоцтво про розірвання шлюбу від 02.10.2010 року серія [NUMBER] . /т. 1 а.с. 15/ У період шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] народилася [PERSON] , про що зроблено відповідний запис від 26 листопада 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 99, свідоцтво про народження від 26 листопада 2004 року серія [NUMBER] . Згідно свідоцтво про народження від 26 листопада 2004 року серія [NUMBER] батьком дитини [PERSON] було записано [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . /т. 1 а.с. 12/ Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27.04.2011 року у справі №2-135/11, за позовом [PERSON] , з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.01.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. /т. 1 а.с. 18, 19/ 20.07.2011 року державним виконавцем Славутського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Хмельницькій області відкрито виконавче провадження №27656777 з примусового виконання рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27.04.2011 року у справі №2-135/11. /т. 1 а.с.24/ Державним виконавцем винесено постанови: - про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання від 03.03.2018 року до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; - про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями від 03.03.2018 року - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; - про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 03.03.2018 року - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; - про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 02.03.2018 року - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. /т. 1 а.с. 41-44/ Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Частиною першою ст. 122 СК України встановлено, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч. 6 ст. 136 СК України до вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Для встановлення об`єктивної істини у справі ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 19.11.2019 року за клопотанням позивача в даній цивільній справі призначено судово-генетичну експертизу. Проведення експертизи доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (03141, м. Київ,\~вул. Докучаєвська, б.4), попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,\~385 КК України. На вирішення експертів поставлено питання: Чи являється [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Чаплинка Херсонської області, проживаючий за адресою [ADDRESS] біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Кобеляки, Полтавської області, проживаючої за адресою [ADDRESS] ? Згідно висновку експерта № 103-454-2019 від 15.12.2020 року молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менше ніж 99,99 %. Біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Допитана в судовому засіданні судовий експерт [PERSON] підтвердила висновок експертизи, зазначивши, що зазначення в експертизі того , що батьківство практично доведено , означає те, що експертиза не дасть висновку щодо 100% процентів підтвердження батьківства однак індивідуум з таким генетичним гетитом може зустрічатись в середньому в п`яти випадках на 10\~000\~000\~000\~000\~000\~000, а тому це дуже високий показник. Зазначила, що всі учасники експертизи для відібрання зразків прибули до установи і після того як були ними підтверджені відповідними документами , що вони саме ті особи у яких слід відбирати зразки у них вони були відібрані при цьому жодний з учасників не заявив будь якого клопотання чи заперечення в ході відібрання зразків. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. З огляду на встановлені обставини суд вважає такими, що не підлягають до задоволення позовні вимоги про виключення відомостей про батька [PERSON] з актового запису про народження дитини [PERSON] та у зв`язку з цим не підлягають задоволенню позовні вимоги про скасування застосованих державним виконавцем тимчасових обмежень. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII. Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18). Відповідний висновок щодо застосування норм права викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19). Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховувати предмет та підстави позову, дана справа не стосується захисту прав учасників бойових дій та прирівняних до них осіб, з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Таким чином, відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України з позивача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2019 року, у сумі 768,40 грн. за дві вимоги немайнового характеру, а всього 1536,80 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.). Витрати пов`язані з проведенням судово-генетичної експертизи у розмірі 6620,70 грн. слід віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved