Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення з будинку № 2 по вул. Парцеля, в с. Семенівка Пустомитівського району Львівської області [PERSON], [INFO] 11.09.2017 року провадження у справі відкрито. В обгрунтування своїх вимог [PERSON] Покликається на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок під № 2 по вул. Парцеля в с. Семенівка, Пустомитівського району Львівської області так і власником прибудинкової земельної ділянки. Окрім нього в даному будинку проживають та зареєстровані : його донька [PERSON], [INFO], донька\~ [PERSON], [INFO], його внук [PERSON], [INFO] та проживає без реєстрації його син [PERSON], [INFO] Позивач вказує, що його син проти його волі проживає в даному будинку та систематично чинить відносно нього фізичний та психологічний тиск, через що до нього неодноразово застосовувалось відповідне попередження правоохоронними органами. Однак на його вимоги та вимоги правоохоронних органів його син не реагує та продовжує свої протиправні дії. Вказує, що\~ дії відповідача,\~ порушують його права, як власника вказаного будинку, які\~ передбачають можливість\~\~ безперешкодно користуватися будинком, та вчиняти будь-які дії щодо\~ нього,\~ відповідно до закону,\~ незалежно від волі інших осіб. \~\~\~ На підставі наведеного позивач просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить зад волити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. У звязку з повторною неявкою відповідача та відсутність заперечень з боку позивача, суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. Зясувавши дійсні обставини справи на підставі наявних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів та\~ давши їм оцінку, суд\~ вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно\~ від 13.07.2013 року індексний номер 63350954, позивачу на праві приватної особистої власності належить житловий будинок під № 2 по вул. Парцеля в с. Семенівка, Пустомитівського району Львівської області. Згідно довідки про склад сімї № 1853 від 22.08.2017 виданої виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та акту обстеження житлових умов від 09.08.2017 року в вказаному житловому будинку, окрім позивача [PERSON]\~ зареєстровані та проживають :\~\~ його донька [PERSON], [INFO], донька\~ [PERSON], [INFO], його внук [PERSON], [INFO] та проживає без реєстрації його син [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку передбачені ст. 157, ч. 1 ст. 116 ЖК. Таке виселення згідно із ч. 1 ст. 116 ЖК може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як розяснено у пункті 17 Пленум Верховного суд України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.85, при вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 ЖК УССР осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення) Виходячи з офіційного характеру заходів запобігання і громадського впливу, які мають передувати виселенню наймача або членів його сім'ї на підставі ст. 116 ЖК без надання іншого жилого приміщення, відповідно до правил ЦПК про допустимість засобів доказування, факт застосування заходів запобігання судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, виконавчими комітетами, іншими уповноваженими органами, а заходів громадського впливу\~ органами самоорганізації населення (будинкові, вуличні, квартальні комітети, товариські суди тощо), повинні підтверджуватися письмовими доказами. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що відповідач систематично чинить позивачу перекоди у користуванні належним йому на праві особистої приватної власнсоті житлолвим будинком та систематично чинить на нього фізичний та психологічний тиск, за що\~ до [PERSON] правоохоронними органими неождноразово було застосовано застереження про недопустимість протиправної повердінки, що також підтверджується представленими суду доказами, зокрема : висновком ДІМ Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області від 16.01.2014 року; Листом Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області № 513 від 17.01.2014 року;\~ Листом Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області № 6769/01/14-17 від 23.06.2017 року; постановою Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУ НП у Львівській області про закриття кримінального провадження № 12016140270001711 від 06.08.2016 року.\~ Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 123740785 від 14.05.2018 року, відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок під №5а по вул. Парцеля в с. Семенівка Пустомитівського району Львівської області.\~\~\~ Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь- яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право осіб користуватися житлом існує лише за наявності на це волі власника. Зазначені висновки не суперечать нормам ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, ст. 311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач самоуправно займає житлове приміщення будинку № 2, по вул. Парцеля, в с. Семенівка Пустомитівського району, Львівська область, чинить перешкоди у володінні та користуванні власнику житла, а також систематично чинить відносно нього протиправні дії, заходи запобігання і громадського\~\~\~ впливу\~\~\~ виявились безрезультатними, з метою захисту та недопущення порушень охоронюваних законом прав та інтересів позивача, як законного власника майна,\~ відповідач [PERSON], [INFO]\~ підлягає виселенню з вищевказаного житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення, оскільки останній забезпечений житлом, так як у його володінні є житловий будинок загальною площею 36,1 кв.м. та житловою площею 15,2 кв.м. за адресою вул. Парцеля, 5а с. Семенівка Пустомитівського району Львівської області.\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved