Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, а згодом з уточненим позовом, в якому просить визнати незаконними дії відповідача про відмову йому надати направлення на лікування зубів в установу охорони здоровя України, що надає третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу, для проведення позачергового безкоштовного незнімного зубопротезування порожнини рота із металокерамічного матеріалу шляхом дентальної імплантації з нарощуванням кісткової тканини для імплантації, як такі, що не відповідають вимогам норм ст.ст. 6-8, 35-3 та 38 Закону України «Основи законодавства про охорону здоровя» та порушує його безспірне право (позбавляє його безспірного права) ветерана війни інваліда війни, на повне позачергове безкоштовне зубопротезування порожнини рота із металокерамічного матеріалу, передбаченого ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 липня 2011 року по цивільній справі № 2-1587/2011 року; визнати його право на позачергове безкоштовне повне зубне протезування порожнини рота; стягнути з відповідача спричинену йому моральну шкоду в розмірі 150\~000,00 грн. На обґрунтування позову зазначив, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 липня 2011 року, з урахуванням ухвали суду від 30 листопада 2011 року, відповідача зобовязано провести йому безкоштовне зубопротезування із металокерамічного матеріалу, однак до теперішнього часу рішення суду виконано так і не було. В результаті незадовільних дій відповідача, направлених на виконання рішення суду, у нього погіршився стан здоровя, та він зазнає в звязку з цим фізичних та душевних страждань, тому з урахуванням стану ротової порожнини він потребує третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги, для проведення позачергового безкоштовного незнімного зубопротезування порожнини рота із металокерамічного матеріалу шляхом дентальної імплантації з нарощуванням кісткової тканини для імплантації. В звязку з чим, він звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі на підставі письмових заперечень, згідно яких після винесення Мелітопольським міськрайонним судом рішення від 05 липня 2011 року щодо зобовязання відповідача провести позивачу повне безкоштовне першочергове зубопротезування порожнини роту з металокерамічного матеріалу, вони звернулись до УПСЗН Мелітопольської міської ради з проханням розглянути питання що виділення додаткових коштів на пільгове зубопротезування позивача. В подальшому саме за ініціативою відповідача була винесена ухвала суду, згідно якої встановлено матеріал, яким необхідно провести дане зубопротезування. З метою виконання рішення суду, була розпочата підготовка порожнини рота позивача до протезування та позивач направлявся на клініко-експертну комісію Управління охорони здоровя Запорізької обласної державної адміністрації, яка встановила, що на момент огляду протезування порожнини рота позивача будь-яким видом постійної ортопедичної конструкції, утому числі металокерамічної, неможливе. Однак позивач всупереч наявним рішенням суду відмовився від такого протезування, забажавши отримати безкоштовне повне незнімне протезування порожнин роту на імплантах, незважаючи на те, що відповідач не має ліцензії на даний вид діяльності, підготовленого персоналу та медико-стоматологічного обладнання, про що було зафіксовано як у медичних документах, так і в акті державного виконавця від 15 січня 2014 року, за результатом якого було закінчено виконавче провадження та дана постанова позивачем оскаржена не була. Крім того, за результатами розгляду подання органів державної виконавчої служби рішенням СВ Мелітопольського МВ ГУМВС України було закрито кримінальне провадження в звязку з відсутністю в діях посадових осіб відповідача будь-яких ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України за невиконання судового рішення. Також, представником відповідача наголошено, що відповідач не є розпорядником грошових коштів бюджету та не може самостійно встановлювати фінансування лікувальних та протезувальних заходів в інших установах, зокрема ДУ «Інститут стоматології НАМН України», куди за зверненням відповідача був направлений позивач, та як встановлено зі слів позивача його лікування було перервано в звязку відсутністю фінансування. Вважає, що це усвідомлює і сам позивач, оскільки в звязку з порушенням його права він звернувся до ДУ «Інститут стоматології НАМН України» з відповідним позовом. Також не знайшла свого підтвердження щодо порушення в діях відповідача і судова експертиза, яка була проведена за клопотанням позивача. Підсумовуючи зазначив, що позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, однак в задоволенні позову в цій частині йому було відмовлено в звязку з його недоведеністю. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про розгляд справи їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Вивчивши доводи позивача, викладені в уточненій позовній заяві, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 липня 2011 року позов [PERSON] до Комунальної установи «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» Мелітопольської міської ради Запорізької області про порушення соціальних прав учасника бойових дій, проведення безкоштовного зубопротезування та стягнення шкоди задоволено частково. Зобовязано Комунальну установу «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» провести безкоштовне зубопротезування. Стягнуто з Комунальної установи «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» 44 грн. 40 коп. суму сплаченої за покриття залізних коронок золотим налітом. В іншій частині позову [PERSON] відмовлено /т. 1 а.с.2-4./. 30 листопада 2011 року ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області заяви Комунальної установи «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» та [PERSON]о. про розяснення рішення суду, ухваленого у цивільній справі за позовом [PERSON] до Комунальної установи «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» Мелітопольської міської ради про порушення соціальних прав учасника бойових дій, проведення безкоштовного зубопротезування та стягнення шкоди, задоволено. Розяснено рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 05 липня 2011 року, вважавши, що за цим рішенням зобовязано Комунальну установу «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» провести [PERSON] безкоштовне повне протезування порожнини роту із металокерамічного матеріалу /т. 1 а.с. 109,110/. Дане рішення суду набрало законної сили та 21 листопада 2011 року за вказаним рішенням було відкрито виконавче провадження та розпочато примусове виконання рішення суду /т. 1. а.с. 107-202/. Під час судового розгляду встановлено, що виконання даного рішення суду триває. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно з ч. 1\~ст. 1167 Цивільного кодексу України\~моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду (постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4). З огляду на п.5\~постанови\~вказаного вище Пленуму ВСУ, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (порушення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частина 1 статті 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільну справу на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно статей 57, 59 ЦПК України, доказами у справі є які-небудь фактичні данні, на підставі яких базуються вимоги, заперечення сторін, і інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновками судових експертів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими доказами. З метою підтвердження обставин, викладених позивачем в позовній заяві та за його клопотанням була призначена судова комплексна медично-стоматологічна експертиза, на вирішення якої покладено встановлення обставин вчинення відповідачем шкоди його здоровю та причинного звязку між вчиненою шкодою та психічним станом позивача. Згідно з даними висновку експерта № 124, 28/к від 05 лютого 2016 року встановлено, що в наданій в розпорядження комісії медичній документації, на момент звернення 10 листопада 2011 року пацієнта [PERSON] за стоматологічною допомогою, стан щелеп, зубів та ясен не відображено. Посилання на факт звернення пацієнта в цей день міститься у висновку клініко-експертної комісії від 17 квітня 2012 року № 1. На підставі наказу УОЗ ЗОДА від 11 квітня 2012 року №270 «Про створення клініко-експертної комісії за фахом стоматологія щодо обстеження [PERSON]О.», 17 квітня 2012 року проведено повне стоматологічне обстеження [PERSON] щодо можливості протезування та особливості конструкції зубного протезу з металокерамічного матеріалу. У даному висновку зазначено, що «[PERSON], звернувся в ортопедичне відділення 10 листопада 2010 року до КУ «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» з метою надання йому допомоги з протезування. Як учасник бойових дій він має право на першочергове протезування. Під час огляду пацієнта було встановлено діагноз: «Дефект твердих тканин зубів. Патологічне стирання». Визначена потреба в протезуванні 6 коронок. Пацієнт був згоден на протезування, був призначений час і день наступного відвідування лікаря. У визначений час пацієнт на прийом до лікаря не з'явився». До початку проведення пацієнту [PERSON] заходів, щодо підготовки до протезування, 17 квітня 2012 року пацієнта було обстежено спеціалістами клініко-експертної комісії із залученням провідних стоматологів Запорізької області та спеціалістів Департаменту охорони здоров'я. За результатами аналізу рентгенологічного обстеження верхньої та нижньої щелепи, клінічного обстеження порожнини рота, відбитків щелеп, стану твердих тканин зубів, пародонту, скоронево-щелепного суглобу, стан жувальних мязів, комісія встановила, що у пацієнта множинні хронічні запальні процеси в периапікальних тканинах зубів (16,13,11,21,25,37,34,33,43). Часткова адентія зубів на нижній щелепі II клас по Кенеді. Часткова адентія зубів на верхній щелепі III клас по Кенеді. Патологічне стирання зубів, змішана форма. В області молярів відзначається рухомість зубів II, III ступінь. Висота прикусу занижена на 10 мм. Пальпація жувальних м'язів болісна справа, рухи нижньої щелепи скачкоподібні, переривні, дисфункція скронево-нижньо-щелепного суглобу справа, деформація оклюзійних поверхонь зубів, хронічний запальний процес тканин пародонту II ступінь. Діагноз: часткова адентія II клас по Кенеді - нижня щелепа, III клас по Кенеді - верхня щелепа. Патологічне стирання зубів, змішана форма. Генералізована форма пародонтиту середнього ступеню важкості. Дисфункція скронево-нижньо-щелепного суглоба справа. Вже після винесення ухвали суду про призначення експертизи (20 липня 2015 року), а саме 30 вересня 2015 року у приміщенні поліклініки ННМЦ «Університетська клініка» Запорізького державного медичного університету м. Запоріжжя, пацієнта [PERSON] було оглянуто членами клініко-експертної комісії. При цьому встановлено, що конфігурація обличчя не змінена, шкіряний покрив без видимих патологічних змін, лімфатичні вузли не збільшені, безболісні при пальпації, висота нижнього відділу обличчя знижена на 1 см. Носогубні, підборідні складки виражені, куточки рота опущені. Пальпація скронево-нижньощелепного суглобу безболісна, відкривання рота в повному об'ємі, рухи нижньої щелепи переривчасті стрибкоподібні, відмічається несиметричний рух голівки нижньої щелепи, клацання суглоба справа. При пальпації переднього черевця жувального м'яза зліва визначається напруження, пальпація крило піднебінного м'яза зліва чутлива вуздечки верхньої та нижньої губи розташовані на скаті альвеолярного відростка. Прикус патологічний (глибокий), ріжучий край передніх зубів нижньої щелепи торкається слизової оболонки піднебіння, ознаки передньої, центральної та бокових оклюзій не збережені. Слизова оболонка блідо-рожевого кольору, без видимих патологічних змін. Капа на верхній щелепі зруйнована, на нижній щелепі не фіксована. Зубна формула: 15, 14, 28, 35, 36, 37, 45, 46, 47, 48 зуби відсутні. Коронкові частини 13, 34 зубів зруйновані повністю (корені), стінки кореня 34 зубу стоншені, виконані розм'якшеним дентином. В 17, 16, 12, 11, 21, 22, 23, 24, 26, 27, 38, 34, 33, 32, 31, 41, 42, 43 зубах проведене ендодонтичне лікування, коронкові частини 17, 16, 24, 26, 27, 38, 34, 33, 32, 31, 41, 42, 43 зубів відновлені пломбами, оброблені під литі комбіновані коронки. Коронкові частини 11, 12, 21, 22, 23 зубів відновлені литими куксовими вкладками. На рентгенограмі в ділянці 12 зубу руйнування кісткової тканини на всю довжину кореня. Атрофія альвеолярного відростку нижньої щелепи по вертикалі та горизонталі клас С (класифікація за Lekholm, Zarb). Дефіцитний стан мяких тканин в ділянці відсутніх 36, 37. 45. 46. 47 зубів. Поставлений діагноз: Хронічний періодонтит 13, 34 зубів. Часткова вторинна адентія нижньої щелепи, II клас по Кенеді, верхньої щелепи - ІІІ клас по Кенеді. Вторинні деформації зубних рядів. Дисфункція скронево-нижньощелепного суглобу другого ступеню важкості. В матеріалах справи наявні відомості про те, що «[PERSON], звернувся в ортопедичне відділення 10 листопада 2010 року до КУ «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» з метою надання йому допомоги з протезування. Як учасник бойових дій він має право на першочергове протезування. Під час огляду пацієнта було встановлено діагноз: «Дефект твердих тканин зубів. Патологічне стирання». Визначена потреба в протезуванні 6 коронок. Пацієнт був згоден на протезування, був призначений час і день наступного відвідування лікаря. У визначений час пацієнт на прийом до лікаря не з'явився». Наступного разу пацієнта було обстежено комісією, призначеною наказом головного лікаря (№18), за результатами якого було сформульовано діагноз: «Вторинна часткова адентія, порушення жувальної ефективності 24%. Глибокий прикус, патологічне стирання зубів на фронтальній ділянці. Пародонтоз І ст.». Рекомендовано санацію порожнини рота. Складено план лікування і протезування, який може бути скорегований після зняття коронок. Тобто, пацієнту було запропоновано перелік заходів щодо лікування та протезування порожнини рота, проте [PERSON] не погодився із запропонованим характером стоматологічної допомоги, звернувшись із вимогою надання йому медичної допомоги з конкретного матеріалу (металокераміки), в конкретний спосіб (нез'ємний із застосування імплантату) та на безоплатній основі. Відсутність згоди пацієнта на запропонований лікувальним закладом план лікування з одного боку, та тривале узгодження технічних моментів (за чий рахунок проводиться лікування, в який спосіб та з яких матеріалів найбільш раціонально виконати лікування та протезування в даному клінічному випадку) надання [PERSON] стоматологічної допомоги призвели до того, що лікування пацієнту фактично було розпочато із суттєвою затримкою (санація порожнини рота як підготовчий етап подальшого протезування розпочата 11 травня 2012 року). Будь які патологічні процеси порожнини рота без якісної медичної допомоги мають схильність до поступового прогресування. Зважаючи на вищевказану затримку у наданні пацієнту стоматологічної допомоги, наявні у [PERSON] патологічні процеси (їх характер та вираженість) змінилися, і відповідно, достовірно встановити строк, який був необхідний для протезування пацієнта станом на 10 листопада 2010 року, на теперішній час встановити не можливо. На момент огляду пацієнта 30 вересня 2015 року певні лікувальні заходи можна виконати одразу: - видалення 12 та 34 зубів; - відновлення 13 зубу литою куксовою вкладкою; - виготовлення на верхню щелепу тимчасової довгострокової незнімної пластмасової капи, виготовлення на нижню щелепу довгострокової незнімної пластмасової капи та змінного протезу-капи. Але проведення ортопедичного лікування - протезування на верхній щелепі незнімною конструкцією зубних протезів, відновлення дефектів зубного ряду нижньої щелепи комбінованою (незнімна та знімна) конструкцією зубного протеза, можливе лише після нормалізації положення нижньої щелепи, відновлення висоти нижнього відділу обличчя та перебудови міотатичного рефлексу. Отже, встановлення конкретних строків лікування в медицині взагалі не завжди можливо. Навіть при первинному зверненні пацієнта 10 листопада 2010 року у плані лікування було зазначено, що його буде скореговано виходячи з фактичної клінічної ситуації після зняття коронок. А з плином часу, за рахунок прогресування патологічних процесів з одного боку і корекції їх лікуванням з іншого, терміни надання медичної допомоги можуть суттєво коливатися, тривалість кожного етапу визначається з огляду на досягнення очікуваного клінічного ефекту. Як зазначалося вище, затримка надання медичної допомоги пацієнту [PERSON] в КУ «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» мала місце в період часу з 10 листопада 2010 року до 11 травня 2012 року. Затримка були викликана (згідно наданих матеріалів справи) - неявкою пацієнта у зазначений час до лікувального закладу, незгода пацієнта із способом (та матеріалами) надання йому медичної допомоги, вирішення питання фінансування необхідних робіт, тривала переписка пацієнта та адміністрації клініки з метою уточнення технічних моментів надання йому допомоги, у тому числі, із органами суду, бажання пацієнта отримувати медичну допомогу в інших лікувальних заходах тощо. Таким чином, надання медичної допомоги пацієнту передбачає: - обстеження пацієнта; - складання плану лікування, протезування; - погодження плану із пацієнтом (отримання добровільної інформованої згоди), - регулярне (із встановленою періодичністю) відвідування пацієнтом лікувального закладу; - надання пацієнту лікарями повного обсягу медичної допомоги виходячи із складеного та погодженого плану лікування, із можливою корекцією строків та етапів лікування (протезування) виходячи з динаміки клінічної картини, та результативності лікувальних заходів. В даному випадку пацієнту стоматологічна допомога надавалася нерегулярно та не в повному обсязі, проте причини цього не були власне медичними. [PERSON], [INFO] виявляє психічний розлад у вигляді легкого розладу особистості внаслідок органічного ураження головного мозку (енцефалопатія змішаного генезу - посттравматична (контузія 1985), судинна - гіпертонічна хвороба, церебральний атеросклероз, дисциркуляторна енцефалопатія). Виявлений психічний розлад не пов'язаний з невиконаним протезуванням. Соматична патологія на яку вказує підекспертний, а саме хронічні геморой, коліт, холецистопанкреатит за даними представленої медичної документації відмічається з 2000-х років і не пов'язана з ситуацією, що цікавить суд. Враховуючи вищеописані індивідуально-психологічні відмінності особистості підекспертного, ситуація зі станом зубів та порожнини рота пацієнта [PERSON] викликає у нього адекватні душевні переживання, які в свою чергу не досягають ступеню, який би обмежував його у діяльності як особистості. Питання щодо фізичних та естетичних страждань не входе до компетенції експертів психолога та психіатра. У консультативному висновку спеціаліста головного позаштатного стоматолога Департаменту охорони здоров'я Запорізької обласної державної адміністрації від 23 червня 2014 року зазначено: пацієнту [PERSON] рекомендовано «відновлення оклюзійного співвідношення зубних рядів шляхом поетапного відновлення прикусу тимчасовими пластмасовими протезами або капами з наступним виготовленням постійних металокерамічних протезів. Відновлення кінцевого дефекту нижньої щелепи знімним протезом, від якого заявник відмовився. За наявності вузького альвеолярного гребня, відсутності перехідної складки, недостатності висоти кістки тіла нижньої шелепи усунення кінцевого дефекту нижньої щелепи за допомогою імплантів не можливе. У випадку отримання позитивного результату після проведення костно-пластичних операцій по збільшенню обєму кістки, можливе встановлення імплантів. Що в умовах бюджетних лікувальних закладів області не проводиться». Виходячи з того, що КУ «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» є бюджетним лікувальним закладом Запорізької області, проведення у ній всіх необхідних заходів із повним нез'ємним зубопротезуванням порожнини рота з металокерамічного матеріалу на імплантах - проведено бути не може. Згідно листа Міністерства охорони здоровя України від 02 червня 2016 року № 3.12-58/327-16 та згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 389 «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї» визначено перелік категорії громадян України, які відповідно до чинного законодавства мають право на пільгове зубне протезування. Зазначеним у переліку категоріям громадян за медичними показаннями зубні, зубощелепні та лицьові протези виготовляються безкоштовно (за винятком протезування із дорогоцінних металів, кераміки, металокераміки, цільнолитих, металопластмаси, нітрит-титанового покриття, бюгельного протезування, імплантатів). Виготовлення зубних протезів із золота та інших дорогоцінних металів (крім срібного припою), кераміки, металокераміки цільнолитих, металопластмаси, нітрит-титаного покриття, бюгельного протезування, імплантатів проводиться повністю за рахунок замовника, за винятком протезування суцільнолитими конструкціями з облицюванням пластмасою або керамікою за медичними показаннями, підтвердженими висновками МСЕК та ЛКК. Як зазначено у п.5. цих висновків в межах Запорізької області підприємств, установ чи організацій, які могли б провести безоплатне повне нез'ємне зубопротезування порожнини рота з металокерамічного матеріалу на імплантатах - немає. 23 червня 2014 року було проведене засідання клініко-експертної комісії Департаменту охорони здоров'я Запорізької обласної державної адміністрації, щодо направлення [PERSON] до закладу третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги. У своєму висновку комісія визначила для надання високоспеціалізованої медичної допомоги та вирішення питання проведення раціонального протезування направити [PERSON] до консультативної поліклініки та клініки ДУ «Інститут стоматології НАМН України». За даними «Медичної карти стоматологічного хворого № 3621»: 10 листопада 2014 року пацієнту [PERSON] передано направлення та документи необхідні для консультації в ДУ «Інститут стоматології НАМН України». Згідно довідки відділу хірургічної стоматології на ім'я [PERSON] пацієнту рекомендована реабілітація з використанням методу дентальної імплантації та проведення кісткової пластики с наступним раціональним протезуванням нез'ємними ортопедичними конструкціями. 01 жовтня 2015 року пацієнт звернувся зі скаргами на разцементування частини капи, що лишилася на нижній щелепі. Об'єктивно: відсутня частина капи в ділянці 33, 34, 35, 36, 37 зубів. Зуби підготовлені під протезування металокерамікою в ДУ «Інститут стоматології НАМН України». Проведена фіксація частини капи на тимчасовий цемент. Отже, було пацієнта направлено до конкретного медичного закладу, що має у своєму розпорядженні необхідне кадрове та матеріально-технічне забезпечення для надання пацієнту [PERSON] стоматологічної допомоги в обсязі високоспеціалізованої. В медицині фактично не існує поняття «медична необхідність». Надання медичної допомоги організовано за територіальним принципом та за рівнями (І-ІІІ). Допомога на III рівні надається в обсязі високоспеціалізованої - тобто, на максимальному доступному у країні рівні. Установою, що надає стоматологічну допомогу III рівня (ДУ «Інститут стоматології НАМН України») пацієнту [PERSON] рекомендовано реабілітація з використанням методу дентальної імплантації після проведення кісткової пластики раціональне протезуванням нез'ємними ортопедичними конструкціями. Отже, медичною установою даний метод рекомендовано як доцільний та такий, що відповідає медичним потребам пацієнта [PERSON] З зазначеної необхідності проведення кісткової пластики випливає дійсна відсутність можливості протезування методом дентальної імплантації, що неодноразово зазначено спеціалістами Запорізької області. За даними клініко-експертної комісії (наказ ДОЗ ЗОДА від 25 вересня 2015 року №950), зважаючи на значну горизонтальну атрофію відростка нижньої щелепи, проведення внутрішньокісткової гвинтової імплантації є неможливим. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен зясувати:- чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; - чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; - компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; - достатність поданих експертові обєктів дослідження;- повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; - узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; - обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. При проведенні судової комплексної медично-стоматологічної експертизи № 124, 28/к від 05 лютого 2016 року судовими експертами були додержані всі вимоги чинного законодавства, в межах їх компетенції та повноважень, на підставі інформації та документів, наявних на час проведення експертизи, відповіді на поставлені питання викладені повно та відповідають іншим фактичним даним, дослідницька частина узгоджена з підсумковою частиною висновку, висновок експертизи обґрунтований та узгоджений з іншими матеріалами справи, тому зазначений висновок експертизи є обєктивним, достовірним та правдивим, і повинен бути покладений в основу рішення. До того ж позивач не скористався своїм правом у разі не погодження з висновком експертизи, провести рецензію на неї. Крім того, як встановлено в ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, розглядаючи скаргу відповідача на дії та постанову державного виконавця по даній справі, судом було встановлено, що державний виконавець встановила, що Комунальна установа «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» не має ліцензії на протезування металокерамікою з незємними імплантами, не має підготовленого персоналу та медико-стоматологічного обладнання, що на думку суду є поважною причиною невиконання судового рішення та у даному випадку боржник не відмовлявся проводити протезування, ним була проведена певна робота щодо підготовки порожнини рота до протезування, що відображено в медичній картці хворого [PERSON] У\~статті 8 Конституції України\~закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи (Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004). Відповідно\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод Європейського суду з прав людини як джерела права. У\~Законі України «Про виконавче провадження»\~поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». При цьому, суд нагадує, що розумність тривалості провадження слід оцінювати з огляду на обставини справи та з огляду на критерії, визначені судовою практикою, зокрема складністю справи, поведінкою заявника та відповідних державних органів, а також важливістю предмета спору для зацікавлених сторін (див., серед іншого, «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender c. France) [GC], №30979/96, п. 43, CEDH 2000-VII). Судом встановлено, та підтверджено зібраними по справі доказами, зокрема поясненням позивача, представника відповідача, письмовими доказами (численні листи, запити, відповіді з приводу виконання вищевказаного рішення суду), наданими відповідачем, відомостями експертного висновку № 124, 28/к від 05 лютого 2016 року, що затримка у провадженні була спричинена поведінкою позивача, а не були власне медичними. Крім того, хоча, суд повторює, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (див. рішення у справі «Метаксас проти Греції» (Metaxas v. Greece), № 8415/02, п. 19, від 27 травня 2004 року; та у справі «Лізанец проти України» (Lizanets v. Ukraine), № 6725/03, п. 43, від 31 травня 2007 року). У таких справах відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання (див. згадане вище рішення у справі Бурдова (№ 2), п. 68), що і було зроблено відповідачем та направлено (передано іншому компетентному органу для виконання) позивача з урахуванням його стану здоровя до ДУ «Інститут стоматології НАМН України» та спростовує вимогу позивача щодо не направлення відповідачем його на лікування зубів в установу охорони здоровя України, що надає третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу, для проведення позачергового безкоштовного незнімного зубопротезування порожнини рота із металокерамічного матеріалу шляхом дентальної імплантації з нарощуванням кісткової тканини для імплантації /т.2 а.с.79-93/. Також, слід зазначити, що відповідач в силу норм діючого законодавства не є розпорядником бюджетних коштів та не вирішує питання фінансування лікувальних та протезувальних заходів в інших установах держави та не вповноважений домагатися від держави внесення змін до бюджетного законодавства. Суд також приймає до уваги, та вважає прийнятним та допустимим доказом на підтвердження відсутності в діях посадових осіб відповідача ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України щодо невиконання рішення суду та закриття кримінального провадження /т.2 а.с.168-174/. Також не підлягає задоволенню вимога позивача про визнання його права на позачергове безкоштовне повне зубне протезування порожнини рота, оскільки дане право гарантовано йому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та не підлягає дублюванню. Неприйнятними суд вважає посилання представника відповідача в частині того, що вимога позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди вже була предметом розгляду, оскільки вирішуючи дане питання в рішенні Мелітопольського міськрайонного суду від 05 липня 2011 року, позивачу було відмовлено в задоволенні даних вимог в звязку з недостатністю доказів, які підтверджували обставини того, що позивачу дійсно було завдано моральну шкоду, крім того позивач обґрунтовує позов іншими підставами. Таким чином,

Outcome: dismissed