Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про повернення в натурі безпідставно набутого майна. Посилався на те, що більше п'ятнадцяти років проживає в Іспанії, де має житло та хорошу роботу. Там він познайомився із [PERSON], з якою почав підтримувати стосунки. [PERSON] є донькою [PERSON] У 2013 році [PERSON] розповіла йому проте, що у її доньки виникли проблеми. Так, [PERSON] внесла інвестиції на будівництво квартири в будинку по [ADDRESS], проте у 2013 році забудовником було збільшено розміри місячних внесків за квартиру. Достатньої суми коштів у відповідачки не було, а тому виникла небезпека втрати квартири. [PERSON] звернулась до [PERSON] з проханням про надання їм матеріальної допомоги, при цьому обіцяла, що поверне кошти у визначений ними час. Письмової розписки про позику грошових коштів складено не було. Однак, після одержання квартири у власність відповідачі відмовляються повернути йому грошові кошти та боргу не визнають. Вважає, що відповідачі набули його грошові кошти без достатньої правової підстави, а тому вони є безпідставно набутим майном. Зокрема, ним було передано відповідачці [PERSON] кошти у розмірі 10430 євро та 6100 доларів США. Вказані кошти ним передавались через свідків [PERSON] та [PERSON], а також через грошові перекази по системі «MoneyGram», які позивач пересилав з Іспанії через [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Просив зобов'язати відповідачів повернути йому безпідставно набуте майно в натурі, тобто 10430 Євро та 6100 доларів США та стягнути на його користь понесені ним судові витрати. Ухвалою суду від 18.01.2018 року було задоволено клопотання представника позивача про проведення судового розгляду у справі в режимі відео конференції. Відповідачем [PERSON] до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому вона позов не визнала. Вказувала на те, що кошти з Іспанії їй висилала мати, яка перебуває там на заробітках. Про кожне відправлення коштів мати їй повідомляла по телефону, між нею та [PERSON] не було жодних домовленостей фінансового характеру. Будь-яких коштів від останнього вона не отримувала. Вважає, що позивач таким чином намагається помститися її матері через їх особистий конфлікт. Просила відмовити в задоволенні позову. Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав та підтвердив, викладені в ній обставини. Пояснив суду, що [PERSON] проживав у цивільному шлюбі з відповідачкою [PERSON] Остання просила його про матеріальну допомогу. Він дав їй кошти на купівлю квартири для [PERSON] Спочатку була домовленість про те, що ці кошти ніхто повертати не буде, однак після того як вони розірвали відносини, позивач вважає, що кошти мають бути йому повернуті. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнала. Пояснила суду, що її мати [PERSON] тривалий час перебуває за кордоном в Іспанії на заробітках. Кошти на квартиру їй давала мати. Інколи грошові перекази передавав [PERSON], оскільки у нього в Іспанії донька працює в системі «MoneyGram», а мати була зайнята на роботі. Будь-яких коштів від позивача вони не отримувала та не позичала. Просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив суду, що [PERSON] не отримувала будь-яких коштів від позивача. Будь-яких доказів на спростування зазначеної обставини представником позивача суду надано не було. Просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. У поданій до суду письмовій заяві, легалізованій у встановленому порядку, відповідач зазначила, що перебуває на заробітках в Іспанії. У період з 2012 року по 2017 рік вона передавала різні суми грошей [PERSON] для того, щоб той переводив ці суми, використовуючи міжнародну систему грошових переказів «MoneyGram», її доньці [PERSON] (а.с.71-73). Свідок [PERSON] суду показав, що був братом померлої дружини позивача. На прохання [PERSON] він передавав гроші [PERSON] Він бачив як позивач клав до конверту 100 доларів США, 300 євро та 11620 гривень. Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Так, судом було встановлено наступні фактичні обставини та спірні правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що 17.10.2014 року [PERSON] набула у власність квартиру [ADDRESS]. Зазначена обставина підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №95259933 від 22.08.2017 року (а.с.15). [PERSON], від імені та в інтересах якого діє [PERSON], звертаючись до суду з позовом, вказував на те, що ним на купівлю зазначеної квартири було передано відповідачам кошти у розмірі 10430 Євро та 6100 доларів США. Даючи оцінку аргументам представника позивача щодо безпідставного набуття відповідачами зазначених коштів, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Таким чином, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок iншої особи; вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст. 11 ЦК України. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов'язання. Отже, право особи, яка вважає себе власником майна, підлягає захисту шляхом задоволення позову до володільця з підстав, передбачених ст. 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин безпосередньо між власником та володільцем майна, який його набув без достатньої правової підстави. За змістом ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином, до предмету доказування у даній справі входить встановлення факту безпідставного набуття майна: грошових коштів, належних позивачу, відповідачами [PERSON] та [PERSON] Розглядаючи заявлені позовні вимоги до [PERSON], суд враховує, що остання не набувала у власність квартиру [ADDRESS], на купівлю якої, як стверджує позивач, ним було передано кошти у розмірі 10430 Євро та 6100 доларів США. З урахуванням наведеного, судом не було встановлено в діях [PERSON] факту набуття або збереження майна за рахунок [PERSON] без достатньої правової підстави, а тому заявлені позовній вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Щодо заявлених позовних вимог до [PERSON], то в даному випадку підлягає встановленню факт безпідставного набуття нею від [PERSON] грошових коштів у розмірі 10430 Євро та 6100 доларів США, які були використані на купівлю квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження заявлених позовних вимог представник позивача посилався в якості доказів на підтверджуючі документи міжнародного переказу грошей в системі «Мані Експрес Трансформер» (а.с.9-13, 61), розписку [PERSON] від 21.11.2013 року (а.с.14), розписки, складені [PERSON] 03.09.2014 року, 04.09.2014 року про отримання у борг коштів від фізичних осіб (а.с.89-90). Даючи оцінку зазначеним доказам, суд виходить із положень глави 5 ЦПК України. Зокрема, згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Вимоги до письмових доказів визначені у статті 95 Кодексу. Так, письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість надана Верховною Радою України. Даючи оцінку підтверджуючим документам міжнародного переказу грошей в системі «Мані Експрес Трансформер» (а.с.9-13, 61) суд зауважує, що вказані документи не були легалізовані у встановленому порядку. Окрім того, факт переказу зазначених коштів сам по собі не свідчить про відносини, у зв'язку з якими він здійснюється, а також не підтверджує факту їх належності [PERSON] Опитана за заявою представника позивача в порядку, передбаченому ст. 93 ЦПК України, [PERSON] суду повідомила, що кошти з Іспанії їй висилалися виключно її матір'ю, яка там працює. Грошовий переказ зазначених коштів інколи здійснював [PERSON], оскільки на той час він із [PERSON] перебував у цивільних стосунках. Жодних домовленостей із [PERSON] у неї не було, будь-яких коштів від нього вона отримувала. Розписка [PERSON] від 21.11.2013 року, якою він підтверджує факт передачі [PERSON] 6000 доларів США на прохання [PERSON], не відповідає вимогам допустимості, достовірності та достатності доказів. [PERSON] заперечує вказані обставини. З урахуванням зазначеного суд відхиляє вказаний доказ та не бере його до уваги. Розписки, складені [PERSON] 03.09.2014 року, 04.09.2014 року про отримання у борг коштів від фізичних осіб не містять інформації щодо предмету доказування та не стосуються спірних правовідносин, а тому є неналежними доказами, у зв'язку з чим суд не бере їх до уваги (а.с.89-90). Покази свідка [PERSON] суд також не приймає до уваги, оскільки останньому не відомо про те кому належали кошти, які він передавав [PERSON] Сам лише факт передачі коштів [PERSON] не підтверджує факту їх безпідставного набуття відповідачем. На підставі наведеного, суд вважає, що позов з підстав ст.ст. 1212, 1213 ЦК України є безпідставним, оскільки відповідно до зазначених норм право витребування майна, набутого без достатньої правової підстави, належить особі, права якої на це майно охороняються законом або договором у разі правомірності дій цієї особи, а обов'язок по поверненню майна покладається на особу, яка набула це майно в порушення прав власника чи володільця без достатніх правових підстав. Окрім того, суд враховує положення п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» інші особи, що брали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомога забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно. У судовому засіданні було встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] будь-якої угоди щодо створення спільної діяльності чи надання грошових коштів тимчасово, на певний період, із зобов'язанням в майбутньому їх повернути - не було. За таких обставин, суд на підставі встановлених обставини справи, що підтверджені належними та допустимими доказами у справі, приходить до висновку про недоведеність заявлених позивачем позовних вимог, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed