Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом [PERSON], відділу державної виконавчої служби Тернівського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, про зняття нерухомого майна з-під арешту. Свою позовну вимогу мотивує тим, що відповідно до рішення про приватизацію йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Ухвалою Тернівського міського суду про забезпечення позову від 11.06.2003 р. був накладений арешт на усе майно [PERSON], що підтверджується листом відділу державної виконавчої служби Тернівського міського управління юстиції. Також, постановою Арбітражного суду №23-166 від 29.06.2000 р. була накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн., виконавче провадження було закінчено у зв'язку з повним погашенням штрафу. Однак згідно витягу з Єдиного державного реєстру заборони відчуження нерухомого майна, у 2001 році постановою державного виконавця ВДВС Тернівського міського управління юстиції в Дніпропетровській області з невідомих причин був накладений арешт і заборона здійснювати відчуження на зазначену квартиру. Просить суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак надала суду заяву, в якій стосовно позовних вимог не заперечують, зняти арешт в добровільному порядку не можуть, оскільки усі документи по виконавчому провадженню за постановою Арбітражного суду №23-166 від 29.06.2000 р. знищено у зв'язку з закінченням терміну зберігання. Просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та день розгляду справи повідомлена належним чином, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі. Просить розглядати справу за її відсутності. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про права власності на житло від 17.01.1997 р., [PERSON], [PERSON] - дружині, [PERSON] - синові, [PERSON] - синові, належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру заборони відчуження нерухомого майна №32962775, заявником - державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори [PERSON] був внесений запис про заборону на нерухоме майно [PERSON], підстава обтяження постанова б/н Тернівської державної виконавчої служби від 26.02.2001 року. Згідно листа завідуючої Тернівської державної нотаріальної контори [PERSON] №17/01-16 від 16.01.2014 р. зазначено, що відомості до Єдиного державного реєстру заборони відчуження нерухомого майна були внесені на підставі постанови державного виконавця міського відділу державно виконавчої служби тернавського міського управління юстиції від 15.02.2001 року про арешт всього майна [PERSON] на «виконання рішення Арбітражного суду №23-166 від 29 червня 2000 року та постанов посадових осіб». Згідно листа начальника Тернівського міського управління юстиції в Дніпропетровській області №Т-3 від 18.07.2011 року зазначено, що станом на 15.07.2011 року виконавчі документи стосовно [PERSON] на виконанні у відділі державної виконавчої служби Тернівського міського управління юстиції в Дніпропетровській області не перебувають, у зв'язку з чим виконавчі дії по зняттю арешту з майна [PERSON] можуть бути виконанні тільки по рішенню суду. Згідно листа начальника відділу державної виконавчої служби Тернівського міського управління юстиції в Дніпропетровській області №03/917 від 31.01.2014 року зазначено, що згідно книги обліку виконавчих документів переданих державному виконавцеві, постанова Арбітражного суду №23-166 від 29 червня 2000 року про стягнення з [PERSON] на користь ЗД ОДПІ в м. Павлоград штрафу у розмірі 51 грн., виконавче провадження закінчено 29.08.2001 р. вих. №3881 та направлено до ЗД ОДПІ в м. Павлоград. Надати іншу інформацію за даним виконавчим провадження неможливо за терміном давності. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1,2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Оскільки матеріалами справи доведено те, що виконавче провадження за постановою Арбітражного суду №23-166 від 29 червня 2000 року про стягнення з [PERSON] на користь ЗД ОДПІ в м. Павлоград штрафу у розмірі 51 грн. 29.08.2001 р. було закінчено, усі документи по виконавчому провадженню за постановою Арбітражного суду №23-166 від 29.06.2000 р. знищено у зв'язку з закінченням терміну зберігання, виконавче провадження закінчено та направлено до ЗД ОДПІ в м. Павлоград., тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зняття з-під арешту нерухомого майна [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial