Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення боргу за кредитним договором. На підтвердження позовних вимог позивач посилається на наступне. 11.09.2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 197/17. Згідно умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 28 336,00 грн. строком на 24 місяці, починаючи з 11.09.2017 року по 10.09.2019 року, а відповідач [PERSON] зобов`язався повернути отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит був отриманий відповідачем 11.09.2017 року, що підтверджується видатковим касовим ордером № 459 від 11.09.2017 року на суму 28 336,00 грн. Відповідно до умов Кредитного договору № 197/17 від 11.09.2017 року, [PERSON] зобов`язався погашати заборгованість по Кредитному договору щомісячно у період з «10» по «16» число кожного місяця, згідно з графіком погашення заборгованості. Відповідач повинен був повернути у строк до 10.09.2019 року 28 336,00 грн. боргу та проценти за користування кредитом, які розраховувались щомісячно при своєчасному внесенні платежів, відповідно п.4.1 Кредитного договору. Проте, [PERSON] неналежним чином виконував свої зобов`язання по Кредитному договору. Порушення зобов`язання виявилися в тому, що відповідач несвоєчасно сплачував заборгованість за кредитом, а з квітня 2019 року призупинив сплату по кредиту, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Строк дії кредитного договору закінчився 10.09.2019 року, але сума кредиту не повернута та залишок за кредитом складає 25866,14 грн., а відсотки - 73 973,96 грн. Тобто, відповідач повинен повернути всього 99 840 грн. 10 коп. В якості забезпечення виконання зобов`язань було укладено договір поруки № 197/17 від 11.09.2017 року між позивачем та відповідачами по справі, а саме: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до умов договору, відповідачі [PERSON] та [PERSON] прийняли зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] , визначених договором. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками. Тому, оскільки відповідачами сума заборгованості не сплачується, вимушені звернутись до суду. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, було роз`яснено, що позивач у п`ятиденний строк з дня вручення відзиву має право на подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (а.с.55-56). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позов. Відповідно до якого, із заявленими позивачем вимогами відповідач [PERSON] не згоден частково. Ті вимоги, з якими не погоджується, вважає незаконними, безпідставними, несправедливими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Так, він погоджується, що 11.09.2017 між ним та позивачем був укладений кредитний договір № 197/17. Відповідно до п.1.1 Договору, позивач зобов`язується надати відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 28 336,00 грн. строком на 24 місяці (з 11.09.2017 року по 10.09.2019 року) та на умовах, встановлених Договором. Відповідач, в свою чергу, зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти в день отримання грошових коштів за кредитом із розрахунку 22,36 % на суму кредиту, що становить 5 336,00 грн., а також проценти, нараховані згідно п.12 Договору. Для забезпечення виконання ним умов Договору, між позивачем, відповідачем, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки № 197/17 від 11.09.2017 року. Також, відповідач [PERSON] не заперечує проти того, що 11.09.2017 року ним були отримані 28 336,00 грн., а на виконання умов Договору ним були здійснені лише декілька платежів, а саме: 17.11.2017 року на суму 4 000,00 грн.; 21.06.2018 року на суму 3 000,00 грн.; 06.12.2018 року на суму 2 000,00 грн.; 14.03.2019 року - на суму 2 000,00 грн. Всього відповідачем було сплачено 11 000,00 грн. Тому, частину заборгованості за проценти, зараховані за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів, вважає надмірним, безпідставним та таким, що суттєво перевищує розмір основної заборгованості. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість за Договором станом на дату звернення до суду становить - 99 840,10 грн., з яких 25 866,14 грн. - залишок по кредиту, і 73 973,96 грн. - проценти, нараховані за користування кредитом з урахування прострочених платежів. Таким чином, за процентними ставками по кредитному договору нараховані проценти в 3 рази перевищують заборгованість за кредитом. З огляду на викладені обставини, сума щомісячних нарахувань - проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів, які мали місце з жовтня 2017 року по вересень 2019 року, неспівмірно зростала від 765,07 грн. до 3 233,27 грн. Зазначене не відповідає умовам договору, прозорості та зрозумілості таких нарахувань, перетворюється на непомірний тягар для нього, як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором. Крім того, звертає увагу суду на те, що, відповідно до умов Договору, до позичальника застосовується потрійне обкладення процентами (п.1.4, 4.1, 4.4 Договору). З огляду на вказане, просить суд у задоволенні вимог Кредитної спілки «Самара» до нього, [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення боргу за кредитним договором № 197/17 від 11.09.2017 року відмовити в частині стягнення суми в 73 973,96 грн. - заборгованості за проценти, нарахованої за користування кредитом з урахування прострочених платежів. Позовні вимоги щодо суми заборгованості за кредитом в сумі 25 866,14 грн. визнає в повному обсязі. 20 березня 2020 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач по справі наполягає на задоволенні своїх позовних вимог, оскільки вважає доводи відповідача [PERSON] безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] відзиви на позовну заяву не надходили. Крім того, зазначені відповідачі про розгляд справи були повідомлені належним чином оголошенням на офіційному веб-порталі «Судової влади» (а.с.57). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суддя враховує наступне. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Як встановлено судом, 11.09.2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 197/17 (а.с.5-6). Згідно умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 28 336,00 грн. строком на 24 місяців, починаючи з 11.09.2017 року по 10.09.2019 року, а відповідач [PERSON] зобов`язався повернути отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит був отриманий відповідачем 11.09.2017 року, що підтверджується видатковим касовим ордером № 459 від 11.09.2017 року на суму 28 336,00 грн. (а.с.8). Відповідно до умов Кредитного договору № 197/17 від 11.09.2017 року, [PERSON] зобов`язався погашати заборгованість по Кредитному договору щомісячно у період з «10» по «16» число кожного місяця, згідно з графіком погашення заборгованості. Відповідач повинен був повернути у строк до 10.09.2019 року 28 336,00 грн. боргу та проценти за користування кредитом, які розраховувались щомісячно при своєчасному внесенні платежів, відповідно п.4.1 Кредитного договору. Проте, [PERSON] неналежним чином виконував свої зобов`язання по Кредитному договору. Порушення зобов`язання виявилися в тому, що відповідач несвоєчасно сплачував заборгованість за кредитом, а з квітня 2019 року призупинив сплату по кредиту, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Строк дії кредитного договору закінчився 10.09.2019 року, але сума кредиту не повернута та залишок за кредитом складає: сума кредиту - 25 866,14 грн., відсотки - 73 973,96 грн. Вимогу позивача щодо стягнення заборгованості суми кредиту в розмірі 25 866,14 грн. (тіло кредиту) відповідач [PERSON] визнає в повному обсязі. Щодо суми нарахованих відсотків суддя зазначає наступне. У відповідності до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума нарахованих відсотків за користування зросла з січня 2018 року, при цьому, позивачем таке зростання відсотків не було обґрунтовано (а.с.4). З огляду на наведене та враховуючи, що факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів відповідачем не заперечується та останнім визнається позовна вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту, що також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, суддя вважає, що вимоги позивача про стягнення відсотків є законними, але, враховуючи те, що сума нарахованих відсотків позивачем необґрунтована, зокрема, необґрунтовано зростання відсоткової ставки в період з січня 2018 року, і те, що сума нарахованих відсотків значно перевищує суму основного зобов`язання (майже у 3 (три) рази), суд приходить до висновку про необхідність зменшення суми нарахованих відсотків до розміру суми заборгованості за тілом кредиту. Крім того, судом встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов`язань було укладено договір поруки № 197/17 від 11.09.2017 року між позивачем та відповідачами по справі, а саме: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до умов договору, відповідачі [PERSON] та [PERSON] прийняли зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] , визначених договором. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками. Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Тому, з огляду на вищенаведене та враховуючи, що відповідачами заборгованість не сплачується, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно і судові витрати в сумі 1 921 грн.00 коп. (а.с.3). На підставі викладеного,

Outcome: partial