Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON], [INFO], суму боргу за договором позики у розмірі 329148 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3291,48 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, тим, що 26.06.2015 року відповідачка [PERSON] отримала від нього у борг грошові кошти у сумі 9000 доларів США, що по курсу валют на той час становило 200700 грн., та зобовязалась сплачувати по 4% на місяць, що підтверджується письмовою розпискою від 26.06.2015 року. На теперішній час, відповідачка гроші не повертає, відсотки не сплачує, на вимоги позивача не реагує. Дані обставини та діючі норми Закону прямо вказують на грубе порушення його прав з боку відповідачки та дають йому підставу звернутися з дійсним позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачка в судове засідання не зявилась, поштове відправлення повернулось з відміткою листоноші «по закінченню терміну зберігання», заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутністю до суду не надходило. У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене позивачу належним чином. Згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, ч.1\~ст. 224 ЦК України\~урегульовує питання ухвалення заочного рішення. При цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 26.06.2015 року відповідачка [PERSON] отримала від [PERSON] у борг грошові кошти у сумі 9000 доларів США, що по курсу валют на той час становило 200700 грн., та зобовязалась сплачувати по 4% на місяць, що підтверджується письмовою розпискою від 26.06.2015 року, оригінал якої мається в матеріалах справи. З вересня 2015 по теперішній час відповідачка гроші не повернула, відсотки не сплачувала. Дослідивши заяви представників сторін, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону, обґрунтований письмовими доказами, визнається відповідачем. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з п.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно з п.2 цієї ж статті ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У розписці відповідачка зазначила, що нею отримано на руки від [PERSON] у борг грошові кошти у сумі 9000 доларів США в гривневому еквіваленті у сумі 2007000 грн., та що вона буде сплачувати по 4% на місяць. З вересня 2015 по теперішній час відповідачка не виконувала взяті на себе зобовязання. Розписку від імені [PERSON] про одержання від [PERSON]. у борг грошових коштів та зобовязання сплатити відсотки, суд визнає як письмовий доказ укладання договору позики між сторонами. Відповідно до\~ст.526 Цивільного Кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно п.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п.1\~ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 цього Кодексу. Згідно ст.. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як передбачено ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (п.1). На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, такими, що підлягають задоволенню, а з [PERSON] підлягає стягненню сума боргу в розмірі 200700,00 грн., а також обумовлена сторонами сума відсотків 200700*4%*16=128448 грн.. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 3291,48 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом /а.с.1/.

Outcome: approved