Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 06.12.2016 року між кредитною спілкою «Буковина» та [PERSON] було укладено кредитний договір №001/2703, відповідно до умов якого кредитна спілка надала позичальнику кредитні кошти у розмірі 24000 грн. 00 коп. зі сплатою 45% відсотків річних з кінцевим терміном повернення 06.12.2016 року. Взяті на себе зобов`язання кредитна спілка «Буковина» виконала повністю та надала відповідачу кредитні кошти. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №001/2703 від 06.12.2016 року між кредитною спілкою та [PERSON] , [PERSON] були укладені договори поруки №005/2355 та №005/2356, відповідно до умов якого поручителі взяли на себе відповідальність за повне та своєчасне виконання боржником взятих на себе зобов`язань. Крім того, позивач вказував на те, що заочним рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 02.11.2017 року у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань із відповідачів вже було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 31737 грн. 70 коп. Проте станом на 12.03.2019 року [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, рішення суду від 02.11.2017 року залишається невиконаним. У зв`язку з наявною заборгованістю спілкою було нараховано заборгованість на підставі ст.625 ЦК України та п.7.5 кредитного договору, а саме: 3% річних 1349 грн. 94 коп.; інфляційні втрати 4733 грн. 44 коп., штраф -11666 грн. 50 коп., а всього 17749 грн. 88 коп. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 17749 грн. 88 коп., понесені судові витрати у розмірі 1921 грн. 00 коп. Відповідачами відзиву на позов подано не було. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомили. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові докази у справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 06 грудня 2016 року між кредитною спілкою «Буковина» та [PERSON] було укладено кредитний договір №01/2703, відповідно до якого кредитна спілка надала позичальнику кредитні кошти у розмірі 24000 грн. 00 коп. зі сплатою 45% відсотків річних з кінцевим терміном повернення 06.12.2019 року (а.с.3-4). Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ З положень кредитних договорів та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. \~ Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у зобов`язанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За правилами ст.1049 Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Кредитна спілка «Буковина» свої зобов`язання перед позичальником виконала у повному обсязі та надала відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості. Судом також встановлено, що заочним рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 02.11.2017 року вже було стягнуто з відповідачів заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 31737 грн. 70 коп. (а.с. 5-7). Разом із тим, рішення суду виконане не було (а.с.8-11), зазначену обставину відповідачі будь-якими доказами не спростували. Щодо заявлених позовних вимог суд зазначає наступне. Положеннями ч.1 ст.1048 ЦК України регламентовано право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання \~процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу, визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме до таких висновків дійшов Верховний Суд щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18 (Велика Палата) та у постанові від 06.02.2019 року провадження №61-8449св18. Згідно ст.1050 Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як було встановлено судом, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості станом на 07.03.2019 року на підставі ст.625 ЦК України та п.7.5 кредитного договору, а саме: 3% річних 1349 грн. 94 коп.; інфляційних втрат 4733 грн. 44 коп., штраф -11666 грн. 50 коп., а всього 17749 грн. 88 коп. (а.с.14). При цьому, штраф у розмірі 11666 грн. 50 коп. було нараховано кредитною спілкою на підставі п.7.5 Кредитного договору. Так, у п.7.5 Договору сторони погодили, що у разі прийняття кредитодавцем рішення про примусове стягнення процентів за користування кредитом та суми кредиту внаслідок невиконання позичальником зобов`язань, встановлених п.2.3 та/або п.1.2 Договору до позичальника застосовується штраф у розмірі 50% від суми фактичного залишку кредиту. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Таким чином, враховуючи вище наведене, зокрема наявність судового рішення від 02.11.2017 року, суд приходить до висновку, що у позивача відсутнє право нараховувати та стягувати неустойку після закінчення строку дії договору, а тому позовні вимоги в цій частині необґрунтовані та задоволенню не підлягають. Судом також встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №001/2703 від 06.12.2016 року того ж дня між кредитною спілкою та [PERSON] , [PERSON] були укладені договори поруки №005/2355 та №005/2356, відповідно до умов якого поручителі взяли на себе відповідальність за повне та своєчасне виконання боржником взятих на себе зобов`язань. При цьому суд враховує, що порука є способом забезпечення виконання зобов`язання та не створює обов`язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором. Норми Закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договором поруки не передбачено іншого. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial