Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що відповідач зареєстрована у належному йому на праві приватної власності будинку № 24 по вулиці Зеленій в селищі Глеваха Васильківського району Київської області. Посилаючись на те, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації з вересня 2014 року, просить визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просив задовольнити його вимоги з викладених у заяві підстав. Відповідач в судовому засіданні заперечила щодо заявлених вимог, посилаючись на те, що позивач не допускав її до вказаного житла. Вислухавши пояснення представника позивача і відповідача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив наступні обставини. [PERSON] на право приватної власності на житловий будинок від 18.07.1977 року вбачається, що позивач є власником житлового будинку № 24 по вулиці Зеленій в селищі Глеваха Васильківського району Київської області (а.с. 10). Згідно із даними адресно-довідкового підрозділу територіального підрозділу УДМС України в Київській області від 16.02.2016 року відповідач зареєстрована за вказаною адресою (а.с. 14). Як встановлено Актом обстеження побутових умов від 21.10.2015 року, громадянка [PERSON] з весни 2014 року за місцем своєї реєстрації не проживає (а.с. 11). Відповідач визнала ту обставину, що вона дійсно не проживає за адресою своєї реєстрації, однак пояснила, що вона там не проживає з жовтня 2014 року. Вказану обставину представник позивача в судовому засіданні не оспорив. Згідно із частиною третьою статті 10 та частиною першою статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як на підставу своїх заперечень в частині доводів стосовно причин не проживання за місцем реєстрації, відповідач посилається на те, що позивач не допускає її до вказаного житла та перешкоджає її проживанню у ньому. Однак, в судовому засіданні під час розгляду справи відповідачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували такі обставини. Клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів, надання доказів чи витребування доказів, виклик і допит свідків і/або інших клопотань, повязаних із необхідністю доведення своїх заперечень, відповідач в судовому засіданні не заявила, тобто, не скористалась наданим їй цивільним процесуальним законом правом на доведення обставин, на які вона посилається, що були неодноразово розяснені їй головуючим під час розгляду справи. Таким чином, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що вона відсутня за місцем реєстрації з поважних причини та не приймає їх до уваги, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження таких обставин. Відповідно до частини першої статті 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР). Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що відповідач вже понад один рік, а саме: з жовтня 2014 року не проживає у [INFO], тобто відсутня у жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання останньої такою, що втратила право користування житлом у якому вона зареєстрована. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved