Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Державний нотаріус Третьої Одеської державної нотаріальної контори Савицька О.Ю. про визнання недійними договорів купівлі-продажу, мотивуючи свій позов тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, що підтверджується відповідною розпискою, забезпеченням виконання якого виступило нерухоме майно, яке на праві приватної власності належало позивачу - [PERSON], а саме - будинок [ADDRESS] та земельна ділянка, яка розташована за адресою : [ADDRESS]. Однак, в якості забезпечення виконання зобов'язань позивачем був укладений не договір позики коштів, а договір купівлі-продажу вищевказаного будинку та земельної ділянки, оскільки, як пояснив позивачу відповідач [PERSON] це виготовляення додаткових паперів та потребує значно більших коштів. Покупцем за вказаними договорами купівлі-продажу виступила знайома відповідача [PERSON] - [PERSON], оскільки, як вказує позивач, відповідач [PERSON] має численні боргові зобов'язання, що може поставити під загрозу майно вищевказане позивача. Позивач погодився на укладення вищевказаного договору, оскільки, як запевнив його відповідач [PERSON], після повернення грошових коштів цей договір буде розірвано. Також, як стверджує позивач, жодних грошових коштів згідно вищевказаних договорів купівлі-продажу він не отримував, а предмет договору - житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка, яка розташована за адресою : [ADDRESS] ані відповідачу [PERSON], ані відповідачу [PERSON] переданий не був, оскільки він разом із своєю родиною проживав та проживає у вищевказаному будинку, що підтверджується відповідною довідкою. Також, позивач щомісячно сплачує відповідачу [PERSON] відсотки за користування грошовими коштами, що підтверджується відповідною розпискою. Однак, коли позивач звернувся до відповідача [PERSON] з вимогою про розірвання договорів купівлі-продажу, та переоформлення на нього будинку та земельної ділянки, жодних дій по розірванню цього договору відповідачами здійснено не було. Крім того, позивач вказує, що здійснюючи проплати відповідачу [PERSON] за борговою розпискою, він значно переплатив суму грошових коштів, яку повинен був йому сплатити. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з позовом про визнання вищевказаних договорів недійсними з підстав їх удаваності, переведення права заставодержавтеля, поновлення у праві власності, стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Представник позивача у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та проила їх задовольнити з мотивів, які викладені в уточненій позовній заяві. Відповідач [PERSON] , адвокат в її інтересах у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи бувли сповіщені належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової розписки. Раніше адвокат в інтересах відповідача [PERSON] надала на адресу суд заяву, згідно якої просить справу розглядати без участі представника [PERSON], у задоволенні позовних вимог позивача відмовти у повному обсязі. (т. 1 а.с. 220). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомив, будь-яких заяв на адресу суду не надавав. Третя особа - Державний нотаріус Третьої Одеської державної нотаріальної контори Савицька О.Ю. у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, надала на адресу суду заяву, згідно якої просила розглдати справу за її відсутності, розгляд справи залишила на розсуд суду (т.2 а.с. 170). Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомив, будь-яких заяв на адресу суду не надавав. Допитана в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивача [PERSON] Добре знає [PERSON] та всю його родину. також їй ідомо, що [PERSON] були потрібні грошові кошти, та звертався до неї, однак, в неї такої кількості грошових коштів не було. Пізніше, [PERSON] сказав їй, що він знайшов потрібну йому суму грошових коштів під заставу належного йому будинку. Влітку 2010 року приходили до нього додосму якісь люди, як вона потім дізналась, ці особи оцінювали будинок. Потім бачила у цьому будинку [PERSON] та [PERSON], потім також була свідком того, як [PERSON] виселяли з його будинку, це була охоронна фірма «Патріот». Також пояснила, що [PERSON] ніколи не казав їй, що має намір продавати будинок, він казав, що йому потрібні гроші у борг. Також пояснила, що на даний час [PERSON] у будинку не проживає, цей будинок сдається в оренду. На запитання суду звідки свідок знає прізвища осіб, які перебували у будинку - [PERSON], [PERSON], свідок відповіла, що запам'ятала їх в обличчя, а пізніше, коли їй показували фотокартки з цими особами, вона дізналась їх прізвища. Допитана в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON] Її брату - [PERSON] були потрібні грошові кошти, і вона з братом - [PERSON] звернулись до кредитної спілки, яка розташована на вул.. Мала Арнаутська в м. Одеса. У цій кредитній спілці їм дали телефон [PERSON] Вони з ним зідзвонились, їм призначили зустріч біля кредитної спілки, оговорили суму, яка була потрібна [PERSON] Після чого [PERSON] та [PERSON] приїжджали оглянути будинок [PERSON] разом з людиною, яка здійснює оцінку будинків. Потім [PERSON] отримав частину грошових коштів, про що написав розписку. Після цього вони зустрілись у нотаріуса, де були присутні [PERSON], [PERSON], [PERSON], вона та її брат [PERSON] Вони готувалися до оформлення договору застави, для чого зробили відповідній витяг для оформлення договору застави, оригінал якого є у свідка [PERSON] (цей оригінал був оглянутий судом у судовому засіданні, завірена копія є матеріалах справи). Однак, як пояснив [PERSON] необхідно було оформити договора купівлі-продажу, і, оскільки [PERSON] дуже були потрібні грошові кошти, він погодився на це. Потім, як вона з братом виявили. вони переплатили [PERSON] більше той суми, яку вони повинні були їм заплатити. Після того, як вона з [PERSON] звернулась до [PERSON] з проханням повернути будинок та земельну ділянку, оскільки борг був ними виплачений, він відповів їм відмовою. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, свідків, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. У судовому засіданні встановлено, що 13 липня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок будинок [ADDRESS]. Цей договір був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Савицькою О.Ю. за реєстровим номером 2-785 (т. 1 а.с. 6-7). Також, 13 липня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила земельну ділянку, яка розташована в [ADDRESS] площею 0, 0202 га. Цей договір був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Савицькою О.Ю. за реєстровим номером 2-788 (т.1 а.с. 86-88). Згідно розписки, яка була написана власноручно відповідачем [PERSON] 13.07.2010 року, він вказує, що він дав у борг 47 000 євро (сорок сім тисяч євро), строком на 12 місяців під винагороду 5%. У забезпечення наданих у борг коштів взяв у заставу у [PERSON] будинок за адресою : [ADDRESS]. Після сплати суми боргу зобов'язується повернути взятий ним у заставу будинок (т.1 а.с. 8). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2013 року за заявою позивача були вжиті заходи забезпечення позову, а саме : накладено арешт на житловий будинок, який розташований за адресою : [ADDRESS], та заборонено Реєстраційній службі Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області здійснювати реєстрацію права власності на житловий будинок, який розташований за адресою : [ADDRESS]. (т. 1.а.с. 21-23). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вищевказана ухвала суду була зареєстрована у Реєстрі 19 липня 2013 року о 13 годині 57 хвилин. (т.1.а.с. 57). Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, станом на 22 липня 2013 року на 07 годину 45 хвилин , власником житлового будинку, який розташований за адресою : [ADDRESS], значився [PERSON]. Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с. 75, 93), [PERSON] зареєструвала право власності на своє ім'я на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку 22 липня 2013 року о 16 годині 07 хвилин (т.1.а.с. 75, 93) (тобто у період дії ухвали суду про заборону здійснення реєстрації права власності на вищевказаний будинок). Згідно акту № 932/01-29/1 від 23.07.2013року за підписом голови Затоківської селищної ради В.І. Звягінцева, [PERSON] з 2005 року по теперішній час постійно проживає за адресою : [ADDRESS]. (т.1.а.с. 63). Згідно копії Постанови про закриття кримінального провадження від 20.01.2014 року, винесеної сідчим СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одсеькій області Гетманченко І.С., серед іншого вказано, що 26 липня 2013 року до вищевказаного будинку приїхав [PERSON] з групою осіб у цивільному одязі, які не пускали [PERSON] на територію будинку та сказали, що вони нові власники, але документів на підтвердження цього не показали. Згідно розписки від 01.07.2010 року, написаної власноручно [PERSON], він підтверджує факт отримання від [PERSON] 2 тисяч євро в якості авансу за усним договором займа на суму 47 000,00 євро з винагородою у 5 % одноразово, зобов'язується протягом тижня передати [PERSON] оригінали документів на будинок з землею за адресою : [ADDRESS] для передачі нотаріусу [PERSON], а також зобов'язується 13.07.2010 року передати свій будинок з землею у заставу нотаріально. Усі вирати по нотаріальному переоформленню у нотаріуса зобов'язується сплатити сам.(т.1.а.с. 114). Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданому КП «Білгород-Днітсрвоське БТІ» 19.05.2010 року, заявник - [PERSON] отримував цей витяг на житловий будинок, який розташований за адресою : [ADDRESS]; як вказано у примітці цього Витягу, заставі підлягає житловий будинок вартістю 163 543,00 гривень. Ретельно дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, проаналізувавши надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Стосовно позовних вимог позивача в частині визнання удаваними договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, переведення прав заставодержателя, визнання договорів застави виконаними, поновлення у праві власності позивача, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно статті 662 ЦК України, Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Згідно статті 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно статті 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину розглядаються у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК України. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК України, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса. Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред'являються відповідно до частини першої статті 114 ЦПК України, за місцезнаходженням майна або основної його частини. Згідно правової позиції, яка викладена у постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 14.11.2012 року по справі про визнання договору удаваним, оскільки відповідно до ч.1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягав встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору дарування та зясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме. Дійсно, між позивачем та відповідачем [PERSON] були укладені договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. Однак, суд приймає до уваги наступні факти : факт того, що після нотаріального оформлення вищевказаних договорів та на протязі 3 років відповідачка [PERSON] не здійснювала реєстрацію цих договорів у відповідних органах та здійснила реєстрацію вищевказаних договорів, тобто житлового будинку та земельної ділянки, на своє ім'я одразу після подачі цього позову до суду; не зважаючи на придбання вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки у курортній зоні, відповідачка [PERSON], яка є людиною похилого віку (71 рік) проживала та проживає у гуртожитку, що підтверджується розписками про отримання нею судових повісток; предмети договорів - житловий будинок та земельна ділянка не були передані [PERSON], як того вимагає стаття 662ЦК України; згідно акту від 23.07.2013року за підписом голови Затоківської селищної ради В.І. Звягінцева, [PERSON] з 2005 року по теперішній час постійно проживає за адресою : [ADDRESS], що підтверджує той факт, що предмети договорів не були передані відповідачці [PERSON]; також суд приймає до уваги Витяг виданий КП «Білгород-Дністровське БТІ» 19.05.2010 року, в якому вказано, що позивач [PERSON] отримував цей витяг на житловий будинок, який розташований за адресою : [ADDRESS] і, як вказано у примітці цього Витягу, заставі підлягає житловий будинок вартістю 163 543,00 гривень; Витяг є дійсним на протязі трьої місяців з дня його видачі - тобто у період з 19 травня 2013 року до 19 серпня 2010 року; оспорювані договори були укладені 13 липня 2010 року, а іншого Витягу за цей проміжок часу сторони не отримували; також суд приймає до уваги покази свідків, які показали, що позивач не мав наміру продавати будинок та земельну ділянку а шукав осіб, які б могли надати йому грошові кошти у борг; також судом приймаються до уваги надані представником позивача копії рішень судів м. Одеси з яких вбачається, що у період з 2012 року велика кількість осіб зверталась з позовами до [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу квартир недійсними з мотивів їх удаваності, вчинення під впливом омани (т.1 а.с. 175-194) - приймаючи до уваги усі вищенаведені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що при укладенні договорів купівлі-продажу воля сторін - позивача та відповідача [PERSON] була спрямована не на укладення договорів купівлі-продажу, а на укладення договору застави. Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання договорів купівлі-продажу удаваними та визнання їх договорами застави є доведеними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Далі, що стосується позовних вимог позивача в частині переведення права заставодержателя за договорами застави житлового будинку та земельної ділянки, то судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно розписки від 01.07.2010 року, навписаної власноручно [PERSON], він підтверджує факт отримання від [PERSON] 2 тисяч євро в якості авансу за усним договором займа на суму 47 000,00 євро з винагородою у 5 % одноразово, зобов'язується передати [PERSON] оригінали документів на будинок з землею, а також зобов'язується 13.07.2010 року передати свій будинок з землею у заставу нотаріально. Згідно розписки, яка була власноручно написана відповідачем [PERSON], він дав у борг позивачу [PERSON] грошові кошти, та в забезпечення виконання боргових зобов'язань взяв у заставу житловий будинок, який розташований за адресою : [ADDRESS]. Ця розписка датована 13 дипня 2010 року - датою укладення вищевказаних договорів купівлі-продажу. Приймаючи це до уваги, також приймаючи до уваги покази свідків [PERSON], [PERSON], які, кожна окремо, показали, що бачили [PERSON] у вищевказаному будинку, а [PERSON] пояснювала, що саме з [PERSON] вони оговорювали усі детали надання їм грошових коштів, він був присутній при огляді будинку, був присутній у нотаріуса, коли оформлювали вищевказані договори, приймаючи до уваги постанову про закриття кримінального провадження від 20.01.2014 року, в якій вказано, що 26 липня 2013 року до вищевказаного будинку приїхав [PERSON] з групою осіб у цивільному одязі, які не пускали [PERSON] на територію будинку та сказали, що вони нові власники; а також приймаючи до уваги рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22.05.2012 року (т.1.а.с. 206), згідно якого позовні вимоги ПАТ «Державний Ощадний банк України» до [PERSON] були задоволені,стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в розмірі 57 921, 02 доларів США, оцінюючи ці докази у сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині переведення права заставодержателя за договорами застави вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки на [PERSON] - є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача в частині визнання договірів застави житлового будинку та земельної ділянки виконаними, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як пояснила представник позивача у судовому засіданні, позовні вимоги в цій частині вона обґрунтовує статтею 593 ЦК України. Згідно статті 593 ЦК України, право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов'язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов'язаний негайно повернути його заставодавцеві. Крім того, згідно ч.2 статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Тобто, спосіб захисту права позовних вимог позивача в цій частині не передбачений ст. 16 ЦК України, тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог позивача у цій частині відмовити. Стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення з [PERSON] безпідставно набутих коштів, та поновлення позивача [PERSON] у праві власності на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку, судом встановлено наступне. Згідно розписки, яка була написана власноручно відповідачем [PERSON] 13.07.2010 року, він вказує, що він дав у борг 47 000 євро (сорок сім тисяч євро), строком на 12 місяців під винагороду 5%. У забезпечення наданих у борг коштів взяв у заставу у [PERSON] будинок за адресою : [ADDRESS]. Після сплати суми боргу зобов'язується повернути взятий ним у заставу будинок. Як вбачається з вищевказаної розписки, [PERSON] у період з 13 липня 2010 року по 16 червня 2013 року сплачував [PERSON] грошові кошти в обумовленому у розписці розмірі, на підтвердження чого [PERSON] ставив підпис під кожною сплатою грошових коштів. Загальна сума грошових коштів, яка підлягала поверненню [PERSON], з урахуванням 5% винагороди, мала складати 49 350,00 євро. Виходячі з суми платежів, сплачених позивачем відповідачу, позивач повністю повернув відповідачу [PERSON] взяті у борг кошти з урахуванням 5% винагороди, крім того, як вбачається з кількості грошових коштів, сплачених [PERSON] [PERSON], він сплатив йому 59 000,00 євро, що перевищує обумовлену сторонами суму на 9650,00 євро, що, станом на день звернення позивача до суду дорівнює 166 945,00 гривень ( згідно офіційного курсу гривні по відношенню до євро т.1.а.с. 118). Згідно статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Таким чином, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно набутих коштів у сумі 166 945,00 гривень - обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Виходячи з вищевказаного, зобов'язання майнового характеру, які виникли між [PERSON] та [PERSON], забезпеченням яких виступав житловий будинок за адресою : [ADDRESS], виконані [PERSON] у повному обсязі. Оскільки, як вказано вище, суд прийшов до висновку, що укладені між позивачем [PERSON] та [PERSON] договори купівлі-продажу є удаваними договорами, який насправді є договорами застави, то відносини сторін у цих договорах регулюються правилами щодо правочину застави (стаття 235 ЦК України). Згідно статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно статті 574 ЦК України, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.1 статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно статті 593 ЦК України, право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов'язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов'язаний негайно повернути його заставодавцеві. Як було вказано вище, позивач [PERSON] повністю виконав взяті на себе боргові зобов'язання, забезпеченням яких був взятий [PERSON] у заставу житловий будинок. Таким чином, у відповідності до приписів ч.3 статті 593 ЦК України, яка встановлює, що у разі припинення застави внаслідок виконання забезпеченого заставою збов'язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов'язаний негайно повернути його заставодавцеві, [PERSON], після повного виконання [PERSON] боргових зобов'язань, тобто повернення суми боргу, повинен повернути [PERSON] заставлене майно, тобто позовні вимоги позивача в частині поновлення його у праві власності на житловий будинок та земельну ділянку є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог позивача, в яких він просить вважати борг, наданий йому 13 липня 2010 року [PERSON] - повернутим у повному обсязі, суд вважає за необхідне у задоволенні цих вимог відмовити, оскільки, у відповідності до статті 16 ЦК України, такий спосіб захисту права не передбачений діючим законодавством, тобто не ґрунтується на законі. Оскільки позивачем [PERSON] при подачі цього позову був сплачений судовий збір у розмірі 114,70 гривень, а, у відповідності до Закону України «Про судовий збір», за подачу цього позову становить розмір судового збору становить 1669, 45 гривень, суд вважає за необхідне стягнути з позивача [PERSON] на користь держави суму недоплаченого ним судового збору у розмірі 1554, 75 гривень. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ч. 1, п. 2, 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані із викликом свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів - [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] суму судового збору у розмірі 1554, 75 гривень. Згідно статті 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий , неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно ч.ч. 1,2,3 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного та

Outcome: partial