Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд визнати його кредитором ПАТ « Ерде-Банк», стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 10653 грн. 13 копю., банківського вкладу, комісію ПАТ « Ерде-Банк», що становить 1033 грн. 51 коп., та суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.. Стягнути з відповідача [PERSON] на його користь втрачену вигоду в розмірі 630 грн. 43 коп. Позов обґрунтував тим, що між ним та ПАТ « Ерде Банк» 12.06.2012 року було укладено договір банківського вкладу ( депозит) у банківських металах на еквівалентну суму в національній валюті 9180 грн.00 коп., термін дії до 12.12.2013 року. У січня 2014 року він намагався звернутися до банку з метою повернення внесених коштів або продовження терміну вкладу, однак дізнався, що в січня 2013 року було визначено комісією з ліквідації банку з приводу банкрутства, про що була офіційна публікація у газеті « Голос України», однак він не зміг своєчасно від слідкувати дану інформацію, тому, що ні яких повідомлень від ПАТ « Ерде банк» він не отримував і тому не зареєструвався у місячний термін як кредитор банку. В подальшому 11.01.2014 року він звертався до фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Згідно відповіді фонду від 15.01.2014 року гарантії фонду не поширюються на вклади у банківських металах та надано рекомендацію звернутись до уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ « Ерде банк», що ним і було зроблено. З листа від 31.01.2014 року вбачається, що будь-які вимоги до банку з боку вкладників та інших кредиторів банку щодо задоволення вимог до банку приймаються з 15.01.2013 року по 14.02.2013 рік та зазначено, що вимоги фізичних осіб вкладників у межах гарантованої фондом суми не заявляються, чи він вважає і порушуються його права як кредитора. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися. Таким чином грошові зобовязання повинні виконуватися кожною стороною. На момент відкриття депозиту еквівалентна сума 20 г. банківського золота ґатунку 999 ,99 складала 8146 грн. 51 коп., відсоток за півтора роки із розрахунку 5% річних згідно договору складає 611 грн. 13 коп.. Вартість 1 г. банківського золота у Нацбанку станом на 09.04.2014 р. складає 502 грн. 10 коп. за грам. Тобто, еквівалентна вартість депозиту з відсотками складає 10653 грн. 13 коп. . Крім того, з урахуванням вимог ст. 22 ч.2 ЦК України він вважає, що ним було втрачено кошти в розмірі 630 грн. 43 коп. В судовому засіданні позивачем було надано уточнену позовну заяву в якій він просить встановити єдиним відповідачем юридичну особу публічне акціонерне товариство « Ерде банк», визнати його кредитором ПАТ « Ерде банк» та стягнути з відповідача на його користь суму банківського вкладу в розмірі 10653 грн. 13 коп., комісію в розмірі 1033 грн. 51 коп. та втрачену вигоду в розмірі 630 грн. 43 коп., та віднести суму сплаченого судового збору на користь відповідача. В судове засідання позивач з»явився. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснення надав аналогічно обставинам викладеним в позові. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши надані суду та долучені до матеріалів справи письмові докази, вислухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступних обставин. Як встановлено в судовому засіданні між позивачем [PERSON] та ПАТ « Ерде Банк» 12.06.2012 року було укладено договір № 31339 банківського вкладу ( депозит) у банківських металах на еквівалентну суму в національній валюті 9180 грн.00 коп., термін дії до 12.12.2013 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначив, що в січня 2014 року він звернувся до ПАТ « Ерде банк» з метою повернення внесених коштів або продовження терміну вкладу. Однак, йому повідомили, що у січня 2013 року ПАТ « Ерде банк» комісією з ліквідації банків було ліквідовано через банкротство, дана інформація про початок процедури ліквідації було розміщено в газетах « Урядовий кур»єр» та «Голос України» від 15.01.2013 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Листом фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.01.2014 року № 02-036-83/14 позивача [PERSON] було повідомлено проте, що фонд здійснює виплати вкладникам АТ « Ерде Банк» відповідно до Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вимогами ст. 2 ЗУ « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валіті України або іноземній валюті, які залучені банком від вкладника на умовах договору банківського вкладу, банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифікату, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. У звязку з чим гарантії фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у банківських металах. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до повідомлення уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ « Ерде - банк» позивачу [PERSON] було запропоновано з відповідною вимогою звернутись до суду, так як ним було пропущено строк звернення з відповідною заявою у період часу з 15.01.2013 року по 14.02.2013 року для реєстрації акцептованих вимог кредиторів АТ « Ерде банк». Як визначено у ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносинами, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Вимогами статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 526 ЦК України вказує на те, що зобовязання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог цивільного законодавства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем ПАТ « Ерде Банк» порушено обов'язок повернення банківського вкладу та відсотків по вкладу позивачеві. Як вбачається з тексту договору на момент відкриття депозиту еквівалентна сума 20 г. банківського золота ґатунку 999 ,99 складала 8146 грн. 51 коп., відсоток за півтора роки із розрахунку 5% річних згідно договору складає 611 грн. 13 коп.. Вартість 1 г. банківського золота у Нацбанку станом на 09.04.2014 р. складає 502 грн. 10 коп. за грам. Тобто, еквівалентна вартість депозиту з відсотками складає 10653 грн. 13 коп. . Крім того, з урахуванням вимог ст. 22 ч.2 ЦК України він вважає, що ним було втрачено кошти в розмірі 630 грн. 43 коп. Враховуючи вищезазначене, суд оцінює представлені позивачем докази в їх сукупності, вважає , що маються всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved