Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, де просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], який зареєстрований 17 липня 2010 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 135. Позов мотивує тим, що 17.07.2010 року вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що їх взаємовідносини значно погіршились, через взаємну втрату почуття любові, взаєморозумінні та взаємоповаги один до одного. Спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, сім'я існує формально. Подальше їх спільне проживання не можливе, так як постійні сварки та скандали не дають можливості зберегти сім'ю. Розірвати шлюб через органи РАЦС вони не можуть, оскільки мають малолітню дитину. Позивач на примирення з відповідачем не згоден. Спору щодо поділу спільного майна немає. Сторони про день, час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, де зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі повторної неявки відповідача до суду не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилась повторно. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України та ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Судом встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від спільного життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4), яка після розірвання шлюбу буде проживати разом з матір'ю. Спору щодо місця проживання дитини не мають. Згідно позовної заяви, шлюбні відносини між подружжям фактично припинені з 2014 року, так як спільне життя у них не склалося через втрату почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги один до одного через постійні сварки та скандали. Спору щодо поділу майна немає. Позивач просить не надавати їм строк на примирення, вказавши, що протягом останнього часу ні він, ні дружина не намагалися відновити їх відносини, фактично їх сім'я перестала існувати. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони припинили сімейні стосунки, заяв про надання їм строку на примирення не подали. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved