Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 20 листопада 2015 року стягнути з [PERSON] шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 94 від 22 січня 2008 року - квартиру [ADDRESS] - з метою погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 24 від 22 січня 2008 року в розмірі 70568,54 долари США; визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; надати ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також в органах державної реєстрації прав - структурних підрозділах територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру та реєстрації права власності на нерухоме майно, та нотаріусів, будь-яких документів ( їх копії дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки ) необхідних для продажу квартири, що розташована за адресою: м.Рівне, Студентська 2, кв.59; на період реалізації предмета іпотеки передати його в управління ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» у порядку ст.34 Закону України «Про іпотеку»; виселити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі в справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м.Рівне без права надання іншого житла та в порядку ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»; стягнути з [PERSON] судовий збір в розмірі 535,92 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та з аналогічних підстав. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав, покликаючись на Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зёявилися, про місце та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими. Судом встановлено, що 22 січня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений договір про іпотечний кредит № 24, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 60\~000 доларів США зі сплатою за користування кредитом 12,70 % річних з терміном повернення кредиту не пізніше 21 січня 2038 року. З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 22 січня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 24/1. У звязку з невиконанням позичальником своїх зобовязань за договором кредиту Рівненським міським судом Рівненської області 17 вересня 2010 року було задоволено позов ПАТ «Ощадний банк України» та стягнуто з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість в розмірі 73370,46 доларів США. Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 24 листопада 2015 року залишок простроченої позики за договором про іпотечний кредит № 24 від 22 січня 2008 року становить 59833 долари США, нараховані та несплачені відсотки за користування позикою - 3461 долари США, нарахована та несплачена пеня по відсотках - 378,98 долари США, 3 % за прострочену заборгованість по основному боргу - 2188,85 долари США, 3 % за прострочену заборгованість по відсотках - 1541,80 доларів США, загальна суму заборгованості - 70568,54 долари США. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 22 січня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір за реєстровим № 94, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], предметом якого є квартира [ADDRESS], загальною площею 60,3 кв.м, житловою площею 37,7 кв.м, зі всіма невідємними її при належностями. Згідно із п.3.1.3 іпотечного договору іпотекодержатель ( банк ) має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за договором про іпотечний кредит та/або цим договором. На підставі п.4.2 іпотечного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язання в цілому чи тієї або іншої його частини, а також у інших випадках, передбачених цим договором, іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку,\~\~визначеному цим договором. У відповідності до розділу 6 іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання ( або відповідна його частина ) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем та/або боржником будь-якого з своїх обов'язків, передбачених договором та/або кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцями у відповідності з цим договором, виявиться ( стане ) недійсною. При цьому, у разі порушення зобов'язання та/або умов цього договору та прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель зобов'язаний надіслати іпотекодавцям та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавців, письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про його виконання протягом 30 ( тридцяти ) календарних днів з моменту її отримання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Положення частини другої пункту 6.1 іпотечного договору не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Згідно із п.6.3 іпотечного договору в разі прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, останній ( предмет іпотеки ) на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому чинним законодавством та договором. Реалізація предмету іпотеки, на який звернено стягнення за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса, провадиться у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави ( іпотеки ) в разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк ( термін ), якщо інше не передбачено договором або законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса. Статтею 7 Закону України «про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов!язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. У відповідності до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов!язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. В ході судового розгляду справи встановлено, що позичальник взяті на себе зобов!язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за кредитним договором належним чином не виконує, що є підставою для задоволення вимог кредитора за рахунок предмета іпотеки. Згідно із ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Статтею 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно із ч.3 ст.109 Житлового кодексу України після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Відповідно до розяснень, що містяться в п.43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних договорів» № 5 від 30 березня 2012 року при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що згідно з частиною четвертою статті\~9, статті\~109 ЖК України,\~статей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку»\~виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. Примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Таким чином, як встановлено вищенаведеними нормами закону, мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Також дана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року ( справа №6-39цс15 ). Згідно із п.3.3.11 іпотечного договору після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець зобовязаний на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити предмет іпотеки протягом 1 ( одного ) місяця з дати отримання такої вимоги, а також сприяти виселенню всіх мешканців, що зареєстровані та/або фактично проживають за адресою знаходження предмету іпотеки. Судом встановлено, що на реєстраційному обліку за адресою предмета іпотеки перебувають [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою житлово-комунального підприємства «Галицьке» № 2858 від 19 жовтня 2015 року. 12 червня 2014 року позивачем було направлено відповідачам вимоги № 09-12/2011, № 09-12/2012, № 09-12/2013 та № 09-12/2014 про усунення порушення зобовязання та про звільнення житлового приміщення, які буди отримані відповідачами 16 червня 2014 року, про що свідчать підписи на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень. Добровільно житлове приміщення відповідачі не звільнили. Таким чином, позовні вимоги\~\~про виселення відповідачів із квартири, яка є предметом іпотеки, обгрунтовані та доведені у судовому засіданні. Відповідно до ч.1 Закону України\~\~№1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»\~ не може бути примусово стягнуте ( відчужене без згоди власника ) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України ( позичальника або майнового поручителя ) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку. Враховуючи, що квартира, щодо якої у даній справі заявлена вимога про звернення стягнення, являється єдиним житлом та постійним місцем проживання позичальника - відповідача [PERSON], розмір загальної площі якої не перевищує встановленої згаданим вище законом межі, про що свідчать досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає за можливе відстрочити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до правил ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] судові витрати. \~\~\~\~На підставі наведеного та

Outcome: approved