Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач пояснив, що є наймачем двохкімнатної квартири, яка на даний час має статус неприватизованого житлового приміщення. В травні 2015 року син позивача - [PERSON] , зібрав свої речі, виїхав з квартири [ADDRESS] та добровільно переїхав на інше місце проживання, відносини із членами сім`ї не підтримує, квартплату та комунальні послуги не сплачує, не отримує кореспонденцію за вказаною адресою. Позивач вказав, що перешкод у користування житловим приміщенням відповідачу не чинилося, а тому він вважається таким, що втратив право користування даною квартирою. Позивач в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Відповідач вказав, що на даний час є громадянином Російської Федерації. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням наведеного, на підставі положень ст. 211 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що на підставі ордеру на жиле приміщення №043291 від 17.10.1988 року [PERSON] є наймачем та проживає в квартирі [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно довідки ПП «ВЖРЕП №15» від 23.08.2019 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані також [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Факт реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується і довідкою відділу моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області (а.с. 13). Зі змісту акта від 19.04.2019 року вбачається, що [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2015 року (а.с. 9). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України \~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 71 ЖК УРСР\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ст. 72 ЖК УРСР\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.\~71,\~72,\~116,\~156, ЖК УРСР;\~ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом. З урахуванням викладеного вище, оскільки відповідач більше шести місяців не проживає в квартирі [ADDRESS] а та фактично добровільно змінив своє місце проживання, перешкод у проживанні в квартирі відповідачу не чиниться, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~та ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір»\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 384,20 грн.

Outcome: approved