Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В позовній заяві зазначено, що 31.01.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №R53700387120В. Умовами вищевказаного договору, передбачено, що банк надає відповідачу кредит у сумі 94 100, 00 грн., 00 коп., зі сплатою відповідачем 27 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 31.01.2017 року. Відповідач повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду, в сумі, в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором перед відповідачем виконав, надавши кредит у сумі 94 100, 00 грн., 00 коп. Однак Відповідач не виконував належним чином свої обов'язки за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 16.10.2014 р. склала 156 576, 49 грн., 49 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, причину та обставини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутністю або відкладення судового засідання не надіслала, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження. За таких, обставин на підставі ст. 224 ЦПК України суд розглядає справу у відсутність відповідача, оскільки наявних в справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до матеріалів справи 31.01.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №R53700387120В (а.с.9-12). Умовами вищевказаного договору, передбачено, що банк надає відповідачу кредит у сумі 94 100 грн., зі сплатою відповідачем 27 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 31.01.2017 року. Відповідач повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду, в сумі, в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Згідно п.3.9 кредитного договору кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Днем видачі кредиту вважається день безготівкого перерахування коштів. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором перед відповідачем виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 94 100 грн. Але відповідач порушив умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість. Суду наданий розрахунок суми заборгованості (а.с.17 ). Відповідно до п.7.1 Договору у разі прострочення зобов'язань з поверення кредиту та/або сплати відсотків за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, відповідач зобов'язується сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочення. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору і вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язань. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджуються наданими доказами. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати.

Outcome: approved