Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 35040,42 грн. та середній заробіток у розмірі 21777,22 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 07.05.2018 року по 12.09.2019 р. позивач працював на підприємстві відповідача. На день звільнення відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 35040,42 грн. Позивач неодноразово звертався до адміністрації відповідача з проханням провести повний розрахунок у зв`язку із звільненням, однак відповідач не здійснив розрахунок до дня звернення позивача до суду. З цих підстав позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за вказаний період у розмірі 35040,42 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з липня 2019 року по вересень 2019 року у розмірі 21777,22 грн. Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 15.04.2020 року задоволено клопотання про витребування доказів. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувалися. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позивачем не доведено факту існування заборгованості по виплаті заробітної плати. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що під час роботи позивача у відповідача, останній не регулярно виплачував заробітну плату, заборгував позивачу заробітну плату за наступні періоди у таких розмірах: -Березень 2019 року 2351,66 грн.; -Квітень 2019 року 5426,67 грн.; -Травень 2019 року 7524,97 грн.; -Червень 2019 року 6241,13 грн.; -Липень 2019 року 7331,20 грн.; -Серпень 2019 року 6164,79 грн.; а всього в загальному розмірі 354040,42 грн. 12.09.2019 року позивач була звільнена, але суми, що належать позивачу відповідачем в день звільнення виплачені не були. З цих підстав з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за вказаний період у розмірі 35040,42 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з липня 2019 року по вересень 2019 року у розмірі 21777,22 грн. Ці обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача, розрахунковими листами. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 15.04.2020 року було зобов`язано ТОВ «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» надати Московському районному суду м.Харкова відповідні докази виплати [PERSON] заробітної плати за період з квітня по вересень 2019 року включно та розрахунку при звільненні [PERSON] . Разом з тим, вказані докази суду відповідачем не були. Відповідно до ч.4 ст.81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Тому суд визнає обставини невчинення відповідачем відповідних дій, а саме: не виплати заробітної плати та не розрахунку при звільненні позивача. Відповідно до ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч.1 ст.116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст.117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки судом встановлено, що відповідач має перед позивачем заборгованість по заробітній платі та затримав розрахунок при звільненні позивача, на користь останнього з відповідача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Outcome: approved