Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2012 року на утримання доньки [PERSON] [INFO] з 1/4 частки всіх видів заробітку до 1/6 частки. Заява мотивована тим, що рішеннями Вінницького міського суду Вінницької області з позивача також стягуються аліменти на утримання його дружини [PERSON] в розмірі 1/6 частки доходів та на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/6 частки доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] зазначає, що у зв'язку із зміною майнового стану не здатний сплачувати аліменти у розмірі визначеному рішенням суду від 19.12.2012 року, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 14.01.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 29.01.2019 року від [PERSON] до суду надійшов в якому вона просила суд відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Так позивачем не надано доказів на підтвердження того, що загальний розмір аліментів по рішенням судів погіршує його матеріальне становище. Крім того у рішеннях суду на які посилається позивач враховано, що платник аліментів є працездатною особо та, що на його утриманні перебуває дитина від іншого шлюбу, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову. Позивач відповідь на відзив, а третя особа пояснення щодо позову або відзиву у встановлений судом строк не подали. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторонами не заявлялось, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2012 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття (на 7 а.с.). При розгляді справ про стягнення з позивача аліментів на утримання дружини [PERSON] та доньки [PERSON] (справ № 127/18177/18 і № 127/23274/18) в порушення вимог ч.1 ст. 54 ЦПК України - відповідача [PERSON] в якості 3-ї особи залучено не було. Згідно ч. 2 ст. 54 ЦПК України, у разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, предявленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, предявленого цією третьою особою до такої сторони. З огляду на це суд критично відноситься до наданого рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.11.2018 року у справі № 127/18177/18 (на 8-10 а.с.) та рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2018 року у справі № 127/23274/18 (на 11-13 а.с.), вважає їх не допустимими доказами та не приймає. Суд також не приймає докази довідку з місця роботи [PERSON] (на 41 а.с.) та договір оренди (найму) житлового приміщення (на 42 а.с.), оскільки вони подані позивачем з пропуском встановленого ч. 2 ст. 83 ЦПК України строку. Неможливість подання даних доказів у вказаний строк з обєктивних причин позивачем не обґрунтовано. Надані позивачем довідки підтверджуючі інвалідність його батьків (на 6 а.с.) на переконання суду, не свідчать про обґрунтованість тверджень [PERSON] про те, що його батьки потребують матеріальної допомоги. Дані докази не можуть бути віднесені до числа належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження зазначених позивачем обставин у відповідності до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України. Згідно з статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частинами восьмою, девятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що за період після стягнення аліментів його матеріальний стан значно погіршився, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Враховуючи викладене в задоволенні позову належить відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed