Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за навчання у розмірі 4 965,98 грн., посилаючись на те, що 22 грудня 2014 року між позивачем Державним вищим навчальним закладом «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана (Виконавець) та відповідачем [PERSON] (Замовник) було укладено договір про навчання та підготовку магістра за рахунок коштів юридичних або фізичних осіб № 148266, відповідно до умов якого позивач зобов'язався за рахунок коштів замовника здійснити навчання та підготовку магістра, заочної форми навчання [PERSON] на юридичному факультеті, за спеціальністю «Правознавство», а відповідач, який є студентом, зобов'язаний своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені договором. Відповідно до Витягу з наказу № 2572-ст від 15 грудня 2014 року відповідача було зараховано з 01 січня 2014 на 5 курс, освітньо-кваліфікаційний рівень «магістр» заочної форми навчання за рахунок коштів фізичних чи юридичних осіб, які закінчили освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавра. Позивачем було надано відповідачу освітню послугу, проте останнім не було внесено плату за навчання за період з 01.09.2015 року по 28.01.2016 року в розмірі 4 965,98 грн. у зв'язку із чим позивач просив стягнути її з відповідача. Також, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір. Представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, врахувавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22 грудня 2014 року між позивачем Державним вищим навчальним закладом «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана (Виконавець) та відповідачем [PERSON] (Замовник) було укладено договір про навчання та підготовку магістра за рахунок коштів юридичних або фізичних осіб № 148266, за умовами якого виконавець взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання та підготовку магістра, заочної форми навчання [PERSON] на юридичному факультеті, за спеціальністю «Правознавство, а замовник в свою чергу зобов'язався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строк, що встановлені цим договором (п.п. 1.1. та 3.1. договору). Відповідно до Витягу з наказу № 2572-ст від 15 грудня 2014 року відповідача було зараховано з 01 січня 2014 на 5 курс, освітньо-кваліфікаційний рівень «магістр» заочної форми навчання за рахунок коштів фізичних чи юридичних осіб, які закінчили освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавра (а.с. 9). Пунктом 4.2. Договору передбачено, що загальна вартість освітньої послуги становить 10 060,25 грн.: за один семестр навчального року становить - 4 191,75грн. Згідно з п. 4.3. Договору замовник здійснює оплату за надання освітньої послуги посеместрово. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення зобов'язань є договори та інші правочини. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за договором виконав та надав відповідачу освітню послугу, що підтверджується копією навчальної картки студента (а.с. 15-17). Разом із тим, відповідач в свою чергу не в повному обсязі здійснив оплату за навчання, а саме не оплатив освітню послугу за період з 01.09.2015 року по 28.01.2016 року у розмірі 4 965,98 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви (а.с. 8). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved