Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що відповідно до укладеного кредитного договору № Е/V072074 від 30.11.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 100000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00 % на рік строком до 20.11.2017 року. В забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту, 30.11.2007 року із [PERSON] було укладено договір іпотеки № Е/V072074 на нежитлове приміщення площею 265,10 кв.м., яке розташовано у м. Чернівці по вул Хотинській, 45-Б. та на момент укладення договору вартість якого складає 3333000,00 гривень, що за курсом НБУ від 21.04.2016 року складає 131168,84 доларів США. Позивачем умови договору виконувались не належним чином, у звязку із чим, станом на 21.04.2016 року виникла заборгованість у розмірі 157611,27 доларів США. Таким чином, станом на день звернення до суду із вказаним позовом відповідач свої зобовязання перед банком не виконав, а тому позивач просить в рахунок погашення заборгованості в розмірі 131168,84 доларів США, що за курсом НБУ складає 3333000,00 гривень звернути стягнення на нежитлове приміщення площею 265,10 кв.м., яке розташовано у м. Чернівці по вул Хотинській, 45-Б шляхом укладення від свого імені договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем. В судове засідання представник позивача не зявився, проте надіслав до суду письмову заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно укладеного та в установленому порядку підписаного кредитного договору № Е/V072074 від 30.11.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 100000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00 % на рік строком до 20.11.2017 року. Відповідно до договору іпотеки № Е/V072074 від 30.11.2007 року [PERSON], в якості забезпечення виконання боржником своїх зобовязань перед банком, передала в іпотеку нежитлове приміщення площею 265,10 кв.м., яке розташовано у м. Чернівці по вул Хотинській, 45-Б. Сторонни визначили, що на момент укладення договору вартість вказаного нерухомого майна складає 3333000,00 гривень, що за курсом НБУ від 21.04.2016 року становить 131168,84 доларів США. З розрахунку видно, що дійсно, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору, сума заборгованості за кредитним договором станом на 21.04.2016 року становить 157611,27 доларів США з яких: - заборгованість за кредитом 51269,91 доларів США; - заборгованість зі сплати процентів 42248,33 доларів США; - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань 64093,03 доларів США; Встановлено, що позивач звертався до відповідача та боржника із вимогою про виконання основного зобовязання забезпеченого іпотекою, однак така вимога божником та іпотекодавцем була проігнорована. Згідно ст.ст. 509, 526 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, зобовязання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч. 1, 2 ст 590 ЦК України звернення стягнення на предмета застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач у встановлений строк свої зобов'язання за договором кредиту не виконав, а тому у позивача є всі пісдстави звернутися до суду із даним позовом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Ст. 7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням. У відповідності до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, до яких належить передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь, якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, встановивши порушення боржником умов договірних зобовязань та право кредитора на задоволення своїх вимог шляхом предявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вважає про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved