Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про припинення заборони відчуження на об`єкт нерухомого майна, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його матір [PERSON] , яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: 49/100 часток у праві власності на житловий будинок, з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за вказаною вище адресою. Під час звернення позивача до Каховської міської державної нотаріальної контори з питання оформлення спадкових прав на вказане майно стало відомо, що житловий будинок [ADDRESS] перебуває під забороною на нерухоме майно з 14 жовтня 2005 року, суб`єктом обтяження виступає [PERSON] . Зняти заборону відчуження нотаріус не має можливості, у зв`язку з чим для захисту своїх порушених прав позивач просить суд скасувати обтяження: заборону на спадкове нерухоме майно в Єдиному Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими в [ADDRESS] , який належить позивачу. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю; наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с.37). Представник відповідача, Каховської міської ради Херсонської області, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю; проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.26). Представник Каховської міської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с.48). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. [INFO] померла [PERSON] -мати позивача [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 травня 2019 року, [PERSON] являється спадкоємцем майна, що належало [PERSON] , а саме: 49/100 часток у праві власності на житловий будинок, з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Вивчаючи матеріали інвентарної справи №128 стало відомо, що згідно клопотання заводського комітету Каховського заводу електрозварювального устаткування від 07 жовтня 1961 року народження, виконком Каховської міської ради виділив [PERSON] земельну ділянку під забудову, загальною площею 508.0 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.і.с.15;21-26). Згідно акту приймання індивідуального домоволодіння № 108 від 31 березня 1969року, [PERSON] закінчив будівництво вказаного вище будинку (а.і.с.43). Рішенням Народного суду м. Каховки Херсонської області від 1975 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, будинок за адресою: [ADDRESS] був поділений між колишнім подружжям. Так [PERSON] належала 51/100 частин вказаного вище домоволодіння, а [PERSON] - 49/100 частин (а.і.с.44). Відповідно до договору дарування від 12 червня 1982 року, [PERSON] подарував свою частину будинку- 49/100- [PERSON] (а.і.с.71-72). Згідно договору купівлі-продажу від 02 лютого 2000 року, [PERSON] продала [PERSON] 49/100 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] .і.с.105). Відповідно до витягу з будинкової книги, [PERSON] знятий за місцем реєстрації: [ADDRESS] з 05 лютого 2000 року (а.с.16). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 травня 2019 року, [PERSON] являється власником 49/100 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с.10). Проте, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на будинок позивача накладено обтяження: заборона на нерухоме майно; підстава виникнення обтяження: договір застави, серія та номер: б/н, видавник Каховська нотаріальна контора, зд. електроустаткування; суб`єкт обтяження- [PERSON] ; № реєстра:126964-69, внутр.№ 6801453 F29F13D2В2737 -все майно (а.с.11-12). Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01 січня 2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного рреєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон -це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Арешти (заборони), які були накладені на підставі заяв, повідомлень, листів будь-яких підприємств, установ, організацій, банків, ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкомів, тощо у період до 1998 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесені з паперових носіїв (алфавітних книг). Таким чином, заборона на відчуження нерухомого майна, що належить позивачу, внесена помилково, оскільки [PERSON] перестав бути власником 49/100 частин спірного будинку ще у 12 червня 1982 року на підставі договору дарування , що порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання спадковим майном, а саме 49/100 частками житлового будинку [ADDRESS] . За таких обставин, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved