Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 04 липня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 189. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем по справі він перебуває у шлюбі з 04 липня 2003 року. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені з жовтня 2016 року з причин психологічного характеру, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, що призвело до розпаду їх родини. Вважає, що подальше збереження їх родини є неможливим. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності, судовий збір з відповідача не стягувати. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі зареєстрованому 04 липня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 189, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від цього шлюбу подружжя має дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 551 (а.с. 9). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя, відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, втрату почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин. Відповідач в поданій до суду заяві позовні вимоги та їх обґрунтування визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу, строку на примирення не просила, тим самим підтверджує, що сімейні відносини зберегти неможливо. З'ясувавши позицію сторін та оглянувши докази в межах заявлених вимог суд вважає, що в наявності вбачаються законні підстави ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідачу відомо про наслідки вчинення таких процесуальних дій, а тому є підстави прийняти рішення про задоволення позову. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені та відновлювати подружні відносини сторони не бажають, позивач підтримав позов, а відповідач позовні вимоги визнала, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, примирення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved