Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про зняття арешту з автомобіля «Шевролет Авео» кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] та квартири [ADDRESS] та всього майна арештованого постановою ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві від 23.10.2010 року, яке належить [PERSON] Заявлені вимоги мотивує тим, що 28.04.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва було прийнято рішення про стягнення з нього на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 16 887,68 грн. в якості матеріального збитку заподіяного в результаті ДТП, державного мита у розмірі 168,88 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а всього стягнуто 17 176,56 грн. 27 жовтня 2010 року ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 23600765 та заборону відчуження майна боржника. Позивач вказує, що 30.03.2016 року ним у добровільному порядку було сплачено на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 17 176,56 грн., про що також було видано довідку про відсутність заборгованості щодо відшкодування виплаченого страхового відшкодування власнику автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER]. На письмові звернення до ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві було надано відповіді про те, що згідно інформації є ЄДРВП на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1064 виданого 06.08.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Знімати арешт ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві відмовляється у зв'язку із знищенням документації відділу у період з 2004 року по 2011 рік. У зв'язку з вищевикладеним просить задовольнити позов. В судове засідання позивач, представники відповідача та третьої особи не з'явилися, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, при цьому позивач суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в заяві вказав, що позов підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує, про причини неявки представника відповідача суд повідомлено не було. У зв'язку з викладеним суд з урахуванням заяви позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача та відповідно до положень ст. ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суду подав заяву з проханням розглянути справу без участі представника товариства та задовольнити заявлені вимоги (а.с. 25, 25). Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали цивільної справи № 2-1064/10, приходить до наступного висновку. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.04.2010 року у справі № 2-1064/10 було задоволено позовні вимоги ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 16 887,68 грн. матеріальної шкоди, державне мито у розмірі 168,88 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а всього стягнуто 17 176,56 грн. За нормою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції на час спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому, вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на все майно [PERSON], за реєстраційним номером обтяження 10712981 накладено арешт на квартиру [ADDRESS] на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 23600765 від 23.10.2010 року постановленої державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві по виконанню виконавчого листа № 2-1064 виданого Дніпровським районним судом м. Києва 06.08.2010 року (а.с. 7-7 зв.). Також накладено арешт та заборону відчуження Відділом ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві у виконавчому провадженні № 23600765 по виконанню вищевказаного виконавчого листа № 2-1064 виданого 06.08.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва на зареєстрований за позивачем автомобіль Шевролет Авео, д.н.з. [NUMBER], про що свідчить довідка Регіонального сервісного центру в м. Києві від 22.02.2017 року (а.с. 38). Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обов'язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Виходячи з положень ст. 50 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого, документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Відповідно ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно ч. ч. 3, 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом; у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно п. 9.9. Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» від 25.12.2008 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Відповідно до п. 9.10. даного Наказу, завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 01 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою. Таким чином, завершення виконавчого провадження та закінчення строків зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень є підставою для їх знищення. Як з'ясовано судом, 30.03.2016 року [PERSON] на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснено платіж у розмірі 17 176,56 грн. із відміткою про призначення платежу «Оплата боргу по справі» (квитанція - а.с. 9). 04 квітня 2016 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було видано довідку № 15667/1 про погашення заборгованості, відповідно якої [PERSON] заборгованості перед ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не має (а.с. 10). На момент звернення позивача з позовом до суду, встановити обставини винесення постанови державним виконавцем ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві від 23 жовтня 2010 року, що слугувала підставою для накладання арешту на все майно [PERSON], для забезпечення виконання рішення суду боржником в процедурі виконавчого провадження, яким виступав [PERSON], а також чи знімався цей арешт, не виявляється за можливе, оскільки документи виконавчого провадження знищені. Факт знищення матеріалів виконавчого провадження за період з 2004 року по 2011 рік також підтверджується відповіддю ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві № 10071 від 21.04.2016 року наданою на письмовий запит [PERSON] (а.с. 12). Згідно з ч.1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що виконавчий лист № 2-1064, виданий Дніпровським районним судом міста Києва 06.08.2010 року про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», на виконанні не перебуває, матеріали провадження знищені, що зумовлює вирішення питання про відновлення порушених прав позивача, як боржника в процедурі виконавчого провадження, шляхом зняття арешту з усього майна [PERSON], оскільки на час звернення з цим позовом до суду відсутні обставини, що слугували підставою для обтяження майна. Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. За нормою ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За викладених обставин вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved