Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить ухвалити рішення, яким зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод у користуванні житловим та нежитловим приміщеннями житлового будинку літера А'-1, загальною площею 107,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який, за твердженням позивача, належить сторонам спору на праві спільної часткової власності, а саме: [PERSON] належить 19/100 будинку, [PERSON] - 81/100. Відповідач [PERSON] звернувся із зустрічним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати за ним право власності на житловий будинок А'-1, площею 107,7 кв.м., який знаходиться на [ADDRESS], а також визнати право власності на альтанку літера Б, площею 31,4 м.кв., яка знаходиться за тією самою адресою, у задоволені первісного позову просить відмовити повністю. У судовому засіданні представник позивача по первісному позову [PERSON], з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог, позовні вимоги підтримав повністю, просив прийняти рішення, яким зобов'язати відповідача не чинити перешкод позивачу у користуванні житловою кімнатою, площею 20,2 м.кв., та одним парко місцем, що знаходиться відповідно на другому та першому поверхах житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Проти зустрічного позову заперечив. Позовні вимоги за первісним позовом мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками вищезазначеного житлового будинку, із частками [PERSON] - 19/100, [PERSON] - 81/100, оскільки спорудження спірного житлового будинку здійснювалося спільними зусиллями позивача та відповідача, на підставі укладеної між ними угоди про створення спільної часткової власності. Вказує на те, що у 2009 році між сторонами спору була укладена угода, відповідно до умов якої сторони зобов'язалися спільними зусиллями збудувати будинок на належній [PERSON] земельній ділянці кадастровий номер 4610166300:10:001:0095, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], після завершення будівництва якого відповідач повинен був передати у власність позивача за первісним позовом у користування одне парко місце на першому поверсі, та спальню, площею 20,2 м.кв. на мансардному поверсі, проте всупереч досягнутим домовленостям, [PERSON] своїх зобов'язань щодо передачі у власність [PERSON] вищевказаного приміщення не виконав, чим, на думку представника позивача за первісним позовом порушив його права, як співвласника спірного будинку. В судовому засіданні представник відповідача, [PERSON] за належно оформленою довіреністю від 14.12.2012р., проти позовних вимог [PERSON] заперечив, зустрічний позов, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, підтримав, просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок літера А'-1, загальною площею 107,7 кв.м. та альтанку літера Б, площею 31,4 кв.м., що знаходяться на [ADDRESS]. Свої позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом мотивує тим, що спорудження спірного нерухомого майна відбувалося виключно за його рахунок, на належних йому земельних ділянках, а відповідач за зустрічним позовом жодної участі у будівництві спірного житлового будинку та альтанки не брав. Вважає, що у зв'язку з тим, що позивач за первісним позовом своїх зобов'язань щодо участі у спорудженні спірного нерухомого майна не виконав, а тому жодних прав на такі об'єкти нерухомого майна не набув, у зв'язку з чим підстав для задоволення первісного позову немає, а відтак у задоволенні такого просить відмовити повністю. Оскільки позивач за первісним позовом не визнає право власності [PERSON] на спірні об'єкти нерухомого майна, просить задовольнити зустрічний позов шляхом визнання права власності на ці будівлі. Третя особа, Брюховицька селищна рада явку свого повноважного представника в судове засідання повторно не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про місце та час судового засідання, а тому суд вважає за можливе, здійснювати розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши зібрані по справі документи та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд у задоволенні позову [PERSON] про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні нерухомим майном відмовляє, а зустрічний позов [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно задовольняє повністю з таких підстав. У 2009 році [PERSON] та [PERSON] домовилися про спорудження на належних [PERSON] земельних ділянках житлового будинку запроектованою площею 130,7 м.кв. Відповідно до досягнутих між сторонами домовленостей, будівництво мало здійснюватися за рахунок коштів, належних кожній із сторін, та після спорудження будинку, [PERSON] мали належати приміщення житлового будинку, загальною площею 110,0 м.кв., [PERSON] - 20,7 м.кв., а також право використовувати одне паркомісце в гаражі, площею 50,1 м.кв. З наданого відповідачем технічного паспорту, виготовленого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» вбачається, що житловий будинок А'-1 загальною площею 107,7 кв.м., складається з наступних житлових та нежитлових приміщень №№: «1» гараж, площею 49,5 кв.м., «2» котельня, площею 3,8 кв.м., «3» вбиральня, площею 2,3 кв.м, які знаходяться на першому поверсі, «4» коридор, площею 7,2 кв.м., «5» житлова, площею 20,2 кв.м., «6» суміжний санвузол, площею 13,5 кв.м., «7» житлова, площею 11,2 кв.м., які знаходяться на мансардному поверсі. До вищевказаного житлового будинку прибудована альтанка літера Б, площею 31,4 кв.м. Житловий будинок А'-1 загальною площею 107,7 кв.м. споруджений на земельній ділянці кадастровий номер 4610166300:10:001:0095 площею 0,0608 га, яка згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 483837 належить на праві власності [PERSON], та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Альтанка літера Б, площею 31,4 кв.м. споруджена на вищезазначеній земельній ділянці та, частково, на земельній ділянці кадастровий номер 4610166300:10:001:0076 площею 0,0105 га, яка згідно державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 499952 належить на праві власності [PERSON], та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до технічного висновку про стан будівельних конструкцій та інженерних мереж, зробленого Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТТРАНСКОМ», виконавець - фахівець з нерухомого майна [PERSON] (сертифікат компетентності фахівця з нерухомого контролю № 5805.VT.2/11) основні будівельні конструкції будинку та прибудови, в тому числі: фундаменти, стіни, перегородки, перекриття, покрівля знаходяться у доброму стані. Будівля в цілому знаходиться в доброму стані і відповідає вимогам ДБН України, надійності і можливості її безпечної експлуатації. Спорудження вищезазначеного нерухомого майна здійснено [PERSON] самостійно, за рахунок власних коштів на належних йому на праві власності земельних ділянках. Дана обставина представником позивача за первісним позовом не заперечується. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 6 ст. 319 ЦК України держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що саме [PERSON] є власником нерухомого майна - житлового будинку літера А'-1, площею 107,7 кв.м. та альтанки літера Б, площею 31,4 кв.м. в цілому, що знаходяться на [ADDRESS], на належних йому на праві власності земельних ділянках, а відтак зустрічний позов про визнання за [PERSON] права власності на спірне нерухоме майно є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що позивач за первісним позовом належним чином виконав свої зобов'язання щодо участі у будівництві спірного нерухомого майна, яке збудоване на земельних ділянках, належних [PERSON], а в матеріалах справи відсутні також будь-які докази, які б вказували на зобов'язання [PERSON] передати у власність чи користування [PERSON] приміщення у спірному житловому будинку, після його будівництва, вимоги [PERSON] до [PERSON] щодо зобов'язання не чинити перешкод у користуванні спірним нерухомим майном є необґрунтованими, а тому у задоволені його позову слід відмовити повністю. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Outcome: approved