Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт проживання [PERSON] і [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.05.2003 року до [INFO] ; визнати квартиру [ADDRESS] , будівельні матеріали, обладнання та інше майно, яке було використано в процесі будівництва добудови до вказаної квартири спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON] ; визнати за позивачем право власності на Ѕ частки вказаної квартири загальною площею 33,3 кв.м. і жилою площею 26,00 кв.м. та на Ѕ частки будівельних матеріалів, обладнання та іншого майна, яке було використано в процесі будівництва добудови в зазначеній квартирі 100% готовності. При цьому посилається на те, що сторони з травня 2003 року до березня 2014 року проживали однією сім`єю, жили як чоловік та жінка, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Квартиру [ADDRESS] сторони придбали 07.06.2005 року на підставі договору купівлі-продажу, право власності на яку було зареєстровано за позивачем. Протягом 2006-2008 років позивач за власні кошти провів реконструкцію будинку шляхом добудови та надбудови, повністю збудувавши двоповерхову прибудову до 100% готовності, здійснив всі внутрішні будівельні роботи, а тому на його думку вказана квартира та добудова належить кожній із сторін у рівних частках. Ухвалами судді Богунського районного суду м. Житомира від 17.06.2015 року [PERSON] відкрито провадження у цивільній справі та вжито заходів забезпечення позову. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 02.10.2015 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26.05.2016 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Зосименка О.М. від 13.10.2016 року відновлено провадження у справі. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 09.02.2017 року позов залишено без розгляду. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 21.03.2017 року скасовано арешт майна. Ухвалами Апеляційного суду Житомирської області від 19.04.2017 року скасовано ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 09.02.2017 року та 21.03.2017 року. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 13.09.2017 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Зосименка О.М. від 13.02.2018 року поновлено провадження у справі. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 03.12.2018 року позовну заяву залишено без руху. 14.12.2018 року від позивача до суду надійшла заява на виконання вимог ухвали судді про залишення позову без руху. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 17.12.2018 року цивільну справу прийнято до свого провадження. Допитаний в судовому засіданні 20.03.2019 року в якості свідка [PERSON] пояснив, що позивач є старшим братом його дружини. Позивач познайомився з [PERSON] у 2003 році та з 2004 року вони проживали на зйомних квартирах. На початку 2005 року позивач позичив у нього 2000 доларів США на придбання частини будинку по [ADDRESS] , тоді це був старий будинок. Потім позивач позичив у нього ще 3000 доларів США на ремонт будинку, в якому зі своєю бригадою робив ремонт. Договори позики письмово не укладали. Позивач з відповідачем до 2014 року проживали в будинку, який був оформлений на дружину. Позивач з відповідачем часто гостювали у батьків. В судовому засіданні 20.03.2019 року допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що сторони з 2006 року проживали з ним по сусідству у будинку по [ADDRESS] як сім`я з сином [PERSON] . Вони купили старий будинок, потім його відбудували, при цьому будівництвом та документами займався позивач. Часто гостювали, разом проводили час. Хто купував будинок, оплачував будівництво, не відомо, однак пояснив, що у сторін був спільний бутік в «Глобалі». Позивач вже років три-чотири не проживає у будинку. Допитана в судовому засіданні 09.04.2019 року в якості свідка [PERSON] пояснила, що в 2013 році позивач та відповідач хрестили її дитину. [PERSON] продала будинок матері по провулку Каракульному 2006 чи 2008 році та придбала за ці кошти будинок по [ADDRESS] . У позивача з відповідачем були стосунки, вони проживали спільно з 2010-2011 року до 2014 року. Новий будинок відповідач будувала за допомогою свого батька. В судовому засіданні 09.04.2019 року допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є хрещеним батьком дитини відповідача і йому не відомо чи проживали сторони спільно. Вперше побачив позивача на дні народженні Дані приблизно в 2010 році. Допитаний в судовому засіданні 09.04.2019 року в якості свідка [PERSON] пояснив, що позивач проживав з 2005 року з дружиною [PERSON] чи [PERSON] та дитиною по сусідству по [ADDRESS] рік. В будинку у позивача не був, новий будинок будували працівники позивача. В судовому засіданні 20.05.2019 року допитана в якості свідка відповідач [PERSON] пояснила, що будинок по [ADDRESS] є батьківським. [ADDRESS] вул [ADDRESS] , який належав її матері позивач продала влітку 2005 року. Кошти частково виручені від продажу цього будинку були витрачені на купівлю будинку по [ADDRESS] , при цьому позивач не був присутній у нотаріуса при оформленні купівлі-продажу. Позивач консультував її з приводу будівництва будинку. Спочатку вона зустрічалась з позивачем, а спільно проживати вони почали з 2010 року. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити, а представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва від 28.04.2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №290 від 30.03.2005 року. Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 07.06.2005 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] , загальною площею 33,3 кв.м., в тому числі житловою площею 26,0 кв.м. Цей продаж здійснено за суму в 4348 грн. 08.07.2005 року право власності на вказану квартиру зареєстровано за відповідачем у встановленому законом порядку. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбними договором. Згідно ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до висновку експерта №584/12-2017 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 26.12.2017 року дійсна ринкова вартість квартири [ADDRESS] в цінах станом на дату дослідження, без урахування земельного компоненту, може становити 943700 грн. Оскільки клопотання експерта про надання додаткових матеріалів не задоволено, встановити за результатами натурного обстеження вказаної квартири об`єм (кількість) та вартість використаних будівельних матеріалів, виробів та конструкцій на дату проведення дослідження, не вбачається за можливе. Разом із тим, вартість будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, використаних при будівництві квартири [ADDRESS] , визначена за укрупненими показниками відновної вартості, станом на 01.10.2017 року, становить 719748 грн. Поділ вказаної квартири на окремі ізольовані квартири не вбачається можливим та експертом запропоновано на розгляд суду можливі варіанти поділу квартири в частках близьких до ідеальних. Позивачем в обґрунтування позову надано копії: позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , що надійшла до Богунського районного суду м. Житомира 10.04.2007 року; ухвал Богунського районного суду м. Житомира від 10.05.2007 року та 04.06.2007 року про заборону сторонам здійснювати будівельні роботи; листа прокуратури Богунського району м. Житомира від 08.12.2006 року, відповідно до якого в ході перевірки встановлено, що [PERSON] та її співмешканцем [PERSON] проводиться реконструкція квартир [ADDRESS] за [ADDRESS] без дозволу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, а також письмової згоди на здійснення такої реконструкції всіх співвласників зазначеного будинку; постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання ухвали суду №2-п-3165/07 від 04.06.2007 року. Обставини, зазначені у вищевказаних письмових доказах, наданих позивачем, що стосуються участі [PERSON] у здійсненні будівельних робіт, спростовуються рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25.09.2009 року по справі №2-177/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом знесення самовільно збудованої прибудови. При цьому [PERSON] приймав участь у вказаній цивільній справі спочатку в якості співвідповідача, однак під час розгляду справи був виключений зі складу учасників справи та при ухваленні рішення суду відповідачем була лише [PERSON] . Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вищевказаним рішенням суду, яке набрало законної сили 06.10.2009 року, встановлено, що сторони по справі ( [PERSON] та [PERSON] ) є співвласниками домоволодіння [ADDRESS] , кожному з них належить по 14/100 частин домоволодіння, при цьому позивач займає квартиру [ADDRESS] , а відповідач - [ADDRESS] 2 вказаного будинку. Біля належної відповідачу [PERSON] квартири, останньою здійснено двоповерхову прибудову зовнішніми розмірами 11,85 х 5,10 х 1,83 х 2,60 м., яка не узаконена у встановленому законом порядку та дозвіл на її будівництво не надавався, що згідно ст.376 ЦК України вважається самочинним будівництвом. Зазначеним рішенням задоволено позов та зобов`язано [PERSON] знести самовільно зведені несучі конструкції та прибудову до квартири [ADDRESS] з приведенням земельної ділянки площею 0,0015 га під знесеними об`єктами у придатний для подальшого використання стан. Про здійснення саме [PERSON] ремонтно-будівельних робіт власної частини житлового будинку по [ADDRESS] свідчать також припис Житомирської міської інспекції ДАБК від 11.12.2006 року, протокол про правопорушення у сфері містобудування від 15.12.2006 року та постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері містобудування №88 від 18.12.2006 року, видані на ім`я [PERSON] . При цьому в зазначеній постанові вказано, що [PERSON] в 2006 році самочинно розпочала ремонтно-будівельні роботи власної квартири [ADDRESS] Будівництво виявлене в грудні 2006 року, яке не закінчено. На даний час спірна прибудова є самочинним будівництвом та не зареєстрована на праві власності за позивачем, а тому не є нерухомим майном, на неї не може бути визнано право власності в судовому порядку та вона не підлягає поділу. У своїй заяві на адресу Житомирського міського голови від 26.08.2010 року [PERSON] зазначала, що вона мешкає зі своїм неповнолітнім сином в [ADDRESS] з 2005 року. Крім того, згідно нотаріально посвідченої довіреності від 30.01.2007 року [PERSON] , [INFO] проживав в [ADDRESS] . З додаткової угоди №3 від 06.04.2007 року до договору про надання в оренду індивідуального сейфу для зберігання цінностей №581 від 07.12.2006 року, вбачається, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . В листі Управління Державтоінспекції УМВС України в Житомирській області на №26/16149 від 11.06.2008 року зазначено адресу [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . У своїй заяві про оскарження постанови АМ №133379 та протоколу АМ1 №050387 по справі про адміністративне правопорушення від 09.08.2010 року на адресу начальника УДАІ УМВС України в Житомирській області, [PERSON] вказував свою адресу: [ADDRESS] . В грудні 2011 року [PERSON] складено нотаріально посвідчену заяву, якою вона підтвердила, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах зі [PERSON] . З огляду на перебування позивача у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] , який було розірвано 30.03.2005 року, позовні вимоги про встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.05.2003 року по 30.03.2005 року не підлягають до задоволення. Суд критично ставиться до показів свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оскільки ними не вказані конкретні періоди часу спільного проживання сторін як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, ведення ними спільного господарства. Свідок [PERSON] взагалі ніколи не був у спірній квартирі. Також в матеріалах справи відсутні жодні письмові докази отримання позивачем від [PERSON] позики на загальну суму 5000 доларів США на придбання спірної квартири та будівництва прибудови до неї. Інші наявні у справі письмові докази свідчать, що після розірвання шлюбу з колишньою дружиною позивач до 01.01.2010 року проживав за іншою адресою ніж відповідач, а саме в [ADDRESS] , де і був зареєстрований за місцем проживання. З огляду на визнання відповідачем [PERSON] , допитаною в якості свідка в судовому засіданні, факту спільного проживання з позивачем однією сім`ю без реєстрації шлюбу з 2010 року, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Позивачем не надано суду жодних доказів здійснення ним витрат на придбання спірної квартири, проведення її реконструкції, здійснення до неї прибудови за власні кошти, як то договори, чеки, квитанції, тощо. Наданий позивачем рахунок №34473025 від 20.05.2005 року про проживання сторін та [PERSON] з 27.02.2005 року по 20.05.2005 року у КП «Готельному господарстві «Житомир» не свідчить про те, що сторони проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, спільний сімейний бюджет. З огляду\~на відсутність\~в справі\~належних,\~допустимих,\~достатніх та\~достовірних доказів\~в їх\~сукупності спільного,\~постійного проживання\~сторін як\~чоловіка та\~дружини без\~реєстрації шлюбу,\~ведення ними\~спільного господарства,\~піклування один\~про одного\~з усіма\~притаманними ознаками\~шлюбно-сімейних\~відносин під час придбання квартири [ADDRESS] 07.06.2005 року та під час здійснення прибудови до неї, у суду відсутні підстави для визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання за позивачем права власності на Ѕ частину вказаної квартири та Ѕ частки будівельних матеріалів, обладнання та іншого майна, яке було використано в процесі будівництва добудови до квартири. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial