Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати їх такими, що втратили право користування житловою квартирою за адресою: [ADDRESS], шляхом зняття їх з реєстрації. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він є разом з дружиною та донькою, на той час [PERSON], в результаті приватизації отримали у спільну сумісну власність двокімнатну квартиру за вищевказаною адресою, крім нього зареєстровані в спірній квартирі його дружина [PERSON] та відповідачі. Зважаючи на те, що вони в квартирі не мешкають протягом тривалого часу, а їх реєстрація порушує його права як співвласника, позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні вимог наполягав. Відповідачі у судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти позову не заперечували. Відповідно до ч. 4ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 06.06.1996 року(а.с.10), двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сімї [PERSON], [PERSON]. Відповідно до довідки від 21.06.2018(а.с.13), [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. За адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою КП «ЖУК» від 04.06.2018 року(а.с.17). Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до вимог ч.1ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. За правилами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в Російській Федерації та не мешкають за адресою спірної квартири. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи відсутність заперечень відповідачів та наявність у них зареєстрованого місця проживання, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved