Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 134. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 06.11.1976 між ним та відповідачем укладено шлюб. Неповнолітніх дітей у них не має. Причиною звернення до суду стало те, що протягом тривалого часу стосунки у них розладилися, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага. Вже тривалий час сторони проживають власним життям та інтересами, хоч і проживають в одному будинку. Фактично сім`я припинила своє існування та шлюб носить тільки формальний характер. Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03.07.2019 у даній справі провадження зупинено та надано сторонам строк для примирення терміном на чотири місяці, тобто до 03.11.2019 (а.с. 34-35). 16.09.2019 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, оскільки процес примирення не відбувається (а.с. 38). Ухвалою суду від 19.09.2019 провадження у даній справі поновлено (а.с. 39-40). Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с. 7). Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали та проти їх задоволення не заперечували (а.с. 47-48). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази по справі в їх сукупності, враховуючи клопотання відповідача про те, що не заперечує проти задоволення вимог позивача, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог, оскільки вони є обґрунтовані та не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.11.1976, згідно свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 134 (а.с. 5). На теперішній час шлюб носить лише формальний характер - протягом тривалого часу стосунки у сім?ї розладилися, сторони мають різні погляди на сімейне життя, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага. Вже тривалий час сторони проживають власним життям та інтересами, хоч і проживають в одному будинку. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу (далі СК) України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не припускається. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. За змістом статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі. За викладених обставин, суд враховує фактичні взаємовідносини між подружжям, дійсні причини пред`явлення позову до суду, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням ним його наслідків. У свою чергу, відповідач, в адресованій на адресу суду заяві, не заперечувала щодо розірвання шлюбу з позивачем, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved