Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на рухоме майно автомобіль марки FORD, моделі KUGA, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN-W0RXXGCDRCY83385, колір білий, тип легковий (універсал), що був придбаний за договором купівлі-продажу автомобіля № 0744 Фл/Kuga-kp. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідачі та їх представники у судове засідання не з'явились, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали, про причину неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 11 лютого 2013 р. [PERSON], паспорт серії ЕК №735091 за договором купівлі-продажу автомобіля № 0744 Фл/Kuga-kp було придбано автомобіль марки FORD, моделі KUGA, 2012 р.в., номер шасі (кузова, рами) VIN-W0RXXGCDRCY83385, колір - білий, тип легковий (універсал). 16.02.2013 авто було зареєстроване за власником та видано відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 584273, виданого ВРЕВ в м. Луганськ 16 лютого 2013 р. та виданий державний номерний знак ВВ 1155 AM. 21 лютого 2013 р. між [PERSON] та ПАТ акціонерний банк «Укргазбанк» укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом, у відповідності із п.2.1. якого предметом застави є автомобіль марки FORD, моделі KUGA, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN-W0RXXGCDRCY83385, колір - білий, тип легковий (універсал). 28.08.2014 р. авто було викрадено невідомими особами з кола незаконних збройних формувань, що діяли та діють на непідконтрольній Україні території, в селищі Піонерське Станично-Луганського р-ну Луганської області. Заява про даний злочин подана позивачем до Сєвєродонецького відділу Національної поліції Луганської області, на підставі чого внесено відомості до Єдиний реєстр досудових розслідувань від 12.09.2014 № 1214130370003065. До теперішнього часу осіб, що незаконно заволоділи транспортним засобом - автомобілем, не встановлено, а сам ТЗ обліковується в базі розшукуваного транспорту (введено в базу даних 30.11.2014 року працівником з паролем R18JTA). Службові особи Старобільського ВРЕР (сервісного центру УМВС), діючи умисно, знаходячись у змові з особами з числа незаконних збройних формувань, діючих на території частин Луганської та Донецької областей, діючи умисно, зловживаючи владою та службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та фізичних осіб, що заволоділи майном [PERSON], використавши службове становище всупереч інтересам служби здійснили незаконну перереєстрацію викраденого у [PERSON] автомобіля шляхом видачі дубліката свідоцтва про реєстрацію (4413), спричинивши [PERSON] тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди на суму 275900 грн. Про такі дії зазначених службових осіб цієї державної установи позивачу стало відомо лише у липні 2017 році. При скоєнні цього кримінального правопорушення службовими особами Старобільського ВРЕР було використано ксерокопію паспорта громадянина України [PERSON], надану працівникам поліції під час подання заяви про незаконне заволодіння його транспортним засобом. Цей висновок підтверджується тим, що працівники поліції зробили ксерокопію його паспорту, зупинившись на аркуші з місцем реєстрації за адресою [ADDRESS], у той час як він вже був зареєстрований у [INFO]. Окрім того, покидаючи свою домівку, позивач забрав із собою свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, тому жодної потреби в отриманні його дублікату не було і не має до цього часу. З метою приховування скоєного кримінального правопорушення, працівником з паролем GAIPVAE вже 02.08.2016 р. о 18:47:09 внесені чергові коригування у базу даних за формою «УГОН». 02.10.2015 \~ \~ \~ \~автомобіль незаконно, без присутності [PERSON] та всупереч його волі, перереєстровано службовими особами ВРЕР ДАІ м.Любомль (0705) Любомльського та Шацького районів на [PERSON] [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO] ([NUMBER], вид. Красноармійським РВ УМВСУкраїни 23.05.2001) на підставі Довідки-рахунку № ААЕ 419745, незаконно виданої ТЗОВ «М.В.Л. ГРУП», зареєстрованої у [INFO]. Таким чином, було порушено конституційне право громадянина України [PERSON] на вільне володіння своїм майном, а також вимоги п.3.1 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженого Наказом від 11.08.2010 № 379, в якому чітко закріплено, що реєстрація ТЗ здійснюється на підставі заяви власника, документа, що посвідчує його особу, перевірки правомірності придбання ТЗ. Крім того в п. 3.2 вказаної Інструкції зазначено, що особа власника ТЗ або уповноваженої ним особи встановлюється на підставі паспорта громадянина України. Після прийняття заяви посадовою особою Центру ВРЕВ ДАІ м. Любомль мав би бути проведений огляд ТЗ, перевірка документів та транспортного засобу за наявними базами даних АІС. Таким чином, ТЗ було перереєстровано незаконно, так як співробітники ВРЕР зобов'язані були знати про наявність зазначених обтяжень. 04.08.2016 \~ \~ \~ \~нотаріусом м. Красноармійськ Донецької обл., [PERSON] (85300, [ADDRESS], тел.(06239)2-42-52), було вчинено нотаріальну дію, а саме: посвідчено довіреність, видану [PERSON] на розпорядження ТЗ Сіверський [PERSON]. За вказаним фактом прокуратурою Луганської області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 42017130000000286 від 08.09.2017 р. з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Спори, пов'язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, як добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності н це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Проте, громадянин [PERSON], допитаний слідчими поліції дав покази про те, що він не мав наміру правомірно придбати автомобіль, а на прохання свого знайомого [PERSON] надав ксерокопії свого паспорта громадянин України та ідентифікаційного коду. Після чого здійснив [PERSON] реєстрацію транспортного засобу Форд-Куга на його ім'я. [PERSON]М не відомо де знаходиться автомобіль та ніколи його не бачив. Таким чином, володіння [PERSON] не є добросовісним, оскільки про заволодінні чужим майном він достеменно знав про відсутність у нього підстав для набуття права власності, грошові кошти нікому не передавав. Таким чином [PERSON] без відповідної правової підстав: заволодів індивідуально визначеним майном [PERSON] До вибуття майна з володіння власника, не з його волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисно домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всі: випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця). Підставою виникнення права власності відповідачем - [PERSON] є нікчемний правочин і відсутні інші підстави виникнення права власності. Відповідно до частини другої статті 215 ЦК нікчемний правочин є недійсним незалежно від визнання його таким судом. У відповідності із положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Така небезпека щодо майна [PERSON] існує, оскільки його майно вибуло із вільного володіння внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, а потім майно було незаконно перереєстроване на [PERSON] внаслідок скоєння посадовими особами державних органів кримінальних правопорушень, передбачених ст.364, 366 КК України. Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном. Згідно із ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з тим, оскільки згідно наданої довідки автомобіль зареєстрований на відповідача [PERSON], доказів порушення прав позивача на час розгляду справи судом Лисичанським MB НП ГУНП в Луганській області суду не надано, суд відмовляє у задоволенні позову до цього відповідача. Таким чином, суд вважає надані позивачем докази, в частині задоволення позовних вимог, достатніми та переконливими. На підставі викладеного,

Outcome: partial