Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить поновити йому строк звернення до суду з позовом, визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 4,19 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності на території Борсуківської сільської ради Балтського району Одеської області, на яку він має право як член колишнього КСП «Надія», стверджуючи, що в 1992 році його було прийнято в члени колгоспу «Ленінська Іскра», який в подальшому був реорганізований в КСП «Надія», розташованого на території Борсуківської сільської ради Балтського району Одеської області, у складі якого перебував по 12 січня 1996 року. 11 листопада 1995 року проводилося розпаювання земель колективного сільськогосподарського підприємства «Надія», під час проведення розпаювання земель по невідомим причинам позивач не був включений до списку осіб, які мали право на земельні частки (паї), йому не було виділено земельної частки (паю). В червні 2017 року позивач дізнався про те, що він має право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) як член КСП «Надія», позивач звернувся до старости та землевпорядника с. Борсуки Балтського району Одеської області з вимогою допомогти йому отримати земельну частку (пай) та встановленого зразка сертифікат на право на земельну частку (пай), але, йому відмовлено у задоволенні його вимог і рекомендовано звернутися до суду. Вказані вище обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися належною йому згідно з вимогами законодавства земельною часткою (паєм), з приводу чого позивач змушений звернутися до суду з позовом, надав суду заяву, в якій свої заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити, справу розглянути без його участі. Представники відповідачів - Балтської міської ради Одеської області, Балтської районної державної адміністрації Одеської області до судового засідання не з'явилися, але надіслали на адресу суду заяви, в яких не заперечують проти задоволення позовних вимог, просять розглянути справу за їх відсутності у відповідності з вимогами чинного законодавства України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач в 1992 році був прийнятий на роботу слюсарем в колгосп «Ленінська Іскра», правонаступником якого є КСП «Надія», що підтверджується трудовою книжкою колгоспника, архівною довідкою про стаж КП «Трудовий архів» Балтської районної ради від 06.07.2017 року № С-378/01-15, із членів колективного сільськогосподарського підприємства на час проведення розпаювання земель він не виключався, його прізвище помилково було пропущено в списках осіб, які мали право на земельну частку (пай), і він не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 27 серпня 2014 року по справі № 6-12823св14 зазначено, що право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності, а відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно ст. 3 ЦК України у якості засад цивільного законодавства визнано неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права здійснюється шляхом звернення до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до вимог ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Таким чином, у судовому засіданні шляхом оцінки наданих доказів встановлено, що позивач, як член колективного сільськогосподарського підприємства, має право на земельну частку (пай) розміром 4,19 умовних кадастрових гектарів на території Борсуківської сільської ради Балтського району Одеської області (розмір земельної частки визначено відповідно до інформації відділу у Балтському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про середній розмір земельної частки (паю) в КСП «Надія»). Суд враховує той факт, що пропуск строку звернення позивача до суду з позовом стався не з його вини, право особи на земельну частку (пай) є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності, тому вважає, за необхідне поновити позивачу цей строк. На підставі викладеного,

Outcome: approved