Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення суми боргу. В позовній заяві позивач вказує, що 10 серпня 2014 року він та відповідач - [PERSON] уклали договір позики грошей. Згідно розписки від 10 серпня 2014 року позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США, що з урахуванням курсу долара США на 09 серпня 2017 року по відношенню до гривні складає 257 325 гривень 57 копійок. Зазначену суму відповідач отримав ще до підписання договору позики. Крім того, відповідач - [PERSON] зобов'язався повернути грошові кошти в строк до 10 серпня 2015 року. Однак у встановлений договором строк відповідач не виконав свої зобов'язання. Крім того, позивач зазначає, що неодноразові прохання про повернення грошей відповідач - [PERSON] залишив без відповіді. Тому позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на його користь суму по договору позики грошей від 10 серпня 2014 року в сумі 257 325 гривень 57 копійок, та понесені витрати по справі, а саме: судовий збір у розмірі 640 гривень та витрати пов'язані зі складанням позовної заяви у розмірі 500 гривень. В судове засідання сторони не з'явились. Від позивача до суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Причини неявки суду невідомі. Про дату, місце та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр». Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-227 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 10 серпня 2014 року [PERSON] написав розписку про те, що він отримав у борг від [PERSON] гроші в сумі 10 000 доларів США, під 2,5% щомісячно від суми, які зобов'язався повернути до 10 серпня 2015 року. В разі виникнення непередбачених (форс-мажорних) обставин, зобов'язання повернути боргу покладається на родичів відповідача \\а.с. 11\\ В силу ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядок, що встановлені договором. У розписці від 10 серпня 2014 року відповідач зобов'язався повернути позивачу позику у розмірі 10 000,00 доларів США ( станом на 09 серпня 2014 року 257 325 тис. гривень 57 копійок) до 10 серпня 2015 року. Але до теперішнього часу відповідач не повернув позивачу вказану суму. Факт не повернення сум позик відповідач не заперечує в своїх поясненнях. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Тому суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума боргу за договором позики від 10 серпня 2014 року в загальному розмірі 257 325 грн. 57 коп., що еквівалентно 10 000 доларів США станом на 10 серпня 2017 року. Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 2573 грн. 26 коп. \\а.с. 1, 20\\ Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за оплату правової допомоги в розмірі 500 грн. 00 коп. \\а.с.7, 10\\ Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за договорами позики в загальному розмірі 257 325 грн. 57 коп. та судові витрати в розмірі 2 573 грн. 26 коп. та оплату за правову допомогу в розмірі 500 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved