Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що17.06.2011 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви б/н , згідно якого отрмав кредит у розмірі 2000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковийрахунок. Позивач, на виконання вимог договору своєчасно надав відповідачеві належну за договором суму коштів. Проте, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.10.2016 р. заборгованість відповідача перед позивачем складає 38749,61 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, та понесені ним судові витрати у розмірі1600 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення проти позову, в яких зазначив про неправильність нарахування відсотків, також просив суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строків позовної давності. Справу просив розглядати у його відсутності. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносинисторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Під час судового розгляду справи встановлено, що між сторонами 17.06.2011 р. було укладено кредитний договір за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок платіжна картка кредитка «Универсальная».При цьому, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір (а.с. 10,11,12-21). Таким чином, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та іншихвитрат. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, умежах якого особа може звернутися з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізуватис воє право в примусовому порядку через суд. Таким чином у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору, карткадіє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає що місячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повногопогашення кредиту перебі гпозовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу щодо повернення кредиту в повному обсязі зіс пливом останнього дня місяця дії картки ( ст. 261 ЦК України), а не закінченням дії договору. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-126цс13 від 20 листопада 2013 року. Як вбачається з матералів позову, а саме наданого потзивачем розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 31.10.2016 р.,остання проплата була здійснена 22.11.2012 р. (а.с.7-9). Отже, саме з цієї дати розпочав перебіг строк позовної давності щодо вимог позивача. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом лише 08.02.2017 року. За змістом п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» також звертається увага на те, що враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо) положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується і до додаткових вимог банку. Статтею 266 ЦК України вказує на те, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно п. 3. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосуванняякої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні заявленого позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності, про сплив якого було заявлено відповідачем до ухвалення судового рішення, відповідно до положень п. 3, 4 ст. 267 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1 600 грн. відповідачем не відшкодовується позивачу. На підставівикладеного та

Outcome: dismissed