Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просила зобовязати Луганську державну академію культури і мистецтв внести виправлення до своєї трудової книжки шляхом доповнення відомостей про роботу записом про переведення 01.09.1995 [PERSON] на посаду викладача фортепіано в Луганське державне комунальне музичне училище. В обґрунтування позову зазначено, що 28.08.1990 позивачку було прийнято на роботу до Ворошиловградського державного музичного училища на посаду концертмейстера, про що видано наказ № 119 к від 27.08.1990 та в трудовій книжці зроблено відповідний запис № 5 від 28.08.1990. Розпорядженням Луганської облдержадміністрації № 459 від 02.11.1993 Ворошиловградське державне музичне училище перейменовано у вище Луганське державне комунальне училище. Наказом Кабінету Міністрів України від 15.05.1997 № 62 та наказом Луганського обласного управління культури від 13.06.1997 № 89 вище Луганське державне комунальне училище реорганізоване в Луганський коледж культури і мистецтв. Рішенням Луганської обласної ради № 22/36 від 31.12.2005 Луганський коледж культури і мистецтв перейменовано в Луганський обласний коледж культури і мистецтв І-ІІ рівня акредитації. На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.08.2010 № 1683-р, Луганський обласний коледж культури і мистецтв І-ІІ рівня акредитації 01.09.2011 реорганізовано шляхом приєднання до Луганського державного інституту культури і мистецтв. На підставі наказу Міністерства культури України від 15.05.2012 № 483 Луганський державний інститут культури і мистецтв реорганізовано в Луганську державну академію культури і мистецтв. Таким чином, станом на дату звернення до суду з цим позовом, правонаступником Ворошиловградського державного музичного училища, куди позивачку 28.08.1990 було прийнято на роботу концертмейстером є Луганська державна академія культури і мистецтв. Відповідно до п. е ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Постанови КМУ від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» позивачка, як працівник освіти, після досягнення нею 55 років отримала право на пенсію за вислугою років за наявності спеціального стажу роботи не менше 26 років в закладах і установах освіти, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Під час трудової діяльності позивачка в Ворошиловградському державному музичному училищі з вини роботодавця було допущено неправильне ведення трудової книжки позивачки, внаслідок чого в трудовій книжці записи відомостей про роботу є неповними та не відповідають фактично виконуваній [PERSON] роботі. Так, трудова книжка позивачки, окрім іншого, містить: запис № від 28.08.1990 про прийняття [PERSON] на роботу концертмейстером згідно наказу № 119к від 27.08.1990, запис № 6 від 04.07.1991 про присвоєння [PERSON] згідно наказу № 8-129 від 04.07.1991 категорії «спеціаліст», запис № 7 від 01.09.1996 про присвоєння [PERSON] згідно наказу № 8-99 від 11.09.1996 категорії «спеціаліст ІІ категорії». Натомість 01.09.1995 позивачку було переведено з посади концертмейстера в Ворошиловградському державному музичному училищі на посаду викладача фортепіано в Луганському державному комунальному музичному училищі. В порушення п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993, запис про переведення 01.09.1995 [PERSON] на посаду викладача фортепіано в Луганському державному комунальному музичному училищі в її трудовій книжці зроблено не було. Як правовий наслідок через неправильно оформлену трудову книжку позивачка позбавлена можливості довести наявність в неї спеціального стажу працівника освіти та отримати пенсію за вислугою років, у звязку з чим просила зобовязати Луганську державну академію культури і мистецтв внести виправлення до трудової книжки [PERSON] шляхом доповнення відомостей про роботу в трудовій книжці [PERSON] записом про переведення 01.09.1995 [PERSON] на посаду викладача фортепіано в Луганське державне комунальне музичне училище, а також стягнути судові витрати. Позивач та її представник у судовому засіданні просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] допитаний в режимі відеоконференцзвязку у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просив відмовити та пояснив, що у звязку з соціально-політичною ситуацією, що склалась в Україні, згідно з наказом Міністерства культури України № 966 від 10.11.2014 змінено місцезнаходження Луганської державної академії культури і мистецтв та вона знаходиться за адресою: м. Київ, вул. І.Франка, 19. Змінивши місцезнаходження, беручи до уваги, що всі оригінали документів щодо ведення фінансово-господарської, освітньої діяльності, штатний розпис, кадрові документи та інші, за попередні періоди (до 24.11.2014) по теперішній час знаходяться в приміщенні будівлі, розташованої за адресою: м. Луганськ, Червона площа 7, що залишилась на території, тимчасово неконтрольованій органами державної влади України, керівництвом відповідача на підставі наказу № 3 від 21.11.2014 «Про проведення позапланової інвентаризації» була проведена позапланова інвентаризація. Станом на 21.11.2016 новопризначене керівництво [PERSON] не в змозі їх отримати та витребувати належним чином. Таким чином, будь-які документи які стосуються роботи позивачки у відповідача відсутні. З наданих позивачем копій документів не вбачається можливим підтвердити факт, що позивачка працювала з 01.09.1995 на посаді викладача фортепіано в Луганському державному комунальному музичному училищі. Архівну довідку № 25 від 15.05.2015, на яку посилається позивач відповідач не видавав. Копія наказу Луганського державного комунального музичного училища № 8-119а від 20.09.1995 є недопустимим доказом, оскільки видана та завірена не встановленими особами. Серед працівників Луганського державного комунального музичного училища, які зазначені в копії наказу Луганського державного комунального музичного училища № 8-99 від 11.09.1996 відсутній позивач. В наказі зазначено [PERSON], а позивачка [PERSON] Довідка № 13 від 03.02.2017 видана органом, який створений у порядку, не передбаченому законами України. Крім того, вважає, що даний спір повинно бути вирішено в порядку окремого провадження. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснення [PERSON]В, підтримала, просила у задоволенні позову відмовити. Судом досліджені наступні докази: копія трудової книжки [PERSON]; копія архівної довідки; копія наказу № 8-119-а від 20.09.1995; письмові заперечення відповідача; копія наказу № 966 від 10.11.2014; копія наказу № 773/о/17-14 від 13.11.2014; копія виписки з ЄДРЮОФОП; копія наказу № 3 від 21.11.2014; копія акта інвентаризації від 24.11.2014; копія запиту; копія наказу № 8-99 від 11.09.1996; копія довідки № 25/2 від 15.05.2015. Суд, вислухавши показання позивачки та представників сторін, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 28.08.1990 р. [PERSON] було прийнято на роботу до Ворошиловградського державного музичного училища на посаду концертмейстера, про що видано наказ № 119 к від 27.08.1990 та в її трудовій книжці зроблено відповідний запис № 5 від 28.08.1990 (а.с.6 зв.). З архівної довідки №25 від 15.05.2015 р. (а.с.8) вбачається, що [PERSON] дійсно працювала в Луганському державному комунальному музичному училищі на посаді викладача фортепіано з 01.09.1995. Розпорядженням Луганської облдержадміністрації № 459 від 02.11.1993 Ворошиловградське державне музичне училище перейменовано у вище Луганське державне комунальне училище. Наказом Кабінету Міністрів України від 15.05.1997 № 62 та наказом Луганського обласного управління культури від 13.06.1997 № 89 вище Луганське державне комунальне училище реорганізоване в Луганський коледж культури і мистецтв. Рішенням Луганської обласної ради № 22/36 від 31.12.2005 Луганський коледж культури і мистецтв перейменовано в Луганський обласний коледж культури і мистецтв І-ІІ рівня акредитації. На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.08.2010 № 1683-р, Луганський обласний коледж культури і мистецтв І-ІІ рівня акредитації 01.09.2011 реорганізовано шляхом приєднання до Луганського державного інституту культури і мистецтв. На підставі наказу Міністерства культури України від 15.05.2012 № 483 Луганський державний інститут культури і мистецтв реорганізовано в Луганську державну академію культури і мистецтв. Таким чином, правонаступником Ворошиловградського державного музичного училища є Луганська державна академія культури і мистецтв. Згідно ч. 1 ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 48 КЗпП, трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі організації або у фізичної особи понад 5 днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації. Пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України № 110 від 17.08.1993 зазначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Відповідно до п. 2.4 вказаної Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом. Отже підтвердженням стажу роботи позивача є належним чином оформлена трудова книжка із записами про прийняття її на роботу та звільнення. Під час трудової діяльності позивачки в Ворошиловградському державному музичному училищі було допущено неправильне ведення трудової книжки, а саме 01.09.1995 позивачки було переведено з посади концертмейстера в Ворошиловградському державному комунальному музичному училищі на посаду викладача фортепіано в Луганському державному комунальному музичному училищі, що підтверджується архівною довідкою Луганської державної академії культури і мистецтв № 25 від 15.05.2015 (а.с.8) та копією наказу Луганського державного комунального музичного училища № 8-119а від 20.09.1995 (а.с.9), згідно якого викладачу [PERSON] присвоєно педагогічну категорію «спеціаліст». Також, робота позивачки викладачем фортепіано в училищі вбачається і з запису в трудовій книжці №9 від 27.08.1997 р. (а.с.7) про переведення її викладачем фортепіано під час реорганізації училища у коледж. Відповідно до п. 2.14 Інструкції, переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу. В порушення вказаних вимог, запис про переведення 01.09.1995 [PERSON] на посаду викладача фортепіано в Луганському державному комунальному музичному училищі в трудовій книжці не зроблено. Внаслідок чого записи про роботу в трудовій книжці позивачки є неповними та не відповідають фактично виконуваній роботі. Відповідно до п. 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Згідно п. 2.8 Інструкції, якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою. При цьому, згідно п. 2.9 Інструкції, виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Згідно ч. 2 ст. 24 КЗпП України, укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівників на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Таким чином, за відсутності у позивачки станом на дату звернення до суду оригіналу (завіреної копії) наказу чи розпорядження про її переведення 01.09.1995 на посаду викладача фортепіано в Луганське державне комунальне музичне училище, виправлення відповідних відомостей про роботу в трудовій книжці позивачки має здійснюватись на основі інших документів, що підтверджують виконання [PERSON] робіт, не зазначених в її трудовій книжці. Суд не приймає доводи представника відповідача щодо необхідності розгляду справи в порядку окремого провадження, оскільки в порядку окремого провадження може бути встановлено наявність стажу роботи на певній посаді/роботі, у той час як предметом спору є виправлення відомостей до трудової книжки на підставі п.2.9 Інструкції. Також, рішення суду не ґрунтується і на довідці від 13.02.2016 р. №13 (а.с.87), на яку позивачка у позові не посилалася і суду не надавала. Що стосується невідповідності по-батькові позивачки із «[PERSON]І.», вказаною у наказі №8-99 від 1996 р. (а.с.94), то суд вважає, що мала місце помилка під час друкування наказу, бо зазначене в ньому відповідає запису №7 у трудовій книжці позивачки (а.с.6 зв.). Також суд вважає, що встановлений ст.233 ч.1 КЗпП України строк звернення до суду пропущений позивачкою з поважних причин. Відповідно до п.3 постанови КМУ №301 від 27.04.1993 р. «Про трудові книжки працівників» трудові книжки зберігалися на підприємстві, тому позивачка до звільнення не мала можливості дізнатися про відсутність запису. Після звернення до органів ПФУ позивачка намагалася в позасудовому порядку вирішити спір та зібрати необхідні докази її роботи, про що свідчить надання нею довідок, копій наказів, відсутніх у відповідача, звернення до відповідача щодо внесення виправлень до трудової книжки, укладення договору про надання правової допомоги. Тому на підставі ст..234 КЗпП України суд поновлює пропущений з поважних причин строк звернення до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується матеріалами, що є у справі, а саме квитанцією від 19 жовтня 2016 року про сплату судового збору /а.с.1/. Враховуючи вищевказане, стягненню з відповідача підлягає понесені позивачем судові витрати, питання щодо стягнення яких ставиться позивачем, які складаються з судового збору в сумі 551,2 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved