Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]), право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 4.250 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 125209, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 22886, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 04 жовтня 2010 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 липня 2002 року, на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 215 від 26 березня 2002 року матері позивача, [PERSON], передана у приватну власність земельна ділянка площею 4.250 гектарів в межах згідно з планом, розташована на території Знаменівської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 125209, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 22886. 04 жовтня 2010 року [PERSON] померла. Спадкоємцями за законом є син спадкодавця - [PERSON] та донька спадкодавця - [PERSON]. В установлений законом строк позивач звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, після чого заведена спадкова справа за № 794/10. 29 травня 2017 року позивач звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкової земельної ділянки, після смерті матері. 29 травня 2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на 1/2 частку спадкової земельної ділянки через непредставлення оригіналу правовстановлюючого документу - державного акту на право приватної власності на землю. Вказує, що оригінал вищевказаного державного акту на земельну ділянку на ім'я [PERSON], серія ІІ-ДП № 125209, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 22886 загублений за життя матері, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину, а позивач не може отримати дублікат акту через вимоги законодавства. Позивач до суду не з`явився. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно з якою просила розглянути справу за її відсутності. Позов визнала. Від третіх осіб надійшли клопотання про розгляд справи у відсутність представників, відповідно до змісту яких, треті особи не заперечили проти позовних вимог. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Матеріали справи свідчать, що 24 липня 2002 року, на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 215 від 26 березня 2002 року матері позивача, [PERSON] /а.с.9/, передана у приватну власність земельна ділянка площею 4.250 гектарів в межах згідно з планом, розташована на території Знаменівської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 125209, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 22886 /а.с.11, 12-14/. 04 жовтня 2010 року [PERSON] померла /а.с.10/. 14 грудня 2010 року [PERSON] донька померлої, звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. 15 березня 2011 року позивач звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. 29 травня 2017 року позивач звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкової земельної ділянки після смерті [PERSON] 29 травня 2017 року листом нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на 1/2 частку спадкової земельної ділянки через непредставлення оригіналу правовстановлюючого документу державного акту на право приватної власності на землю. Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. В зв'язку з наведеним, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту набуття спадкодавцем за життя права власності на земельну ділянку, відсутність оригіналу правовстановлюючого документу у спадкоємця, наявність відомостей від органу, що здійснює державну реєстрацію права власності про належність спадкодавцю земельної ділянки та відсутність відомостей про відчуження на користь іншої особи, прийняття позивачем спадщини, відсутність факту подання заяви іншими особами, які мають право на спадкування за законом у встановлений ст.1270 ЦК України строк ніж позивач та відповідач, відсутність доказів на підтвердження відчуження спадкодавцем нерухомого майна на користь третіх осіб до часу відкриття спадщини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved