Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати державну реєстрацію прва власності [PERSON] на ј частину квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 692187346101). Витребувати з незаконного володіння [PERSON] ј частину квартири [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 692187346101). В обґрунтування позову покликається на те, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 31.03.2018 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину на спірну частку квартири, видане [PERSON] , визнано недійсним договір купівлі-продажу вказаної частки від 11.11.2015р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , скасовано державну реєстрацію права власності останньої на вказану частку та визнано за ним в порядку спадкування за заповітом [PERSON] від 26 травня 2003 року право власності на ј частку квартири [ADDRESS] . Таким чином, після рішення суду він став власником цілої квартири, оскільки інших ѕ ще до цього належали йому. Однак, в подальшому, ним з`ясовано, що [PERSON] під час того як судом розглядався вказаний спір, 01.11.2017р. уклала договір дарування ј частки спірної квартири на користь [PERSON] , на підставі чого приватним нотаріусом здійснено державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану частку квартири. Під час розгляду справи про зазначений факт [PERSON] не повідомляла, залучення [PERSON] як третьої особи до участі у справі не ініціювала. Зазначені обстаивни свідчать про те, що вказані дії вчинені нею виключно з метою перешкодити йому реалізувати його право як власника квартири, оскільки через укладений договір він не може зареєструвати своє право власності, визнане рішенням суду, яке набрало законної сили. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач та її законні представники в судове засідання повторно не з`явилися, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи для надання можливості обгрунтувати позицію відповідача щодо предмету позову, судом визноно необгрунтованим, оскільки за клопотанням цього ж представника розгляд справи уже відкладався, останній уповноважений на представництво інтересів відповідача ще із 01.11.2019р., відтак, мав достатньо часу як для ознайомлення із матеріалами справи , так і для обгрунтування позиції відповідача. Однак, представник відповідача, подавши клопотання про відкладення розгляду справи, не зазначив при цьому причин неявки в судове засідання, відзиву на\~позовну заяву\~не подав.Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання строків розгляду справи, відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у відсутності відповідача та її представника на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечив представник позивача. Третя особа [PERSON] та представник органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у їхній відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 328\~Цивільного кодексу\~України встановлено,\~що право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст.ст.319, 321 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що 01 листопада 2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я., посвідчено договір дарування ј частки квартири, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар ј частку квартири\~ [ADDRESS] . Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.06.2019 р. ј частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON] , а ѕ частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON] . Підставою виникнення права власності [PERSON] на ј частини квартири [ADDRESS] є договір дарування ј частки квартири, серія та номер 2884, виданий 01.11.2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. Разом із тим, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 31.03.2018 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 15.04.2019 року, визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину від 02.10.2015р. видане [PERSON] на Ѕ частку спадкового майна , яким була Ѕ частка у праві влансості на квартиру [ADDRESS] , визнано недійсним договір купівлі-продажу вказаної частки від 11.11.2015р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану частку та визнано за позивачем право власності на ј частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом [PERSON] від 26 травня 2003 року . Вказане рішення набрало законної сили та є обв`язковим до виконання. Згідно ст.215 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює жодних юридичних наслідків, а відтак, [PERSON] не набула права власності на ј частку спірної квартири, тому не вправі була її відчужувати, у тому числі і шляхом дарування. При цьому, судом враховано, що на час укладення договору дарування ј частки квартири право власності [PERSON] оспорювалось у судовому порядку, однак, остання не повідомляла суд про зміну власника спірного майна. Відповідно до ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно із ч.3 ст.388 Цивільного кодексу України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Згідно роз`яснень,\~що містить\~п.10\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~розгляду справ\~про визнання\~правочинів недійсними»норма\~частини першої\~ статті\~ 216\~ ЦК\~України не\~може застосовуватись\~як підстава\~позову \~про повернення\~ майна,\~переданого на\~виконання недійсного\~правочину,\~ яке\~було \~відчужене третій\~особі.\~Не підлягають\~задоволенню позови\~власників майна\~про визнання\~недійсними наступних\~ правочинів\~ щодо\~ відчуження\~ цього\~майна,\~які були\~вчинені після\~недійсного правочину. У\~цьому разі\~майно може\~бути витребувано\~від особи,\~яка не\~є стороною\~недійсного правочину,\~ шляхом\~ подання\~ віндикаційного\~позову,\~зокрема від\~добросовісного набувача\~-\~ з\~ \~підстав,\~передбачених частиною\~першою статті\~388\~ЦК України. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. З огляду на вищенаведені обставини, зважаючи на те, що право власності позивача на спірне майно визнано рішенням суду, яке набрало законної сили, а [PERSON] безвідплатно його відчужила, не маючи на це права, суд приходить до висновку, що таке в силу ст.388 Цивільного кодексу України підлягає витребуванню у відповідача, а здійснена реєстрація про право власності відповідача на це майно підлягає скасуванню. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача, від імені якої діють законні представники [PERSON] та [PERSON] , підлягають стягненню судові витрати: сплачений позивачем судовий збір 2\~276 грн. 14 коп. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного та

Outcome: approved