overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 30.06.2016 року помер [PERSON], якому за життя на праві власності належала ? частина квартири [ADDRESS], та який заповітом від 12.08.2013 року все своє майно заповідав позивачу. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини від 19.08.2016 року. З цих підстав позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 30.06.2016 року. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, у звязку з чим суд проводить заочний розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Заяви,\~клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувались. \~ \~ \~ \~Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 30.06.2016 року помер [PERSON], якому за життя на праві власності належала ? частина квартири [ADDRESS], та який заповітом від 12.08.2013 року все своє майно заповідав позивачу. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини від 19.08.2016 року. \~ \~ \~ \~Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON], заповітом [PERSON] від 12.08.2013 року, рішенням апеляційного суду Харківської області від 24.09.2015 року про повернення [PERSON] у власність вказаної частини квартири, заявою позивача про прийняття спадщини від 19.08.2016 року, матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~ На підстав викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 30.07.2012 року між ним та відповідачем укладений кредитний договір №б/н, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 2100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач грубо порушив умови договору, перестав щомісячно сплачувати зазначені платежі. У зв»язку із зазначеними порушеннями зобов»язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 31.05.2016 року становить 22819,43 грн. та складається із: заборгованості за кредитом - 2085,20 грн; заборгованості за відсотками - 16021,40 грн; заборгованості за пенею - 3150 грн; штрафу (фіксована частина) - 500 грн; штрафу (процентна складова) - 1062,83 грн. Враховуючи викладене позивач просить стягнути із відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором в сумі 22819,43 грн. та сплачений ними судовий збір у розмірі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, оскільки надіслав заяву у якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить даний позов задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з»явились, оскільки надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають частково, не визнає суму заборгованості , яка нарахована по відсотках за користування кредитом. Суд, дослідивши матеріали справи встановив: що 30.07.2012 року між сторонами укладений кредитний договір №б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 2100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Останній грубо порушив умови договору, перестав щомісячно сплачувати зазначені платежі. У зв»язку із зазначеними порушеннями зобов»язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 31.05.2016 року становить 22819,43 грн. та складається із: заборгованості за кредитом - 2085,20 грн; заборгованості за відсотками - 16021,40 грн; заборгованості за пенею - 3150 грн; штрафу (фіксована частина) - 500 грн; штрафу (процентна складова) - 1062,83 грн., що підтверджується довідкою розрахунком (а.с. 4-5). Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст. ст. 509, 526,610,611,625,626,629,ч.2ст.651,625,1049, 1050,1054 ЦК України. Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд вважає порушення відповідачем строків погашення заборгованості по договору за користування кредитом є істотним порушенням умов договору, тому стягує із нього заборгованість в сумі 22819,43 грн. Задовольняючи позов суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1378 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 30.10.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. У забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору 30.10.2006 року в іпотеку була передана квартира [ADDRESS]. 27.04.2012 року між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги, в тому числі і за вказаним вище кредитним договором, за яким [PERSON] зобов'язання не виконав. 17.10.2013 року державним виконавцем було накладено арешт на вказану квартиру при виконанні виконавчого листа на користь ХОФ АТ «Ощадбанк». Позивач просить суд зняти арешт з вказаної квартири. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що всі обставини справи зазначені у позові. Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явилися, у зв'язку з чим суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 30.10.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. У забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору 30.10.2006 року в іпотеку була передана квартира [ADDRESS]. 27.04.2012 року між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги, в тому числі і за вказаним вище кредитним договором, за яким [PERSON] зобов'язання не виконав. 17.10.2013 року державним виконавцем було накладено арешт на вказану квартиру при виконанні виконавчого листа на користь ХОФ АТ «Ощадбанк». Ці обставини підтверджуються кредитним договором від 30.10.2006 року, договором іпотеки від 30.10.2006 року, рішенням Московського районного суду м.Харкова від 25.09.2013 року, договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 27.04.2012 року, договором про відступлення права вимоги від 27.04.2012 року, постановами державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна від 17.10.2013 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 30.11.2009 року померла мати [PERSON], що проживала в с. Динівці, Новоселиць кого району. Після смерті матері залишилось спадкове майно у виді земельної ділянки розміром 0.2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку під кадастровим номером №732081600:01:004:0177 та 0.1411 га для ведення особистого селянського господарства під кадастровим номером №7323081600:01:004:0178 згідно державних актів на право власності серії ЯН №272606 та серії ЯН №272607 видані [PERSON]. У звязку зі смертю мати не встигла отримати дані державні акти на земельні ділянки у звязку з чим він на даний час позбавлений можливості отримати свідоцтво на право власності на земельні ділянки через нотаріальну контору. Позивач просить суд визнати за ним право на спадщину на земельні ділянки які залишились після смерті матері. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі і просить суд позов задовольнити. Представник відповідача і відповідачі в судовому засіданні не зявився але подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі з проханням справу розглянути у їх відсутності. Суд вислухавши думку позивача ухвалив справу розглянути у відсутності представника с/рада с. Динівці, Новоселиць кого район та відповідачів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до ст. 1261 ЦК України, [PERSON] відноситься до спадкоємців першої черги після смерті 30.11.2009 року мати [PERSON]. Він отримав свідоцтво на право власності на спадщину після смерті матері в частині житлового будинку, вкладу в [PERSON] України,, майнового паю в агрофірмі «Динівці» видане 08.07.2010 року. Відповідно до державних актів на право власності серії ЯН №272606 та серії ЯН №272607, [PERSON] належить на праві власності земельні ділянки ділянку розміром 0.2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку під кадастровим номером №732081600:01:004:0177 та 0.1411 га для ведення особистого селянського господарства під кадастровим номером №7323081600:01:004:0178 Суд оцінюючи у сукупності викладені докази дійшов висновку про визнання за [PERSON] право на спадщину в частині успадкування права на земельну ділянку розміром 0.2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку під кадастровим номером №732081600:01:004:0177 та 0.1411 га для ведення особистого селянського господарства під кадастровим номером №7323081600:01:004:0178 згідно державних актів на право власності серії ЯН №272606 та серії ЯН №272607 [PERSON], що померла 30.11.2009 року. На підставі ст.392,1223,1268,1270 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 30.12.2013 року в м.Харкові, з вини відповідача, який керував автомобілем [NUMBER] та порушив п.16.6 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, сталося зіткнення вказаного автомобіля [NUMBER], в результаті чого позивачу заподіяно майнову шкоду у розмірі 10149,56 грн., а також позивачем були понесені витрати на проведення товарознавчого дослідження у розмірі 500 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. Позивач просить суд стягнути зазначені суми з відповідача, що становить загалом 12649,56 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що всі обставини справи зазначені у позові. Відповідач позов не визнав та пояснив, що вказана дорожньо-транспортна пригода дійсно мала місце. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 30.12.2013 року в м.Харкові, з вини відповідача, який керував автомобілем [NUMBER] та порушив п.16.6 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, сталося зіткнення вказаного автомобіля [NUMBER], в результаті чого позивачу заподіяно майнову шкоду у розмірі 10149,56 грн., а також позивачем були понесені витрати на проведення товарознавчого дослідження у розмірі 500 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню зазначені грошові суми та судові витрати, що становить загалом 12893,16 грн. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про реєстрацію автомобіля ГАЗ-53, постановами судді Московського районного суду м.Харкова від 14.02.2014 року та 20.03.2014 року, висновком №58/1 по визначенню вартості майнової шкоди від 15.03.2014 року, актом від 15.03.2014 року, квитанцією до прибуткового касового ордера №2 від 27.02.2015 року. На підстав викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 30 березня 1991 року на підставі договору дарування № 2-771, він набув у власність будинок № 95 по вулиці Шкірятова в м.Запоріжжі. в вищезазначеному будинку зареєстровані позивач, [PERSON], [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] В серпня 2013 року [PERSON], зібравши речі, добровільно виїхав з будинку, його місцезнаходження позивачу невідоме, особистих речей і документів відповідача в будинку немає і взагалі будинком не цікавиться. У звязку з тим, реєстрація відповідача у будинку перешкоджає власнику в повній мірі реалізовувати право власності, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком №95 по вул. Шкірятова в м. Запоріжжі. Позивач до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від третьої особи надійшла заява в якій він просить справу розглянути у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує. Відповідач, повідомлена належним чином до суду двічі не зявилася, у звязку з чим суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів (постановляє заочне рішення). Перевіривши докази, суд встановив певні юридичні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З матеріалів справи встановлено, що позивач є власником будинку №95 по вул. Шкірятова в м. Запоріжжі (а.с.10-12). Згідно довідки квартального комітету №51 Заводського району м.Запоріжжя за вищезазначеною адресою до теперішнього часу зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.9). У відповідності до ч.9 ст.110 ЦПК України позови до відповідача місце проживання якого невідоме предявляються за останнім відомим його місцем проживання. Останнє відоме місце проживання відповідача є м. Запоріжжя. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 71 ЖК України встановлює порядок збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми особами, встановлюючи певні підстави для цього. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин більш шістьох місяців, цей термін за заявою відсутнього може бути продовжений. Оскільки відповідач за вказаною адресою відсутній більш шістьох місяців та судові не надано доказів його відсутності з поважних причин, суд вважає, що він, згідно до ст.72 ЖК України втратив право користування жилим приміщенням у вищезазначеному будинку. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 31.08.2005р. року між позивачем, який є правонаступником Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» та [PERSON] укладений кредитний договір та наданий кредит у вигляді не відновлюванної кредитної лінії у сумі 36800 доларів США зі строком до 31.08.2025р. зі сплатою відсотків за користування кредитом. 31.08.2005р. між банком та [PERSON] укладений договір поруки, за умовами якого остання зобов'язалася нести відповідальність як солідарні боржники за виконання [PERSON] зазначеного кредитного договору. Зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує. Загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 14.11.2014р. перед позивачем становить 34472,87 доларів США, що за курсом НБУ становить 539990,25грн., яку позивач просить стягнути разом з судовими витратами на свою користь з відповідачів. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачі були повідомлені про час та місце слухання справи, але в судове засідання не з'явились та не повідомили про причини неявки, у зв'язку з чим суд проводить заочний розгляд справи, що не суперечить правилам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 31.08.2005р. року між позивачем, який є правонаступником Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» та [PERSON] укладений кредитний договір та наданий кредит у вигляді не відновлюванної кредитної лінії у сумі 36800 доларів США зі строком до 31.08.2025р. зі сплатою відсотків за користування кредитом. 31.08.2005р. між банком та [PERSON] укладений договір поруки, за умовами якого остання зобов'язалася нести відповідальність як солідарні боржники за виконання [PERSON] зазначеного кредитного договору. Зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує. Загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 14.11.2014р. перед позивачем становить 34472,87 доларів США, що за курсом НБУ становить 539990,25грн. Ці обставини підтверджуються копією кредитного договору від 31.08.2005 року (а.с.6-8), договору поруки від 31.08.2005р. (а.с.27,28), розрахунком заборгованості (а.с.13-16). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 31.10.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, на підставі якого йому було надано кредит в сумі 1298,84 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак в повному обсязі та належним чином відповідач свої обов`язки не виконує, у зв`язку із чим станом на 09.04.2014 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 16647,53 грн. Просив суд стягнути з відповідача у відшкодування заборгованості за кредитним договором 16647,53 грн., а також понесені судові витрати судовий збір в сумі 243,60 гривень. Представник позивача Смирнова Н.В. в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] будучи повідомлений про дату та час судового розгляду справи, до суду не з`явився, із будь-якими заявами на адресу суду не звертався, тому суд, за згодою позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, 31.10.2007 року між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір, на підставі якого [PERSON] отримав кредит в сумі 1298,84грн. Однак відповідач до теперішнього часу взяті на себе зобов`язання належним чином та в повному обсязі не виконує, не одноразово затримував сплату кредиту та відсотків за кредитом, кредит не повернув і заборгованість не відшкодував. Згідно ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання повинно бути виконано належним чином та відповідно з умовами договору та вимог Цивільного кодексу. Боржник повинен виконати свої обов`язки, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник повинен сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом чи іншим актом цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням вимог, визначених змістом зобов`язання. Сума заборгованості відповідача підтверджується розрахунком банку та складає 16647,53 грн. (а.с. 5). Таким чином, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та задовольняє позов в повному обсязі, стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 31.10.2007 року в сумі 16647,53 грн. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 31 жовтня 1995року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. В шлюбі у них народились дві доньки: [PERSON] 28.10.1996р.н. та [PERSON] 27.03.2002р.н., які проживають разом з відповідачкою. Шлюбні відносини з відповідачкою припинені з лютого 2017 року через втрату почуття взаємної любові, несумісності поглядів на спільне життя та сімейних відносин. Шлюб носить формальний характер, тому вважає його збереження не можливим, у звязку з чим просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник позивача, у судовому засіданні, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, пояснила суду, що фактично, шлюбні відносини припинені з вересня 2016 року, після розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище Дейнеко. Дослідив матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та відповідачки суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, так як за вищевказаних причин подальше спільне життя подружжя і збереження їхньої родини стали неможливими, а збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв'язку з чим шлюб варто розірвати. Прізвище після розірвання шлюбу відповідачці залишити її дошлюбне прізвище «Дейнеко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 31 липня 1992 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб відділом запису актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 1147. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. У заяві вказує, що з серпня 2011 року між ним та відповідачкою припинені шлюбні відносини, з причин втрати розуміння один одного, відсутності почуття взаємної любові та поваги. Спільне господарство не ведуть. Вважає, що на теперішній час збереження шлюбу між ними не можливо, у зв'язку з чим просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив шлюб розірвати, оскільки примирення з відповідачкою є неможливим і буде суперечити його інтересам. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Вважає, що збереження сім'ї неможливе, просила залишити їй прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні встановлено, що 31 липня 1992 року відділом запису актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1147. Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2011 року між ним та відповідачкою припинені шлюбні відносини, з причин втрати розуміння один одного, відсутності почуття взаємної любові та поваги. Спільне господарство не ведуть. Вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, так як за вищевказаних причин подальше спільне життя подружжя і збереження їхньої родини стали неможливими, а збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв'язку з чим шлюб варто розірвати. Прізвище після розірвання шлюбу відповідачці залишити «[PERSON]».

Outcome: approved