Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 420,35 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 03.01.2019, приблизно о 10,30 годин, відповідач, керуючи легковим автомобілем «Skoda Oktavia», державний реєстраційний номер [NUMBER] , здійснюючи рух по вул. К.Маркса, біля будинку 151 м. Лисичанська, від вул.. Глинки в напрямку вул. ім. Г.Сковороди, здійснив наїзд на позивача, коли той переходив проїжджу частину дороги зліва направо по ходу руху автомобіля. В результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження та був доставлений до травматологічного пункту ЦМЛ ім.. Титова м. Лисичанська. В результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження. 25.02.2019 постановою слідчого СВ Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Матеріали направлено до УПП в Луганській області для вирішення питання притягнення відповідача до адміністративної відповідальності позивача. Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано. Відповідно до\~ч. 13 ст. 7 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що 03.01.2019, приблизно о 10 годині 30 хвилин, [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем «Skoda Oktavia», державний реєстраційний номер [NUMBER] , здійснюючи рух по вул. К.Маркса біля будинку 151 м. Лисичанська від вул. Глинки в напрямку вул. ім. Г.Сковороди, здійснив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] , які переходили проїжджу частину зліва направо по ходу руху автомобіля. В результаті дорожньо транспортної пригоди пішоходи отримали тілесні ушкодження та були доставлені до травматологічного пункту ЦМЛ ім. Титова м. Лисичанська. Згідно висновку судово-медичної експертизи [PERSON] № 11 від 18.01.2019 встановлено, що тілесні ушкодження у виді: «Множинні ссадна темені, забій м`яких тканин голови», як в сукупності так і окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Слідчим СВ Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області постановою від 25 лютого 2019 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12019130240000018 від 03 січня 2019 року, за фактом дорожньо транспортної пригоди за ч. 1 ст. 286 КК України закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Копії матеріалів направлено до УПП в Луганській області Департаменту патрульної поліції, для вирішення питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності можливого винуватця ДТП. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою від 04 квітня 2019 року Сєвєродонецький міський суд Луганської області визнав винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. У вказаній постанові встановлено, що 03.01.2019 о 10 годині 30 хвилин в м. Лисичанську по вул.. К.Маркса, 151, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Skoda Oktavia», державний номерний знак [NUMBER] , при виявленні перешкоди для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості або до зупинки транспортного засобу, в результаті чого скоїв наїзд на пішоходів, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу. При розгляді адміністративної справи за ст. 124 КУпАП [PERSON] в судовому засіданні вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, факт наїзду на пішоходів не заперечував. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу завдання відповідачем шкоди позивачу під час дорожньо-транспортної пригоди.\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 22 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 1166 ЦК\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2, 5\~ст. 1187 ЦК\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга\~статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята\~статті 1187 ЦК). Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 461/8496/15. Позивач надав до суду належні, допустимі та достатні докази того, що саме відповідач своїми протиправними діями спричинив йому матеріальну шкоду на суму 420,35 грн., яка складається з витрат на придбання ліків /а.с.12,13/, в той час як відповідач не надав до суду жодних доказів того, що шкоди могло бути завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У зв`язку із викладеним, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення з відповідача на користь позивача суми матеріальної шкоди в розмірі 420,35 грн. Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. У позовній заяві позивач обґрунтовує завдану йому моральну шкоду тим, що він зазнав фізичного болю, тривалих душевних страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також з приводу порушення нормальних життєвих зв`язків, неможливості на певний час виконувати боту по господарству, відвідувати близьких та родичів, не виплати відповідачем у добровільному порядку матеріальних збитків. Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1-3\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Отже, визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки\~ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є абсолютно необхідним. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в\~ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення,

Outcome: partial