Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вимоги якого було неодноразово уточнено під час розгляду справи, до відповідачів про стягнення заборгованості по комунальним послугам. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.09.2016 року він є власником квартири [ADDRESS] . Як виявилось в подальшому, у придбаній ним квартирі проживають без реєстрації відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , які є попередніми власниками квартири, продовжують проживати у ній, звільняти приміщення відмовляються. Тим самим відповідачі порушують норми чинного законодавства України та його права, як власника житла, внаслідок чого він неодноразово звертався до правоохоронних органів. Позивач вважає, що з відповідачів на його користь має бути стягнута сума збитків у вигляді відшкодування витрат на комунальні послуги, якими фактично більше трьох років користуються відповідачі, розмір заборгованості становить 58 082,67 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив виселити відповідачів зі спірної квартири, вселити його у спірне житло, а також стягнути з відповідачів, солідарно, на його користь суму збитків у розмірі 58 082,67 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 02.06.2021 року позовні вимоги про виселення [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення, вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] залишено без розгляду. В судове засідання представника позивача не з`явилась, надавши суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином у порядку, про причину неявки суд до відома не поставили. Крім того, будучи достовірно обізнаними про розгляд справи в суді, відповідачі своїм правом на подання відзиву на позовну заяву про збільшення позовних вимог не скористались, з жодними клопотаннями не звертались. Виходячи з того, що відповідачі повідомлені про час та місце розгляду справи, обізнані про знаходження справи в провадженні суду та її предмет, суд вважає повідомлення відповідачів про час розгляду справи належним, а тому вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.09.2016 року. Згідно повідомлення Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 27.02.2020 року, у спірній квартирі ніхто не зареєстрований. Як вбачається з талонів-повідомлення єдиного обліку № 79921 від 09.11.2019 року, № 12331 від 26.02.2020 року, довідки Деснянського УП ГУНП України в м.Києві від 25.11.2019 року, листа Деснянського УП ГУ НП України в м.Києві від 05.03.2020 року, у спірній квартирі проживають відповідачі, чим чинять позивачу перешкоди у користуванні належним йому майном. Згідно довідки про стан заборгованості від 25.02.2020 року № П/03/12/203 КК «Центр комунального сервісу», за вищевказаною адресою заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 01.02.2020 року становить 58 082,67 грн. Позивач просить задовольнити його вимоги, вказуючи на те, що внаслідок неправомірного проживання відповідачів у належній йому квартирі, чинення йому перешкод, користування відповідачами вказаними комунальними послугами йому завдано збитків у розмірі 58 082,67 грн. Суд вважає, що ці доводи позивача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частина 1 ст.16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Також, відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як встановлено в судовому засіданні, з моменту придбання позивачем спірної квартири відповідачами позивачу чинились перешкоди, як власнику житла, у володінні та користуванні його власністю. Внаслідок проживання відповідачів утворилась заборгованість зі сплати комунальних послуг, яку позивач, як власник житла, має сплатити. Відтак, заборгованість в розмірі 58 082,67 грн. для позивача є збитками і оскільки вона виникла з вини відповідачів і саме вони в солідарному порядку мають її відшкодувати. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому вимоги є обґрунтованими. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідачів належить стягнути, солідарно суму судового збору на користь позивача в розмірі 2386,45 грн. (704,85 грн. + 840,80 грн. + 840,80 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved