Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 75 058 гривень 05 копійок. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 24 грудня 2012 року між ним і відповідачем було укладено кредитний договір № R53700375127В, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 50 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27 % річних на строк до 24.12.2016 року. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконує, станом на 15.10.2014 року у нього виникла заборгованість за кредитом у вказаному розмірі, що порушує права позивача. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з викладених у заяві підставі. Відповідач в судове засідання не прибула, в письмових поясненнях наданих суду не заперечила факту отримання кредиту та просила проводити розгляд справи у її відсутність. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 24 грудня 2012 року між сторонами укладено кредитний договір № R53700375127В, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 50 000 гривень 00 копійок, а останній зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим договором (а.с. 9 - 13). Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується копією меморіального ордеру № 36657 від 24 грудня 2012 року (а.с. 14) та ним не заперечується. Пунктами 3.2. - 3.5. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі 24.12.2016 року; проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 27 % річних; кредит та проценти сплачуються щомісячно рівними частинами 28 числа кожного місяця. Пункт 4.10. кредитного договору передбачає, що за наявності прострочення виконання зобов'язань позичальником за договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце), у т.ч. відшкодування витрат та збитків банку, пов'язаних з неналежним виконанням позичальником умов цього договору. Відповідно до пункту 7.1. кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів, згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочення зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Згідно із пунктом 9.4. кредитного договору, сторони домовились, що будь-яке порушення позивальником умов цього договору повинно розглядатись як істотне порушення цього договору, яке надає банку право в порядку, передбаченому цим договором та/або чинним законодавством України, незалежно від встановлених цим договором строків виконання зобов'язань, вимагати від позичальника дострокового повернення заборгованості за цим договором. Пункт 5.2.2. кредитного договору надає банку право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом тридцяти календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення кредиту або у інші строки, передбачені умовами цього договору. Своїм листом-вимогою вих. № 974/14 від 10.12.2014 року, позивач повідомив відповідача про виниклу у останнього заборгованість по сплаті кредиту та необхідність її погашення у тридцяти денний термін (а.с. 46). Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься на аркушу справи № 47 в матеріалах справи, підтверджує факт отримання відповідачем вказаного листа-вимоги банку особисто 13.12.2014 року. Отже, судом встановлено, що відповідач не виконує свої зобов'язання перед позивачем за укладеним між ними кредитним договором від 24.12.2012 року. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). В пункті 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам роз'яснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із наданим позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 15.10.2014 року позивачем нарахована заборгованість відповідача по кредитному договору на загальну суму 75 058 гривень 05 копійок, а саме: поточна заборгованість за кредитом в розмірі 34 503 гривні 20 копійок; заборгованість за простроченим кредитом - 8 368 гривень 87 копійок; інфляційні витрати у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 666 гривень 20 копійок; 3 % річних у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 106 гривень 86 копійок; сума простроченої заборгованості за відсотками - 7 197 гривень 11 копійок; інфляційні витрати у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів - 461 гривня 62 копійки; 3 % річних у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів - 75 гривень 03 копійки; сума заборгованості за відсотками за період з 28 вересня по 15 жовтня 2014 року - 569 гривень 50 копійок; борг по комісії за обслуговування кредиту - 12 044 гривень 63 копійки та пеня в сумі 11 065 гривень 03 копійки (а.с. 16, 17, 18, 19). Таким чином, враховуючи, що кредитним договором № R53700375127В від 24.12.2012 року встановлено розмір процентів, які зобов'язаний сплатити позичальник, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача інфляційних витрат в сумі 666 гривень 20 копійок, 3 % річних у розмірі 106 гривень 86 копійок, інфляційних витрат в сумі 461 гривня 62 копійки та 3 % річних в розмірі 75 гривень 03 копійки за правилами частини другої статті 625 ЦК України, - відсутні. Крім того, суд не зараховує до загальної суми заборгованості суму заборгованості за відсотками за період з 28 вересня по 15 жовтня 2014 року в розмірі 569 гривень 50 копійок, оскільки загальну суму простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 7 197 гривень 11 копійок розраховано також включаючи за період до 15.10.2014 року, тобто із урахуванням періоду часу з 28 вересня по 15 жовтня 2014 року, що підтверджується додатком № 2 до розрахунку заборгованості наданого позивачем, а саме: даними рядків №№ 29 і 30 таблиці розрахунку (а.с. 17). За таких обставин, оскільки, відповідач належним чином не виконала своїх зобов'язань з повернення кредиту, сплати процентів та пені у строки передбачені кредитним договором від 24.12.2012 року, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим в частині вимог та підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості за договором на загальну суму 73 178 гривень 84 копійки, з яких: поточна заборгованість за кредитом - 34 503 гривні 20 копійок; заборгованість за простроченим кредитом - 8 368 гривень 87 копійок; прострочена заборгованості за відсотками - 7 197 гривень 11 копійок; комісія за обслуговування кредиту - 7 068 гривень 64 копійки та нарахована на заборгованість по кредиту, заборгованість по відсотках і заборгованість по комісії, пеня в сумі 16 041 гривня 02 копійки, що передбачені та розраховані відповідно до умов кредитного договору укладеного між сторонами. Згідно із частиною першою статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial