Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом (враховуючи уточнення), в якому просить стягнути з [PERSON] вартість спожитої теплової енергії за період з 01 січня 2014 року по 01 жовтня 2016 року у сумі 24263,14 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 1378 гривень. В обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що відповідач підписала договір оренди з балансоутримувачем ОСББ «Мобіль» багатоквартирного будинку №7 за адресою пров.Квартальний смт Пісочин, відповідно до якого не житлове приміщення загальною площею 40 кв.м., яке розташоване вищевказаному житловому будинку, надається в оренду [PERSON] з метою надання перукарських послуг. Споживач користується послугами центрального теплопостачання, яке здійснює позивач. Відповідач не уклавши договір постачання теплової енергії безпідставно отримував теплову енергію за рахунок позивача, яку позивач подає у централізовану систему опалення житлового будинку, де розташоване приміщення, що орендує відповідач. За період без договірного користування з 01.01.2014 по 01.10.2016 відповідачем безпідставно спожито теплової енергії на суму 24\~263,14 гривень. За кожен розрахунковий період (календарний місяць) відповідачу були направлені платіжні рахунки про сплату за спожиту теплову енергію та не були нею сплачені. Крім того, відповідачу була направлена письмова вимога за вих.№16/45-282 від 11.08.2016 про сплату спожитої теплової енергії, що утворилась з 01.01.2014 по 01.10.2016, яка залишилась без задоволення. Таким чином, у період з 01.01.2014 по 01.10.2016 боржник за рахунок позивача користувався тепловою енергією без договору, тобто без достатньої правової підстави, тому згідно з ст.ст. 1212,1213 ЦК України, вартість спожитої теплової енергії повинна бути відшкодована. З огляду на приведене, позивач і звернувся до суду з відповідним позовом. Від представника позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, в якій вона також вказана, що позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Від відповідача у справі - [PERSON] до суду надано заяву, в які вказано, що відповідач просить розглядати справу у її відсутність, проти позову заперечує в повному обсязі та просить відмовити в його задоволенні. Разом з тим, в матеріалах справи міститься письмові заперечення відповідача на позовну заяву. Так, в своїх заперечення відповідач вказує на безпідставність позовних вимог Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» у звязку з тим, що нею використовуються допоміжні приміщення №XLII (щитова), XL (сходова клітка), XLI (кладова), XXXIX (тамбур), XXXI (лоджія) загальною площею 32,30 кв.м., корисною - 19,1 кв.м., які розташовані в багатоквартирному будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, пров.Квартальний, буд.№7, то в порядку положень Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку», вони не є ізольованими та не є самостійними обєктами нерухомого майна, права власності на них не зареєстровано у встановленому законом порядку, як на самостійні обєкти нерухомого майна. В порядку положень Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир у даному багатоквартирному будинку щомісячно здійснюють оплату за спожиті комунальні-послуги , в тому числі за послуги з теплопостачання. У відповідності до п.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будівель та визначення плати за їх опалення, затвердженої Наказом Мінбуду України від 31.10.2006 №359, кількість теплової енергії на опалення місць загального користування окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні субєкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення. Отже, здійснюючи оплату послуги з постачання теплової енергії, власники квартир будинку здійснюють також оплату за опалення місць загального користування, частину яких використовує відповідач для задоволення їх потреб. Таким чином, задоволення позову призведе до подвійної оплати за опалення одних і тих самих місць загального користування багатоквартирного будинку. Між тим, у відповідності до пункту 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року №630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі (обєму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. Відтак, відповідач звертає увагу суду на те, що в позовні заяві зазначена приблизна площа приміщення з якого підраховувалась сплата за послуги постачання теплової енергії 40,00 кв.м., тоді як згідно із даними технічного паспорту на будинок, засвідченого ХБТІ від 01.07.2005 №3166 за р/№24-3184, в оренду надано приведені вище приміщення загальна опалювальна площа яких складає 29,80 кв.м. Відповідачем вказано також на відсутність укладеного договору на надання послуг з теплопостачання, що суперечить вимогам чинного законодавства. Наприкінці відповідач у письмових заперечення зазначає, що у розясненні Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2014 за №8/20-357-14 вказано на те, що у будинках, де проектом не передбачено встановлення опалювальних приладів на сходових клітинах та у житлових будинках, зведених за не стандартними проектами, підтримання температури вище 0 ?С у місцях загального користування відбувається за рахунок теплопередачі крізь огороджувальні конструкції житлових приміщень У таких випадках плата за опалення місць загального користування окремо не встановлюється. З посиланням не приведене вище, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову КП «ХТМ». Від представника третьої особи у справі - Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Мобіль» до суду надано заяву, в які вказано, що представник третьої особи просить розглядати справу у відсутність представника та проти позову заперечує в повному обсязі. В письмових поясненнях третьої особи - Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Мобіль» зазначено наступне. Орендоване під перукарню приміщення, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, пров.Квартальний, буд.№7, у відповідності до Технічного паспорту на даний житловий будинок (заведеного в ХБТІ від 01.07.2005 №3166 за р. №24-3182) це два технічні приміщення, а саме: номер приміщення XLII щитова загальною площею 18,0 кв.м. В даному технічному приміщенні розміщене технічне обладнання даного житлового будинку - електрошафи, які відгороджені глухою цегляною стіною від орендованого приміщення. Загальна площа відгородженого приміщення складає 5,10 кв.м. Таким чином, площа приміщення, яке здається в оренду складає: 18,00 5,10 = 12,90 кв.м.; номер приміщення XL сходова клітка, загальна площа 12,40 кв.м.; номер приміщення XLІ кладова, загальна площа 0,80 кв.м.; номер приміщення XХХІХ тамбур, загальна площа 3,70 кв.м.; номер приміщення ХХХІ лоджія, загальна площа 5,10 кв.м. Таким чином, всього площа приміщень складає (18,0 5,10) + 12,40 + 0,80 + 3,70 + 5,10 = 34,90 кв.м. Житловий будинок, який знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, пров.Квартальний, буд.№7, є обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Мобіль» (ОСББ «Мобіль»), яке створене і зареєстроване з 1998 року та діє на підставі Статуту ОСББ «Мобіль». Так, у відповідності до Статуту ОСББ «Мобіль» орендоване під перукарню приміщення це частина електрощитової «+» частина прохідного підїзду, тобто технічне приміщення даного житлового будинку, яке перебуває в спільній частковій власності власників даного житлового будинку. У відповідності до п.4.1 Статуту ОСББ «Мобіль» до частин та елементів будинку, які перебувають у спільній частковій власності співвласників обєднання належить, в тому числі, допоміжні приміщення будинку тамбури, вестибюлі, вітальні, сходові клітки, міжквартирні коридори, холи, горища, приміщення технічних поверхів, приміщення підвалів, де розташоване технічне обладнання будинку, колясочні та інші приміщення будинку, які необхідні для забезпечення утримання будинку і прибудинкової території. Два технічні приміщення, здані в оренду під перукарню на підставі п.3.4 Статуту ОСББ «Мобіль» згідно якого обєкти, що перебувають у спільній сумісній власності співвласників, передаються ними в управління правлінню обєднання, яке має право використовувати ці обєкти (здавати в оренду та інше в порядку, передбаченому Статутом). Розмір орендної плати за приміщення перукарні, яке здається в оренду, встановлюється зборами ОСББ «Мобіть» і переглядається по мірі необхідності. Грошові кошти отримані в рахунок орендної плати, витрачаються виключно на потреби ОСББ «Мобіть» (п.2.1, п.9.2 та п. 9.17 Статуту ОСББ «Мобіль»). При цьому, в пояснення вказано, що оплата вживаної теплової енергії в даному орендованому приміщенні під перукарню, пропорційна загальній площі квартир даного житлового будинку, а це 116 квартир (в тому числі, 16 квартир в яких здійснюється автономне опалення), та проводиться жителями 116 квартир щомісячно, тобто оплата за вживану теплову енергію для опалення сходових кліток в підїздах, приміщень горща та підвалів, де розміщено технічне оснащення житлового будинку (необхідне для експлуатації і утримання житлового будинку), щитових приміщень, закладена в тарифі на послуги теплопостачання. Таким чином, оплата за вживану теплову енергію в даному орендованому приміщенні під перукарню , проводиться: жителями 100 квартир опалення місць загального користування закладена в тарифі на опалення 1 кв.м. загальної площі квартир; жителями 16 квартир, в яких установлено автономне опалення і які оплачують опалення місць загального користування безпосередньо за квитанціями Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» з 2014 року щомісячно і по час подачі пояснення. З посиланням на викладене вище, третя особа і просить суд позовну заяву залишити без задоволення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується сторонам, що з 01 травня 2014 року між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та ОСББ «Мобіль» виникли договірні відносини з приводу оренди обєкту нерухомого майна за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, пров.Квартальний, буд.№7, для використання під перукарню. Разом з тим, судом встановлено і також не заперечувалось сторонами, що за фактом здійсненням споживачем підприємницької діяльності, представниками Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» був складений акт обстеження системи теплопостачання приміщення від 19.11.2013 на підставі якого був відкритий особистий рахунок на імя [PERSON], як споживача теплової енергії. Оскільки приміщення, яким користується відповідач у справі на підставі договору оренди відносить до нежитлового фонду, то правовідносини між сторонами підлягають регулюванню Законом України «Про теплопостачання». Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об'єктах сфери теплопостачання визначаються Законом України «Про теплопостачання», який регулює відносини, пов'язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання. Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону, постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; суб'єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; теплопостачальна організація - суб'єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Згідно ст. 3 Закону, відносини між суб'єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Статтями 19, 24, 25 Закону передбачено, що споживач або суб'єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно ст. 24 Закону, споживач теплової енергії зокрема має право на: вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами; отримання інформації щодо якості теплопостачання, тарифів, цін, порядку оплати, режимів споживання теплової енергії; отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів та стандартів. Основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії безпосередньо регулюються Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198, які є обов'язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії. Відповідно до п. 3 зазначених Правил наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: межа балансової належності (відповідальності) - межа розподілу теплової мережі між теплопостачальною організацією і споживачем; межа продажу теплової енергії - сукупність точок теплової мережі, обладнаних вузлом обліку, на основі показів якого проводяться розрахунки за спожиту теплову енергію, або точка розподілу, визначена в договорі у разі відсутності такого вузла; споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору; тепловикористальне обладнання - комплекс пристроїв, які використовують теплову енергію для опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і технологічних потреб; Пунктом 4 Правил встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. У разі викупу частини приміщень в окремо розташованому будинку теплопостачальна організація укладає договір з кожним власником (п. 5 Правил). Згідно п. 14 Правил споживач зобов'язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання, а відповідно до приписів п. 23 Правил розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Споживач теплової енергії зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (ст. 40 Правил). Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та цей факт сторонами не заперечується, що теплопостачання у вказаний житловий будинок проводиться позивачем у централізованому порядку, а відповідач є споживачем послуг з централізованого теплопостачання за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, пров.Квартальний, буд.№7. Цей факт, зокрема підтверджується такими доказами: актами № 177/384 від 02.10.2013, №177/1732 від 22.10.2014 та №177/3597 від 10.10.2015 про підключення у зв'язку з початком опалювального сезону житлового будинку, за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, пров.Квартальний, буд.№7, в тому числі приміщень відповідача, до джерела теплової енергії; актом № 177/914 від 09.04.2014, №177/2693 від 14.04.2015 та №177/4573 від 05.04.2016 про відключення у зв'язку з закінченням опалювального сезону житлового будинку, за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, пров.Квартальний, буд.№7, в тому числі приміщень відповідача, до джерела теплової енергії. Судом також встановлено та визнається сторонами по справі, що договір між КП «Харківські теплові мережі» та [PERSON] на придбання теплової енергії не укладався. Таким чином, вбачається, що відповідач користується тепловою енергією без договору з теплопостачальною організацією на її придбання та без оплати її вартості. Посилання відповідача на відсутність укладеного договору між сторонами не приймаються до уваги судом, оскільки відсутність укладеного між сторонами договору не звільняє споживачів від оплати наданих їм житлово-комунальних послуг за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно до актів звіряння відпуску-отримання теплової енергії та розрахунків за її використання між КП «Харківські теплові мережі» та абонентом [PERSON] (о/рахунок №17710-9040) станом на 01 жовтень 2016 року відповідач за період з 01 січня 2014 року по 01 жовтень 2016 року має заборгованість в розмірі 24263,14 гривень При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача та третьої особи щодо неправильності такого розрахунку, оскільки він не спростований жодними належними та допустимими доказами. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини по справі, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Розрахунок теплового навантаження з урахуванням температури в приміщенні та подальшого розрахунок вартості отриманих послуг з теплопостачання потребує спеціальних знань, які виходять за межі знань осіб, що беруть участь у справі та суду, що розглядає справу. Відповідач у судовому засіданні не скористалися своїм процесуальним правом щодо надання доказів, зокрема висновку експерта або спеціаліста, або будь-якого іншого документа, складеного відповідними установами та організаціями. Враховуючи ту обставину, що відповідачем не спростований розрахунок заборгованості, здійснений позивачем, суд з ним погоджується, оскільки як встановлено під час судового розгляду з пояснень представника позивача та наявних в матеріалах справи доказів, такий розрахунок здійснений позивачем, виходячи з положень нормативного документу «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження. Щодо посилань відповідача в обґрунтуванні своїх заперечень проти позову, на незгоду з розрахунком теплового навантаження з огляду на площу приміщень та враховуючи, що це приміщення загального користування багатоквартирного будинку, суд зазначає наступне. Споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (пункт 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630). Відповідно до положень Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будівель та визначення плати за їх опалення, затвердженої Наказом Мінбуду України від 31.10.2006 №359, на вимоги якої також посилається відповідач у свої запереченнях, а саме, п.1.4 - кількість теплової енергії на опалення місць загального окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб'єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення. А як вбачається з матеріалів справи, що також підтверджено в письмових поясненнях позивача наданих на заперечення відповідача, багатоквартирний будинок №7 за адресою пров.Квартальний смт Пісочин, не обладнаний будинковими засобами обліку теплової енергії, суб'єкти господарювання відсутні і у вказаному будинку знаходиться тільки 16 квартир з автономною системою опалення, то споживачі власники даних приміщень здійснюють оплату за місця загального користування згідно з Методикою та акту обстеження місць загального користування по факту наявності опалювальних приладів в місцях загального користування. Тобто розрахунок сплати за місця загального користування здійснюється окремо на кожне житлове приміщення споживача комунальних послуг із індивідуальною системою опалення з урахуванням приладів на видимих місцях, які були зазначені в актах обстеження, та опалюваної площі приміщення споживача відповідно до розрахунків. Так як ОСББ «Мобіль» здійснило відокремлення допоміжних приміщень та підставі договору оренди, розрахунок сплати теплової енергії за місця загального користування споживачами житлово-комунальних був здійснений без урахування наявних опалювальних приладів приміщення здійснення підприємницької діяльності відповідача. У звязку з чим, твердження відповідача щодо здійснення подвійного нарахування та подвійної оплати за опалення місць загального користування багатоквартирного будинку не відповідають дійсності. Як вбачається із розрахунку теплового навантаження на опалення від 19 грудня 2013 року, виконаного КП «Харківські теплові мережі», при розрахунку теплового навантаження використовується об'єм площі приміщень в нежитлових приміщеннях фізичної особи-підприємця [PERSON] 40,0 кв.м., отриманого з даних акту технічного огляду №ОНОТ/500 від 19.11.2013, тоді як відповідач посилається на дані технічного паспорту на будинок, засвідченого ХБТІ від 01.07.2005 №3166 за р/№24-3184, де площа орендованого нею приміщення складає 34,90 кв.м., а опалювальна площа взагалі 29,80 кв.м. Проте, суд не бере до уваги дані обставини, адже жодних інших доказів, які б вказували на безпідставність та хибність підрахунку об'єму приміщення орендованого відповідачем для підрахунку теплового навантаження, не було надано. Більш того, починаючи з 2014 року, ні відповідач, ні третя особа до КП «Харківські теплові мережі», для перерахунку теплового навантаження, виходячи із об'єму приміщення не зверталися, тоді як з листа ОСББ «Мобіль» за вих.№15 від 15.02.2014 вбачається, що було вирішено не підписувати Акт обстеження системи теплопостачання обєкта №ОНОТ/500 від 19.11.2013. Доказів про те, що у 2014 року або в подальшому відповідачем було ініційовано питання про перерахунок площі (обєму) приміщення для перерахунку теплового навантаження, суду не надано. Виходячи з викладеного, суд не бере до уваги посилання відповідача та третьої особи на відомості з технічного паспорту на будинок 2005 року, щодо хибності підрахунку площі нежитлових приміщень, яка використана під час підрахунку теплового навантаження, адже ще з 2014 року відповідачу було відомо про дану обставину, проте вона нею було залишено без уваги. Разом з тим, в судовому засіданні було допитано свідка начальника відділення споживачів Холодногірської філії КП «Харківські теплові мережі» - [PERSON], яка пояснила, що тільки відкриті для користування всіх жителів будинку (підїзду) опалювальні прилади, і це лише у разі якщо встановлено автономного опалення у квартирі користувача. Закриті для загального користування (відгороджені) опалювальні прилади не беруться в підрахунок для оплати за місця загального користування, в тому числі як в даному випадку, відгороджені приміщення перукарні. Між тим, користувачі, які підключені до централізованого теплопостачання не сплачують за місця загального користування, для них встановлено відповідні тарифи. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та стягує з відповідача на користь КП «ХТМ» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 січня 2014 року по 01 жовтня 2016 року в розмірі 24263 гривні 14 копійок. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України. Суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 гривень.

Outcome: approved