Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 17 червня 2008 року у розмірі 11002 грн. 78 коп. та судові витрати і зазначає, що 17 червня 2008 року з відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого він одержав від позивача кредит в сумі 1700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0 % на рік на залишок суми кредиту. У зв'язку з неналежним виконання відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 31 березня 2016 року становить 11002 грн. 78 коп., яка складається з: 146 грн. 22 коп. заборгованість за кредитом; 6794 грн. 52 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3300 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, 250 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 512 грн. 04 коп. штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з'явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, судова повістка повернулась з відміткою пошти - за закінченням строку зберігання та відсутністю за вказаною адресою. Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] за місцем його реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання боржника немає. Відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки від нього не надходило. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. 17 червня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н у вигляді підписання заяви на оформлення кредиту. При отриманні кредитної картки відповідач надав згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач був ознайомлений в письмовому вигляді з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», що підтверджується його особистим підписом у заяві /а.с.8 зворот/. Відповідно до підписаної заяви та у відповідності до Умов і Правил надання банківських послуг, а також тарифів банк у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом із розрахунку 360 днів на рік. Строк дії договору, як передбачено п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, становить 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом даного строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. Умовами та правилами надання банківських послуг (п.п.5.5.1) передбачено, що за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань (користування простроченим кредитом та Овердрафтом) держатель сплачує відсотки по підвищеній відсотковій ставці або додаткову комісію, розмір якої встановлений Тарифами. Відсотки за користування кредитом (у тому числі простроченим кредитом та Овердрафтом), передбачені Тарифами, нараховуються в останній операційний день місяця за кожен календарний день за фактично використані в рахунок Кредиту кошти з дня списання з карткового рахунку. Черговість та розмір погашення боргових зобов'язань здійснюється в порядку, викладеному в Пам'ятці клієнта, що є невід'ємною частиною договору. У разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку відповідач зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку п.6.6 розділ 6 Умов та правил. Також відповідач зобов'язався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту (п.6.7 роз.6 Умов та правил). Судом встановлено, що відповідач вносив щомісячні платежі в рахунок погашення заборгованості по кредиту з порушенням графіку погашення заборгованості. Тому, у нього виникла заборгованість, яка станом на 31 березня 2016 року складається з заборгованості по тілу кредиту - 146 грн. 22 коп. та заборгованості по процентах за користування кредитом - 6794 грн. 52 коп. Також банк, окрім стягнень по основних зобов'язаннях, просив стягнути неустойку: заборгованість по комісії та пені в розмірі 3300 грн. 00 коп., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, де 250 грн. - фіксована частина, 512 грн. 04 коп. - процентна складова. Поряд з цим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафів є необґрунтованими з огляду на таке. При підписанні заяви сторони погодили, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг. З наданої довідки про умови кредитування сторонами передбачена пеня за несвоєчасне погашення заборгованості. При цьому графа «щомісячна комісія» відсутня. Також не передбачена комісія і за Умовами та правилами надання банківських послуг. А тому, суд вважає, що у даному випадку в розрахунку заборгованості позивач нарахував відповідачу не комісію, як ним вказано, а пеню в розмірі 3300 грн. 00 коп., яка зазначена у довідці про умови кредитування, і тому підлягає стягненню. У той самий час, вищевказаними Умовами та Тарифами передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів, що є подвійною відповідальністю боржника. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, який є обов'язковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині щодо стягнення з відповідача штрафів. На підставі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Аналізуючи зібрані по справі докази суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає можливим стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 10240 грн. 74 коп. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача також слід стягнути судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial