Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 13 червня 2019 року між Кредитною спілкою «Самара» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 255/19 (Договір споживчого кредиту). Згідно умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти у сумі 7 000 грн. 00 коп. строком на 12 місяців, починаючи з 13 червня 2019 року по 12 червня 2020 року. Відповідач зобов`язувався погашати заборгованість по Кредитному договору щомісячно у період з 10 по 16 число кожного місяця з графіком погашення заборгованості по Кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Кредит був отриманий 13 червня 2019 року, що підтверджується видатковим касовим ордером № 103. Відповідач повинен був повернути суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесені платежів, відповідно п.4.2 кредитного договору. Відповідач неналежним чином виконував свої кредитні зобов`язання, несвоєчасно сплачував заборгованість по кредиту, тим самим порушив запланований графік повернення кредиту. Тому, при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту, нараховано проценти, відповідно до п.4.5 Кредитного договору за кожен день простроченого платежу. Строк дії споживчого кредиту закінчився 12 червня 2020 року, але сума кредиту не повернута та залишок складає 6\~636 грн. 17 коп. (7 000 грн. 00 коп.(сума кредиту) 363 грн. 83 коп. (фактично сплачено кредит) = 6 636 грн. 17 коп. Згідно до договору споживчого кредиту та розрахунку заборгованості, відповідач повинен повернути: -залишок кредиту - 6\~636 грн. 17 коп.; -проценти, нараховані за користування кредитом, з урахуванням прострочення платежів - 6\~934 грн. 80 коп. (9\~990 грн. 97 коп. 2\~966 грн. 17 коп. = 6 934 грн. 80 коп.). Тобто загальна сума заборгованості становить 13\~570 грн. 97 коп. У якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 255/19 (Договір споживчого кредиту) від 13 червня 2019 року, між Кредитною спілкою «Самара» та [PERSON] був укладений договір поруки № 255/19, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати у повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] . Відповідно до п.2.1. Договору поруки, відповідальність поручителя настає у випадку, коли позичальник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання за кредитним договором з будь-якої причини, у тому числі, смерті. Згідно п.2.2. кредитного договору, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитодавцем. Поручитель відповідає по обов`язкам позичальника у повному обсязі, тобто за повернення кредиту, сплату процентів за його використання, за сплату додаткових процентів, а також відшкодування збитків, завданих кредитодавцю невиконанням чи неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. Також, умовами договору поруки встановлено, що в разі невиконання зобов`язань боржником за кредитним договором, відповідачі несуть відповідальність перед позивачем як солідарні боржники, при цьому, позивач вправі вимагати виконання зобов`язань як від всіх відповідачів разом, так і від кожного з них окремо, як в цілому, так і в частині боргу. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідачів направлялися претензії з вимогами погасити суму заборгованості, але відповіді отримано не було. На підставі викладеного, просять стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 13\~570 грн. 97 коп. та понесені судові витрати у сумі 2 102 грн. 00 коп. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.22-23). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Відповідачі [PERSON] та [PERSON] своїм правом на подання відзиву не скористалися. Конверт, який був направлений за адресою останнього відомого їхнього місця проживання, повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.27). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення, будь-яких заяв на адресу суду не направив, своїм правом на подання відзиву не скористався (а.с.26). Крім того, відповідачі повідомлялися про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.24). Згідно ч.8\~ст.178 ЦПК України,\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України, \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно\~до ст.611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1\~ст.1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, 13 червня 2019 року між Кредитною спілкою «Самара» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 255/19 (Договір споживчого кредиту). Згідно умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти у сумі 7 000 грн. 00 коп. строком на 12 місяці, починаючи з 13 червня 2019 року по 12 червня 2020 року (а.с.5-7). Кредит був отриманий 13 червня 2019 року, що підтверджується видатковим касовим ордером № 103 (а.с.9). У якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 255/19 (Договір споживчого кредиту) 13 червня 2019 року, між Кредитною спілкою «Самара» та [PERSON] був укладений договір поруки № 255/19, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати у повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] (а.с.8). Відповідно до п.2.1. Договору поруки, відповідальність поручителя настає у випадку, коли позичальник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання за кредитним договором з будь-якої причини, у тому числі, смерті. Згідно п.2.2. кредитного договору, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитодавцем. Поручитель відповідає по обов`язкам позичальника у повному обсязі, тобто за повернення кредиту, сплату процентів за його використання, за сплату додаткових процентів, а також відшкодування збитків, завданих кредитодавцю невиконанням чи неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідачів направлялися претензії з вимогами погасити суму заборгованості, однак, вони відповідачами були проігноровані (а.с.10-13). Як вбачається з розрахунку, заборгованість відповідачами не погашена та станом на 12 червня 2020 року становить 13\~570 грн. 97 коп. і складається з наступного: залишок кредиту - 6\~636 грн. 17 коп.; проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів - 6\~934 грн. 80 коп. (а.с.4). За таких обставин, оскільки відповідачі належним чином умови договору не виконали та в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не сплачують, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 13\~570 грн. 97 коп. Також, на підставі ст.141 ЦПК України,\~з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 102 грн. 00 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду (а.с.3).

Outcome: approved