Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату та середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх вимог вказує, що з 21.05.1991 по 20.06.2018 він працював на різних посадах у ПАТ «Завод «Маяк». Зокрема, на посаді голови правління - генерального директора до 29.01.2018, з якої позивача було звільнено у зв`язку з виходом на пенсію за віком, та на посаді виконавчого директора, з якої позивача було звільнено 20.06.2018 за угодою сторін. Позивач стверджує, що в обох випадках його звільнення відбулось з грубим порушенням норм трудового законодавства, оскільки йому було видано трудову книжку, проте повний розрахунок з ним проведено не було. Зазначив, що заборгованість по заробітній платі при звільненні з посади голови правління - генерального директора за період з 01.01.2018 по 29.01.2018 становить 595933,10 грн., а заборгованість по заробітній платі при звільненні з посади виконавчого директора за період з 01.02.2018 по 20.06.2018 становить 151274,27 грн., що разом складає 747207,37 грн., проте на дату подання позову вказана сума виплачена не була. Також позивач вказує, що у зв`язку з непроведенням повного розрахунку у день звільнення відповідач повинен йому сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з посади голови правління - генерального директора та при звільненні з посади виконавчого директора станом на дату ухвалення рішення у справі. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 747207,37 грн., а також середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні з посади голови правління - генерального директора та при звільненні з посади виконавчого директора по день ухвалення рішення в справі. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав наведених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні визнав позов частково, подав до суду відзив, в якому визнав позовні вимоги про стягнення заробітної плати в повному розмірі, проте заперечував проти задоволення позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що заробітна плата не виплачена позивачу у день звільнення з роботи в обох випадках не з вини відповідача, а у зв`язку із накладенням органами виконавчої служби арешти, тому відповідач не є розпорядником коштів на вказаних рахунках. Також звернув увагу на значний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, який позивач просить стягнути, в порівнянні із розміром невиконаних зобов`язань. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 21.05.1991 по 20.06.2018 позивач [PERSON] працював на різних посадах у ПАТ «Завод «Маяк», що підтверджується записами у трудовій книжці позивача (а.с.78-95). Зокрема, 10.11.2017 [PERSON] прийнято на роботу до ПАТ «Завод «Маяк» та призначено на посаду голови правління - генерального директора на підставі контракту №24 від 10.11.2017, на термін з 14.11.2017 по 14.05.2018 включно, з посадовим окладом 39811 грн. (а.с.65-70). 29.01.2018 наказом №23к від 29.01.2018 позивача було звільнено з займаної посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію згідно ст. 38 КЗпП України (а.с.64). 31.01.2018 [PERSON] прийнято на роботу до ПАТ «Завод «Маяк» та призначено на посаду виконавчого директора на підставі контракту №3 від 31.01.2018, на термін з 01.02.2018 по 31.01.2021 включно, з посадовим окладом 31848,80 грн. (а.с.72-76). 14.06.2018 наказом №163к від 13.06.2018 позивача було звільнено з займаної посади за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с.71). Згідно з довідками ПАТ «Завод «Маяк» №529 від 25.04.2019 та №528 від 25.04.2019 заборгованість по нарахованій заробітній платі позивача при звільненні з посади голови правління - генерального директора за період з 01.01.2018 по 29.01.2018 становить 595 933,10 грн., а заборгованість по заробітній платі при звільненні з посади виконавчого директора за період з 01.02.2018 по 20.06.2018 становить 151 274,27 грн. (а.с.95,96), що разом складає 747 207,37 грн. Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За приписами ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, а також визнання відповідачем позову в цій частині, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 747 207,37 грн. З виписок відповідача по особовому рахунку [PERSON] за грудень 2017-січень 2018 (а.с.99-100) убачається, що кількість відпрацьованих днів: за грудень 2017 - 6, за січень 2018 - 11 (всього 17), кількість відпрацьованих годин: за грудень 2017 - 48, за січень 2018 - 88 (всього 136), дохід за грудень 2017 - 27 659,62 грн., дохід за січень 2018 - 31 280,08 грн. (всього 58 939,70 грн.). Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становить 3 467,04 грн. Також з виписок відповідача по особовому рахунку [PERSON] за травень-червень 2018 (а.с.101-102) убачається, що кількість відпрацьованих днів: за травень 2018 - 13, за червень 2018 - 2 (всього 15), кількість відпрацьованих годин: за травень 2018 - 104, за червень 2018 - 16 (всього 120), дохід за травень 2018 - 29 930,20 грн., дохід за червень 2018 - 19 738,51 грн. (всього 33 096,99 грн.). Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становить 2 206,47 грн. За період з дати звільнення позивача 29.01.2018 з посади голови правління - генерального директора станом на дату ухвалення рішення всього було 508 робочих днів, а саме: лютий 2018 - 20, березень 2018 - 21, квітень 2018 - 20, травень 2018 - 20, червень 2018 - 20, липень 2018 - 22, серпень 2018 - 22, вересень 2018 - 20, жовтень 2018 - 22, листопад 2018 - 22, грудень 2018 - 20, січень-грудень 2019 - 250 робочих днів, січень 2020 - 21, лютий 2020 - 8. З урахуванням наведеного середній заробіток позивача за вказаний період становить: 3 467,04 грн. (середньоденний заробіток)*508 (робочих днів) = 1 761 256,32 грн. та підлягає стягненню з відповідача в межах заявлених позовних вимог в розмірі 1 470 060,56 грн. За період з дати звільнення позивача 29.01.2018 з посади виконавчого директора станом на дату ухвалення рішення всього було 407 робочих днів, а саме: липень 2018 - 22, серпень 2018 - 22, вересень 2018 - 20, жовтень 2018 - 22, листопад 2018 - 22, грудень 2018 - 20, січень-грудень 2019 - 250 робочих днів, січень 2020 - 21, лютий 2020 - 8. З урахуванням наведеного середній заробіток позивача за вказаний період становить: 2206,47 грн. (середньоденний заробіток)*407 (робочих днів) = 898 033, 29 грн. та підлягає стягненню з відповідача. Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в загальному розмірі складає: 1 470 060, 56 грн. + 898 033, 29 грн. = 2 368 093,85 грн. Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа, самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений ІV Податковим кодексом України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом ІV Податкового кодексу України. Згідно із підпунктом 164.2.1 пункту 164.2 ПК України підлягають оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту). Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування. Згідно із статтею 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. У пункті 6 (абз.5) постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який стягується з роботодавця на користь працівника зазначається судом без виключення з них податків й інших обов`язкових платежів, які сплачуються роботодавцем при виконанні рішення суду, однак згідно вказаних вище роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування законодавства про оплату праці» на суд покладається обов`язок зазначення даної обставини в резолютивній частині рішення та вказується, що податок та інші обов`язкові платежі підлягатимуть відрахуванню при сплаті. Суд не бере до уваги посилання представника відповідача про поважність причин невиплати заробітної плати, у зв`язку із накладенням органами виконавчої служби арештів на рахунки підприємства, оскільки невиконання боржником своїх зобов`язань перед третіми особами, не свідчать про відсутність у позивача законних підстав для отримання належних йому коштів, у встановлені законом строки, а у відповідача, відповідальності за невиконання своїх зобов`язань.. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved