Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого вказав, що 17.03.2015 року померла його баба [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане виконавчим комітетом Селезенівської сільської ради Сквирського району Київської області, серія І-ОК №336051. Після її смерті відповідно до ст.1220 ЦК України , відкрилася спадщина на майно, яке складається з: земельної ділянки площею 3,0699 га, яка розташована на території Селезенівської сільської ради Сквирського району Київської області призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія Р1 № 237641, кадастровий номер 3224086800:03:018:0008, що стверджується державним актом та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3208946892017. Після смерті баби позивач прийняв спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, за адресою: вул. Травнева,30, в с. Селезенівка, Сквирського району Київської області, але записи про реєстрацію в паспорті відсутні,тому про це свідчить довідка Селезенівської сільської ради Сквирського району Київської області, проте оформити спадщину на спадкове майно у нотаріуса не може, оскільки існують інші спадкоємці першої черги [PERSON]Я, [PERSON], та [PERSON], які спадщину приймати не бажають, що унеможливлює прийняття спадщини позивачем, а також при зверненні до нотаріуса позивачу було відмовлено в оформленні спадкових справ, оскільки державний акт на право приватної власності на землю видано на імя «Ліщук Лідії Ананівни», а відповідно до паспорта та свідоцтва про смерть його бабу звати «Ліщук Ліда Ананівна», тому нотаріус була змушена відмовити у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,070 га, яка розташована на території Селезенівської сільської ради Сквирського району Київської області призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія Р1 № 237641, кадастровий номер 3224086800:03:018:0008, одже позивач змушений звернутися до суду для врегулювання спору. Позивач просить суд встановити факт, належності [PERSON], яка померла 17.03.2015 року державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 3,070 га, яка розташована на території Селезенівської сільської ради Сквирського району Київської області призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія Р1 № 237641, кадастровий номер 3224086800:03:018:0008, який видано на імя [PERSON] визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,070 га, яка розташована на території Селезенівської сільської ради Сквирського району Київської області призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія Р1 № 237641, кадастровий номер 3224086800:03:018:0008, в порядку спадкування за законом після смерті баби, [PERSON], яка померла 23.02.2004 року. Позивач у судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить не застосовувати фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідач у судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою, позов визнає, заперечень не має, просить не проводити фіксацію звукозапису судового процесу. Треті особи, також до суду не зявилися, надали до канцелярії суду заяви, та просили провести розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~\~\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог статей\~2\~та\~4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Судом встановлено, що 17.03.2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане виконавчим комітетом Селезенівської сільської ради Сквирського району Київської області, серія І-ОК №336051. Після її смерті відповідно до ст.1220 ЦК України , відкрилася спадщина на майно, яке складається з: земельної ділянки площею 3,0699 га, яка розташована на території Селезенівської сільської ради Сквирського району Київської області призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія Р1 № 237641, кадастровий номер 3224086800:03:018:0008, що стверджується державним актом та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3208946892017. Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, за адресою: вул. Травнева,30, в с. Селезенівка, Сквирського району Київської області, але записи про реєстрацію в паспорті відсутні,тому про це свідчить довідка Селезенівської сільської ради Сквирського району Київської області, проте оформити спадщину на спадкове майно у нотаріуса не може, оскільки існують інші спадкоємці першої черги [PERSON]Я, [PERSON], та [PERSON], які спадщину приймати не бажають, що унеможливлює прийняття спадщини позивачем, а також при зверненні до нотаріуса позивачу було відмовлено в оформленні спадкових справ, оскільки державний акт на право приватної власності на землю видано на імя «Ліщук Лідії Ананівни», а відповідно до паспорта та свідоцтва про смерть його бабу звати «Ліщук Ліда Ананівна», тому нотаріус була змушена відмовити у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,070 га, яка розташована на території Селезенівської сільської ради Сквирського району Київської області призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія Р1 № 237641, кадастровий номер 3224086800:03:018:0008, одже позивач змушений звернутися до суду для врегулювання спору. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1266 ЦК України передбачено, що \~внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved