Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] . На обґрунтування позову послався на те, що він є власником цієї квартири. Відповідач, яка є однією з колишніх співвласників квартири, з моменту продажу у квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі, добровільно знятись з реєстрації не бапжає. У зв`язку з реєстрацією відповідачау спірній квартирі він не може у повному обсязі розпоряджатися належним майном, несе додаткові витрати за оплату комунальних послуг. 14.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності, відзиву не подала. Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як передбачено ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставінаявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 31.12.2020 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №239576117 від 31.12.2020 року. Відповідач є однією з колишніх співвласників спірної квартири, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 31.12.2020 року. У вказаній вище квартирі зареєстрована відповідач, що підтверджується довідкою про склад сім`ї Відділу реєстрації Червоноградської міської ради від 15.04.2021 р. №6591, однак відповідач у квартирі не проживає. В добровільному порядку знятися з реєстрації у вказаній вище квартирі відповідач не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 зазначеного Кодексу). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Порушення свого права власності позивач обґрунтовує тим, що факт реєстрації відповідача у спірній квартирі перешкоджає йому володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що відповідач, передавши у власність позивачу свою частку у праві власності на спірну квартиру, втратила право на користування останньою, тому, ураховуючи порушення прав позивача фактом реєстрації відповідача у спірній квартирі, позовна вимога про визнання відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим задовольняється. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 908, 00 грн. судового збору.

Outcome: approved