Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , жителька с.Стримба Кодимського району Одеської області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). Після смерті [PERSON] залишилась малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження малолітнього [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 03.01.2018 року, в графі батько вказаний [PERSON] , з яким померла [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, однак не проживала із ним вже понад 18 років. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього [PERSON] - його вихованням та доглядом не займається, не піклується про нього, не забезпечує матеріально. В зв`язку із вказаними обставинами, орган опіки та піклування Кодимської РДА Одеської області прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] . Посилаючись на викладене, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судові повідомлення вручені належним чином. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , жителька с.Стримба Кодимського району Одеської області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). Після смерті [PERSON] залишилась малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження малолітнього [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 03.01.2018 року, в графі батько вказаний [PERSON] , з яким померла [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, однак не проживала із ним вже понад 18 років, що підтверджується довідкою Петрівської сільської ради Кодимського району Одеської області №179 від 20.03.2019 року. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього [PERSON] - його вихованням та доглядом не займається, не піклується про нього, не забезпечує матеріально. Згідно довідки Петрівської сільської ради Кодимського району Одеської області №178 від 20.03.2019 року відповідач [PERSON] проживав в с.Стримба в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , однак після розлучення, з 2000 року на території сільської ради не з`являвся і місце його перебування невідоме. Згідно інформації Кодимського РЦСССДМ Кодимської РДА, [PERSON] тривалий час перебувала на обліку сімей, що опинились в складних життєвих обставинах. За даними соціального інспектування [PERSON] проживала спільно з малолітнім сином та співмешканцем [PERSON] , з яким вели спільне господарство та здійснювали догляд за малолітнім [PERSON] [PERSON] не проживала із колишнім чоловіком, [PERSON] більше 20 років, даний громадянин не приймав участі у вихованні та утриманні малолітнього [PERSON] . 02.05.2019 року Кодимською РДА, як органом опіки та піклування надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідачів займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про їх намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. Частиною 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятою 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року і підписаною Українською РСР 21 лютого 1990 року, ратифікованою постановою Верховної Ради УРСР 27 лютого 1991 року N 789-XII передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи встановлені у цій справі фактичні обставини, зміст рішень спеціальних органів, суд вважає, що відповідач по справі, будучи батьком малолітнього [PERSON] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме не цікавиться життям дитини, матеріально не забезпечує, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує всім необхідним, тобто нехтує своїми батьківськими обов`язками, тому суд вважає необхідним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач дійсно не проживає разом з сином, не піклується про його моральне виховання, фізичний та духовний розвиток, здоров`я, підготовку до самостійного життя, не проявляє батьківської турботи, матеріально не утримує, не спілкується з ним, що свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню дитини та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками.

Outcome: approved