Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати недодержання ПАТ «Укрексімбанк» вимог, що ставляться до правочинів, зобов'язати відповідача привести Договір про надання споживчого кредиту № 60408С4 від 15.01.2008 року у відповідність до вимог чинного законодавства України; визнати Угоду № 60408С4 від 17.11.2008 року недійсною. В обґрунтування позову покликається на те, що 15 січня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Укрексімбанк» укладено договір надання кредиту №60408С4. 17.11.2008 року між відповідачем та [PERSON] укладено Угоду про внесення змін до кредитного договору №60408С4-1, яка була підписана позивачем на підставі довіреності від імені [PERSON], проте всюди по тексту Угоди позивач іменувався в подальшому не як особа, що діє на підставі доручення, а як позивальник. Під час укладення Угоди про внесення змін до кредитного договору №60408С4 від 17.11.2008 року на думку позивача відповідачем було допущено численні порушення прав споживача, порушено принцип рівності сторін договору, порушено принцип добросовісності, справедливості та розумності, обмежено право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про споживчий кредит в частині валютного ризику, чим порушено ст. ст. 3, 203 ЦК України, п. п. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У ході розгляду справ надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Представник відповідача Городній О. М. в судовому засіданні позов заперечив у повному обсязі, покликається на порушення позивачем строків позовної давності звернення до суду, просить суд у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.01.2008 року між [PERSON] та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (ВАТ «Укрексімбанк») був укладений кредитний договір №60408С4 з наступними змінами і доповненнями. 17.11.2008 року між [PERSON], від імені якої на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Пустомитівського нотаріального округу Моісєєвою О. Я. від 18.06.2008 року діяв [PERSON], та ВАТ «Укрексімбанк» укладено Угоду про внесення змін до кредитного договору №60408С4, за умовами якого [PERSON] було надано кредит в сумі 170 000,00 доларів США на строк до 12.01.2018 року для здійснення ремонту житлового будинку, копія договору наявна у матеріалах справи. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог покликається на ЗУ «Про захист прав споживачів», проте за змістом п. 22 ст. 1 даного закону: споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Позивач вказує на те, що умови вказаного договору порушують права позичальника як споживача, проте з матеріалів справи вбачається, що він не є суб'єктом права звернення до суду за захистом свого порушеного права, оскільки таке у нього не виникає з огляду на матеріали договору №60408С4 від 15.01.2008 року та Угоди про внесення змін до кредитного договору №60408С4-1 від 17.11.2008 року. Окрім того не знаходять свого підтвердження покликання позивача що він від свого імені підписував угоду №60408С4-1 про внесення змін до Кредитного договору №60408С4 від 15.01.2008 року, а тому вправі звертатися до суду із вказаними вимогами, оскільки із наявної в матеріалах справи копії вказаної угоди, вбачається, що він діяв як представник від імені [PERSON] на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Пустомитівского нотаріального округу Моісєєвою О. Я. від 18.06.2008 року. Судом встановлено, що позивач не являється стороною кредитного договору №60408С4 від 15.01.2008 року з наступними змінами і доповненнями та Угоди про внесення змін до кредитного договору №60408С4 від 17.11.2008 року, оскільки при підписанні Угоди діяв від імені [PERSON], а тому не являється споживачем у вказаних правовідносинах. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Враховуючи те, що норми ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих ним повноважень судом створені належні умови для надання сторонами доказів, заявлення клопотань витребування додаткових доказів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушення. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Враховуючи те, що позивач не був стороною оспорюваного договору; те, що позивачем не зазначено, яким чином право позивача буде відновлено шляхом визнання оспорюваного правочину недійсним, беручи до уваги диспозитивність і змагальність цивільного процесу, з положень ст.ст.15, 16 ЦК України вбачається, що не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи пред'явлення позову в контексті викладеного позивачем у прохальній частині позовної заяви, а тому у задоволення позову слід відмовити.

Outcome: dismissed