Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив звернути стягнення на предмет застави - автомобіль, марки MITSUBISHI, модель OUTLANDER 2,0 дата випуску 2014, номер кузова [NUMBER], належить [PERSON] шляхом продажу автомобіля банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняття автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, за рахунок чого задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» за кредитним договором №4686.08.05.2293 від 03.11.2014 року у загальній сумі 211851,00 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3530,85 грн. Посилаючись на описку, представник позивача заявою від 16.12.2015 року уточнив позовні вимоги в частині майнових вимог, вказавши загальну суму 232022,12 грн. Не зважаючи на встановлення у судовому засіданні особи відповідача, описка в написанні її імені позивачем не виправлена. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.11.2014 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4686.08.05.2293, відповідно до умов якого кредитні кошти надавалися Позичальнику для повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки MITSUBISHI, модель OUTLANDER 2,0 дата випуску 2014, номер кузова [NUMBER], укладеного між [PERSON] та ТОВ «НІКО-ЗАПОРІЖЖЯ». Того ж дня, в забезпечення виконання зазначеного зобовязання між банком та [PERSON] було укладено договір застави. У порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вищевказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 03.04.2015 року виникла заборгованість у розмірі 232022,12 грн. На день подання позову позичальником [PERSON] без згоди банку, в порушення п.4.1.3., 4.1.4. Договору застави, було відчужено автомобіль на користь третіх осіб. На день розгляду справи автомобіль зареєстрований за відповідачем по справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі. Хоча в останнє судове засідання представник не зявився, заявою від 21.01.2016 року не заперечив розглядати справу за його відсутності з урахуванням уточнених вимог від 16.12.2015 року. Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги заперечили в повному обсязі з тих підстав, що відповідач на законних підставах придбала автомобіль в особи, яка так само володіла ним на законних підставах. Відповідач з [PERSON] взагалі не знайома. Належним способом захисту відповідно до умов договору застави, вважають, вжиття позивачем заходів по достроковому виконанню боржником зобовязань, забезпеченим заставою. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у судовому розгляді, зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між ПАТ «КРЕДОБАНК» фізичною особою [PERSON] 03.11.2014 року був укладений договір про надання кредиту №4868.08.05.2293, згідно з яким відповідачу було надано грошові кошти у сумі 211851,00 грн., зі сплатою 19,99 відсотків річних. Відповідно до п.1.2. договору кредиту, кредит надавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки MITSUBISHI, модель OUTLANDER 2,0 дата випуску 2014, номер кузова [NUMBER], укладеного між [PERSON] та ТОВ «НІКО-ЗАПОРІЖЖЯ» (а.с.14-16). В якості забезпечення виконання кредитних зобовязань з [PERSON] був укладений договір застави №б/н від 03.1.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі №2496, за умовами якого відповідач передав в заставу наступне майно, а саме транспортний засіб марки MITSUBISHI, модель OUTLANDER 2,0 дата випуску 2014, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію СХХ 489670, видане Центр ДАІ 2301 30.10.2014 року (а.с.19-21). [PERSON] не виконала умови кредитного договору, кредит не повернула, проценти не сплатила. У звязку з зазначеним порушенням станом на 03.04.2015 року виникла заборгованість у розмірі 232022,12 грн. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов'язання застава зберігається в початковому обсязі. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду. Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України\~та інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, а обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки. Згідно ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Відповідно до ст.592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави. На даний час зобов'язання за кредитним договором [PERSON] не виконані, заборгованість за кредитним договором №4686.08.05.2293 від 03.11.2014 року не погашена, позивач з вимогою достроково виконати зобовязання до боржника не звернувся, відтак вимоги позивача щодо витребування транспортного засобу (заставного рухомого майна автомобіля марки MITSUBISHI, модель OUTLANDER 2,0 дата випуску 2014, № кузова JMBXTGF2WEZ000155) є безпідставними. Також відповідно п.3.1.2.умов договору застави у випадку відчуження, втрати предмета застави банк вправі вимагати від [PERSON] заміни його іншим рівноцінним майном, на вартість не меншу від вартості майна, що було відчужено (а.с.20). Крім того, у випадку втрати і не відновлення предмету застави п.3.1.3. договору передбачена вимога від заставодавця, тобто від [PERSON] дострокового виконання забезпеченого заставою зобовязання (а.с.20). Відповідно довідки-рахунок №898944 серія ВІА [PERSON] купила транспортний засіб марки MITSUBISHI, модель OUTLANDER 2,0 дата випуску 2014, номер кузова [NUMBER], який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ594989 належав [PERSON] (а.с.77). З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ728556 вбачається, що з 28.01.2015 року право власності на транспортний засіб марки MITSUBISHI, модель OUTLANDER 2,0 дата випуску 2014, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстровано за [PERSON] (а.с.67). Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Правом власності, відповідно до ст.316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином, вбачається, що [PERSON] правомірно набула право власності на транспортний засіб MITSUBISHI, модель OUTLANDER 2,0 дата випуску 2014, номер кузова [NUMBER]. За вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. В матеріалах справи містяться повідомлення про порушення забезпеченого обтяження адресовані відповідачу та третій особі (а.с.33, 34), проте позивачем не надано доказів направлення та вручення зазначених повідомлень адресатам, а відтак докази предявлення вимоги до боржника відсутні. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні по зверненню стягнення на предмет застави безпідставними, такими що не підлягають задоволенню. До всього, після встановлення у судовому засіданні особи відповідача (а.с.63), а як наслідок - невірного зазначення позивачем імені відповідача, уточнення позову в цій частині так і не здійснено. Ухвалою суду від 08.09.2015 року вжито заходів забезпечення позову, накладено арешт на транспортний засіб відповідача. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, на підставі ч.6 ст.154 ЦПК України вжиті заходи забезпечення підлягають скасуванню.

Outcome: dismissed