Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкоди в спілкуванні з дочкою, її вихованні та встановити йому час для побачень із дитиною систематично щотижня з 14 годин 00 хвилин суботи до 14 години 00 хвилин неділі за місцем його проживання. При цьому, він зазначає, що з 22 жовтня 2011 року він перебував у шлюбі з відповідачкою. Від даного шлюбу вони мають спільну малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюб між ними розірвано. Дитина постійно проживає з відповідачкою. Однак, після припинення шлюбних відносин та переїзду відповідачки до батьків він фактично позбавлений права брати участь у вихованні дочки. В судовому засіданні позивач на позові наполягає. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, але просить надати і їй один день вихідного для проведення часу з дитиною. Представник третьої особи органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області Панасенко Н.О. в судове засідання не з`явилася, однак, від неї надійшла заява про розгляд справи в її відсутність та прийняття рішення за матеріалами справи, враховуючи висновок органу опіки та піклування, який доданий до заяви. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2011 року, який було розірвано рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 12 квітня 2018 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, про народження та рішенням суду /а.с.5-8/. Згідно пояснень сторін в судовому засіданні після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з відповідачкою. Дані обставини визнані сторонами, а тому, згідно ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. На даний час між сторонами не досягнуто домовленості щодо спілкування та виховання відповідачем дочки. Позивач позбавлений можливості у спілкуванні зі своєю дочкою, але він бажає приймати участь у її вихованні не тільки матеріально, але й особисто. Згідно приписів ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Доказів, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дочкою перешкоджатиме нормальному розвитку останньої, відповідачкою не надано. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] працює, відповідно наданої за місцем проживання характеристики [PERSON] зарекомендував себе позитивно, скарг на нього немає /а.с.9/. З позивача стягуються аліменти. Заборгованість на даний час відсутня. Зазначені обставини відповідачем не були спростовані. Аналізуючи висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області суд вважає за необхідне покласти його в основу судового рішення, оскільки він підтверджується зібраними по справі доказами, не суперечить ним, в ньому повно та об`єктивно були досліджені обставини справи, а також враховані інтереси малолітньої дитини. Також, при вирішенні спору судом приймаються до уваги положення Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, стосовно того, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод; суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування; під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, вік дитини, стан її здоров`я, особиста прихильність дитини до кожного з них та інші обставини. Враховуючи вік дитини та те, що позивач працює і має вихідні суботу та неділю, суд вважає доцільним не встановлювати побачення щонеділі, оскільки це буде перешкоджати матері спілкуватися із дитиною, яка також працює і має лише один вихідний день. Враховуючи вищекладене, з урахуванням принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин та пріоритетному інтересу дитини, недопущенням порушення права позивача на виховання та інтереси самої малолітньої дитини, на підтримку зв`язків з батьком у нормальній спокійній обстановці, без суперечок та скандалів, суд приходить до висновку, що слід визначити такий спосіб участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею, як періодичні побачення і зустрічі батька з дочкою без присутності матері дитини за наступним графіком: з 14-00 години суботи до 14-00 години неділі через тиждень за місцем його проживання, а також в будь-який час за домовленістю з матір`ю дитини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial