Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт та заборону з ? частини квартири [ADDRESS] (Бронзоса) в м. Мелітополі Запорізької області, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції Запорізької області [PERSON] серії АМ №192712 від 25.11.2009, яка належить йому, [PERSON]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому, [PERSON] на підставі права власності належить квартира [ADDRESS] (Бронзоса) в м. Мелітополі Запорізької області. ? частина цієї квартири належить йому на підставі права власності б/н від 17.01.2006, виданого виконавчим комітетом [PERSON] міської ради, інша ? частина квартири належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 2-1456, виданого [PERSON] державною нотаріальною конторою. 25.11.2009 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції Запорізької області [PERSON] була винесена постанова АА № 192712 про арешт та оголошення заборони відчуження ? частини квартири [ADDRESS] (Бронзоса) в м. Мелітополі Запорізької області. На сьогодні в нього виникла необхідність відчуження його майна, тому 21.03.2017 він звернувся до Державної виконавчої служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції Запорізької області з відповідною заявою про зняття арешту з ? частини належної йому квартири. Державна виконавча служба [PERSON] міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 10.04.2017 відмовила йому у знятті арешту з майна, оскільки відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, який набрав чинності з 01.01.2009 строк зберігання виконавчих документів становить три роки. Після закінчення терміну зберігання виконавчі документи підлягають знищенню, тому перевірити виконавчі документи за період з 2009-2013 року не має можливості. Таким чином, державним виконавцем, виконавче провадження було завершене, але накладений 30.05.2006 арешт знятий не був, тобто державним виконавцем не було виконано норми чинного законодавства. Вище викладені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду. Сторони у судове засідання не зявилися. Від представників позивача [PERSON], [PERSON] надійшла заява, про розгляд справи за їхньої відсутності, на задоволені позову наполягають. Від представника відповідача [PERSON] міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області надійшла заява про розгляд справи за його відсутності на розсуд суду. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При судовому розгляді встановлено, що [PERSON] на підставі права власності належить квартира [ADDRESS] (Бронзоса) в м. Мелітополі Запорізької області. ? частина цієї квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва права власності б/н від 17.01.2006, виданого виконавчим комітетом [PERSON] міської ради, інша ? частина квартири належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 2-1456, виданого 01.09.2015 [PERSON] державною нотаріальною конторою Запорізької області, державний нотаріус [PERSON]Ф./а.с.7-13/ Згідно письмового повідомлення [PERSON] міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області №4106/169-41/16944/9647 від 10.04.2017 на заяву [PERSON] щодо зняття арешту на ? квартири [ADDRESS] (Бронзоса) в м. Мелітополі Запорізької області, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АА №192712 від 25.11.2009 винесена держаним виконавцем [PERSON], після закінчення терміну зберігання виконавчі провадження підлягають знищенню. Відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, який набрав чинності з 1 січня 2009 року строк зберігання виконавчих проваджень становить з роки. Отже перевірити виконавчі документи за період з 2009-2013 роки не має можливості. Згідно ст. 59 ЗУ «про виконавче провадження» для зняття арешту з майна, [PERSON] має право звернутися до суду./а.с.6/ Порядок зняття арешту з майна передбачено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. На підстав ч. 2ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Оскільки існування арешту на майно позивача порушує конституційне право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (ст.41 Конституції України), суд вважає за необхідне скасувати арешт на майно позивача та оголошення заборони на його відчуження, накладений державним виконавцем постановою серія АА №192712 від 25.11.2009. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до частини другої статті 114 ЦПК позови про зняття арешту з нерухомого майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (виключна підсудність). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області про зняття арешту з нерухомого майна підлягає задоволенню.

Outcome: approved