Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог (а.с.36-37) просив з першого дня канікул о 9 годині ранку батько забирає дитину за місцем мешкання дитини у м. Лисичанськ до місця проживання батька у м. Кремінна та повертає об 11 годині в останній день канікул. День народження батька [PERSON] кожен рік з 9 години ранку [INFO] до 11 години[INFO] Новий рік кожного непарного року (2017, 2019 і т.д.) з 9 години ранку 30 грудня до 11 години 14 січня парного року (2018, 2020 і т.д.). Православну Пасху кожен непарний рік з 9 години суботи до 11 години першого вівторка. Під час літніх шкільних канікул з 9 години 5 липня до 11 години 25 липня непарного року. Кожен рік з 9 години ранку 25 липня до 11 години ранку 15 серпня, надаючи право батькові відпочивати та оздоровлювати дитину [PERSON] як на території України, так і за її межами. Мати повинна заздалегідь підготувати батькові паспорт або інші документи необхідні для безперешкодного пересування дитини за межами України. У разі хвороби сина у вищезазначені дні батько має право особисто спілкуватися з дитиною за місцем її знаходження. Якщо хворобу підтверджено документально, то батько забирає дитину у перші 3 дні одужання згідно довідки лікаря на увесь пропущений за час хвороби строк. Якщо хвороба не підтверджена довідкою лікаря батько забирає дитину згідно графіка п.1. У разі знаходження [PERSON] без матері і будь-якому місці, крім медичного закладу з симптомами хвороби (температура, кашель, нежить), батько забирає його для подальшого лікування до повного оздоровлення. У разі знаходження [PERSON] у третіх осіб, крім матері, медичного та учбового закладу, батько безперешкодно забирає сина у тих осіб до з'ясування причин відсутності матері до її появи. Матір зобов'язана за 3 дні у письмовій формі інформувати батька про змінення постійного місцезнаходження дитини на строк більше двох діб з вказівкою точної адреси, включаючи літній період. Крім того, в літній період при виїзді за межі держави матір повинна не пізніше трьох тижнів до планового виїзду письмово повідомити батька про планове місцеперебування дитини та строки такого перебування. Матір зобов'язана не пізніше доби з часу виявлення хвороби письмово повідомляти батька про хворобу дитини, вакцинації, методах та формах лікування хвороб, застосовуваних при цьому засобах, препаратах, терапії, процедурах з додаванням копій рекомендацій та висновку лікаря або наданням оригіналів медичних документів [PERSON] для ознайомлення та копіювання. [PERSON] повинна надавати телефонну слухавку [PERSON] для розмов у будь-який час, крім денного та нічного сну. Мати повинна письмово погоджувати з батьком дитини усі питання навчального характеру дитини (вибір секцій, дошкільних та загальноосвітніх установ і т.д.).У разі хвороби дитини у батька, син продовжує знаходитись у батька до моменту повного одужання, підтвердженого довідкою лікуючого лікаря-педіатра. У разі карантину у днз або школі дитина знаходиться з батьком до закінчення карантину. Позивач у судовому засіданні уточнений позов підтримав. Представник позивача в судовому засіданні уточнений позов підтримав. Представник відповідача у судовому засіданні усно та письмово частково заперечував проти позову, оскільки до серпня місяця 2016 року спільний син [PERSON] з великим бажанням зустрічав позивача, охоче йшов до нього, залишався у нього на декілька днів, але після останнього відвідування з 20.08.2016 року по 02.09.2016 р. відповідачеві довелося тривалий час лікувати сина, у дитячому закладі з ним працював психолог, оскільки син був заляканий, не бажав вести розмови про батька. Також відповідачеві стало відомо, що син [PERSON] перебуваючи у позивача має вільний доступ до вогнепальної зброї (мисливської рушниці). Представник органу опіки та піклування не заперечував проти задоволення заявлених вимог згідно висновку органу опіки та піклування. У судовому засіданні досліджені докази: копія свідоцтва про народження; копія висновку органу опіки та піклування Лисичанської міської ради; копія акту обстеження умов проживання; копія характеристики; довідка Лисичанської ДНЗ №8 «Світлячок»; характеристика дитини; копія амбулаторної картки дитини; фотографії; заперечення на первинну та уточнену позовні заяви; висновки органу опіки та піклування Лисичанської міської ради; довідки про склад сім'ї, лікарів нарколога і психіатра, ясел-садка; побутова характеристика відповідачки; диплом бабусі дитини; рішення Лисичанського міського суду від 06.02.2014 р. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін і органу опіки та піклування, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 23 травня 2012 р. перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Лисичанського міського суду від 06 лютого 2014 р. Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] [INFO] Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з відповідачкою. Позивач у 2013-му році звертався до органу опіки та піклування Лисичанської міської ради стосовно визначення участі у вихованні дитини та отримав висновок від 01 листопада 2013 р. На час розгляду справи судом з урахуванням часу, що минув з моменту складання висновку органу опіки та піклування, сторони не досягли згоди щодо участі позивача у вихованні дитини, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч. 3 ст. 19 СК України, звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Відповідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини Згідно ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ч. 2,3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Таким чином, питання виховання дитини батьки вирішують спільно, позивач зобов'язаний брати участь у вихованні своєї дитини та має право на особисте спілкування з сином, а відповідачка не має права перешкоджати позивачу спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Перевіривши твердження сторін дослідженими доказами, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про його участь у вихованні та спілкуванні з дитиною є обґрунтованим, проте бажаний ним спосіб такої участі не у повній мірі відповідає інтересам дитини. Отже, виходячи з інтересів дитини, враховуючи обставини справи, а також вік дитини, стан здоров'я, психологічний стан дитини, врахувавши доводи відповідачки та висновок органу опіки, наявність у бабусі дитини - [PERSON] педагогічної освіти, суд вважає необхідним визначити спосіб участі позивача у вихованні дитини наступним шляхом: -день народження батька, [PERSON] кожен рік з 19-00 год. [INFO] до 11-00 год. [INFO]-Новий рік кожного непарного року з 19-00 год. 30 грудня до 11-00 год. 02 січня парного року; -Православний Великдень кожен непарний рік з 15-00 год. суботи до 19-00 години першого за Великоднем понеділка; -кожен рік з 9-00 год. 25 липня до 11-00 год. 15 серпня, надаючи право батькові відпочивати та оздоровлювати дитину [PERSON] тільки на території України, бо виїзд за межі можливий лише з дозволу відповідачки, можлива відсутність якого не є предметом даного спору; -у разі хвороби сина у вищезазначені дні батько має право особисто спілкуватися з дитиною за місцем її знаходження, окрім лікувального закладу, де можливість зустрічі з дитиною визначається його правилами та приписами лікарів. -у разі знаходження [PERSON] без матері і бабусі [PERSON] у будь-якому місці, крім медичного закладу з симптомами хвороби (температура, кашель, нежить), батько забирає його для подальшого лікування до повного оздоровлення; -у разі знаходження [PERSON] у третіх осіб, крім матері, бабусі [PERSON], та медичного закладу, батько безперешкодно забирає сина у тих осіб до з'ясування причин відсутності матері до її появи; -[PERSON] повинна надавати телефонну слухавку [PERSON] для розмов з батьком у будь-який час, крім денного та нічного сну. У разі хвороби дитини у батька, син продовжує знаходитись у батька до моменту повного одужання, підтвердженого довідкою лікуючого лікаря-педіатра. Такий спосіб участі позивача у вихованні дитини відповідає, на думку суду, інтересам малолітньої дитини, дозволяє налагодити психологічний контакт дитини з батьком, та не порушує звичайних для дитини умов життя та сталого розпорядку та режиму життя дитини. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - зі своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. За таких обставин, суд приходить до висновків про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Що стосується вимог про письмове повідомлення позивача щодо хвороби дитини та методах його лікування, то суд вважає, що право на медичну інформацію, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, має повнолітній пацієнт. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», дитина - це особа віком до 18 років (повноліття). До досягнення 18-річного віку таким правом в інтересах пацієнта наділені батьки чи інші законні представники, а тому оскільки позивач є батьком дитини - він має вільний доступ до інформування його про стан здоров'я дитини в медичних закладах, а тому в даній частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Так само спілкування під час хвороби за умови знаходження дитини у лікувальному закладі залежить від правил відвідування хворих у цьому закладі та приписів лікарів, а не відповідачки. Також суд погоджується із запереченнями відповідачки про необхідність перебування дитини у післялікарняний період разом із нею, тому відмовляє в цій частині позову. Щодо письмово погодження з батьком вибору секцій, дошкільних та загальноосвітніх установ та інш. для дитини, то суд вважає дані вимоги такими, що суперечать інтересам та розвитку дитини та не узгоджуються з висновком органу опіки та піклування. Позовні вимоги щодо проведення відпочинку під час канікул кожного року та перебування дитини з батьком під час карантину в школі, суд вважає передчасним, оскільки захисту у суді підлягають тільки дійсні існуючі права, тоді як позивач просить визнати за ним це право під час навчання дитини у школі, тобто через кілька років після розгляду справи. Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, якщо зростання прихильності дитини до батька,а належне виконання останнім своїх батьківських обов'язків та інша зміна обставин обумовить це. До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових умов участі позивача у вихованні дитини.

Outcome: partial