Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з товариства з обмеженою відповідальністю «ВАСКІНГ.КОМ» заборгованість за договором поворотної фінансової допомоги (позики) від 14.09.2016 року у сумі 5884000,00 (п»ять мільйонів вісімсот вісімдесят чотири тисячі) гривень та судові витрати в розмірі 8810,00 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що 14.09.2016 року з відповідачем був укладений договір позики, на умовах якого позивач надав відповідачеві у безпроцентну позику кошти у сумі 5884000,00 грн, шляхом безготівкового перерахування платіжним дорученням №75158947 від 14.09.2016 року на банківський рахунок відповідача № [NUMBER] в АТ «Свербанк», МФО 320627. Договором позики передбачено обов»язок відповідача повернути позивачу всю суму позики у термін до 30 липня 2018 року. Однак, в обумовлений строк, та до дня звернення до суду, сума позики ТОВ «ВАСКІНГ.КОМ» не повернута. А тому борг просить стягнути з відповідача в судовому порядку, оскільки останній ухиляється від виконання договірних зобов'язань. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та просить вирішити спір по суті в підготовчому судовому засідані, в порядку ч.3 ст. 200 та ч.4 ст. 206 ЦПК України, у зв»язку з визнанням позову відповідачем. Представник відповідача не з'явився у підготовче судове засідання. Надав відзив на позовну заяву де зазначено, що визнає отримання в безпроцентну позику від [PERSON] безготівково на свій рахунок АТ Свербанк кошти на суму 588400,00 грн. які відповідно договору потрібно було повернути до 30.07.2018 року. В силу об»єктивних причин ТОВ «Васкінг Ком» не змогло своєчасно розрахуватися з [PERSON] і не має можливості повернути всю суму позики в даний час. Товариство не заперечує право [PERSON] стягнути борг через суд та фактично визнає позовні вимоги і просить справу розглядати за відсутності представника ТОВ «Васкінг.Ком» за наявними документами. (а.с.21). Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлагють задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами 14.09.2016 року укладено договір позики, за умовами якого позивач надав, а відповідач отримав у борг грошові кошти в розмірі 5884000,00 грн, які зобов»язувався повернути в строк до 30.07.2018 року. Проте, належним чином свої зобов»язання перед позивачем не виконав, як наслідок, на момент розгляду справи, борг відповідача складає 5884000,00 грн. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статею 629 ЦК України ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 14.09.2016 між [PERSON] та ТОВ «Васкінг.ком» укладено Договір позики відповідно до п.п.2.1., 2.2 та 3.1 якого позикодавець надає позичальнику позику в сумі 5884000,00 гривень, шляхом безготівкового перерахування коштів на банківський рахунок, а позичальник зобов'язується прийняти позику та повернути позикодавцю всю отриману суму позики у встановлений договором строк. Позика повинна бути повернутою до 30.07.2018 року включно. Факт отримання позики від позивача підтверджується платіжним дорученням №75158947 від 14.09.2016 (а.с.5-6). Згідно правового висновку, зробленого ВСУ від 18.09.2013 року у справі № 6-63 цс 13 про стягнення боргу за договором позики було визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи, як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. 03.08.2018 року позивачем вручено вимогу ТОВ «Васкінг.Ком» про повернення позики, на яку відповідач відповіді не надав (а.с.7). Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що до теперішнього часу відповідач не виконав належним чином умови договору від 14.09.2016 року і не повернув позивачу суму грошового боргу в сумі 5884000,00 грн., суд вважає за можливе стягнути дану суму з ТОВ «Васкінг.Ком» на користь позивача. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 8810 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved