Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконними наказ №63/с керівника відділу персоналу [PERSON] від 29 грудня 2014 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді догани та скасувати його. В обґрунтування позову покликається на те, що 01 червня 2009 року він прийнятий на посаду оператора верстатів з ПК ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмбХ», а з 01 квітня 2010 року він працює на посаді інженера відділу з підготовки виробництва. Наказом № 63/с від 29 грудня 2014 року на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни за невиконання обовязку, передбаченого п.4.1.4. Правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме: за несвоєчасне замовлення кримпувального верстату для контакту 414313460. Накладення дисциплінарного стягнення вважає необґрунтованим і незаконним, тому що порушення трудової дисципліни він не допустив, оскільки для виконання зазначеного завдання йому необхідно було зібрати інформацію про відсутність такого верстату на підприємстві, зясувати конкретну цінову пропозицію визначеного виробника обладнання. [PERSON] того, необхідно було замовляти ще й декілька інших верстатів, а для цього необхідний був час, щоб надіслати всі однотипні запити одним листом. Також зазначив, що в період часу з 13.11.2014 року по 18.11.2014 року він перебував на лікарняному, а тому зазначені чинники стали причиною для відтермінування замовлення даного верстату. Дане дисциплінарне стягнення є необгрунтованим та незаконним, також вважає, що адміністрація підприємства при застосуванні даного стягнення керувалася упередженим ставленням до нього, не враховуючи інших обставин, за яких вчинено проступок. [PERSON] того, з наказом про накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді догани він не був ознайомлений, вважає дії керівника упередженими та необєктивними. В судовому засіданні позивач, будучи допитаним судом в якості свідка, позовні вимоги підтримав та дав пояснення, аналогічні вищенаведеному та доповнив, що в його обовязки входить замовлення специфічного кримпувального обладнання для сегменту нарізки, контактувати безпосередньо з постачальником такого обладнання, зясовувати чи є можливість виготовлення та здійснення проплати за нього, а також оформлення всіх необхідних документів для поставки обладнання, тобто слідкувати, щоб верстати вчасно прибули на підприємство. Термін виконання замовлення в нього не встановлений, оскільки такий залежить від постачальника, який повідомляє точний час, коли обладнання поступить до них на підприємство. Строк відправки встановлюється після отримання і звірки всіх необхідних взірців та підписання уповноваженими особами самого замовлення. Так, 27.10.2014 року йому з відділу підготовки виробництва, а саме від [PERSON] по електронній пошті надійшло повідомлення про перевірку наявності двох верстатів, зокрема, кримпувального верстату для контакту 414313460. Цього ж дня його напарник [PERSON] дав відповідь, що такого верстату на підприємстві немає, тому що такий перебудували на інший контакт. 03.11.2014 року від [PERSON] надійшов лист про замовлення верстату для контакту 414313460, у звязку з чим, він 04.11.2014 року звернувся до замовника з проханням надати кошти для виконання замовлення та почав перевіряти, чи є такий верстат на заводі. Існує щонайменше 4 бази даних, в яких він перевіряє наявність необхідного обладнання, на що необхідно до тижня часу. Окрім цього, звернув увагу, що виготовлення обладнання займає приблизно 12 тижнів, тобто таке замовлення повинно бути виконаним до кінця березня 2015 року, а тому, зважаючи на той факт, що замовлення було вчинено 03.11.2014р., вважає, що накладення дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни 04.11.2014р. є необґрунтованим, оскільки терміни на виконання замовлення не встановлені, а стягнення накладено 29.12.2014р., незважаючи на ті обставини, що в нього було достатньо часу для виконання замовлення. Також зазначив, що з 13.11.2014р. по 18.11.2014р. він перебував на лікарняному і даним замовленням ніхто з інших працівників відділу не займався. Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та вказала, що посилання в наказі № 63/с від 29.12.2014р. на несвоєчасне замовлення верстатів є необґрунтованим, оскільки будь якого терміну для роботи по замовленню даного верстату позивачу встановлено не було, а також такі терміни не вказані в його посадовій інструкції, а тому 04.11.2014 року ніякого проступку бути не могло. Окрім цього, звернула увагу суду на те, що дисциплінарне стягнення на позивача накладено особою, яка не мала це повноважень, оскільки Статутом ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГМБХ» не передбачено право генерального директора чи виконавчого директора делегувати свої повноваження іншим особам. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, просить в їх задоволенні відмовити та пояснила, що дисциплінарне стягнення було накладено на позивача у звязку з порушенням посадової інструкції (несвоєчасне виконання розпорядження). Дисциплінарне стягнення накладено законно, з дотриманням чинного законодавства. [PERSON] того, доповнила, що несвоєчасне виконання [PERSON] розпорядження полягало в тому, що він свідомо відклав виконання завдання і не розпочав його виконувати одразу ж після того, як отримав всі необхідні документи. Негайному виконанню замовлення позивача нічого не перешкоджало, оскільки впродовж місяця (листопад 2014 року), коли йому поступила вказівка замовити верстат, ним було сформоване лише одне замовлення. Як вбачається з пояснювальної записки начальника відділу підтримки виробничих процесів [PERSON], свої дії щодо відкладення замовлення позивач не узгодив зі своїм безпосереднім керівником. У сукупності ці обставини дали можливість трактувати таку поведінку позивача як несумлінне, легковажне ставлення до своїх посадових обовязків. Окрім цього, зазначила, що порушення позивачем трудової дисципліни носять систематичний характер, оскільки останній неодноразово порушував встановлений на підприємстві робочий графік. Третя особа голова первинної профспілкової організації ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмБХ» [PERSON] позовні вимоги підтримав, вважає наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани таким, що прийнятий передчасно та не відповідає вимогам закону. Так зазначив, що в наказі № 63/с від 29.12.2014р. зазначено, що дисциплінарне стягнення накладено за порушення трудової дисципліни 04.11.2014р., хоча фактично замовлення верстату було здійснено 03.11.2014р, тобто виконати таке замовлення за один день неможливо, що підтвердив в судовому засіданні свідок начальник відділу підтримки виробничих процесів [PERSON], який зазначив, що виконання такого замовлення потребує до 10 днів. [PERSON] цього, одночасно з замовленням верстату 414313460 [PERSON] на виконання надійшло замовлення ще на 7 верстатів і жодне з цих замовлень не було позначене як пріоритетне, тобто позивач роботу по замовленнях робив за загальним порядком. Будь якого терміну для роботи по замовленню даного верстату [PERSON] не було встановлено. Вважає стягнення наслідком упередженого ставлення керівника до позивача, оскільки між ними існують неприязні відносини. Звертає увагу суду, що дисциплінарне стягнення в майбутньому може слугувати підставою для звільнення позивача з роботи. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює на посаді інженера з відділу підготовки виробництва ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмБХ». Зазначив, що до компетенції їхнього відділу входить здійснювати аналіз переліку контактів, які використовуються по проекту, надавати інформацію по них, проаналізувати перелік комбінацій, які затвердженні керівництвом та передати таку інформацію у відділ з підготовки виробництва, де працює позивач, а також повідомляє, які відомості необхідно внести в бланк до затвердження комбінацій. Таку інформацію їх відділ надсилає електронним листом, в якому зазначаються всі необхідні відомості про замовлення та кількість необхідних верстатів. Для виконання деяких замовлень необхідно підготувати три зразки, що входить в обовязки позивача. Таку інформацію [PERSON] повинен подати у відділ постачання «Маві», а саме інформацію про необхідний матеріал, а постачальник повинен повідомити термін отримання верстатів. Перелік даного замовлення складався з 6-7 верстатів, по яких було встановлено строки виконання, однак жодний з них не мав пріоритетного значення. Від моменту його повідомлення з вказівкою на здійснення замовлення він розраховував на 12-тижневе виконання. 16.02.2015 року мав розпочатися новий проект на виробництві з використанням спірного верстату. Також доповнив, що кінцева дата виконання замовлення залежить від постачальника. Кожної пятниці на виробництві проводяться збори, на яких повідомляються строки виконання замовлень та встановлюються бажані терміни, які можуть корегуватися. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з січня 2013 року і на даний момент він працює на посаді керівника відділу з підтримки виробництва процесів і позивач знаходиться в його безпосередньому підпорядкуванні. 04.11.2014 року з відділу підготовки виробництва, а саме від [PERSON] надійшов електронний лист про невідкладне замовлення кримпувального верстату, яке позивач повинен був зробити негайно, однак цього не зробив, а лише після 12.12.2014 року здійснив таке замовлення. 15.12.2014 року він отримав від постачальника підтвердження про прийняття замовлення до виконання, тобто до цього числа замовлення сформовано не було. Однак, зазначив, що жодних конкретних строків на виконання даного завдання він позивачу не вказував. Окрім цього, доповнив, що перевірка наявності необхідного обладнання на заводі займає до однієї години часу, а сам строк постачання верстату приблизно 10-12 тижнів, у звязку з чим точних термінів замовлення обладнання не встановлено. Свідок [PERSON] суду пояснив, що на протязі останніх двох років він працює з позивачем в одному відділі на посаді інженера з організації керування виробництвом. В його безпосередні обовязки входить отримувати верстати зі складів, їх координація на нарізку, а позивач під час здійснення замовлення контактує з постачальниками та здійснює безпосереднє замовлення обладнання. Зазначив, що перевіркою наявності необхідних верстатів на підприємстві займається він та позивач і така перевірка може займати від кількох годин до кількох днів. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 31, 139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. За змістом вказаної норми закону до трудових обовязків працівників, належать в тому числі, і додержання встановленого режиму роботи, робочий час використовувати для продуктивної праці, вживати заходів для усунення причин, що перешкоджають нормальному виконанню роботи або утруднюють її хід. Власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Згідно зі ст.142 КЗпП трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими в установленому порядку. Порушення працівником трудової дисципліни визнається дисциплінарним проступком і є підставою для застосування дисциплінарної відповідальності. Механізм її застосування базується на правових нормах, визначених Кодексом законів про працю України. Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення, в порядку, передбаченому ст. ст. 147-149 КЗпП України. За змістом ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення - догана, звільнення. В судовому засіданні встановлено, що наказом № 63/с від 29 грудня 2014 року на [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку 04.11.2014 року, а саме п. 4.1.4 не виконав своєчасно та в повному обсязі робочі завдання (функціональні обовязки згідно посадових інструкцій), не забезпечив належну якість виконаних робіт та виготовленої продукції; обовязку передбаченого посадовою інструкцією: пошук та підбір обладнання, пристроїв засобів виробництва, його аналіз за методикою застосування та умовами експлуатації, а саме несвоєчасно замовив кримпувальний верстат для контакту 414313460 /а.с.3/. Підставою для накладення дисциплінарного стягнення слугували: доповідна записка начальника відділу підтримки виробничих процесів [PERSON] від 18.12.2014р., пояснювальна записка [PERSON] від 17.12.2014р., акт про відмову від підпису [PERSON] від 18.12.2014р. За змістом закону підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється противоправне невиконання або неналежне виконання працівником його трудових обов'язків. Противоправним вважається дія, або бездіяльність, яка порушує вимоги закону або підзаконних актів, що встановлюють трудові обов'язки працівника. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов'язковому порядку має бути встановлена винність, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнений до дисциплінарної відповідальності. Так, в судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечується, що 03.11.2014 року позивач прийняв від інженера з відділу підготовки виробництва ТзОВ «Леоні» [PERSON] електронний лист на здійснення замовлення верстату для контакту 414313460, а 04.11.2014р. [PERSON] було здійснено замовлення коштів на проплату даного обладнання /а.с.33/, тобто, суд приходить до висновку, що позивач 04.11.2014 року приступив до виконання поставленого перед ним завдання. Окрім цього, слід звернути увагу на те, що посадовою інструкцією інженера з організації керування виробництвом [PERSON] не передбачено жодних строків виконання завдань з пошуку та підбору обладнання, пристроїв та засобів виробництва, його аналізу за методикою застосування та умовами експлуатації, що підтверджено і поясненнями свідків, які в судовому засіданні ствердили, що ніяких строків виконання замовлення обладнання позивачу встановлено не було. З копії листа постачальника «[PERSON] Технік» від 11.02.2015 року вбачається, що термін виконання замовлення, а саме доставка верстату на підприємство повинна відбутися на протязі 12 календарних тижнів 2015 року, тобто в кінці березня 2015 року /а.с.49/. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ є передчасним, оскільки, з досліджених судом доказів, пояснень сторін та свідків вбачається, що в діях позивача відсутнє несвоєчасне замовлення верстату для контакту 414313460, так як замовлення надійшло 03.11.2014р., порушення трудової дисципліни позивачу ставиться 04.11.2014 року, незважаючи на той факт, що останній 04.11.2014р. приступив до виконання обовязків по здійсненню даного замовлення. Окрім цього, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду фактичні підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а саме порушення [PERSON] трудової дисципліни, суду не надано жодного доказу несвоєчасності здійснення останнім замовлення кримпувального верстату для контакту 414313460. Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) працівника. Суд приходить до висновку, що дисциплінарне стягнення відносно позивача накладено особою, яка не мала відповідних повноважень, виходячи з наступного. З дослідженої судом копії наказу № 63/с від 29.12.2014 року «Про винесення догани» вбачається, що такий винесено та підписано керівником відділу персоналу ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмбХ» [PERSON] /а.с.3/. З копії довіреності, виданої 27.08.2014 року ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмбХ», в особі генерального директора [PERSON], який діє на підставі статуту, вбачається, що даною довіреністю останній уповноважив [PERSON] видавати накази про прийняття на роботу, переведення та звільнення працівників, про зміну оплати праці, про надання відпусток, про винесення доган та позбавлення премій, про зміну облікових даних, про оголошення подяки, про увільнення від роботи у звязку з мобілізацією, про звільнення від виконання виробничих обовязків /а.с.52/. Відповідно до витягу з наказу № Ф-047 від 27.08.2014 року «Про перелік осіб, яким надається право підписувати документи» генеральний директор ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмбХ» [PERSON] надав право [PERSON] підписувати накази про прийняття на роботу, переведення та звільнення працівників, про зміну оплати праці, про надання відпусток, про винесення доган та позбавлення премій, про зміну облікових даних, про оголошення подяки, про увільнення від роботи у звязку з мобілізацією, про звільнення від виконання виробничих обовязків /а.с.51/. Відповідно до п.12.4.9 статуту ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмбХ» від 28.10.2014 року Генеральний директор та Виконавчий директор кожен одноособово може видавати довіреності на вчинення правочинів від імені Товариства /а.с.53-54/, однак, як вбачається з копії довіреності від 27.08.2014 року /а.с.52/, таку видано самим підприємством - ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмбХ» в особі генерального директора [PERSON]. Згідно із ч.3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами. Слід звернути увагу, що за змістом закону під делегуванням повноважень розуміють „…передачу функцій, повноважень на певний час із збереженням у делегуючого субєкта права повернути їх до власного виконання. Водночас делегуючий субєкт набуває право контролю за станом і наслідками виконання делегованих функцій, повноважень; він може також фінансувати із власних коштів їхнє здійснення, передавати у користування необхідні для цього майнові обєкти; делеговані функції, повноваження означають „функції, повноваження (права і обовязки), що їх набуває певний субєкт (орган чи посадова особа) шляхом передачі йому для виконання від іншого субєкта за власним рішенням останнього або на підставі норми закону. З дослідженої судом довіреності, виданої 27.08.2014 року ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмбХ», вбачається, що генеральний директор ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмбХ» [PERSON] делегував свої повноваження керівнику відділу персоналу ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмбХ» [PERSON], однак досліджена довіреність видана підприємством, а не генеральним директором одноособово, як передбачено статутом. Окрім цього, статутом ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГМБХ» від 28.10.2014 року не передбачено повноваження генерального директора, які б давали йому можливість делегувати свої повноваження. Таким чином, враховуючи наведені норми закону та досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що Генеральний директор та Виконавчий директор не мали права делегувати свої повноваження іншим особам, оскільки Статутом підприємства їм такі повноваження не надані, а тому керівник відділу персоналу ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмбХ» [PERSON] не мала належних повноважень, як особа, якій, в розумінні ст. 147-1 КЗпП України надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) працівника, а також накладати дисциплінарні стягнення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному \~з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Однак, всупереч вищезазначеним нормам відповідачем не доведено правомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення та доводи позивача не спростовано, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Окрім цього відповідачем не подано, а судом не здобуто жодних доказів, які б свідчили про те, що підприємству у звязку з невиконанням [PERSON] вказаних обовязків заподіяно шкоду. Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог про визнання наказу № 63/с керівника відділу персоналу [PERSON] від 29 грудня 2014 року про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у виді догани незаконним та скасувати його. [PERSON] того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 243,60 грн. судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати такого на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року.

Outcome: approved