Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішенням, яким усунути перешкоди у користуванні правом власності позивачу шляхом визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме будинку за адресою: [ADDRESS] та вирішити питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] була зареєстрована у будинку позивача під час перебування у шлюбі із сином позивача [PERSON] . Однак після розірвання шлюбу залишила місце реєстрації та переїхала на постійне місце проживання за невідомою для позивача адресою. Особисті речі [PERSON] в будинку відсутні. Від позивача [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відзиву на позовну заяву не надходило. В судовому засіданні 28.10.2019 року третя особа - [PERSON] , який надав пояснення в якості свідка зазначив, що відповідач протягом останніх 10 років не проживає за місцем реєстрації. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, на підставі положень статей 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] є власником 46/100 частин будинку [ADDRESS] (а.с. 10-11). Згідно довідки, виданої ТОВ «Керуюча компанія «Домком» від 17.07.2018 року за №387, відомостей відділу моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] року народження зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22, 33). Зі змісту акта від 18.07.2018 року вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2017 року (а.с. 24). Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За клопотанням позивача в судовому засіданні 28.10.2019 року було допитано свідків - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] пояснив, що в будинку [ADDRESS], проживає з 1991 року, відповідач в даному будинку не проживає вже десять років, місце її проживання свідку не відоме. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом позивача, більше двох років не бачив [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , свідку не відомо де проживає відповідач, вказав, що конфліктів між позивачем та відповідачем не було, чи знаходяться в будинку речі [PERSON] йому не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача, не бачила [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , близько трьох років, де на даний час місце проживання відповідача їй не відомо. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21.02.2013 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 23). Таким чином, [PERSON] не є членом сім`ї власника будинку - [PERSON] . Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом. Відповідно до висновків Верховного суду України у справі № 6-709цс16 (аналогічна № 6-158цс14) було висловлено позицію: власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання такої особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач тривалий час без поважних причин не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , не є співвласником будинку або членом сім`ї власника, а тому суд задовольняє позовні вимоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved