Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання за нею право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона з 18.08.2015 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але за вказаною адресою не проживає, оскільки її батько [PERSON] та дядько [PERSON], які являються відповідачами по справі, протягом трьох років, в агресивній формі не дозволяють [PERSON] проживати в квартирі. У 2004 року батьки позивача [PERSON] та [PERSON], рішенням Вишгородського районного суду Київської області позбавлені батьківських прав відносно [PERSON] та ще трьох доньок, а також направлено для проживання до дитячого будинку змішаного типу «Сонячний». В подальшому сестер позивача усиновлено, а за [PERSON] згідно рішення виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради від 27.02.2004 року за №22, закріплено житло за адресою: [ADDRESS], де опікуном над житлом неповнолітньої залишилась бабуся позивача - [PERSON], 1952 року народження, яка у 2014 році померла. Після її смерті у [PERSON] немає можливості зайти до квартири та проживати в ній. Позивач не одноразово зверталась за допомогою до Новопетрівського сільського центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді, дільничного інспектора Вишгородської поліції, але відповідачі продовжують перешкоджати позивачу користуватимуся житловим приміщенням. За таких обставин позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 23.10.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 20.01.2004 року позбавлено [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], уродженки с. Нові Петрівці. Рішенням виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради від 27.02.2004 року №22 «Про направлення неповнолітніх в державний заклад» вирішено, направити неповнолітню [PERSON], [INFO], в державний заклад. Закріпити за нею житло за адресою [ADDRESS]. Крім того, рішенням виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради від 04.09.2007 року №168 «Про внесення змін до рішення №199 від 05.09.2006 року» вирішено, рішення виконавчого комітету №199 від 05.09.2006 року Новопетрівської сільської ради доповнити пунктом 3. призначити опікуном над житлом неповнолітньої [PERSON] бабусю [PERSON] Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Новопетрівською сільською радою Вишгородського району Київської області від 31.05.2017 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 18.08.2015 року. Разом з тим, згідно акту складеного 06.10.2017 року та затвердженого сільським головою с. Нові Петрівці Стареньким Р.М., при обстеженні [ADDRESS], встановлено, що [PERSON] 1994 року народження, у вказаній квартирі не проживає з 2004 року, однак зареєстрована. [PERSON] категорично проти того, щоб [PERSON] проживала в даній квартирі. Сусіди розповіли, що до переведення в інтернат [PERSON] проживала в квартирі разом з батьками, яких позбавлено батьківських прав. Крім того, в матеріалах справи міститься копія письмової заяви [PERSON], [INFO], яка надала згоду на те, що після повернення онуки, [PERSON], на проживання в її квартирі за адресою [ADDRESS]. Частиною 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно до ч.ч.1, 2 ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей,позбавлених батьківського піклування (стаття 71 ЖК України). Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та норму матеріального права, суд приходить до висновку, про доведеність позовних вимог, як користувача житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], а тому заявлений позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved