Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Сектор реєстрації Водянської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи, що [PERSON] на підставі свідоцтва права власності від 17 лютого 1994 р. № 2 належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки від 03.03.2020 р. № 122 виданої виконкомом Водянської сільської ради [PERSON] .,[INFO]., житель [ADDRESS] має склад сім`ї: [PERSON] [INFO]. (не родич), [PERSON] . [INFO]. (не родич), [PERSON] , [INFO]. (не родич). Як зазначає позивач. Відплвідачі ніколи не проживали та не проживають в даній квартирі. Не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі немає і взагалі квартирою вони не цікавляться. Перешкод в користування житловим приміщенням ані позивач, ані інші члени сім`ї відповідачам не чинили. Владнати з відповідачами питання про зняття з реєстрації місця проживання за даною адресою у добровільному порядку не має можливості оскільки відповідачі ніколи не проживали і на даний час відсутні за місцем своєї реєстрації. Іншого шляху ніж вирішення спірного питання в судовому порядку у позивача немає. Наявність реєстрації місця проживання відповідачів в квартирі позивача обмежує його прав як власника. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO], [PERSON] . [INFO], [PERSON] , [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Стягнути солідарно з [PERSON] , [INFO], [PERSON] . [INFO], [PERSON] , [INFO], суму сплаченого судового збору в сумі 840,80 грн. Ухвалою суду від 27.04.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва права власності від 17 лютого 1994 р. [NUMBER] належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 10.04.1995 року та копією технічного паспорту зареєстрованого [PERSON] за реєстраційним номером 788 (а.с.9, 10-11). Згідно копії довідки від 03.03.2020 року за № 122 виданої виконкомом Водянської сільської ради [PERSON] .,[INFO]., житель [ADDRESS] має склад сім`ї: [PERSON] [INFO]. (не родич), [PERSON] . [INFO]. (не родич), [PERSON] , [INFO]. (не родич) (а.с.15). Відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , який належить позивачу, але за місцем реєстрації фактично не проживають, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Водянської сільської ради Кам`янсько - Дніпровського району Запорізької області № 17 від 27.02.2020 року (а.с.14). Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права приватної власності чи обмежений у його здійснені. Згідно ст. 383 ЦК України - власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання своєї родини, інших осіб. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та передбачають правомочності щодо використання житла для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Разом з тим, будинок не перебуває у власності відповідачів, а факт того, що відповідачі зареєстровані у спірному будинку, не є свідченням наявності у них права користування спірним об`єктом нерухомості. Обставини по справі на предмет їх відповідності вказаним вище положенням законодавства свідчать про те, що реєстрація відповідачів в будинку, за умови документально підтвердженого права власності позивача на даний об`єкт нерухомості, перешкоджає позивачу вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. При цьому вказані правомочності є абсолютними, непорушними та гарантованими законом. Як встановлено по справі, позивач є власником будинку у встановленому законом порядку, тому має право на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю згідно з положеннями ст. 318 Цивільного кодексу України, в тому числі і щодо вирішення питань стосовно можливості проживання в ній інших осіб. Волевиявлення власника майна за предметом позовних вимог спрямоване на визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Такі вимоги слід вважати правомірними, оскільки вони в повній мірі узгоджується з тими правомочностями, які передбачається цивільно-правовим інститутом права приватної власності (ст.ст. 316, 318 Цивільного кодексу України). Поряд з цим, будь яких фактичних даних, які б свідчили про позбавлення позивача права власності на будинок, чи наявності у відповідачів права на користування ним, матеріали справи не містять. У позивача виникають незручності щодо вільного володіння своїм майном через те, що в будинку зареєстровані відповідачі. Враховуючи вищевказані обставини справи, з огляду на їх узгодженість з нормами Конституції України, позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved