Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку на підставі копії Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] 0,3076 га, кадастровий номер [NUMBER] ; земельну ділянку площею 0,3614 га, кадастровий номер [NUMBER] , які надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Подорожненської сільської ради Стрийського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті його матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову покликається на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка серед іншого, складається із земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3076 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,3614 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташовані на території Подорожненської сільської ради Стрийського району Львівської області, що належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] . На випадок своєї смерті покійна склала заповіт, згідно якого все належне майно заповіла йому. Відтак, він як єдиний спадкоємець за заповітом, звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері на спадкове майно, проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину (частину спадкового майна - земельних ділянок), у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, що знаходяться на території Подорожненської сільської ради Стрийського району Львівської області. Вказана відмова позбавляє його можливості належним чином реалізувати волю спадкодавця та свої спадкові права, а тому він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просить суд його задоволити. Пояснив суду, що після смерті матері [PERSON] , він є єдиним спадкоємцем за заповітом, фактично прийняв спадщину, однак, звернувшись до Стрийської державної нотаріальної контори з метою видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, йому було відмовлено у видачі такого на частину спадкового майна, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Представник позивача - адвокат Карпінець В.Ю. в судовому засіданні просить позов задоволити. Представник відповідача Подорожненської сільської ради Стрийського району Львівської області - Борщик І.Я., в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнають та не заперечують щодо їх задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1ст.2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть, що [INFO] , у віці 85 років, померла [PERSON] , про що 02 квітня 2013 року зроблено відповідний актовий запис №9 та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Стрийському району Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області повторно, 16 квітня 2013 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с. 11/. Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Судом встановлено, що до складу спадщини [PERSON] , окрім іншого майна ввійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3076 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,3614 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташовані на території Подорожненської сільської ради Стрийського району Львівської області, що належали померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] /а.с. 5, 9-10/. З наявної в матеріалах справи копії заповіту від 19.06.2009, посвідченого секретарем виконкому Подорожненської сільської ради Трух Р.І. вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого все належне їй майно заповіла [PERSON] . Судом встановлено, що на день смерті заповідача заповіт не змінений та не скасований /а.с. 6/. З долучених до матеріалів справи копій: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , паспорта серії [NUMBER] - вбачається, що позивач по справі - [PERSON] і є особою на чию користь складено заповіт /а.с. 16/. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] , судом підлягають застосуванню наступні норми законодавства. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, згідно з відповідей №1677/02-14 та №104/02-14, завідувача Стрийською державною нотаріальною конторою від 10 жовтня 2013 та 29 січня 2019 років, встановлено факт звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, серед іншого й у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, що знаходяться на території Подорожненської сільської ради Стрийського району Львівської області, що належали померлій та є спадковим майном /а.с. 7-8/. Судом встановлено, що питання визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вже було питанням судового розгляду. Разом з тим, з копії рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.06.2018 по справі №456/3071/16-ц встановлено, що таким визнано за позивачем виключно право власності на спадковий житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . Питання про визнання права власності на спадкові земельні ділянки - судом не розглядалося /а.с. 13-14/. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі ст.ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; те, що позивач оформити право на частину спадкового майно (земельні ділянки), в нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача позовні вимоги визнала та проти задоволення позову не заперечила, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.264ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Відтак, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», а також у зв`язку з тим, що у відповідності до ст.136 ЦПК України сплату позивачем судового збору було відстрочено, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved