Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, де вказав, що він є власником земельної ділянки, загальною площею 0,0606 га, розташованої на території м. Бердянськ, садівниче товариство «Південгідромаш», земельна ділянка [NUMBER], призначеної для ведення садівництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ЗП 501, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №395 Бердянською міською Радою народних депутатів 02.03.1995 року. Восени 2011 року оригінал вказаного державного акту був ним втрачений, у зв'язку з чим, в газеті «Бердянські відомості» було розміщено оголошення з проханням повернути державний акт за винагороду. В 2013 році він звернувся до Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області з проханням видати дублікат втраченого Державного акту, однак йому було відмовлено у зв'язку з тим, що з 01.01.2013 року із набуттям чинності Закону України «Про державний земельний кадастр», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанови КМУ від 17.10.2012 року №1051, введено новий порядок ведення Державного земельного кадастру та Державного реєстру прав, у зв'язку з чим неможливо видати дублікат державного акту, тому для підтвердження права власності на земельну ділянку йому необхідно звернутися до суду з відповідним позовом У зв'язку з вищезазначеним, для підтвердження свого права власності на земельну ділянку і отримання замість втраченого Державного акту нового правовстановлюючого документу про його право власності на земельну ділянку, він вимушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів з даним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0606 га, розташовану на території м. Бердянськ, садівниче товариство «Південгідромаш», земельна ділянка [NUMBER], призначеної для ведення садівництва. Крім того, оскільки він фактично отримав у власність вищевказану земельну ділянку в 1995 році, однак, через втрату державного акту змушений звернутися до суду з даним позовом про визнання його права власності на неї, у нього також виникла необхідність встановити факт належності йому на праві власності зазначеного нерухомого майна з 02.03.1995 року, з метою отримання у відповідності зі ст. 172 ПК України, пільг при оподаткуванні доходів, що будуть отримані ним від продажу вказаного майна, бо фактично земельна ділянка знаходиться у його власності понад 18 років. В судове засідання представники позивача за довіреностями [PERSON] і [PERSON] не явилися, у заяві позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача - Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області до суду не явився, у заяві позов визнав і просить розглядати справу без його присутності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.152 ч.3 п.«а» Земельного кодексу України передбачає, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Згідно ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п.2 ч.2 ст.373 Цивільного кодексу України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п. 5 ч. 1 ст.19 Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. В судовому засіданні встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП 501, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №395 Бердянською міською Радою народних депутатів 02.03.1995 року, [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка загальною площею 0,0606 га, розташована на території м. Бердянськ, садівниче товариство «Південгідромаш», земельна ділянка [NUMBER], призначена для ведення садівництва. Восени 2011 року оригінал вказаного державного акту був втрачений [PERSON], у зв'язку з чим, в газеті «Бердянські відомості» Позивачем було розміщено оголошення з проханням повернути державний акт за винагороду, але державний акт не знайшовся. Через відсутність у [PERSON] оригіналу державного акту на земельну ділянку, останній позбавлений не лише права розпоряджуватися належною йому на праві власності земельною ділянкою, а саме можливості укласти цивільно-правову угоду щодо неї, а і можливості зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У зв'язку з вказаними обставинами в листопаді 2013 року позивач звернувся до Управління Держземагенства з заявою про надання дублікату втраченого ним державного акту. 04.12.2013 року Управлінням Держземагенства у Бердянському районі Запорізької обл. [PERSON] було надано інформаційну довідку №492, якою було повідомлено, що з 01.01.2013 року із набуттям чинності ЗУ «Про державний земельний кадастр», ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанови КМУ від 17.10.2012 року №1051, введено новий порядок ведення Державного земельного кадастру та Державного реєстру прав, у зв'язку з чим неможливо видати дублікат державного акту (серія ЗП 501). Також вказаною інформаційною довідкою було повідомлено, що для підтвердження права власності на земельну ділянку йому необхідно звернутися до суду з відповідним позовом. 23 серпня 2013 року втратила чинність Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 43 від 04.05.99р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції за №354/3647, якою було визначено, що при втраті (псуванні) державного акта на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат. У зв'язку із внесенням змін до ст.126 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р., №2768-ІІІ та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», а також у зв'язку із набранням чинності Законом України «Про державний земельний кадастр» повноваження територіальних органів Держземагенства у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земельних ділянок, земельного сервітуту, користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) припинилися, а тому здійснювати будь-які дії, які суперечать вищезазначеним положенням Законів вони не можуть. Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Отже, державний акт на право власності на земельну ділянку не є єдиним документом на підставі якого може бути проведена державна реєстрація прав, таким документом також є і рішення суду, яке набрало законної сили. Тобто, законодавцем спеціальною нормою передбачено надання судового захисту ймовірним порушенням прав. Згідно Листа Державної реєстраційної служби України № 12-06-15-13 від 15.01.2013 року «Щодо видачі дублікатів втрачених або зіпсованих документів» лише суб'єкт, що видавав такий документ, може видати його дублікат. При цьому, втрата чинності нормативно-правовим актом, на підставі якого відповідний суб'єкт видавав документ, не є підставою для відмови у видачі дубліката документа. Єдиною підставою, за наявності якої видача дубліката документа не може бути здійснена суб'єктом, який видав такий документ, це ліквідація (припинення діяльності) такого суб'єкта. У такому випадку видача дубліката документа здійснюється правонаступником відповідного суб'єкта або архівною установою. Таким чином, внаслідок ліквідації суб'єкта, що видавав державний акт (Держкомзем України) та відсутності правонаступника до повноважень якого входить видача даного документу, позивач позбавлений можливості отримати дублікат втраченого документу. Згідно положень ч.1 ст.15, ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання йог оправа власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗП 501, на земельну ділянку №9, загальною площею 0,0606 га, розташовану на території м. Бердянськ, садове товариство «Південгідромаш», був отриманий [PERSON] 02.03.1995 року. Згідно п. 172.1 ст. 172 Податкового кодексу України дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного разу протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати, садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об'єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельної ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначеної статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення, та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковується. Частиною 1 ст. 256 ЦПК України визначено перелік фактів, що мають юридичне значення, які можуть бути встановлені судом. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У зв'язку з тим, що [PERSON] фактично отримав у власність вищевказану земельну ділянку в 1995 році, однак, через втрату державного акту змушений звернутися до суду з даним позовом про визнання його права власності на неї, у Позивача також виникла необхідність встановити факт належності йому на праві власності зазначеного нерухомого майна з 02.03.1995 року, з метою отримання у відповідності зі ст. 172 ПК України, пільг при оподаткуванні доходів, що будуть отримані ним від продажу вказаного майна, оскільки фактично земельна ділянка знаходиться у його власності понад 18 років. Враховуючи, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved