Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його наступним. 01.07.2005 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» (Банк), був укладений Кредитний договір № 1576-013/05Р, згідно з яким Позичальник отримав кредит в іноземній валюті розмірі 21\~520, 00 доларів Євро на строк до 01.07. 2025 року зі сплатою 10, 5 відсотків річних. В якості забезпечення виконання вказаного зобов'язання, 01.07.2005 року між [PERSON] та Банком був укладений Договір поруки № 1576-013/05Р. Крім того, для забезпечення виконання вищевказаного зобов'язання, 01.07.2005 року між [PERSON] та Банком був укладений Договір поруки № 1576-013/05Р. Позивач вказує на те, що у відповідності до умов Кредитного договору Банк виконав свої зобов'язання та надав позичальнику кредит у розмірі, предбаченому договором. Проте, [PERSON] в порушення умов Кредитного договору не здійснювала відповідні платежі, що призвело до простроченої заборгованості за кредитним договором. Таким чином станом на 05.12.2014 р. загальний розмір заборгованості за кредитним договором перед Позивачем становить 26\~930, 33 Євро. З огляду на зазначене та те, що відповідачі не вживали заходів для своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором, позивач просить стягнути солідарно на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» з [PERSON], [PERSON] Фрідріха Йосифовича, [PERSON] суму заборгованості за Кредитним договором № 1576-013/05Р від 01.07. 2005 р. у розмірі 26\~930, 33 Євро та стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК сплачений позивачем судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився повторно, хоч був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, однак в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог з тих підстав, що позивачем 11.01.2014 року отримано виконавчий напис нотаріуса, за яким пропонувалось звернути стягнення на предмет іпотеки за тим самим кредитним договором квартиру № 7 в будинку номер 7 по вул. Корзо в м. Ужгороді - в рахунок погашення тої самої кредитної заборгованості, яка є предметом розгляду. Відповідно на виконання такого відкрито виконавче провадження № 41766690, вході якого реалізовано предмет іпотеки і фактично виконано в повному обсязі вимоги банку. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не зявилися, хоч повідомлялись про дату та час судового засідання, однак в матеріалах справи містяться їх заперечення на позов, в яких відповідач вказує на не належне повідомлення його банком про збільшення обсягу його зобовязань по кредитному договору та про існування заборгованості, просить застосувати строк позовної давності до стягнення пені. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, хоч був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, заяв та письмових заперечень від неї на адресу суду не надходило, причина неявки суду невідома. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено, що 01.07.2005 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» (Банк), був укладений Кредитний договір № 1576-013/05Р, згідно з яким Позичальник отримав кредит в іноземній валюті розмірі 21\~520, 00 доларів Євро на строк до 01.07. 2025 року зі сплатою 10, 5 відсотків річних. В якості забезпечення виконання вказаного зобов'язання, 01.07.2005 року між [PERSON] Фрідріхом Йосифовичем та ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» був укладений Договір поруки № 1576-013/05Р. Крім того, для забезпечення виконання вищевказаного зобов'язання, 01.07.2005 року між [PERSON] та Банком був укладений Договір поруки № 1576-013/05Р. У відповідності до п. 1.1 договорів поруки № 1576-013/05Р з усіма змінами та доповненнями до нього поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобовязань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до обох одночасно. В позовній заяві позивач зазначає, що у відповідності до умов Кредитного договору Банк виконав свої зобов'язання та надав позичальнику кредит у розмірі, згідно умов договору, відповідач [PERSON] однак в порушення Кредитного договору не здійснювала відповідні платежі, що призвело до простроченої заборгованості за кредитним договором. У відповідності до доданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості (а. с. 42) станом на 16.04.2015 рік заборгованість [PERSON]С за кредитним договором № 1576-013/05Р становить 26\~930, 33 Євро, яка відповідно складається із: - 10\~990, 00 Євро - основна заборгованість за кредитом; - 4\~680, 00 Євро - прострочена заборгованість за кредитом; - 2131, 20 Євро пеня за несвоєчасне погашення кредиту; - 68, 56 Євро поточні відсотки; - 310, 71 Євро прострочена заборгованість по відсоткам; - 3094, 27 Євро пеня за несвоєчасне погашення відсотків. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та законодавства. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути Кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення щодо вчинення 11.01.2014 року нотаріусом виконавчого напису, за яким пропонується звернути стягнення на предмет іпотеки за тим самим кредитним договором квартиру № 7 в будинку номер 7 по вул. Корзо в м. Ужгороді - в рахунок погашення тої самої кредитної заборгованості, яка є предметом розгляду та вказує, що у процеіу виконання такого реалізовано предмет іпотеки і фактично виконано в повному обсязі вимоги банку. Вивчивши дані доводи відповідача, судом встановлено, що виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 11.01.2014 року, зареєстрованого за № 105, пропонується звернути стягнення на предмет іпотеки за тим кредитним договором № 1576-013/05Р від 01.07.2005 року квартиру № 7 в будинку номер 7 по вул. Корзо в м. Ужгороді в рахунок погашення заборгованості з 11.01.2011 року по 13 листопада 2013 року в розмірі 221\~033, 82 гривні. З доданої до матеріалів справи постанови головного державного виконавця Секерня Є.М. від 25.12. 2014 року вбачається, що Виконавчий напис № 105 від 11.01.2014 року виконаний , що стало підставою для закінчення виконавчого провадження № 41766690. Разом з тим, представник відповідача у відповідності до його письмових пояснень від 20.04.2015 року не заперечує факт часткового погашення боржником [PERSON] своїх боргових зобовязань за кредитним договором № 1576-013/05Р після звернення до виконання виконавчого напису, однак доводить розрахунком заборгованості станом на 16.04.2015 рік щодо неповного погашення позичальником [PERSON] боргу, що відповідно стало підставою для звернення Банку до суду з позовною заявою від 06.01.2015 року з метою отримання решти частини заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК та ст.ст. 3 і 4\~ЦПК право вибору способу судового захисту передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві. У відповідності до Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4\~ЦПК). Вивчивши долучені до матеріалів справи заперечення відповідача [PERSON] та його представника щодо його не належного повідомлення його про існування заборгованості за кредитним договором у позичальника [PERSON], таке спростовується доданими до матеріалів справи вимогою щодо повідомлення [PERSON] про порушення основного зобов'язання та/або договору поруки та про вимогу усунення порушень та підтверджується його направлення (а. с. 13, 15). Разом з тим суд враховує подане відповідачем [PERSON] клопотання щодо застосування строку позовної давності щодо стягнення пені. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Положеннями статті 258 ЦК України визначена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог законом . Ч. 1 Ч 2. вказаної норми закону передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог:про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже аналіз норм ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Суд, підсумовуючи всі досліджені докази по справі, зважаючи на те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог підтвердились, відповідачі заборгованість за кредитним договором в повному обсязі не сплатили, приходить до висновку, що заявлений позов є підставним та таким, що підлягає до часткового задоволення. Судові витрати понесені позивачем для забезпечення розгляду справи також підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача-на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial