Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 25.03.1984 року по 31.08.1995 року сторони перебували у шлюбі. У цей період 11.10.1990 року ними була придбана за договором купівлі-продажу квартира [ADDRESS]. Позивач здійснив витрати на комунальні послуги за вказаною квартирою у розмірі 15212,80 грн, а також витрати на утримання квартири у розмірі 19000 грн. Позивач просить визнати за сторонами право спільної сумісної власності на вказану квартиру в рівних частках по ? частці за кожним; стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості комунальних послуг на утримання майна у розмірі 7606,40 грн. та витрати на покращення майна у розмірі 9500 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив про обставини, зазначені у позові. Відповідач був повідомлений про час та місце слухання справи, але в судове засідання не зявився та не повідомив про причини неявки, у звязку з чим суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що з 25.03.1984 року по 31.08.1995 року сторони перебували у шлюбі. У цей період 11.10.1990 року ними була придбана за договором купівлі-продажу квартира [ADDRESS]. Позивач здійснив витрати на комунальні послуги за вказаною квартирою у розмірі 15212,80 грн, а також витрати на утримання квартири у розмірі 19000 грн. Ці обставини підтверджуються свідоцтва про шлюб та розірвання шлюбу між сторонами, договором купівлі-продажу квартири від 11.10.1990 року, довідкою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 26.05.2017 року, договорами та квитанціями про придбання будівельних матеріалів та сплату комунальних послуг, заявою [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Ч.1 ст.70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Тому суд дійшов висновку, що спірна квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу у рівних частках, а за позивачем слід визнати право власності на ? частину вказаної квартири. При цьому окремого визнання права спільної часткової власності за сторонами на вказану квартиру не потребується, оскільки це презюмується в силу вказаних вище правових норм. Крім того, відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тому суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача слід стягнути половину вартості витрат на утримання та збереження спільного майна у загальному розмірі 17106,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved