Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Черкаської РДА Черкаської областіпро визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог вказує, що він є власником житлового будинку з надвірними спорудами № 90 по вул. Лесі Українки буд. 90 у с. Степанки Черкаського району Черкаської області на підставі свідоцтва на право власності від 27 липня 1986 року №141.В його домоволодінні, зареєстровані син [PERSON] та як члени сімї його сина були зареєстровані невістка [PERSON] та внучка [PERSON] Анатоліївна.Проте вже майже пять років минуло, як відповідачі добровільно, з власної волі змінили своє постійне місце проживання та за вказаною адресою не проживають, оскільки фактично проживають в іншому місті про яке жодного разу не повідомляли. Обставина не проживання відповідачів за вказаною адресою із 1 січня 2012 року підтверджується актом затвердження факту не проживання, що складений за наслідками обстеження домоволодіння 07.02.2017 року.Отже, відповідачі втратили право на користування належним йому на праві власності житлом, у звязку із чим позивач звернувся до суду за захистом своїх цивільних прав та законних інтересів як власник майна. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак на адресу суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила суд справу слухати без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, хоч про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно чинного законодавства, про що є відомості в матеріалах справи. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак на адресу суду надала заяву в якій просила суд справу слухати без її участі, просила захистити права та інтереси неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі\~ доказів, якщо позивач не заперечує\~ проти такого вирішення справи.\~ Суд, дослідивши матеріали справи встановив факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON], є власником житлового будинку з надвірними спорудами № 90 по вул. Лесі Українки буд. 90 у с. Степанки Черкаського району Черкаської області на підставі свідоцтва на право власності від 27 липня 1986 року №141. Відповідно до довідки Степанківської сільської ради від 02.02.2017 року № 216 в домоволодінні зареєстровані: [PERSON], [PERSON],[PERSON]. Відповідно до акту затвердження факту не проживання, що складений за наслідками обстеження домоволодіння 07.02.2017 року відповідачі не проживають за вказаною адресою із 1 січня 2012 року. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб та може розпоряджатись ним на власний розсуд, і на зміст права власності не впливають місце проживання власника. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Відповідно до ст. 397 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Визначення поняття сімї дається у ст. З СК України, відповідно до якої сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідачі майже пять років за вказаною адресою не проживають, сімейні відносини з позивачем припинили, тож на даний час вони не є членами його сімї. Виходячи з вищевказаного,відповідач [PERSON] яка є малолітньою дитиною, є членом сімї свого батька відповідача [PERSON] та своєї матері - відповідача [PERSON], оскільки спільно з ними проживає, повязана саме з ними спільним побутом, у звязку із чим гарантії, визначені ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» не поширюються на відповідача [PERSON] в контексті права користування належним позивачу житлом. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку доказів, приходить до висновку що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, а відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] потрібно визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою Черкаська область, Черкаський район, с. Степанки, по вул. Л.Українки, 90 з наступних причин: відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] дійсно не мешкають у будинку більш одного року та не є власниками цього домоволодіння, тому згідно ст. 405 ЦК України вони втратили право користування житловим приміщенням будинком 90 по вул. Л.Українки, с. Степанки Черкаського району Черкаської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved