Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 08.04.2014 року у розмірі 19 084 грн. 22 коп. та понесені судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.04.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до даного договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, комісією та іншими витратами згідно умов. Однак, відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконав, отримані кошти не повертав та не сплачував нараховані відсотки за користування кредитними коштами. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 21.09.2017 року становить 19\~084 грн. 22 коп. Просить позов задоволити. Представник позивача в судове засідання не зявився, подала до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності та позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав частково, не заперечив щодо стягнення з нього основної суми заборгованості, просить не стягувати із нього пеню, оскільки така нарахована йому неправомірно. В останнє судове засідання відповідач не зявився, хоха належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Враховуючи те, що відповідач дав пояснення по суті справи, зважаючи на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи,с уд приходить до висновку, про можливість розгляду справи у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення відповідача, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 08.04.20174 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 300 грн. зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за користування кредитом. Відповідач зобовязався здійснювати оплату послуг згідно тарифів позивача у строки, передбачені умовами кредитного договору. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт змінювався та становить 5653 грн. 67 коп., що стверджується випискою по рахунку відповідача. Відповідно до п.2.1.1.5.5. умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У відповідності до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення клієнтом строків платежів по грошовому зобов'язанню більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. У відповідності із ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 21.09.2017 року загальна сума боргу за кредитним договором становить 19\~084 грн. 22 коп., з яких: 5653 грн. 67 коп. заборгованість за кредитом; 5270 грн. 02 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 6775 грн. 57 коп. заборгованість за пенею; 500 грн. штраф (фіксована частина); 884 грн. 96 коп. - штраф (процентна складова). З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, не повернув отриманий кредит, не виконавши взятих за договором зобовязань, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором від 08.04.2014 року, яка підлягатиме стягненню з відповідаяа становить 12\~308 грн. 65 коп., з яких: 5653 грн. 67 коп. заборгованість за кредитом; 5270 грн. 02 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина), 884 грн. 96 коп. штраф (процентна складова). При цьому, вимоги позову в частині стягнення пені до задоволення не підлягають з наступних підстав. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобовязань настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаниих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Разом з тим, договором від 08.04.2014 року укладеним між сторонами, не передбачено відповідальності у вигляді сплати відповідачем позивачу пені, у разі невиконання умов договору. З огляду на викладене та враховуючи те, що договором від 08.04.2014 року укладеним між сторонами, передбачено відповідальності у вигляді сплати відповідачем штрафу, у разі невиконання умов договору, суд приходить до висновку, що в задоволенні позов в частині стягнення пені слід відмовити. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові, прийнятій в результаті перегляду рішень в порядку п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, в цивільних справах № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Однак, судом встановлено, що відповідачем після предявлення позову вказана заборгованість в розмірі 12\~308 грн. 65 коп, яка визнана судом обгрунтованою сплачена ним в повному обсязі, а саме 06.12.2017 року 2\~985 грн.; 06.12.2017 року 9160 грн. та 22.12.2017 року 1000 грн., до підтверджується квитанціями від 06.12.2017 року, 06.12.2017 року та 22.12.2017 року відповідно. З огляду на те, що відповідачем в ході розгляду справи виконано зобов'язання за кредитним договором від 08.04.2014 року, а вимога про стягнення пені визнана судом безпідставною, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч.3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Згідно ч.9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), в за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Незважаючи на те, що позивач на даний час продовжує підтримувати заявлені ним вимоги, однак, враховуючи те, що такі вимоги (у обсязі визнаному судом обгрунтованими) задоволені відповідачем після пред»явлення позову, а також з огляду на те, що позивачем у звязку із зверненням до суду із вказаною позовною заявою понесено витрати, повязані зі сплатою судового збору, суд вважає наявними підстави для застосування ч.3\~ст.142 ЦПК України. Відтак, оскільки відповідач задоволив вимоги позивача в ході розгляду справи та сплатив заборгованість в розмірі 12\~308 грн. 65 коп., після предявлення позову, з останнього в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1032 грн., пропорційно позовних вимог, які б були задоволені, у випадку не сплати боргу відповідачем. На підставі ст. 526, 527, 530, 610, 611, 625, 651, 1049, 1050, 1052 ЦК України та

Outcome: approved