Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Червонозаводського району м. Харкова, у якому з урахуванням уточнень, просить суд визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування частиною квартири [ADDRESS] яка належить позивачу на праві приватної власності за договором дарування від 14.09.2002 року; зобов'язати Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Червонозаводського району м. Харкова зняти з реєстрації за адресою: [ADDRESS], відповідачів [PERSON] та [PERSON]; виселити відповідачів [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS]; зобов'язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкод позивачу [PERSON] у здійсненні права користування та розпорядження власністю, а саме квартирою [ADDRESS] В обгрунтування позову зазначив, що за договором дарування від 14 вересня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори Христенко Н.Л. гр-ни [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] подарували, а позивач прийняв у дар 5/6 частин квартири [ADDRESS] Цей договір був зареєстрований позивачем в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5151188 від 21 жовтня 2004 року. Однак, нещодавно, брат позивача [PERSON], незважаючи на те, що не мешкає в належній позивачу за договором дарування квартирі, більш ніж 10 років, обґрунтовуючи тим, що він прописаний за даною адресою, самовільно встановив замок на одну з кімнат, заявивши при цьому, що там буде мешкати його син [PERSON]. [PERSON] ніколи не був членом родини позивача, та ніякої згоди на його вселення позивач не давав. Враховуючи те, що з вересня 2004 року по наступний час, відповідачи [PERSON] та [PERSON] не проживали у належній позивачу квартирі за вказаною адресою, не сплачували комунальні платежі, їх речей у квартирі не знаходилось та вони не отримували поштову кореспонденцію, тобто були відсутні за своєю адресою реєстрації понад строків, встановлених Житловим кодексом УРСР та Цивільним кодексом України, вважає, що це є достатньою підставою для втрати ними права та користування частиню квартири [ADDRESS] (Літаковій), яка належить позивачу на праві приватної власності. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Пояснив, що відповідачі у спірному приміщенні не мешкають, комунальні платежі не сплачують. Мешкають за адресою: [ADDRESS]. Свої частки спірної квартири подарували позивачу, договір не оскаржували. Відповідач, [PERSON], у вказану квартиру навідується, інколи ночує. Позивач не може розпоряджуватися належною йому квартирою, не може продати, подарувати її, та зробити ремонт. Відповідачі не мешкають у спірній квартирі близько 2-3 років. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив, що коли укладали договір дарування, домовлялись, що вони будуть мешкати в спірній квартирі, що мешкає в цій квартирі, інколи відлучається по роботі. В квартирі знаходиться побутова техніка, яку він купляв. Зареєстрований за адресою: [ADDRESS] але цей будинок не був добудований, тільки прийнят в експлуатацію. Мешкає в квартирі [ADDRESS]. Договір дарування укладали добровільно, даний договір не оскаржували. Будинок по пр. Гагаріна продали. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив, мешкає у спірній квартирі з 1983 року. Був зареєстрований [ADDRESS], однак, мешкав у квартирі [ADDRESS]. Договір дарування укладав добровільно, в судовому порядку не оскаржував. Представник відповідача, Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Червонозаводського району м. Харкова, у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON], пояснив, що часто бував у квартирі [ADDRESS]. Позивач мешкає за адресою: [ADDRESS]. У квартирі [ADDRESS] бував у різний час 2-3 рази в неділю останні 2-3 роки. Там мешкала [PERSON] - мати позивача. Останні 3-4 місяці в квартирі, також, мешкала квартирант Олена. До цього [PERSON] мешкала сама приблизно 3 роки. Відповідачів у спірній квартирі бачив, переважно у денний час, ввечері не бачив. Чи знаходяться особисті речі, ліжко відповідачів у квартирі не знає. Свідок [PERSON], пояснила, що в квартирі [ADDRESS] [PERSON] мешкала сама, інколи здавала зазначену квартиру. Один раз в місяць, або два, на протязі року навідувалась до неї. Всього в квартирі 3 кімнати. 2 кімнати були зайняті квартирантами, а в третій мешкала [PERSON]. Відповідачів у спірній квартирі не бачила жодного разу. Останній рік відповідачі у цій квартирі не мешкали. За комунальні платежі за квартиру, останній час сплачує позивач. Свідок [PERSON], пояснила, що в квартирі [ADDRESS], відповідачі мешкають останні 10-15 років. Позивач інколи приходить в квартиру. Відповідачі постійно мешкали в цій квартирі, в приватному будинку не мешкали. Також, в цій квартирі мешкала [PERSON]. Кому належить дана квартира не знає. Останній рік відповідачі постійно мешкають в цій квартирі. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] постійно мешкають в квартирі [ADDRESS]. Вона мешкає по вул. Самольотній останні 15 років. Будинок був збудований в 1975-1976 роках. Відповідач [PERSON] мешкає у вказаній квартирі з моменту забодови будинку. Відповідачі інколи їздили у відрядження, а вона залишалась з [PERSON]. У спірній квартирі мешкали: [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Одну кімнату займав квартирант. Також, вказала, що зо 2 роки (2012-2013 роки) сплачувала комунальні платежі по цій квартирі, гроші на оплату яких, давали відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Суд, вислухавши представника позивача, відповідачів, свідків, дослідвши матеріали справи, вважає, що позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 14 вересня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори Христенко Н.Л. гр-ни [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] подарували, [PERSON] прийняв у дар 5/6 частин квартири [ADDRESS] яка в цілому складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 44,9 кв. м., загальною площею 61,2 кв. м. Вищевказаний договір дарування був зареєстрований позивачем в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5151188 від 21 жовтня 2004 року. Ч. 1 ст. 156 ЖК України передбачає, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Угодою про уточнення ідеальних частко квартири від 14 вересня 2002 року, було встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належало по 1/6 частині квартири [ADDRESS], кожному. Вказані частки відповідно до договору дарування від 14 вересня 2002 року були подаровані позивачу по справі [PERSON]. Як було встановлено в судовому засіданні, та підтверджується показами свідків та відповідачів, до набуття позивачем права власності на спірну квартиру, її власником була мати позивача та відповідача [PERSON] - [PERSON]. Тобто, відповідачі вселялись у спірну квартиру по вул. Самольотній як члени сім'ї власника квартири. Також, свідки підтвердили, що на даний час відповідачі мешкають у вказаній квартирі та сплачують комунальні платежі, що підтверджується квитанціями, наданими в судовому засіданні, та показами свідка [PERSON] Згідно до ч.4 ст. 156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Позивачем не було надано до суду доказів укладання з відповідачами угоди про порядок користування спірним приміщенням, отже, на підставі викладено та відповідно до приписів ст. 156 ЖК України, відповідачі мають право користування квартирою [ADDRESS] нарівні з власником квартири, тобто з позивачем по справі [PERSON]. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою задоволенню не підлягають. Стосовно позовних вимог щодо зобов'язання Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Червонозаводського району м. Харкова зняти з реєстрації за адресою: [ADDRESS], відповідачів та їх виселення зі спірної квартири, суд зазначає, що дані позовні вимоги є похідними від вимогами про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Оскільки суд не вбачає підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] то відсутні, також, підстави для зняття відповідачів з реєстраційного обліку та їх виселення зі спірної квартири. Стосовно вимоги щодо зобов'язання відповідачів не чинити перешкод позивачу у здійсненні права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] Як було встановлено в судовому засіданні, та не заперечувалось самими відповідачами по справі, вони встановили нові замки на двері вищезазначеної квартири, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості потрапити до спірної квартири. Згідно частини 4 статті 9 ЖК України житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Позивач є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування, однак, він позбавлений можливості потрапити до вказаної квартири, тобто позбавлений права користування та розпорядження своєю власністю. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову в частині зобов'язання відповідачів [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкод позивачу [PERSON] у здійсненні права користування та розпорядження власністю, а саме квартирою [ADDRESS] Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial