Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 12 частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,1000 га, що знаходиться на території Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, передану для будівництва та обслуговування житлових будинків в межах міста [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, виданого 21 березня 1997 року Виконавчим комітетом Новомосковської міської Ради Дніпропетровської області, на підставі рішення № 1169 від 04 грудня 1996 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № НМ №439 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Визнати за [PERSON] право власності на 12 частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,1000 га, що знаходиться на території Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, передану для будівництва та обслуговування житлових будинків в межах міста [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, виданого 21 березня 1997 року Виконавчим комітетом Новомосковської міської Ради Дніпропетровської області, на підставі рішення № 1169 від 04 грудня 1996 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № НМ №439 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є донькою [PERSON] та [PERSON], після смерті [PERSON] [PERSON] успадкувала за законом земельну ділянку, розташовану за адресою: 51200 [ADDRESS], площею 0,1000 га кадастровий номер земельної ділянки 1211900000030130043, що знаходиться на території Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, передану для будівництва та обслуговування житлових будинків в межах міста, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, виданого 21 березня 1997 року Виконавчим комітетом Новомосковської міської Ради Дніпропетровської області, на підставі рішення № 1169 від 04 грудня 1996 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № НМ №439, про що вказано в свідоцтві про право на спадщину за законом № 2-3564 від 27 вересня 2006року. Однак за життя, [PERSON] не зареєструвала за собою право власності на вказану земельну ділянку, не отримала державний акт. Після смерті [PERSON] позивач та відповідач подали заяви про прийняття спадщини. 29 серпня 2013 року позивач отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, через відсутність правовстановлюючих документів спадкодавця на земельну ділянку, що порушує права позивача та є підставою для звернення останньої до суду. 11 березня 2014 року відповідачем подано зустрічну позовну заяву, згідно якої останній просить визнати за ним, право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер 1211900000:03:013:0043, що розташована по [ADDRESS], після смерті матері [PERSON], яка настала [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у нього права на отримання у спадщину за законом 1/2 частини спадкового майна. В судове засідання позивач не з`явилась, просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, згідно заяви, що надійшла до суду, просить розглядати справу за його відсутності. Третя особа надала заяву, згідно якої просить розглядати справу за її відсутності. В зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до переконання, що позовні вимоги та зустрічний позов є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON], померлого [INFO] та [PERSON], померлої [INFO] /а.с.10, 14-16, 42/. Після смерті [PERSON], [PERSON] отримала право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], площею 0,1000 га кадастровий номер 1211900000:03:013:0043, що знаходиться на території Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, передану для будівництва та обслуговування житлових будинків в межах міста, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, виданого 21 березня 1997 року Виконавчим комітетом Новомосковської міської Ради Дніпропетровської області, на підставі рішення № 1169 від 04 грудня 1996 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № НМ №439, про що державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2 3564 від 27 вересня 2006 року /а.с.13, 17/. За життя [PERSON] для державної реєстрації права власності на земельну ділянку, зазначену вище не зверталась, державного акту про право власності не отримала. 01 січня 2001 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори, згідно якого все майно заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах /а.с.41/. 09 квітня 2008 року до державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори звернулись [PERSON] та [PERSON] із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право власності за заповітом /а.с.52, 53/. Постановами державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 серпня 2013 року та від 18 лютого 2014 року позивачу та відповідачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] в зв`язку з відсутністю документів на підтвердження права власності [PERSON] на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] /а.с.12, 43/. Згідно копії спадкової справи після смерті [PERSON] інших спадкоємців, окрім позивача та відповідача не виявлено. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). В зв'язку з тим, що наявні в справі докази підтверджують наявність права власності у [PERSON] на земельну ділянку, прийняття спадщини [PERSON] в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, наявність інших правочинів щодо означеного майна вчинених до дати смерті [PERSON] суду не доведена, та те, що позивач та відповідач згідно заповіту мають право на отримання у спадок нерухомого майна, вчинили дії, направлені на прийняття спадщини, інші спадкоємці відсутні - право власності на зазначене майно повинно бути визнане за позивачем та відповідачем в рівних долях в порядку спадкування за законом, а вимоги первинного та зустрічного позовів підлягають задоволенню.

Outcome: approved