Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 22.02.2011 року між ним та [PERSON] укладено договір банківського обслуговування №ВLаЖГА00014097, згідно якого [PERSON] надав Позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 9500 гривень, з терміном повернення кредиту до 22.02.2013 року із встановленою процентною ставкою за користування коштами у розмірі 15 % річних. Однак відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 6991,61 гривень, яка складається із кредиту у сумі 3031,25 гривень, відсотків у сумі 248,72 гривень, комісії за РО у сумі 831,25 гривень, плати за пропуск платежів у сумі 2880,39 гривень. З цих підстав позивач звернувся до суду та просить позов задовольнити повністю. 19.02.2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник позивача до суду не зявився, позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про місце та час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.02.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» і відповідачем [PERSON] укладено договір банківського обслуговування № ВLаЖГА00014097, згідно якого [PERSON] надав Позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 9500 гривень, з терміном повернення кредиту до 22.02.2013 року із встановленою процентною ставкою за користування коштами у розмірі 15 % річних (а.с.5-12). Відповідно до п.2.5.2 Договору відповідач [PERSON] зобовязувалася не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк», вказаний в п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також у сумах комісії за управління кредитом. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання в порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що встановлено ст. 610 ЦК України. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зі змісту ч.1 ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав свої договірні зобовязання у повному обсязі, а відповідач порушила свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість за кредитним договором №ВLаЖГА00014097 станом на 28 серпня 2015 року у сумі 6991,61 гривень, яка складається із кредиту у сумі 3031,25 гривень, відсотків у сумі 248,72 гривень, комісії за РО у сумі 831,25 гривень, плати за пропуск платежів у сумі 2880,39 гривень (а.с. 3-4- розрахунок). Беручи до уваги, що у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено належними та допустимими доказами протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Згідно із ч. 3 ст. 88 КПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, судові витрати по справі у сумі 1218 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивача було звільнено від його сплати при зверненні до суду відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved