Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом 10.02.2015 року, в якому просить поділити спільне майно з відповідачкою, що було набуто під час шлюбу, 27 березня 2015 року позивач змінив позовні вимоги і збільшив долю відповідачки ,ураховуючи інтереси неповнолітніх дітей. В попередньому судовому засіданні позивач змінені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягаючи на розподілі спільного майна подружжя , мотивуючи свої доводи тими обставинами, що майно набуте подружжям під час шлюбу є спільною власністю подружжя і підлягає розподілу. Після цього звернувся до суду з клопотанням про можливість розгляду справи за його відсутність. Відповідачка змінені позовні вимоги визнала обґрунтованими, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутність з постановленням судового рішення. Вислухавши пояснення позивача, ознайомившись з волевиявленням відповідачки, яка 24.03.2015 року в попередньому судовому засіданні проти розподілу майна подружжя та виділенні їй в рахунок сумісного майна квартири [ADDRESS] не заперечувала, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Ураховуючи позицію сторін та вимоги ч 4 ст.130, чст.174 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити судове рішення в попередньому судовому засіданні, що свідчить про можливість судового розгляду по суті та сприяє швидкому розгляду справи в розумні строки. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.05.1997 року, що підтверджується актовим записом про реєстрацію шлюбу №538 , який виконано Харківським міським відділом реєстрації актів громадського стану (арк..4), шлюб між сторонами по справі не розірвано , але перебування сторін в шлюбі не перешкоджає до розподілу сумісно набутого в шлюбі майна. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що знайшло своє підтвердження в наданих суду доказах і проти чого подружжя не заперечувало. Під час перебування в зареєстрованому шлюбі подружжя набуло наступне майно: 1) трикімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 18.04.2002 року, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та внесено в реєстр нотаріальних дій за № 918, договір купівлі - продажу оформлено на ім.»я відповідачки [PERSON] та внесено в реєстр речових прав на нерухоме майно 10.07.2014 року за № 6333261. 2) Автомобіль HONDA LEGEND, 2008 року випуску , № кузова та шасі JHMKB26609C200618, державний номер [NUMBER], який зареєстровано на [PERSON]. 3) 550\~000,00 гривень (пятсот пятдесят тисяч гривень 00 копійок) Згідно з наданими та узгодженими сторонами по справі документами, які підтверджують вартість набутого під час шлюбу рухомого та нерухомого майна: Висновком субєкта оціночної діяльності (арк. справи 26) підтверджено, що вартість трикімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] на час розподілу майна подружжя , 30.03.2015 року складає без ПДВ - 835\~000, 00 гривень. Згідно з висновком субєкта оціночної діяльності (арк.справи 32) підтверджено, що вартість Автомобіля HONDA LEGEND, 2008 року випуску , на час розподілу майна подружжя , 30.03.2015 року складає без ПДВ - 375\~000,00 гривень. Грошові кошти оцінюванню не підлягають, наявність суми 550\~000,00 гривень подружжям не оспорюється. Таким чином, загальна вартість спільного майна подружжя складає 1\~760\~000,00 гривень (один мільйон сімсот шістдесят тисяч гривень 00 копійок), при урахуванні рівності часток кожного з подружжя , вартість спільно набутого майна кожному з подружжя становить 880\~000,00 гривень. Уточненими позовними вимогами позивач [PERSON] просить виділити йому з спільного майна подружжя тільки грошові кошти в сумі 550 000,00 гривень, а відповідачки виділити з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей трикімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] вартістю 835\~000,00 гривень та Автомобіль HONDA LEGEND, 2008 року випуску , № кузова та шасі JHMKB26609C200618, державний номер [NUMBER] вартістю 375\~000,00 гривень, тобто виділити з спільно набутого під час сумісного ведення господарства майна на загальну суму 1\~210\~000,00 гривень. Суд приходить до висновку, що незважаючи на те, що сума майна, яке сторони узгодили при розподілі хоч і перевищує частку відповідачки, але згідно з нормами ч 3 ст.70 СК України може бути виділена судом з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей. Судом розяснені сторонам по справі вимоги ст.ст.10,11,60 ЦПК України стосовно тих обставин, що докази подаються сторонами ,а судом тільки оцінюються. На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин ,які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема , звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Правовідносини між подружжям носять довготривалий характер, але позивач звернувся до суду 10.02.2015 року після введення в дію Сімейного Кодексу України 2004 року, на підставі чого суд вважає за можливе застосування норм цього Сімейного Кодексу. На підставі вимог ст.22 КпШс України 1969 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, майно, яке набуто подружжям під час шлюбу є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користуються рівними правами і в тому випадку, коли один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно вимог ст.23 КпШс України 1969 року, майном, яке набуте під час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. На підставі ст.60 Сімейного Кодексу України 2004 року майно , набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку( доходу). Вважається , що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності. На підставі ч 1 ст.61 СК України обєктом спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. На підставі вимог ч 3 ст.61 СК України якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом спільної сумісної власності подружжя. На підставі вимог ч 1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка і дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч.2 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна подружжя суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду сімї. Згідно ч 3 ст.70 СК За рішенням суду частка майна дружини ,чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка , за умови, що розмір аліментів, які вона одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно вимог ст.71 СК України 1) Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна ,спір між ними може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.2) Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ним. 3) Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професіональній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другом з подружжя. 4) Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених цивільним Кодексом України.5) Присудження одному з подружжя відповідної грошової компенсації можливе за умови попереднього вчення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Суд вважає, що позивач надав належні докази суду щодо тих обставин, що при оформленні договору купівлі-продажу квартири 18.04.2002 року , при придбанні автомобіля HONDA LEGEND, 2008 року випуску , № кузова та шасі JHMKB26609C200618, державний номер [NUMBER] та набутті коштів готівкою в сумі 550\~000,00 гривень, сторони перебували в шлюбі Суд приходить до висновку, що збільшення долі відповідачки при розподілі спільного майна подружжя, є законним та обґрунтованим, бо це не суперечить позовним вимогам [PERSON], вимогам ч 3 ст.70 Сімейного Кодексу України та має місце в інтересах не тільки подружжя ,а й їх неповнолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. Суд вважає, що оціночна вартість квартири [ADDRESS] та автомобіля HONDA LEGEND, 2008 року випуску, № кузова та шасі JHMKB26609C200618, державний номер [NUMBER] сторонами узгоджена, не оспорена та може бути прийнята судом без додаткової експертної оцінки з урахуванням висновків субєкту оціночної діяльності , правомірність висновків якого підтверджується наданим суду сертифікатом оцінювача . На підставі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти ,користуватися та розпоряджатися майном. На підставі ст. 319 Цивільного Кодексу України право власності в Україні складається з права володіння, права користування та права розпорядження та може набуватися тільки на законних підставах. На підставі ст. ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку ( ст.16 Цивільного Кодексу України). На підставі вимог ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб(співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно).Майно може належати співвласникам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. На підставі ч 3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частині спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок користування та володіння спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обовязковим для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно ч.1 ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. На підставі вимог ч 3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі вимог ст.372 ЦК України майно, що є в спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є в спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є в спільній сумісній власності укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно вимог п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України№11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» -« Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-75 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи….» Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України№11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»- « Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК, ч.3ст.368 ЦК ), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які за законом не можуть їм належати(виключені з цивільного обороту),незалежно від того на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя ,зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному ,дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною до реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилась внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи обох.» П.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України№11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачає : «До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна подружжя враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч.4 ст.65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою на час шлюбу на підставі договору дарування або у порядку спадкування, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто, речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть ,якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя, кошти, одержані як відшкодування на втрату (пошкодження)речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди, страхової суми, одержані за обовязковим або добровільним особистим страхуванням ,якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв їх одержанню.» П.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України№11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачає : « Вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71 СК, щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової компенсації на депозитний рахунок суду» За відсутністю такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачені ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя(одного з них) до суду з таким позовом(ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли кожен із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без реального поділу і залишає майно у спільній частковій власності.» Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з метою гуманності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги законні ,обґрунтовані та не порушують матеріального права жодної зі сторін, у звязку з чим, суд вважає позовні вимоги такими , що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved