Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] завдані збитки в порядку регресу в розмірі 40662,36 грн та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило на підставі заяви виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу «ВАЗ 211540», д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] , автомобіль якого постраждав 11.05.2019 року від дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні з автомобілем «ГАЗ 33073», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Московського районного суду м. Харкова від 04.06.2019 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП. ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому у розмірі 40662,36 грн. 10.03.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФО-П [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач набув права вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі і право зворотної вимоги (регресу) до відповідача. Ухвалою від 17.09.2020 справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення, які містяться в матеріалах справи, заяв про розгляд справи в його відсутності не надходило. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст.280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.05.2019 року в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ 33073» під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ 211540» під керуванням водія [PERSON] , автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Московського районного суду міста Харкова від 04.06.2019 року, особою, винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.15). 21.03.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 104988953, відповідно до умов якого ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу «ГАЗ 33073», н.з. [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам (а.с.12). ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 40662,36 грн, про що свідчить ремонтна калькуляція № 1033299 від 13.05.2019 року, страховий акт № 06981-24 від 21.06.2019 року, розрахунок суми страхового відшкодування та платіжне доручення № 16604 від 24.06.2019 року (а.с.36,40-42). Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 11.05.2019 року (а.с.16,17). Відповідно до ст. 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Згідно з ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Згідно ст. 1191 ЦК України та п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи вищезазначене, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «СК «ВУСО» завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченого страхового відшкодування. 10.03.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФО-П [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги № 10/03/2020, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі і право зворотної вимоги (регресу) до відповідача (а.с.43-53). З огляду на викладене, у ФО-П [PERSON] виникло право зворотної вимоги до відповідача [PERSON] , у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу витрати в сумі 40662,36 грн. Судові витрати стягуються відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved