Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] [PERSON] про стягнення боргу, в якому, з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути в рівних частках з відповідачів на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 230000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 26.10.2018 складає 6517188,00 грн., інфляційні втрати у сумі 6705140,12 грн., 3% річних у розмірі 776706,00 грн., а всього у загальній сумі 13223104,12 грн. або 466660,46 доларів США. Свої вимоги мотивує тим, що 07.11.2012 між сторонами було укладено договір позики, згідно з яким позивач передав у власність відповідачів, у рівних частках кожному, грошові кошти у розмірі 250000,00 доларів США, які останні зобов'язалися повернути до 07.11.2014. Однак, відповідачі свої зобов'язання не виконали, грошові кошти позивачу не повернули. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12.10.2017 у справі вжито заходів забезпечення позову, накладено арешт на домоволодіння, розташоване за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Копачів, вул. Леніна, буд. 107-а, яке належить на праві власності [PERSON], та на садові будинки №№ 7, 8, розташовані за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, с/рада Гвоздівська, Садове товариство «Стандарт», які належать на праві власності [PERSON] Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.11.2018, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості в розмірі 20000,00 доларів США. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшли заперечення на позов, в яких останній просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що сума боргу, визначена позивачем, не відповідає дійсності, оскільки позичальниками частково грошові кошти поверталися. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв, клопотань, відзиву на адресу суду не надіслали, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність по наявним у справі доказам. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до наступних висновків. 07.11.2012 між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено договір позики, згідно з яким позивач передав у власність відповідачам в рівних частках кожному, а останні прийняли від нього у власність грошові кошти у розмірі 1998250,00 грн., які є еквівалентом 250000,00 доларів США, таку ж саму суму грошових коштів без нарахування процентів відповідачі, в рівних частках кожний, зобов'язалися повернути позивачу до 07.11.2014 (т. 1, а.с. 6) Згідно з п. 2 договору позики в разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України позичальники, в рівних частках кожний, зобов'язуються повернути грошові кошти у гривнях еквіваленту 250000,00 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України. Грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та одержані позичальниками, в рівних частках кожному, до підписання цього договору. Факт одержання грошових коштів підтверджуються розписками, власноручно написаними позичальниками в момент передачі їм суми позики (п. 3 договору позики). Договір позики укладений сторонами у письмовій формі та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 3349. Крім того, на підтвердження одержання вказаних коштів відповідачами 07.11.2012 складені розписки, у яких останні підтверджують, що взяли у позивача в борг по 666083,33 грн., що еквівалентно 83333 дол. США, кожен, які зобов'язуються повністю повернути до 07.11.2014 (т. 2, а.с. 6-8). За змістом ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. За приписами ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Разом з тим, частиною другою статті 524 ЦК України та частиною третьою статті 533 ЦК України передбачено, що у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом допускається використання іноземної валюти при виконанні зобов'язань. Частиною другою статті 533 ЦК України встановлено, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зі змісту договору позики від 07.11.2012 вбачається, що відповідачі, в рівних частках кожен, отримали від позивача грошову суму у розмірі 1998250,00 грн., із зазначенням доларового еквіваленту позики (250000,00 доларів США, тобто по 83333,33 доларів США). Відповідач [PERSON] повернув позивачу частину боргу у розмірі 20000,00 доларів США, про що свідчать копії розписок від 08.11.2013 на суму 6000,00 доларів США, від 06.05.2014 на суму 10000,00 доларів США, від 06.08.2014 на суму 2000,00 доларів США та від 25.04.2016 на суму 2000,00 доларів США (т. 1, а.с. 189-192). Крім того, такі обставини визнані позивачем. Інших доказів, які б свідчили про повернення відповідачами отриманих коштів матеріали справи не містять. При цьому суд не бере до уваги посилання представника відповідача [PERSON] на розписки (т. 1, а.с. 185-188), оскільки в таких не зазначено за яким саме договором сплачувалися грошові кошти, ким саме вони поверталися та у якій валюті. До того ж позивач заперечував, що вказані розписки складені на виконання умов укладеного між ним та відповідачами договору позики від 07.11.2012. За розрахунком позивача станом на 26.10.2018 заборгованість відповідачів за договором позики становить 466660,46 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 26.10.2018 складає 13223104,12 грн., з яких: 230000,00 доларів США (в гривневому еквіваленті 6517188,00 грн.) - сума основного боргу, 6705140,12 грн. - інфляційні втрати та 776706,00 грн. - 3% річних. Проте з таким розрахунком суд повністю не погоджується з огляду на наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи, окрім іншого, позивач просить стягнути з відповідачів інфляційні втрати, нараховані ним на грошову суму в доларовому еквіваленті. За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних втрат. Враховуючи, що позивач просить стягнути борг в доларовому еквіваленті, суд не вбачає підстав для стягнення інфляційних втрат у розмірі 6705140,12 грн., оскільки в даному випадку втрати позивача від знецінення національної валюти будуть відновлені стягненням грошової суми в еквіваленті до іноземної валюти. Крім того, оскільки відповідач [PERSON] повернув позивачу частину позики, підстави для стягнення боргу з відповідачів в рівних частках відсутні. Відтак, за підрахунком суду заборгованість [PERSON] за договором позики, з урахуванням поверненої ним суми боргу, станом на 26.10.2018 становить 70958,75 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 2010658,75 грн., та включає в себе: суму основного боргу у розмірі 63333,33 доларів США (в гривневому еквіваленті 1794587,90 грн.), три проценти річних за період прострочення з 08.11.2014 по 25.04.2016 (на суму боргу 65333,33 доларів США) у сумі 2871,17 доларів США (в гривневому еквіваленті 81356,32 грн.) та три проценти річних за період прострочення з 26.04.2016 по 26.10.2018 (на суму боргу 63333,33 доларів США) у розмірі 4754,25 доларів США (в гривневому еквіваленті 134714,53 грн.). Заборгованість [PERSON] за договором позики станом на 26.10.2018 становить 93251,14 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 2642327,00 грн., та включає в себе: суму основному боргу у розмірі 83333,33 доларів США (в гривневому еквіваленті 2361299,90 грн.) та три проценти річних за період прострочення з 08.11.2014 по 26.10.2018 у сумі 9917,81 доларів США (в гривневому еквіваленті 281027,10 грн.). Заборгованість [PERSON] за договором позики станом на 26.10.2018 становить 93251,14 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 2642327,00 грн., та включає в себе: суму основному боргу у розмірі 83333,33 доларів США (в гривневому еквіваленті 2361299,90 грн.) та три проценти річних за період прострочення з 08.11.2014 по 26.10.2018 у сумі 9917,81 доларів США (в гривневому еквіваленті 281027,10 грн.). Оцінюючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню борг у розмірі 2010658,75 грн., з відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід стягнути по 2642327,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, а саме з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 2203,20 грн. судового збору, а з відповідачів [PERSON] та [PERSON] по 2898,40 грн. З викладеного,

Outcome: partial