Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, третьої особи про позбавлення батьківських прав, в якій зазначає, що з 27.06.2008 року він перебував у шлюбі з [PERSON].. До укладання шлюбу з ним [PERSON] народила дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач - [PERSON]. [INFO] року його дружина - [PERSON] померла, з 22.02.2017 року дитина - [PERSON] перебував на первинному обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування в службі у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області як така, що мала статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв'язку з тим, що мати дитини [PERSON] померла, а батько - [PERSON] перебував під вартою. Позивач вказує, що на підставі рішення виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 17.05.2018 року № 115 його призначено опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO]. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року (справа № 185/5413/16) [PERSON], [INFO], було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. 22.05.2018 року [PERSON] звернувся до служби у справах дітей з питанням про повернення йому на виховання малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Працівниками служби у справах дітей [PERSON] був відвіданий за місцем свого проживання та реєстрації, а саме: [ADDRESS] та після надання всіх необхідних документів рішенням виконавчого комітету Тернівської міської ради від 20.06.2018 року за № 135 було припинено опіку над малолітнім [PERSON], [INFO], та передано його на виховання рідному батькові. Крім того, позивач зазначає, що малолітня дитина - [PERSON] мешкав у рідного батька близько двох тижнів, а потім повернувся до нього та став мешкати знову разом із ним. У вересні 2018 року зі слів бабусі дитини по лінії батька, [PERSON], службі у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області, стало відомо, що її онук проживав з батьком тільки два тижні, так як батько покинув роботу, почав вживати спиртні напої, вихованням хлопчика не займався. При перевірці отриманої інформації було встановлено, що [PERSON] ніде не працює та не звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника на утримання свого сина. 13.09.2018 року фахівцями Тернівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді згідно з планом супроводження сім'ї [PERSON] було здійснено вихід в цю родину, але двері в помешкання ніхто не відчинив, на телефонні дзвінки [PERSON] не відповідав і за словами сусідів, хлопчика вони вже деяких час не бачили. Згідно з інформацією про участь [PERSON] у навчанні сина, учня 7-В класу - [PERSON], батько дитини - не бажав виконувати своїх обов'язків і не брав ніякої участі у його вихованні. Не робив матеріальної підтримки, не піклувався про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя. Не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду та лікування, не спілкувався з дитиною взагалі, чим порушував нормальне самоусвідомлення дитини. Позивач також зазначає, що підготовкою навчально - освітнього процесу, участь у вихованні [PERSON] брав та бере на себе він. Крім того, 12.10.2018 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області надав висновок, згідно з яким вважає за доцільне позбавити громадянина [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з викладеним, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 37). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с. 28-30, 36), причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю та відзиву на позовну заяву не надав, у зв'язку з чим, зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області Перерва В.Л. у судове засідання не з'явилася, але надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що не заперечує проти задоволення позову (а.с. 32). Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З позовної заяви видно, що позивач [PERSON] з 27.06.2008 року перебував у шлюбі з [PERSON]., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 27.06.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 11). Як встановлено у судовому засіданні, до укладання шлюбу з позивачем [PERSON], [PERSON] народила дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого повторно 04.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 12). [INFO] року мати дитини [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 03.09.2015 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського міського управління юстиції (а.с. 13). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язок виховувати, ростити дитину - найважливіший обов'язок батьків. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» природним середовищем виховання, першоосновою розвитку дитини визначено сім'ю. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Декларація прав дитини, як принципове положення визначає, що дитина повинна зростати в умовах турботи. В судовому засіданні встановлено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 17.05.2017 року № 115 про встановлення опіки над малолітнім [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], призначено опікуном над малолітнім [PERSON], визначено місце проживання малолітнього [PERSON] за місцем проживання опікуна [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Згідно з довідкою виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 14.11.2018 року № 2497, [PERSON], [INFO], зареєстрований разом з [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). З інформації про участь [PERSON] у навчанні та вихованні сина, учня 7-В класу Савельєва Д.С. встановлено, що [PERSON] навчається в ЗОШ № 5 м. Тернівка Дніпропетровської області з 2016 року. За цей час батько хлопчика [PERSON] не виконував своїх обов'язків як батько і не брав участі у вихованні сина, матеріально не підтримував, не піклувався про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечував необхідного харчування, медичного нагляду, лікування, з дитиною не спілкувався, навчанням та вихованням сина не цікавився (а.с. 17). Разом з тим, відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання, навчання, і розвиток дитини є обов'язком кожного з батьків, і ухилення від виконання цих обов'язків тягне за собою відповідальність. Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, з висновку виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 12.10.2018 року № 3626/01-21 про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO], встановлено, що ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року (справа № 185/5413/16) [PERSON], [INFO], було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. 22.05.2018 року [PERSON] звернувся до служби у справах дітей з питанням про повернення йому на виховання малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Працівниками служби у справах дітей [PERSON] був відвіданий за місцем свого проживання та реєстрації, а саме: [ADDRESS], та після надання всіх необхідних документів рішенням виконавчого комітету Тернівської міської ради від 20.06.2018 року за № 135 було припинено опіку над малолітнім [PERSON], [INFO], та передано його на виховання рідному батькові. Однак, [PERSON] ніде не працює, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника на утримання [PERSON], [INFO], не звернувся. Батьківських обов'язків по відношенню свого сина [PERSON] не виконує, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та байдуже ставиться до долі хлопчика, у зв'язку з чим, орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області вважає за доцільне позбавити громадянина [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 16). Крім того, з листа Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Тернівської міської ради Дніпропетровської області за № 205/01-22 від 13.09.2018 року, видно, що 13.09.2018 року було здійснено вихід у сім'ю [PERSON], але двері в помешканні ніхто не відчинив, на телефонні дзвінки [PERSON] не відповідав, за словами сусідів хлопчика на цьому тижні вони не бачили. Сестра [PERSON] повідомила у телефонному режимі, що [PERSON] проживає з вітчимом, а сам [PERSON] не працює, утриманням та вихованням сина не займається (а.с. 17). Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 44 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) від 06.12.2006 року передбачено, що позбавлення батьківських прав є виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, однією із підстав позбавлення судом батьківських прав є ухилення матір'ю, батьком від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З правових позицій, викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З викладеного вище видно, що [PERSON] разом з сином не мешкає, ніде не працює, матеріально сина не забезпечує, не турбується про його долю, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя. Наведені вище факти свідчать про те, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо свого малолітнього сина [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO].

Outcome: approved