Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований Палацом урочистих подій м.Львова 08.09.1990 року, актовий запис № 2947. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 08.09.1990 року. Від данного шлюбу у них народвся син [PERSON], [INFO] Однак, сімейне життя у них не склалось. В звязку з різними поглядами на життя, почали виникати сварки та скандали, які призвели до того, що вони тривалий час (близько 15 років) не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Сімя розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, тому просить його розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій позов підтримала в повному обсязі. Просить справу розглядати у його відсутності та позов задоволити. Відповідачка в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позов визнала повністю та просить такий задоволити. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони 08 вересня 1990 року уклали шлюб зареєстрований Палацом урочистих подій м.Львова за актовим записом №2947, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-СГ № 426333, проте, міцної сімї не створили. Внаслідок непорозумінь та конфліктів, які виникали в сімї, сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Конфлікт в сімї носить постійний характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сімя існувати не може, між сторонами втрачено, а примирення неможливе. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу, який існує формально, суперечитиме інтересам сторін, а тому його слід розірвати. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп., згідно з квитанції №ПН № 1024К від 08 травня 2018 року, банк отримувача ГУ ДКСУ у Львівській області, отримувач Сихівський районний суд м.Львова, р/р 31218206700008, МФО 825014, КОД ЄДРПОУ 38007636. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову о початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 352,40 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти іншу частину сплачених позивачем при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 352,40 грн. судового збору. На підставі ст.ст.24, 105, 112 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved