overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказавши, що 12.10.2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Шлюбно - сімейні відносини з відповідачем припинились у травні 2013 року, і з цього часу сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Причиною розірвання шлюбу є несхожість характерами, відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого виникали постійні сварки в сім,ї. У сторін різні погляди на життя, почуття любові та взаємоповаги втрачено. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалася остаточно, носить формальний характер, просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності (а.с.18). Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу, просила розглянути справу за її відсутності (а.с.19). У відповідності до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 жовтня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Інгулецького районного управління юстиції м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, під актовим записом № 148 ( а.с.10). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5,10), які проживають з позивачем. Шлюбно - сімейні відносини між сторонами припинились з причин несхожості характерами та різних поглядів на життя. Сторони проживають разом, але спільне господарство не ведуть (а.с.3). Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї не можливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, сторони спільне господарство не ведуть, шлюб між ними носить формальний характер, суд вважає, що сім,я сторін розпалася остаточно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач надала до суду заяву про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає необхідним відновити їй дошлюбне прізвище - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказавши, що 13 вересня 2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Шлюбно сімейні відносини з відповідачем припинено з серпня 2012 року. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Причиною розірвання шлюбу є несхожість характерами, відсутність взаєморозуміння. У сторін різні погляди на життя, почуття любові та взаємоповаги втрачено. Позивач вважає, що сім`я з відповідачем розпалася остаточно, носить формальний характер, просить розірвати шлюб. Ухвалою від 23 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 12 листопада 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду. За клопотанням позивача витребувано з ДФС відомості щодо РНОКПП [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку (оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України), відзив не подала. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до полодень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 вересня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Інгулецького районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 115 (а.с.7). Від шлюбу дітей не мають (а.с.3). Шлюбно сімейні відносини між сторонами припинились з причин відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї не можливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, сторони спільне господарство не ведуть, шлюб між ними носить формальний характер, суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказавши, що 16.10.2004 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюбно - сімейні відносини з відповідачем припинено у січні 2018 року. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Причиною розірвання шлюбу є несхожість характерами, відсутність взаєморозуміння. У сторін різні погляди на життя, почуття любові та взаємоповаги втрачено. Позивач вважає, що сім`я з відповідачем розпалася остаточно, носить формальний характер, просить розірвати шлюб. Ухвалою від 16 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні. 17 грудня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду. Позивач та його представник - Мірошниченко М.В., у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, відповідно до яких просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, відзив не подала. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до полодень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 жовтня 2004 року в Інгулецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 232 (а.с.6). Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). Шлюбно - сімейні відносини між сторонами припинились з причин відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї не можливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, сторони спільне господарство не ведуть, шлюб між ними носить формальний характер, суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач не надала відповідної заяви, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказавши, що 24 травня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Інгулецькому відділі державної РАЦС реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис №85. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та дочку - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає що одруження з відповідачем виявилось невдалим, за час перебування у шлюбі між сторонами постійно виникали непорозуміння та сварки. Причиною розірвання шлюбу стало зловживанням відповідачам наркотичних засобів, в зв`язку з чим останній під час сварок дебоширів вибивав двері. Спричинював позивачу моральні та фізичні страждання, неповага до позивача та ігнорування прохань вести тверезий образ життя є причиною за якою шлюб розпаявся. Справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив не подав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 травня 2014 року Інгулецьким Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №85 (а.с.2). Відповідно до копій свідоцтва про народження сторони мають малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та дочку - [PERSON] , [INFO] батьком яких є відповідач. (а.с.-6). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинились. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї не можливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, сторони спільне господарство не ведуть, шлюб між ними носить формальний характер, суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказавши, що 25.03.2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбно сімейні відносини з відповідачем припинились в серпня 2015 року. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Причиною розірвання шлюбу є несхожість характерами, відсутність взаєморозуміння. У сторін різні погляди на життя, почуття любові та взаємоповаги втрачено. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалася остаточно, носить формальний характер, просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач не зявився. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу, просила розглянути справу за її відсутності. У відповідності до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 березня 2014 року в Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, під актовим записом № 76 (а.с.9). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбно сімейні відносини між сторонами припинились з причин несхожості характерами та різних поглядів на життя. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть (а.с.3). Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї не можливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, сторони спільне господарство не ведуть, шлюб між ними носить формальний характер, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом вказавши, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 23.12.2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 6700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www. privatbank.ua; або інший Інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком). Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www. privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ №22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ №22 від 05.10.2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом вказавши, що відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 30.07.2008 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 10200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www. privatbank.ua; або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком). Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www. privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ №22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ №22 від 05.10.2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом вказавши, що відповідач [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 16.05.2007 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 4500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www. privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www. privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ №22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ №22 від 05.10.2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказавши, що він являється власником будинку № 32 по вул.Крушельницької у смт. Підволочиську Тернопільської області. У будинку прописані відповідачі, але не проживають у ньому з 2014 року, допомоги у веденні господарства не надають. Добровільно відповідачі виписатися із його будинку відмовляються. Позивач не бажає, аби відповідачі проживали у його будинку і, посилаючись на ч.2 ст.405 ЦК України просить суд визнати відповідачів втратившими право користування вказаним житловим будинком. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала і пояснила, що відповідач являється донькою позивача і проживала у будинку разом зі своїми двома дітьми та чоловіком [PERSON] У кінці жовтня 2014 р. вказані особи покинули спірний будинок і пішли проживати до будинку по вул. Корольова у смт.Підволочиську. Причиною було те, що між [PERSON] та [PERSON] відбувся конфлікт, під час якого він бабусю відповідачки побив. [PERSON] та [PERSON] забрали дітей та вивезли усі свої речі. Відповідач [PERSON] позов не визнала і пояснила, що її сім'я дійсно покинула спірний будинок у кінці жовтня 2014 року по тій причині, що її бабуся посварилася із чоловіком і тому вони пішли з будинку. Представник відповідачки [PERSON] позов не визнав. Представник третьої особи - служби у справах дітей Підволочиської районної державної адміністрації [PERSON] щодо позову поклалася на думку суду. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши докази, суд встановив такі факти: Позивач [PERSON] являється власником будинку №32 по вул.Рози Люксебург ([PERSON]) у смт. Підволочиську Тернопільської області. У будинку зареєстровані відповідачі: [PERSON] Р.О.3, яка являється позивачу донькою і відповідно членом сім'ї його, та її діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Як підтвердили сторони та свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідачі покинули житловий будинок позивача у кінці жовтня 2014 року. Згідно вимог ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Позовна заява подана до суду 26.06.2015 р., тобто до спливу однорічного строку, визначеного статтею 405 ЦК України, будь-якої домовленості між відповідачами та власником будинку не виявлено. Виходячи із наведеного, підстава для визнання відповідачів втратившими право користування житловим приміщенням, на яку посилається позивач, відсутня і тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказавши, що є власником квартири, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 07.10.2014 року. На момент укладення договору в квартирі був зареєстрований відповідач, який обіцяв добровільно знятися з реєстрації до 12.10.2014 року, проте не зробив цього у зв'язку із зміною місця проживання. Своєю реєстрацією в квартирі створює йому перешкоди в розпорядженні власністю, він не може зареєструватися у власній квартирі. Просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме усунути перешкоди в користуванні належною йому квартирою, розташованою за адресою : [ADDRESS] шляхом зняття з реєстрації [PERSON] за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою : [ADDRESS]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, тому за згодою позивача, на підставі ст. 224-233 ЦПК України, суд розглядає справу в заочному порядку та виносить по справі заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. Відповідно до договору купівлі - продажу від 07.10.2014 року, посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Новокаховського нотаріального округу [PERSON] позивач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі, як колишній власник квартири. З поштових повідомлень та заяви [PERSON] слідує, що він у вказаній квартирі не проживає та не заперечує проти зняття його з реєстрації за вказаною адресою, оскільки змінив місце проживання. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 320 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки [PERSON] не проживає в квартирі, власником якої є позивач, відповідач не є членом сім'ї позивача, а є колишнім власником квартири, тому він здійснивши відчуження квартири позивачу втратив право користування нею, оскільки право користування житловим приміщенням є похідним від права власності, яке перейшло до [PERSON] Відповідач своєю реєстрацією в квартирі створює перешкоди позивачу в здійсненні права власності на квартиру, тому у суду є підстави для задоволення позову та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] На підставі ст. 317-320, 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказавши, що з січня 2015 року він, [PERSON] та [PERSON] стали жити однією родиною в будинку його батьків за адресою : [ADDRESS]. Ведуть спільне господарство, піклуються один за одного, готувалися разом до батьківства. Він визнавав себе батьком дитини і взяв нас себе всі матеріальні витрати, пов'язані з підготовкою до пологів, так і самими пологами. До сьогоднішнього дня піклується про [PERSON], доньку, виховує її та утримує. Має намір зареєструвати шлюб з [PERSON] [INFO] року від фактичних шлюбних відносин народилася донька [PERSON]. Зі своїми батьками він забрав [PERSON] з пологового будинку з донькою. [PERSON] перебуває в шлюбі з відповідачем по справі [PERSON]. Подружні відносини між ними належним чином не склалися і тому з 2014 року вони почали проживати окремо. Тому, згідно зі ст.122 СК України, Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні № 52/5 від 18.10.2000 року при реєстрації народження доньки [PERSON] в свідоцтві про народження в графі «батько» внесено [PERSON]. Так як батько не був присутній при реєстрації дитини та не подав свій паспорт,

Outcome: approved