Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки, а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 30.07.2008 р. між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 162-0111007/ФКВ-08, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 46 500,00 доларів США з розрахунку 12,4 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 30.07.2008 р. по 29.07.2018 р. Також позивач зазначив, що між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України 30.06.2010 р. було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними і забезпечувальними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 162-0111007/ФКВ-08 від 30.07.2008 р. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечене іпотекою відповідно до укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та Відповідачами іпотечного договору №162-0111007/Zфквіп-08 від 30.07.2008 р., за умовами якого предметом іпотеки є трикімнатна квартира [ADDRESS]. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконав належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь: заборгованість за кредитним договором у розмірі 751 049,16 грн.; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 162-0111007/ФКВ-08 від 30.07.2008 р. звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру [ADDRESS]; стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги не визнають та просять відмовити в їх задоволенні, крім того просять застосувати строки давності до заявлених позовних вимог. Дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частин 1 і 2 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частиною першою ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За приписами ч.3 ст.10, ч.ч. 1, 2, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні було з'ясовано, що 30 липня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 162-0111007/ФКВ-08, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 46 500,00 доларів США на споживчі потреби з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 29 липня 2018 року та зі сплатою 12,4 % річних за користування кредитом. Між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України 30.06.2010 р. було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними і забезпечувальними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 162-0111007/ФКВ-08 від 30.07.2008 р. Відповідно до п.2.4 кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 387,50 доларів США по 20 число включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Згідно з п.2.7 кредитного договору нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 число включно кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту. За умовами п.2.10 кредитного договору нарахування комісії за управління кредитом здійснюється щомісячно. Нарахована комісія сплачується позичальником у національній валюті по 20 число включно кожного наступного місяця, що слідує за місяцем її нарахування та одночасно з остаточним поверненням кредиту. До позову долучено графік платежів за кредитним договором № 162-0111007/ФКВ-08 від 30.07.2008 р., який є його невід'ємною частиною. Пунктом 7.3 кредитного договору передбачений строк дії договору до повного виконання сторонами взаємних зобов'язань. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст.510 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. За приписами ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України - особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим Енергодарським міським судом було ухвалене рішення від 06.12.2010 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» виниклої заборгованості за кредитним договором № 162-0111007/ФКВ-08 від 30.07.2008 р. Даним рішенням суду встановлено розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» у сумі 408 506,11 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 17.12.2010 р. Тому, вирішуючи позовну вимогу, щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 751 049,16 грн., суд приходить до висновку, що дана вимога підлягає задоволенню в частині, а саме з врахуванням суми заборгованості вже стягнутої за рішенням Енергодарського міського суду від 06.12.2010 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» виниклої заборгованості за кредитним договором № 162-0111007/ФКВ-08 від 30.07.2008 р. Разом з тим, при визначенні розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з [PERSON], суд приймає до уваги наступне. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань (п.7.3 кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 29 липня 2018 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною кредитного договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як встановлено судом, сума заборгованості за кредитним договором була прийнята ПАТ «Дельта Банк» на баланс 30.06.2010 р., у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за цим договором банк звернувся 08.05.2014 р. Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За приписами ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, ч.5 ст.261 ЦК України передбачає, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами кредитного договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником щомісячно частинами в розмірі не менш як 387,50 доларів США по 20 число включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, а сплата процентів - по 20 число включно кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Верховний Суд України у постанові від 06.11.2013 р. (справа № 6-116цс13) висловив правову позицію про наступне. Відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Таким чином, з урахуванням приписів цивільного законодавства щодо застосування позовної давності, про що було заявлено відповідачем [PERSON] у своїй письмовій заяві до винесення судом рішення, суми заборгованості за кредитним договором мають стягуватися з травня 2011 року, нараховані до цього місяця ПАТ «Дельта Банк» проценти за користування кредитними коштами та комісія стягненню не підлягають. Отже, згідно наданого ПАТ «Дельта Банк» розрахунку заборгованості за кредитним договором № 162-0111007/ФКВ-08 від 30.07.2008 р., з урахуванням позовної давності, заборгованість за процентами складає - 123 090,44 грн., заборгованість зі сплати комісії складає - 8 899,94 грн., а всього на загальну суму 131 990,38 грн. Вирішуючи позовну вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до умов п.1.1 кредитного договору сума наданого [PERSON] кредиту складала 46 500,00 доларів США. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором було забезпечене іпотекою відповідно до укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та відповідачами іпотечного договору № 162-0111007/Zфквіп-08 від 30.07.2008 р., за умовами якого предметом іпотеки є трикімнатна квартира [ADDRESS]. Разом з тим слід зазначити, що 07.06.2014 р. набрав чинності Закон України № 1304-VІІ від 03.06.2014 р. «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон № 1304-VІІ). За приписами п.1 ч.1 Закону № 1304-VІІ не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Згідно іпотечного договору № 162-0111007/Zфквіп-08 від 30.07.2008 р., предметом іпотеки є трикімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 70,1 м2. Вказана квартира використовується як місце постійного проживання позичальника [PERSON] та майнових поручителів [PERSON] і [PERSON], іншого нерухомого житлового майна у власності цих осіб не знаходиться. За викладених обставин суд приходить до висновку, що позовна вимога ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки - трикімнатної квартири [ADDRESS], - в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 162-0111007/ФКВ-08 від 30.07.2008 р., наданим в іноземній валюті - доларах США, - суперечить вимогам закону. На підставі викладеного та

Outcome: partial