Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав про те, що станом на 15.04.1991 року в господарстві, що розташоване по вул. Калініна, 51 в с. Корніївка Гребінківського району Полтавської області були зареєстровані голова домогосподарства, [PERSON], та його дружина, [PERSON]. Кожен із вказаних осіб мали право на 1/2 частину житлового будинку. 14.01.2004 року [PERSON] помер. Оскільки на час смерті останнього з ним проживали його дружина та позивач, вони вважаються такими, що успадкували належну [PERSON] 1/2 частину житлового будинку в рівних долях. 13.07.2007 року [PERSON] померла. На час смерті остання мала у власності 3/4 частини вказаного вище житлового будинку. З метою переоформлення спадщини, позивач, як єдиний спадкоємець за законом четвертої черги, звернувся до Гребінківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус відмовила. Свої дії мотивувала тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок та необхідністю встановлення факту родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем. З огляду на викладене, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно. У судове засідання позивач надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву, в якій зазначає, що проти позовних вимог позивача не заперечує, просить справу розглянути за його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Під час розгляду справи судом, на підставі записів із погосподарської книги за 1991-1995 роки встановлено, що станом на 15.04.1991 року в господарстві, що розташоване по вул. Калініна, 51 в с. Корніївка Гребінківського району Полтавської області були зареєстровані голова домогосподарства, [PERSON], та його дружина, [PERSON]. Оскільки будинок належав сімї на праві спільної власності в майні колгоспного двору, кожна із вказаних осіб мала право на 1/2 частину житлового будинку, виходячи з рівності часток членів колгоспного двору, відповідно до правил п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (в редакції від 22.12.1995 р.). Згідно зі ст. ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 254571, виданим 16.01.2004 року встановлено, 14.01.2004 року в с. Корніївка Гребінківського району Полтавської області [PERSON] помер. На час смерті [PERSON] з ним проживали його дружина, [PERSON] та позивач і вважаються такими, що успадкували належну спадкодавцеві 1/2 частину житлового будинку в рівних долях. Внаслідок цього майнова частка [PERSON] в житловому будинку збільшилася і сягнула 3/4 частин, а частина позивача дорівнювала 1/4 частині. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 072073, виданим 14.07.2007 року, 13.07.2007 року в с. Корніївка Гребінківського району Полтавської області [PERSON] померла. На час смерті [PERSON] мала у власності 3/4 частини житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями, що знаходиться в с. Корніївка Гребінківського району Полтавської області по вул. Калініна, 51 та в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 72,3 кв. м., житловою площею 36,2 кв. м.), «Ж» - погреба з шийкою, «б» - прибудови до літньої кухні, «Б» - літньої кухні, «Г» - сараю, «Т» - убиральні, «№ 1» - водогону, «№ 2» - огорожі. Згідно з ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. Встановлено, що за час свого життя [PERSON] заповіту не склала. Спадкоємці першої, другої та третьої черг відсутні. Позивач являється єдиним спадкоємцем за законом четвертої черги. Той факт, що позивач проживав разом із спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини підтверджується довідкою № 605, виданою 06.10.2015 року виконавчим комітетом Березівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області. Згідно з ч. 1 ст. 1296, ч. 1 ст. 1297, ч. 1 ст. 1298 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. З метою переоформлення спадщини, позивач звернувся до Гребінківської нотаріальної контори Полтавської області. Як вбачається із листа-розяснення нотаріуса від 13.11.2015 року вих. № 718/02-14, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка складається із житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями, що належав спадкодавцю на час смерті, було відмовлено, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно та необхідністю встановлення факту родинних відносин. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»… - при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Так, як до цього часу позивач не отримав свідоцтво про право на спадщину, у якості належного відповідача у справі залучений органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини Березівська сільська рада Гребінківського району Полтавської області. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] про встановлення юридичного факту та визнання за ним права власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved