Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 500964980 від 19 листопада 2014 року в сумі 34134,51 грн. станом на 20 липня 2015 року. Зазначив, що 19 листопада 2014 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 27692,16 грн.. В порушення умов кредитного договору [PERSON] зобовязання належним чином не виконує, в наслідок чого виникла заборгованість за кредитом в розмірі 27692,16 грн., за відсотками 1578,69 грн. та з комісії 3663,66 грн.. У звязку з систематичним порушенням зобовязань зі сплати кредиту відповідачу нараховано неустойку (штраф) в розмірі 1200,00 грн.. Вказує, що відповідачу було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позову дана вимога не виконана. Позивач до судового засідання представника не направив. Повідомлений. До суду направлено заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явилася. На адресу зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання направлено повістки-виклики. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. В заяві про скасування заочного рішення відповідач зазначала, що не згодна із сумою заборгованості. Не заперечує, що 19 листопада 2014 року уклала з ПАТ «Альфа-Банк» договір, за яким отримала кредит в розмірі 27692,16 грн. на строк до 20 листопада 2019 року. Проте, за зазначає, що банк в односторонньому порядку відмовляється виконувати умови договору. Вона не порушувала строк виконання зобовязання, заборгованості за договором не існувало. Доказів існування заборгованості банк не надав. При укладанні договору вона була впевнена в тому, що кредит надано строком до 20 листопада 2019 року та розраховувала сплату рівними платежами, але банк фактично просить розірвати договір достроково та стягнути усю суму кредиту. Нарахування та стягнення відсотків за користування кредитом після розірвання договору вважає неможливим. Банк не ставить питання про розірвання або припинення договору, тому не може достроково стягнути усю заборгованість. Банк додав до позову досудову вимогу та не дочекавшись відповіді звернувся до суду з позовом. Банком наданий розрахунок заборгованості, в якому не зазначено чи має право особа, яка його склала, на ведення розрахунків заборгованості клієнтів, не надано оригінали документів та їх копії не завірені. Сторони домовилися, що всі спори будуть вирішуватися шляхом переговорів, а у разі не досягнення згоди у Третейському суді. Справа на даний час розглядається в Третейському суді. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 629, 1054 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обовязковим для виконання сторонами. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 19 листопада 2014 року укладено кредитний договір № 500964980, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 27692,16 грн. на строк по 20 листопада 2019 року, включно, з виплатою 15,99 відсотків на рік. Відповідач не проводить погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. Станом на 20 липня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 34134,51 грн., яка складається з: за кредитом - 27692,16 грн., за відсотками 1578,69 грн., з комісії 3663,66 грн., штраф 1200,00 грн.. Зазначене підтверджується кредитним договором, анкетою-заявою на отримання кредиту, розрахунком заборгованості за кредитом. Суд приходить до висновку, що відповідач порушила умови кредитного договору №500964980 від 19 листопада 2014 року та на підставі ст.ст. 526, 527, 529, 533, 536, 1054 ЦК України (2003 рік) порушене право позивача підлягає захисту. Сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача. Доводи відповідача про відсутність заборгованості суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до наданого розрахунку заборгованість за кредитним договором виникла з грудня 2014 року. Свій розрахунок відповідач не надала. Про складнощі в отриманні доказів та клопотань про витребування доказів судом в порядку ст. 137 ЦПК України не заявлено. Відповідно до пункту 11 кредитного договору позичальник зобовязаний на вимогу банку повернути кредит достроково. Вимога про дострокове повернення кредиту (№ 62110-102 б/б від 17.07.15 р.) направлена на адресу [PERSON] 21 липня 2015 року, що підтверджується реєстром № 463 рекомендованих поштових відправлень та фіскальним чеком від 21.07.15 р.. Доводи відповідача про те, що спір між банком та нею розглядається у Третейському суді, суд також не приймає до уваги, оскільки відповідно до відповіді Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 10 березня 2016 року (вих..№ 56-1/16) станом на 10 березня 2016 року позовна заява ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором дор суду не надходила, спір між вищевказаними сторонами судом не розглядався. Судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 341 гривні 35 копійок відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved