Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою смт Новодонецьке вул. Пушкіна, 10/1. В обґрунтування свого позову позивач вказує, що вона є власником № 1 в будинку № 10 по вул. Пушкіна смт Новодонецьке. Після купівлі даної квартири вона прописала членів своєї сімї: чоловіка - [PERSON], неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З травня 2015 року її чоловік з сином постійно проживають в [INFO]. Чоловік та син не мають можливості приїхати з Росії для того, щоб знятись з реєстрації за вказаною адресою смт Новодонецьке вул. Пушкіна, 10/1. Повертатись проживати до смт Новодонецьке вони наміру не мають, оскільки вже є громадянами [PERSON] Федерації. Наявність реєстрації чоловіка та сина змушує позивача нести додаткові витрати щодо сплати комунальних послуг. Тому вона просить, відповідно до ст.107 ЖК України, визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування вказаною квартирою, як такі, що вибули на постійне місце проживання в інше жиле приміщення. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат [PERSON], в судове засідання не зявились, останній надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи належним чином були повідомлені, шляхом направлення судової повістки за місцем їх реєстрації. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідачі вважаються такими, яким вручений судовий виклик. Третя особа в судове засідання не зявилась. Будь-яких клопотань про відкладення справи від неї не до суду не надходило. Відповідно до ч.1\~ст.224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідачів, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідачів копію рішення суду для відома. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] міста Добропілля Донецької області є [PERSON]. У вказаній квартирі, як члени сім»ї власника зареєстровані [PERSON] [INFO] (чоловік позивачки) з 21.02.2003 року та [PERSON], [INFO] (син позивачки) з 07.05.2003 року. Вищевказане підтверджується копією договору купівлі-продажу ? частки житлового будинку та земельної ділянки від 10.09.2002 року (а.с.12), копією свідоцтва про шлюб (а.с.7), копією свідоцтва про народження (а.с.9), копією домової книги (а.с.19). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON], з травня 2015 року по теперішній час, фактично не мешкають в квартирі за адресою смт Новодонецьке вул. Пушкіна, 10/1, квартирою не користуються. З позовної заяви встановлено відповідачі з травня 2015 року вибули з вказаної квартири в інший населений пункт м.Бронниці, який знаходиться в [PERSON] Федерації в Московської області, де фактично і проживають. Вказані обставини в судовому засіданні спростовані не були і підтверджуються, письмовими доказами, а саме актом комісії від 16.08.2016 року на предмет проживання осіб в квартирі смт Новодонецьке вул. Пушкіна, 10/1 (а.с.21). Зміст вказаного акту, який підписаний депутатом Новодонецької селищної радии [PERSON], свідчить про те, що у вищевказаній квартирі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] фактично значаться зареєстрованими, але з травня 2015 року по теперішній час не проживають. Факт проживання [PERSON] та [PERSON] в іншому місті підтверджується копією свідоцтва №1352 про реєстрацію за місцем перебування від 13.04.2016 року зі строком дії з 07.07.2016р. по 07.07.2017р. (а.с.10) та копією свідоцтва №1354 про реєстрацію за місцем перебування від 09.06.2016 року зі строком дії з 07.07.2016р. по 07.07.2017р. (а.с.11), з яких вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані та проживають за адресою: [INFO] пров.Жуковський, 7/3. Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України з підстав якої заявлено позов, в разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. З урахуванням зазначеної норми, член сім'ї, який вибув до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це, і встановленню в такому випадку підлягають лише обставини й факти, що свідчать про обрання такою особою іншого постійного місця проживання. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», відповідно до ст. 107 ЖК України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні не встановлено доказів, які б спростовували доводи позивача, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] дійсно з травня 2015 року фактично не мешкають за адресою смт Новодонецьке вул. Пушкіна, 10/1, так як вибули до [PERSON] Федерації в м.Бронниці Московської області. Тому, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування вказаної квартирою з 01 червня 2015 року, на підставі ч.2 ст.107 ЖК України. На підставі ст.107 ЖК України, ст..ст.10, 11, 213-215, 224 ЦПК України, суд -

Outcome: approved