Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації, зазначаючи, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачка по справі [PERSON] являється колишньою дружиною його сина, зареєстрована в будинку, але фактично не проживає у вказаному будинку з кінця червня 2018 року. З наведених підстав просив визнати відповідачку такою, що втратила право на користування вищевказаним будинком та зняти її з реєстраційного обліку. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 03.10.2019 по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 16-17). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився подав заяву, в якій висловив прохання розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 24). Відповідачка повідомлялася про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за місцем реєстрації судових повісток,а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки зі змісту заяви позивача вбачається, що він не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідачка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явилася, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. З доказів наданих позивачем на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог встановлено наступне. Житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.03.2011 (а.с. 3). Той факт, що відповідачка [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , не проживає у вказаному будинку з червня 2018 року підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 25.09.2019 (а.с. 11). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідачки в будинку, власником якого є позивач обмежує останнього у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження власністю, тому позовні вимоги в частині визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Вирішуючи питання обґрунтованості позовної заяви в частині вимоги про зняття відповідачки з реєстраційного обліку, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон) реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Частиною 1 статті 7 вказаного Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки, питання про зняття з реєстраційного обліку відноситься до компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. При цьому рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку. З огляду вищенаведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі статей 319, 321, 391, 405 ЦК України, частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: partial