Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ; визнати за ним право власності на спадкове майно, розміщене по [ADDRESS] , яке успадкував за життя батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті своєї матері [PERSON] , але за життя не отримав свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані на земельній ділянці, переданій у власність померлій [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якої був померлий [INFO] [PERSON] , який за життя не оформив своїх спадкових прав та державні акти на приватизовані земельні ділянки не отримував. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] , яка була єдиним власником домогосподарства, що розташоване по [ADDRESS] . На момент смерті останньої з нею проживали та були зареєстровані її син - [PERSON] та невістка [PERSON] . Спадщину після смерті бабусі успадкував її син, батько позивача - [PERSON] , оскільки на момент відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном та подав заяву до Лебединської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . На момент смерті останнього разом з ним проживала його дружина, [PERSON] (мати позивача), яка [INFO] померла, позивач - [PERSON] та його дружина [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняв він, [PERSON] шляхом спільного проживання разом з ним на момент відкриття спадщини. Крім того, 26.10.2017 подав заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдилова Ю.В. Інших спадкоємців немає. За життя заповіт [PERSON] не складав. У подальшому, позивач звернувся до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно, однак у видачі свідоцтва нотаріус відмовив, посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За таких обставин, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав на спадкове майно та просить встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та визнати за ним право власності на таке майно з урахуванням того, що він є спадкоємцем після смерті свого батька - [PERSON] . Ухвалою від 26.03.2021 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалами від 20.04.2021 та від 12.05.2021 судом витребувано необхідні для розгляду справи докази. Ухвалою від 28.05.2021 закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд справи. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, до суду подав клопотання у якому справу просив розглядати без його участі, рішення постановити відповідно до чинного законодавства України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що [INFO] у місті Лебедин померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.09.2021 (а.с. 15). За життя, [PERSON] , [INFO] , до дня смерті [INFO] буда зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - невістка (померла [INFO] ) та [PERSON] , [INFO] - син (помер [INFO] ), що стверджується довідкою відділу адміністративних послуг управління «Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лебединської міської ради від 24.02.2021 року № 264/12-37 (а.с. 16). З метою оформлення права на спадщину на домогосподарство, яке належало його батькові [PERSON] , [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Фурдилова Ю.Ф. Згідно з відомостями із спадкової справи, 26.10.2017 позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та зазначив, що спадкоємцем після смерті [PERSON] є він [PERSON] (а.с. 20). Однак, постановою від 23.03.2021 приватний нотаріус Фурдилов Ю.Ф. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , у зв`язку відсутністю правовстановлюючого документу та належним чином не оформлений та не зареєстрований документ на споруди, які були збудовані самочинно, що підтверджується довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» виконавчого комітету Лебединської міської ради від 16.02.2021 № 107 та довідкою ФОП [PERSON] від 09.04.2020 № 705 (а.с. 26). У зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач звернувся до суду із позовом в якому просить визнати факт належності будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані на земельній ділянці, переданій у приватну власність померлій 09.09.1999 [PERSON] на підставі рішень ВК Лебединської міської ради народних депутатів «Про приватизацію земельних ділянок» від 29.11.1993 № 305 та «Про внесення змін та доповнень до рішень міськвиконкому» від 19.11.1997 № 368, спадкоємцем якої був померлий [INFO] [PERSON] , який за життя не оформив своїх спадкових справ, та державні акти на приватизовані земельні ділянки померлі за своє життя не одержували, що підтверджується Довідкою про правовий статус земельної ділянки від 15.02.2021 № 18, наданою Лебединською міського радою Сумської області. Суд зазначає, що 11.08.1955 нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Наумовим В.С. на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину, яке було зареєстровано в реєстрі за № 5606, у відповідності з яким вони успадкували в рівних частинах домогосподарство, що розташоване по [ADDRESS] . До складу даного домогосподарства входили будинок дерев`яний, покритий залізом та сарай дерев`яний, покритий соломою (а.с. 10). 11.04.1958 на підставі Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Наумовим В.С. і зареєстрованого в реєстрі за № 1483 [PERSON] набула у власність 3/4 частини домогосподарства (яке належало [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.08.1955, зареєстрованого в реєстрі за № 5606), що розташоване по [ADDRESS] , що підтверджується дублікатом Договору дарування, виданого державним нотаріусом Сумського обласного державного нотаріального архіву Комишан М.В. 09.02.2021 та зареєстрованого в реєстрі за № 2-43. До складу даного домогосподарства входили будинок дерев`яний, покритий залізом та сарай дерев`яний, покритий соломою. Таким чином [PERSON] стала єдиним власником вищевказаного домогосподарства (а.с. 11). Рішенням виконавчого комітету Лебединської міської ради народних депутатів «Про приватизацію земельних ділянок» № 305 від 29.11.1993 та «Про внесення змін та доповнень до рішень міськвиконкому» № 368 від 19.11.1997 [PERSON] перейшли у приватну власність 2 земельні ділянки площею 0,1 га за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 2011 кв. м для ведення особистого селянського господарства (а.с. 12, 13). Відповідно до довідки про правовий статус земельної ділянки від 15.02.2021 № 18, наданою Лебединською міською радою Сумської області, на вищевказані земельні ділянки державний акт на право власності не виготовлявся (а.с. 14). [INFO] у м. Лебедині помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.08.2017 (а.с. 17). [INFO] у м. Лебедині померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.08.2017 (а.с. 19). Згідно з довідкою ФОП [PERSON] від 09.04.2020 № 705 та технічного паспорта на будинок садибного типу, по [ADDRESS] розміщені: житловий будинок цегляний 1960 року побудови під літ. «А» загальною площею 86,2 кв. м, житловою площею 35,0 кв. м, до складу якого входить: веранда цегляна під літ. «а»; погріб цегляний під літ. «п/г»; гараж металевий під літ. «Г»; погріб цегляний під літ. «п/г1»; лазня цегляна під літ. «Д»; сарай шлакоблочний під літ. «Е»; літня кухня шлакоблочна під літ. «Ж»; ворота металеві під літ.«№1»; огорожа металева під літ. «№2». Житловий будинок дерев`яний, сарай дерев`яний, які належали [PERSON] - знесено за ветхістю. Житловий будинок літ «А», веранда літ «а», гараж літ «Г» лазня літ. «Д», сарай літ. «Е», літня кухня літ «Ж» збудовано до 05.08.1992 року - дозволу не потребує (а.с. 21-24). Відповідно до довідки № 107 від 16.02.2021 КП «Бюро технічної інвентаризації» виконавчого комітету Лебединської міської ради право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року не зареєстровано (а.с. 25). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР (норми якого діяли на момент смерті [PERSON] ) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно з п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 № 95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Таким чином, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, побудовані до 05 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації. При цьому в матеріалах інвентаризаційної справи № 1055 на будинок [ADDRESS] (наданої на запит суду) міститься дозвіл на проведення робіт, виданий 21.05.1958 відділом комунального господарства виконкому Лебединської міської ради депутатів на підставі проектного плану № 130 та генплану забудови, на перебудову житлового будинку, сараю, туалету та сміттєвого ящика, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Дозвіл дійсний до 01.06.1959 (а.с. 18 інвентаризаційної справи). Відомості із технічного паспорта, виготовленого 09.04.2020, свідчать про те, що рік побудови як жилого будинку так і господарських будівель - 1960 рік. Крім того відомості про будівництво будинку по [ADDRESS] у 1960 році містяться в документах інвентаризаційної справи. Оскільки на час завершення будівництва (станом на 1960 рік) законодавством не вимагалося реєстрації права власності на це нерухоме майно - будинок з надвірними спорудами, а відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджена технічним паспортом, виготовленим 09.04.2020, перебудова проведена на підставі відповідного дозволу, за таких обставин суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] правомірно набула право власності на домогосподарство з надвірними спорудами по [ADDRESS] . За таких обставин, суд вважає доведеним факт належності за життя на праві власності житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того, на підставі рішень Виконавчого комітету Лебединської міської Ради народних депутатів «Про приватизацію земельних ділянок» від 29.11.1993 № 305 та від 19.11.1997 № 368«Про внесення змін та доповнень до рішень міськвиконкому» року [PERSON] передані у приватну власність земельні ділянки площею 0,1 га за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 2011 кв. м за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (а.с. 12, 13). Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (норми якого діяли на момент смерті [PERSON] ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з момент у відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як встановлено судом, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [PERSON] звернувся до нотаріальної контори 29.02.2000 та прийняв спадкове майно, що складається із будинку, надвірних споруд і земельної ділянки, що знаходяться у [ADDRESS] (а.с. 45). Таким чином [PERSON] набув право власності на спадкове майно шляхом вступу у фактичне управління ним, оскільки до дня смерті був зареєстрований та проживав у будинку по [ADDRESS] . При цьому, згідно з довідкою від 24.02.2021 № 265/12-37 відділу адміністративних послуг управління «Центр надання адміністративних послуг» Виконавчого комітету Лебединської міської ради [PERSON] до дня смерті дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом із ним були зареєстровані в тому числі [PERSON] , [INFO] (син) (а.с. 18). Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем першої черги та в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті батька та набув в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані на земельній ділянці по [ADDRESS] , переданій у власність померлій [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якої був померлий [INFO] [PERSON] . Відповідно до абз. 14-17 п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. З огляду на встановлені обставини та досліджені докази, суд вважає позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог в частині встановлення факту належності будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Суд зазначає, що у даному випадку здатність мати права, в тому числі на нерухоме майно, припинилась зі смертю [PERSON] , а тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Належним та ефективним способом захисту прав позивача в даному випадку є визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування на спадкове майно.

Outcome: partial