Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода), укладеною 14.02.2013 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON], в сумі 27688,69 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі вказаної Генеральної угоди відповідач отримала кредит у розмірі 12427,63 грн в порядку та на умовах, встановлених Генеральною угодою, умовами та правилами надання банківських послуг, із встановленими Генеральною угодою порядком та строками погашенням кредиту. У звязку з невиконанням відповідачем умов договору станом на 14.08.2016 утворилась заборгованість у розмірі 27688,69 грн, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором. В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідач про причини неявки суду не повідомила, позивач просив про розгляд справи за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 03.07.2007 між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.35)) і [PERSON] було укладено кредитний договір №SAMDN40OTC000075809. 14.02.2013 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідачу був наданий кредит в сумі 12427,63 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік (1,5% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, в порядку та на умовах, визначених Генеральною угодою, з погашенням заборгованості починаючи з 1 по 25 число кожного місяця шляхом надання банку щомісячного платежу, зі сплатою штрафу в разі порушення строків погашення заборгованості відповідно до Генеральної угоди (а.с. 6-30). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується її підписом у Генеральній угоді (а.с.6 зворот). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] не виконала взяті на себе зобовязання, у звязку з чим станом на 14.08.2016 має заборгованість за договором №б/н від 14.02.2013 в розмірі 27688,69 грн, яка складається з наступного: -заборгованість за кредитом 10064,75 грн; -заборгованість за процентами 5263,30 грн; -заборгованість за пенею та комісією 8856,98 грн; заборгованість по штрафам 3503,66 грн (а.с.4). Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу. Таким чином, сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд покладає на відповідача судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 526, 625, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. ст.10, 11, 60, 88, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved