Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з адвоката [PERSON] на свою користь 4000 грн., інфляційні збитки за період з 01.11.2017 р. по 31.03.2018 р. в сумі 212,32 грн.. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в період з 21 год.00 хв. 21.09.2017 р. до 22.09.2017 р. невстановлена слідством особа проникла на огороджену територію домоволодіння №57 по вулиці Університетській в місті Мелітополі Запорізької області, звідки таємно викрала автомобільні запчастини на загальну суму 18970 грн. У зв'язку із зазначеною подією він 22.09.2017 звернувся до Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області. За його заявою поліцією було відкрито кримінальне провадження №12017080140004228. За рекомендацією свого приятеля він вирішив укласти угоду з адвокатом [PERSON] на представництво його інтересів в кримінальному провадженні №12017080140004228. 25.09.2017 вони з адвокатом [PERSON] уклали договір про надання послуг представника потерпілого. В той же день 25.09.2017 він передав адвокату 4000 грн. в якості гонорару за договором. На початку листопада 2017 р. він особисто звернувся до слідчого і в бесіді зі слідчим дізнався, що адвокат ні разу не звертався до нього і в матеріалах кримінального провадження не має документів, що підтверджують представництва його інтересів адвокатом [PERSON]. Позивач одразу звернувся до адвоката і попросив надати пояснення з приводу невиконання ним обов'язків за угодою від 25.09.2017. Прямо на його запитання він не відповідав, казав, що він почав власне розслідування, що в нього є свої агенти. Позивач не повірив його словам й повідомив про те, що відмовляється від договору від 25.09.2017 і бажає отримати назад свої гроші. Повертати гроші, отримані за договором від 25.09.2017 р., відповідач йому відмовився. 13.11.2017 [PERSON] уклав нову угоду про надання правової допомоги з адвокатом [PERSON]. Вона вже ознайомилася з матеріалами справи, подала слідчому клопотання про допит свідків, заявила клопотання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, передбачених ст.268 Кримінального процесуального кодексу України. 11.12.2017 він надіслав на адресу дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Запорізької області скаргу на поведінку адвоката. За його скаргою 17.01.2018 дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Запорізької області ухвалила рішення №5/1-18. Члени дисциплінарної палати не вбачають в поведінці адвоката складу дисциплінарного проступку і радять йому звернутися до суду задля врегулювання спору між ним і відповідачем за угодою від 25.09.2017. Позивач вважає, що гонорар в сумі 4000 грн. має бути стягнутий з адвоката в повному обсязі, так як він не приступив до виконання угоди від 25.09.2017 про надання послуг представника потерпілого в кримінальному процесі. Стягнення інфляційних збитків вважає можливим на підставі ст.623 і ч.1 ст.906 Цивільного кодексу України. За листопад 2017 р. по березень 2018 р. сума інфляційних збитків від 4000 грн. склала 212 грн. 32 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Вищевикладені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду. 21.05.2018 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, згідно якого в задоволенні позову [PERSON] до нього про захист прав споживачів просить суд відмовити в повному обсязі виходячи з наступного. Позивач, як на підставу своїх вимог посилається на положення Закону України «Про захист прав споживачів». За змістом цього закону позивач не відповідає критеріям поняття «Споживач», а тому правовідносини, які виникли між адвокатом та [PERSON] згідно угоди про надання правової допомоги врегульовані Законом України від 05.07.2012 р. «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Згідно ст. 3 Угоди про надання послуг представника потерпілого в кримінальному процесі від 25.09.2017 р. укладеної між ним та [PERSON], «Клієнт погоджується з тим, що позиція представника в справі визначається лише самим представником залежно від обставин справи, з урахуванням думки Клієнта та відповідно до вимоги норм права і правил адвокатської етики. Клієнт не вправі вимагати від представника способів і методів, які заборонені законом, не відповідають вимогам адвокатської етики, можуть завдати шкоди інтересам Клієнта». Після укладання угоди та отримання певної інформації від потерпілого [PERSON], він по телефону зв'язався зі слідчим СВ Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізький області [PERSON], яка зареєструвала заяву про кримінальне правопорушення по факту крадіжки з території домоволодіння [PERSON] та здійснила певні процесуальні дії. Через декілька днів [PERSON] по телефону повідомила його, що вищевказане кримінальне провадження передано для проведення досудового розслідування слідчому СВ Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізький області [PERSON], з якою він неодноразово спілкувався. Як адвокат потерпілого [PERSON], він неодноразово зустрічався та спілкувався з оперативними співробітниками Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізький області. Обмінювався з ними отриманою інформацією та плануванням дій відносно осіб, яки б могли бути причетними до скоєння крадіжки. З потерпілим [PERSON] вони зустрічались по декілька разів на тиждень та з'ясовували перспективи розкриття злочину. [PERSON] він одразу пояснив, що всю інформацію по роботі, яку здійснюють оперативні співробітники Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізький області він не буде йому розголошувати. Проаналізував доводи позивача та надані ним докази вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вищенаведені факти повністю узгоджуються з умовами укладеної між ними угоди, та відповідають вимогам норм права і правил адвокатської етики, а відтак, позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, необгрунтованими та надуманими, а тому не підлягають задоволенню. 30.05.2018 на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив відповідача. Згідно наданої відповіді позивач свої вимоги до відповідача вважає обґрунтованими і доведеними. На спростування доводів, наведених в позовній заяві, відповідач не надав жодного доказу. Пояснення відповідача, надані у відзиві на позовну заяву, суперечать нормам чинного кримінального процесуального законодавства. Йому не зрозуміла позиція відповідача, коли нічого не зробивши за угодою про надання послуг представника потерпілого від 25.09.2017 він не погоджується повернути йому гроші, отримані ним як гонорар за угодою. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на підстави, викладені ним як у позовній заяві, так і у відповіді на відзив відповідача. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача адвоката [PERSON] адвокат [PERSON] проти задоволення позову заперечив посилаючись на підстави, викладені у відзиві на позов. В задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи, що не заявляє вимог на предмет спору - Сектор з питань захисту прав споживачів Мелітопольської міської ради у судове засідання не зявився, надавши суду письмові пояснення згідно яких вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки послуги адвоката [PERSON] згідно з угодою про надання послуг представника потерпілого в кримінальному процесі від 25.10.2017 не відносяться до побутових послуг та дія Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється. Просив розглядати справу без їхньої участі. Суд, заслухав думку сторін, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 25.10.2017 між [PERSON] та\~адвокатом [PERSON] було укладено угоду про надання послуг представника потерпілого в кримінальному процесі /а.с.7/. Згідно додатку №01 до угоди про надання послуг представника потерпілого в кримінальному процесі від 25.10.2017 сторони домовились, що сума гонорару становить 8000 грн. клієнт при складанні вказаної угоди сплатив 4000 грн., а залишок суми зобовязується сплатити в розумний строк, але не пізніше ухвалення судом першої інстанції рішення у справі /а.с.8/. Правовідносини, які виникли між сторонами згідно угоди про надання правової допомоги врегульовані Законом України від 05.07.2012 р. «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до загальних положень цього Закону договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з ч. 3 ст.\~27\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Статтею 28 Закону визначено, що зміст договору не може суперечити Конституції України, законам України, його моральним засадам, присязі адвоката та правилам адвокатської етики. Позивач вважає, що з відповідача, через невиконання ним умов угоди про надання послуг представника потерпілого в кримінальному процесі від 25.10.2017, на його користь слід стягнути сплачений ним гонорар та інфляційні збитки, посилаючись на ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідно до якого за даних обставин він є споживачем, який звернувся до суду за захистом свого порушеного права як споживача. Поняття споживача визначено в пункті 22 частини 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника. При цьому права особи як споживача випливають і охоплюються юридичним змістом даного поняття і закріплені у вказаному вище Законі. Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин. В спірному ж випадку позивач не придбавав, не замовляв, не використовував і не мав наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника, а підставою заявленого позивачем позову є стягнення суми за договором про надання послуг представника потерпілого в кримінальному процесі, укладеного між [PERSON] та\~адвокатом [PERSON]. Суд не приймає до уваги доводи позивача стосовного того, що положення\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~поширюються на правовідносини, що виникли між сторонами у звязку з укладенням угоди щодо надання послуг представника потерпілого в кримінальному процесі, оскільки вказані доводи спростовуються безпосередньо положеннями\~Закону України «Про захист прав споживачів». Суд зазначає, що визначальним є статус споживача, який придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію\~для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю\~або виконанням обов'язків найманого працівника. Таким чином, навіть, виходячи з юридичного визначення поняття споживача, позивач не відповідає його критеріям, передбаченим в пункті 22 частини 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», а відповідно, не є споживачем в розумінні вказаного вище Закону. Крім того, згідно із Судовою практикою з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів ВСУ від 01.02.2013 року не застосовується Закон України «Про захист прав споживачів» до відносин із вчиненням нотаріусом нотаріальних дій, а також до відносин із наданням професійної юридичної допомоги адвокатами. Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення позову, а тому в задоволенні позову [PERSON] до\~адвоката [PERSON]вича, третя особа, що не заявляє вимог на предмет спору: Сектор з питань захисту прав споживачів Мелітопольської міської ради, про захист прав споживача слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed