Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про витребування з чужого незаконного володінні, скасування реєстрації права власності на домоволодіння та просив суд: визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 385,6 кв.м., розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Пісчанка, вул.Білякова, буд.83б. та земельну ділянку площею 0,1359 га., кадастровий номер 1221455400-02-008-0345, розташовану за адресою Дніпропетровська область Дніпропетровський район, смт.Кіровське, вул. Білякова, 836; вилучити з незаконного володіння [PERSON] та повернути власнику [PERSON], житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 385,6 кв.м., розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Пісчанка, вул. Білякова, буд. 83б та земельну ділянку площею 0,1359 га., кадастровий номер 1221455400-02-008-0345, розташовану за адресою [PERSON] область Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Білякова, 836; визнати незаконним та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №13906971 від 28.03.2016р., внесений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], про реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 385,6 кв.м., розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Пісчанка, вул. Білякова, буд. 83б та земельну ділянку площею 0,1359 га., кадастровий номер 1221455400-02-008-0345, розташовану за адресою Дніпропетровська область Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Білякова, 836; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер 1221455400-02-008-0117, розташовану за адресою Дніпропетровська область Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Білякова, 83в; вилучити з незаконного володіння [PERSON] та повернути власнику [PERSON] земельну ділянку площею 0,15 га., кадастровий номер 1221455400-02-008-0117, розташовану за адресою Дніпропетровська область Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Білякова, 83в; визнати незаконним та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №11369387 від 28.09.2015р., внесений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] про реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,15 га., кадастровий номер 1221455400-02-008- 0117, розташовану за адресою Дніпропетровська область Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Білякова, 83в; визнати незаконним та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №11444523 від 02.10.2015р., внесений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] про реєстрацію іпотеки на земельну ділянку площею 0,15 га., кадастровий номер 1221455400-02-008-0117, розташовану за адресою Дніпропетровська область Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Білякова, 83в, на підставі іпотечного договору, укладеного [PERSON] та [PERSON]; стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно суму судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, сплаченого позивачем. Одночасно із предявленням позову позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно : - житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 385,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул.. Білякова, 83б; - земельну ділянку площею 0,1359 га, кадастровий номер 1221455400-02-008-0345, що розташовано за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул.. Білякова, 83б; - земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер 1221455400-02-008-0117, що розташовано за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул.. Білякова, 83в. 29 липня 2016 року ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху у звязку з несплатою позивачем судового збору за кожну вимогу окремо як майнового характеру та і за кожну вимогу не майнового характеру та надано строк для усунення недоліків. 21 вересня 2016 року було відкрито провадження у цивільній справі №175/2889/16-ц (провадження №2/175/1163/16) та призначено проведення попереднього судового засідання по справі. Того ж дня, 21 вересня 2016 року ухвалою суду у задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову було відмовлено, оскільки позивач обрав один із видів забезпечення позову арешт, який являє собою заборону розпорядження майном до набрання рішення законної сили або до скасування ухвали про забезпечення позову. Арешт майна складається з його опису, заборони розпоряджатися ним, а за необхідності обмеження права користування майном. Враховуючи зазначені вимоги закону, правові розяснення та обставини справи, суд вважає, що обраний позивачем вид забезпечення позову у вигляді арешту не є співмірним із заявленими вимогами і може призвести до створення перешкод у користуванні майном власника, а тому підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, зазначеним ним шляхом, накладення арешту, не вбачається. Не погодившись з прийнятим рішенням за результатами розгляду заяви про забезпечення позову, позивач оскаржив в апеляційному порядку ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2016 року. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року була скасована вищезазначена ухвала суду першої інстанції та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції. 24 лютого 2017 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову було задоволено частково, а саме накладено заборону на: - житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 385.6 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський район, смт. Кіровське, вул. Білякова, 83б; земельну ділянку площею 0.1359 га., кадастровий номер 1221455400-02-008-0345, що розташована за адресою Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Кіровське, вул. Білякова, 83б; земельну ділянку площею 0.15 га, кадастровий номер 1221455400-02-008-0117, розташовану за адресою Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Кіровське, вул. Білякова, 83в, заборонивши будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження зазначеного нерухомого майна, у будь-який спосіб, а також на реєстрацію виникнення, переходу, припинення речових прав на зазначене нерухоме майно. В іншій частині вимог відмовлено про, що була постановлена відповідна ухвала. 24 лютого 2017 року до суду надійшла уточнена заява про забезпечення позову, яка була розглянута судом 06 липня 2017 року та скасовано частково застосовані заходи забезпечення позову ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2017 року, в частині накладення заборони будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна, у будь-який спосіб, а також на реєстрацію виникнення, переходу, припинення речових прав з нерухомого майна, а саме з: житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 385.6 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський район, смт. Кіровське, вул. Білякова, 83б, земельної ділянки площею 0.1359 га, кадастровий номер 1221455400-02-008-0345, що розташована за адресою Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Кіровське, вул. Білякова, 83б. 17 березня 2017 року позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер 1221455400-02-008-0117, розташовану за адресою Дніпропетровська область Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Білякова, 83в; вилучити з незаконного володіння [PERSON] та повернути власнику [PERSON] земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер 1221455400-02-008-0117, розташовану за адресою Дніпропетровська область Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Білякова, 83в; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 15671313 від 29.07.2016р., внесений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] про реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер 1221455400-02-008-0117, розташовану за адресою Дніпропетровська область Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Білякова, 83в; стягнути з [PERSON] суму судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, сплаченого позивачем (включаючи банківську комісію) - 2226,94 грн. В обґрунтування уточненого позову зазначив, що у 2006 році позивачем за договором купівлі-продажу було придбано земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер 1221455400-02-008-0117, розташовану за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт Кіровське, вул. Білякова, 83в. Вказана спірна земельна ділянка власником з моменту її придбання у встановленому законом порядку не відчужувалась на користь будь-кого, даних про примусове припинення свого права власності на неї позивач не має. Повноважень на укладання будь-яких угод стосовно спірної земельної ділянки позивач не давав нікому. Однак, позивачеві стало відомо, що в Реєстрі речових прав з'явилась інформація щодо реєстрації права власності на спірне домоволодіння та спірну земельну ділянку за іншими особами на підставі рішень судів, договору купівлі- продажу та договору іпотеки. Рішення суду, які стали підставною відчуження спірного майна були скасовані Апеляційним судом. Позивач вважає, що він протиправно позбавлений права власності на спірну земельну ділянку, яка підлягає вилученню з незаконного володіння відповідача та поверненню законному власнику. 06 липня 2017 року в судовому засіданні було розглянуто та задоволено клопотання представника позивача про заміну процесуального статусу третій особі [PERSON] на відповідача, а також переведення із статусу відповідача на третю особу [PERSON], а також виключення із участі у справі третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], у звязку зі зменшенням позовних вимог в уточній позовній заяві про, що була постановлена відповідна ухвала. Ухвалою від 09 лютого 2018 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] в особі представника [PERSON] Васильова до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про витребування з чужого незаконного володінні, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку закрив та призначив справу до судового розгляду по суті. 16 травня 2018 року представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. 16 травня 2018 року [PERSON] у судове засідання не зявилася, до суду надала письмовий відзив та пояснення в яких заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер 1221455400-02-008-0117, яка розташована за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт Кіровське, вул. Білякова, 83- в. 02 жовтня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошей, згідно якого [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі 2 300 000 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 02 жовтня 2015 року [PERSON] передав [PERSON] в іпотеку нерухоме майно до моменту повного погашення боргу. Договір іпотеки від 02 жовтня 2015 року був нотаріально посвідчений у встановленому законом порядку. Приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], та була накладена заборона на нерухоме майно: житловий будинок літ. А - 1, загальною площею 217,9 кв.м., житловою площею 97,5 кв.м., літ В - гараж, над Б - літня кухня; літ. Б - ґанок, № 1-6,1 - споруди, та земельна ділянка площею 0,150 га, кадастровий номер 1221455400-02-008-0117 що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт Кіровське, вул. Білякова, 83в, що підтверджується витягами про реєстрацію іпотеки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 45007450 та № 45002425 від 02 жовтня 2015 року. У встановлений законом строк [PERSON] не виконав своє боргове зобов'язання та не повернув грошові кошти у розмірі 2300000 грн. чим порушив майнові права [PERSON] в наслідок чого остання у встановленому законом порядку звернула стягнення на предмет іпотеки, та одержала задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і стала єдиним власником нерухомого майна від 01 серпня 2016 року згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 64750246. Таким чином, відповідач вважає, що вона, як добросовісний набувач, після набуття права власності на будівлю чи споруду, стала також власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику [PERSON], а тому правові підстави вважати, що вона не законно набула право власності на спірну земельну ділянку і як наслідок підстави для вилучення цієї земельної ділянки, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на земельну ділянку відсутні. Розглядати справу просила суд без її присутності. 16 травня 2018 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомили. 16 травня 2018 року [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. У 2006 році [PERSON] за договором купівлі-продажу придбав земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Білякова, 83в, кадастровий номер - 1221455400-02-008-0117. Факт купівлі земельної ділянки підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 150427, виданим 04 червня 2007 року на ім'я [PERSON] [PERSON] районним відділом земельних ресурсів; інформаційною довідкою №81842569; довідкою приватного нотаріуса [PERSON] №200/01-16 від 22 квітня 2016 року. Позивач зазначає, що вказана земельна ділянка власником якої він є з моменту її придбання у встановленому законом порядку не відчужувалась на користь третіх осіб, даних про примусове припинення права власності [PERSON] не має. Повноважень на укладання будь-яких угод стосовно вказаної земельної ділянки [PERSON] не давав нікому. Разом з тим, в Реєстрі речових прав міститься інформація щодо реєстрації права власності на земельну ділянку за іншими особами на підставі рішень судів, договору купівлі- продажу та договору іпотеки. Відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2014 року по справі №175/2617/14-ц визнано право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку. За апеляційною скаргою [PERSON] Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року рішення по справі №175/2617/14-ц скасовано, в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено в повному обсязі (пров. №22ц/774/3118/16). Також, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2015 року по справі №175/2411/15-ц визнано право власності [PERSON] на Спірну земельну ділянку. За апеляційною скаргою [PERSON] Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року рішення по справі №175/2411/15-ц скасовано, у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено в повному обсязі (пров.№22ц/774/4876/16). На підставі рішень по справах №175/2617/14-ц, №175/2411/15-ц (а також рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по справам № 175/6172/13-ц, що скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2015 року, пров.22ц/774/3004/15р), а також на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 150427 від 04 червня 2007 року, виданого на ім'я [PERSON] до Реєстру речових прав 09 вересня 2015 року внесено запис №11248046 про реєстрацію права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку. 28 вересня 2015 року [PERSON] передав спірну земельну ділянку за договором купівлі- продажу [PERSON]. 02 жовтня 2015 року [PERSON] передав Спірну земельну ділянку [PERSON] за іпотечним договором. З посиланням на цей договір 29 липня 2017 року в Реєстрі речових прав зареєстровано право власності на Спірну земельну ділянку [PERSON]. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна [PERSON] є власником житлового будинку та земельної ділянки кадастровий номер 1221455400:02:008:0117 за адресою: вул. Білякова, буд. 83в, смт. Кіровське, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст. 4 ЦПК України). Згідно із ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних відносин. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Згідно зі ст. 330 ЦК України майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Право особи, яка вважає себе власником майна, не підлягає захистові шляхом задоволення позову до чергового добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст.ст. 215, 216 ЦК України. Норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України. Такий правовий висновок Верховного Суду України, який відповідно до положень ст. 263 ЦПК України враховується колегією суддів, зроблено у справі № 6-95цс13. Зазначене підтверджується і розясненнями, викладеними в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до яких, норма ч. 1 ст. 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужено третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Такий правовий висновок Верховного Суду України, який відповідно до положень ст. 263 ЦПК України враховується колегією суддів, зроблено у справі № 6-2233цс16. Аналогічна правова позиція викладена Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляд у цивільних і кримінальних справ у п. п. 21, 22, 26 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Також, підпунктом «ґ» пункту 18постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 року № 2) передбачено, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати, статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 Земельного кодексу (2001 року)на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. За змістом ст. 120 Земельного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки невизначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України № 6-253цс від 13 квітня 2016 року. Відповідно до ст. 377 ЦК України ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Проаналізувавши докази, які були надані та зібрані судом при розгляді справи, суд дійшов висновку про доведеність обставин на які посилається позивач, що право власності на спірну земельну ділянку, яке набуте на підставі скасованих апеляційним судом рішень суду, відбувалося з порушенням норм чинного законодавства, а відтак належна позивачу спірна земельна ділянка вибула з його володіння поза його волею на підставі рішень суду, договору купівлі-продажу та договору іпотеки. Разом з тим, на спірній земельній ділянці кадастровий номер 1221455400:02:008:0117, яка розташована за адресою: вул. Білякова, буд. 83в, смт. Кіровське, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область, знаходиться житловий будинок та господарські споруди власником яких є [PERSON] та її право власності на зазначено майно не оспорюване та не скасовано. За таких обставин, суд позбавлений можливості задовольнити позовні вимоги позивача, щодо вилучення з незаконного володіння відповідачем спірною земельною ділянкою та повернення власнику [PERSON] земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер 1221455400-02-008-0117, яка розташована за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Білякова, 83в, виходячи з того, що при розгляді справи сторонами по справі не було надано інформації, яка саме частина земельної ділянки зайнята житловим будинком та господарськими спорудами необхідна для їх обслуговування, клопотання про призначення відповідних судових експертиз сторонами не заявлялись. Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги позивача у частині скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку підлягають задоволенню, оскільки як встановлено у судовому засіданні, земельна ділянка належить [PERSON], будь-яких дозволів на її відчуження позивач не надавав. Однім із законних способів поновлення права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку є скасування державної реєстрації права власності [PERSON] Аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у частині визнання за [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку, оскільки на сьогоднішній день його право власності є незаперечним, судові рішення про визнання права власності на третіми особами на спірну ділянку скасовані, а тому позивачу необхідно у законний спосіб поновлювати своє право власності, а не визнавати його вдруге на підставі судового рішення. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги задоволенні частково, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial