Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 28 липня 2002 року між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Котлярівське, вул.Л.Громової,37. Відповідач [PERSON] отримала від позивача грошові кошти в розмірі 25000,00 грн. в якості вартості будинку та земельної ділянки, обумовленої сторонами. Сторони домовилися про те, що в строк до 01 грудня 2002 року укладений між ними договір буде посвідчений в нотаріальному порядку, однак в подальшому відповідач ухилилася від такого посвідчення договору. На даний час позивач проживає у вищезазначеному будинку, здійснює ремонт. Позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку та земельної ділянки та визнати за ним право власності на зазначене нерухоме майно. Позивач до початку судового засідання надав суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач завчасно надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Таким чином суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт належності спірного житлового будинку відповідачу на час укладення договору купівлі-продажу підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 18 липня 1990 року. Факт належності спірної земельної ділянки відповідачу на час укладення договору купівлі-продажу підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконкому Шевченківської сільської Ради народних депутатів від 05 жовтня 1995 року. З розписки, складених сторонами 28 липня 2002 року, вбачається, що відповідач отримала від позивача грошову суму 25000,00 грн. за продаж вищезазначеного житлового будинку та земельної ділянки. Отже, із зазначених документів вбачається, що фактично договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами був укладений та виконаний, але внаслідок винної поведінки відповідача в нотаріальному порядку договір не був посвідчений. Зазначений договір був укладений між сторонами до 28 липня 2002 року, тобто під час дії Цивільного кодексу України 1963 року. У відповідності до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Із цього випливає, що спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений та фактично виконаний сторонами у 2002 році, після набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року нових цивільних правовідносин між сторонами не виникало, у звязку з чим до даних правовідносин застосовуються норми Цивільного кодексу України 1963 року. Відповідно до ст.227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Отже, недійсним визнається такий договір при умові недодержання вимоги щодо його нотаріального посвідчення, а у разі такого посвідчення, такий договір є дійсним. Згідно ст.47 ЦК України 1963 року нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Судом було встановлено, що фактично договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами був укладений та виконаний, відповідач отримала обумовлену грошову суму та зобовязалися в строк до 01 грудня 2002 року посвідчити договір в нотаріальному порядку, однак ухилилися від взятих на себе зобовязань в частині нотаріального посвідчення договору, у звязку з чим суд вважає можливим визнати зазначений договір дійсним. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. На підставі викладеного,

Outcome: approved