Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 19.10.2017 по 12.02.2019 в сумі 80265,90 грн., обґрунтовуючи тим, що при звільненні розрахунок проведений не був. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачем на позовну заяву подано відзив, в якому зазначено, що виплатити позивачу належні суми при звільненні не можливо через тяжке матеріальне становище і відсутність коштів на рахунку підприємства, тому просив зменшити розмір середнього заробітку належного до сплати позивачу. Дослідивши матеріали справи, суд установив такі фактичні обставини. З матеріалів\~справи вбачається,\~що позивач працював у відокремленому підрозділі «Шахтобудівельне управління» ПАТ «Лисичанськвугілля» на посаді електрослюсаря підземного 4 роозряду з повним робочим днем під землею, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] /а.с.9-11/. Наказом №98к від 18.10.2017 позивач був звільнений за ч. 3 ст. 38 КЗпП України,за власним бажанням. Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не було проведено розрахунок в день звільнення, заборгованість по вихідній допомозі, яка стягнена судовим наказом в квітні 2018 року, складає 17275,39 грн. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до\~абз.\~2\~п.\~8\~Порядку обчислення\~середньої заробітної\~плати,\~затвердженого \~постановою \~Кабінету \~Міністрів \~України \~від \~08.02.1995\~р.\~№ 100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку). Відповідно до\~довідки від\~17.05.2019\~№ 179\~середньоденна заробітна\~плата позивача\~за календарний\~день дорівнює\~305,94 грн. з урахуванням суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Середньомісячне число робочих днів за липень-серпень 2018 р. складає (23+22)/2=22,5. Час затримки розрахунку з 19 жовтня 2017 р. (наступний день після звільнення) по 12 лютого 2019 р. (день звернення позивача до суду із позовом) включно складає 15 місяців 24 дні, тобто заробітна плата за час затримки розрахунку визначається за 14 місяців 14 Х 22,5 Х 305,94 грн. = 96371,1 грн., за жовтень 2017 р. 9 робочих днів Х 305,94 грн. = 2753,46 грн., за лютий 2019 р. 8 робочих днів Х 305,94 грн. = 2447,52 грн. Всього середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню на користь позивача з ПАТ «Лисичанськвугілля», складає 101572,08 грн. з урахуванням суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову відповідно до ст..13 ч.1 ЦПК України у межах позовних вимог, надані докази достатніми та переконливими. Судовий збір у розмірі 802,65 грн., на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved