Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 39 859,00 грн., а також судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 03.06.2015 року відповідача [PERSON] було прийнято на роботу у Львівську філію «Орлан-Транс-Груп» на посаду водія. Під час виконання перевезення згідно дорожнього листа від 17.12.2015 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишилося 161 л палива, відповідачем було придбано 2030 л палива, а при поверненні автомобіля залишок палива складав 321 л. Згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 1614 л палива, а згідно даних поданих відповідачем, витрата палива склала 1869 л, перевитрата палива по даному перевезенні становить 255 л на загальну суму 2495,38 грн. При заправці 27.12.2015 року кількість палива в баку 1007 л перевищила реальний об'єм баку на 900 л, що завдало збитків на суму 869,66 грн. Під час виконання перевезення згідно подорожнього листа від 27.01.2016 року перевитрата палива склала на 254 л. на суму 3443,77 л, а при заправці кількість палива у баку перевищила його реальний об'єм на 109 л, що завдало збитків на суму 938,48 грн., а 01.03.2016 року - на суму 1829,67 грн. Під час виконання перевезення згідно подорожнього листа від 16.03.2016 року перевищення витрат палива становить 72 л на суму 1361,77 грн., а 22.04.2016 року перевищення витрат палива становить 23 л на загальну суму 452,70 грн. Крім того, позивачем у період з 07.04.2016 року по 27.04.2016 року було забезпечено відповідача грошовими коштами на службові відрядження в розмірі 32 527,56 грн. шляхом перерахування грошової суми на відповідний рахунок для використання із застосуванням платіжної картки, про використання яких відповідачем складено звіт на загальну суму 26 761,11 грн. Оскільки відповідачем не повернуто суми надміру сплачених коштів у встановлені терміни, з позивача стягнуто податок на доходи фізичних осіб в розмірі 747,90 грн. в дохід держави. 31.12.2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передано 26 000,00 грн., які він зобов'язувався повернути протягом 6 місяців, проте ним було внесено погашення позики в розмірі 8000,00 грн. 03.06.2016 року відповідача було звільнено із займаної посади за власним бажанням, сума заборгованості якого становить в загальному розмірі 39 859,00 грн., яку він відмовляється погасить в добровільному порядку. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, однак подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, жодних документів до суду про причини неявки не надав, суд ухвалив справу розглядати без його участі у заочному порядку, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно п.6. ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди у випадках коли відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків. На підставі ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної, підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. У відповідності зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 03.06.2015 року відповідача [PERSON] було прийнято на роботу у Львівську філію «Орлан-Транс-Груп» на посаду водія згідно витягу з наказу №64-кф /а.с.8/. Під час виконання перевезення згідно дорожнього листа від 17.12.2015 року /а.с. 10,11/ при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишилося 161 л палива, відповідачем було придбано 2030 л палива, а при поверненні автомобіля залишок палива складав 321 л. Згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 1614 л палива, а згідно даних поданих відповідачем, витрата палива склала 1869 л, перевитрата палива по даному перевезенні становить 255 л на загальну суму 2495,38 грн. При заправці 27.12.2015 року кількість палива в баку 1007 л перевищила реальний об'єм баку на 900 л, що завдало збитків на суму 869,66 грн. Під час виконання перевезення згідно подорожнього листа від 27.01.2016 року надмірна витрата палива склала на 254 л. на суму 3443, 77 л, а при заправці кількість палива у баку перевищила його реальний об'єм на 109 л, що завдало збитків на суму 938,48 грн., а 01.03.2016 року - на суму 1829,67 грн. /а.с.12,13/ Під час виконання перевезення згідно подорожнього листа від 16.03.2016 року перевищення витрат палива становить 72 л на суму 1361,77 грн., /а.с.14/, а 22.04.2016 року перевищення витрат палива становить 23 л на загальну суму 452,70 грн. /а.с.15/ Крім того, позивачем у період з 07.04.2016 року по 27.04.2016 року було забезпечено відповідача грошовими коштами на службові відрядження в розмірі 32 527,56 грн. шляхом перерахування грошової суми на відповідний рахунок для використання із застосуванням платіжної картки відповідно до виписки за карткою /а.с.25-27/, про використання яких відповідачем складено звіт №0/П305 від 18.04.2016 р. /а.с. 28,29/ на загальну суму 26 761, 11 грн. Оскільки відповідачем не повернути суми надміру сплачених коштів у встановлені терміни, з позивача стягнуто податок на доходи фізичних осіб в розмірі 747,90 грн. в дохід держави згідно довідки №221 від 08.09.2016 р. /а.с.30,31/. 31.12.2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передано 26 000,00 грн., які він зобов'язувався повернути протягом 6 місяців з моменту отримання коштів/а.с.32/, проте ним було внесено погашення позики в розмірі 8000,00 грн. відповідно до прибуткового касового ордеру №293 від 04.04.2016 /а.с.34/ та прибуткового касового ордеру №287 від 31.03.2016 /а.с.35/. 03.06.2016 року відповідача було звільнено із займаної посади за власним бажанням відповідно №67-кф 03.06.2016 /а.с.9/. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними, а тому з відповідача слід стягнути заборгованість у розмірі 39 859,00 грн. Крім того з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved