Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , зазначивши, що відповідачка по справі тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню сина, не піклується про його розумовий, фізичний і духовний розвиток, не цікавиться його життям і здоров`ям, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, у зв`язку з чим дитина перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей Мелітопольської міської ради Запорізької області, як дитина позбавлена батьківського піклування. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22.12.2019 року дитина [PERSON] , був відібраний від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та з матері стягнуто аліменти на утримання дитини. Малолітнього [PERSON] було передано під опіку органу опіки та піклування - виконавчому комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області. Дитина влаштована до КЗ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» на повне державне утримання 09.04.2019 року та за весь час перебування в інтернаті, мати у вказаному закладі дитину не відвідувала, не телефонувала, листів не надсилала, що свідчить про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Представник позивача органу опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області у судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась з невідомої суду причини, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик [PERSON] у судове засідання, в порядку, визначеному п.11 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказі за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилася в судове засідання без поважних причин та не повідомила про причини неявки, відзив на позовну заяву не подала, позивач не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення, тому суд, з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] , ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та у зв`язку з неявкою відповідача фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з вимог ст.ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є відповідач по справі [PERSON] (а.с.4). Відомості про батька дитини при реєстрації народження записані за вказівкою матері, відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження відповідно до ст. 135 СК України (а.с.5-6). Малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей Мелітопольської міської ради Запорізької області, як дитина, позбавлена батьківського піклування. Судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 22.12.2019 року по справі № 320/2536/18 позов органу опіки та піклування - Новенської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області задоволено частково: [PERSON] , [INFO] відібраний від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав та з матері стягнуто аліменти на утримання дитини. Малолітнього [PERSON] , [INFO] передано під опіку органу опіки та піклування - виконавчому комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області (а.с.7-9). На підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 14.02.2019 № 27/1 «Про встановлення статусу дитині» малолітньому [PERSON] , [INFO] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.10). Відповідно до рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 28.03.2019 № 63/2 «Про влаштування Ігнатова Радивона до КЗ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» на повне державне утримання 09.04.2019 дитина була влаштована до вказаного закладу (а.с.11). Відповідно до інформації адміністрації КЗ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» за весь час перебування [PERSON] , [INFO] у вказаному закладі, мати дитину не відвідувала, не телефонувала, листів не надсилала (а.с.12). Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради 27 лютого 2020 року про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.31,32). Таким чином, судом встановлено, що мати [PERSON] систематично і навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого часу: не виявляє інтересу до існування своєї дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує їй необхідного харчування, медичного догляду, лікування, матеріально дитину не забезпечує. За таких обставин суд приходить до висновку, що є достатні підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, що складаються з судового збору. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, до позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102 гривень 00 копійок. Тому, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 2102 гривень 00 копійок.

Outcome: approved