Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачкою. При цьому позивач посилається на те, що 12 липня 2008 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають спільних дітей: сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що його сімейне життя з відповідачкою не склалося, у зв'язку з втратою взаєморозуміння, різними поглядами на сімейне життя та обов'язки. З жовтня 2014 року шлюбні відносини сторони фактично припинили, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Позивач зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення повідомлявся судом належним чином, згідно надісланої до суду заяви, просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 липня 2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №678 (що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 12 липня 2008 року, оригінал якого міститься в матеріалах справи). Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, які мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо з жовтня 2014 року. Суд вважає, що оскільки сім'я фактично розпалась та існує формально з жовтня 2014 року, надання строку для примирення є безпідставним. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв'язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв'язку з чим, є неможливим.

Outcome: approved