Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] грн. заподіяної матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати. Вказав, що 06 червня 2016 року о 19 год. біля с. Джугастра, Крижопільського району, на автодорозі Крижопіль-Ямпіль, відповідач [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2102, р.н. [NUMBER], порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого скоїв ДТП з його автомобілем ВАЗ 2107, р.н. [NUMBER]. В результаті ДТП був пошкоджений його автомобіль ВАЗ 2107, р.н. [NUMBER]. При цьому відповідачем вказане ДТП скоєно в стані алкогольного сп'яніння. Вказане підтверджується постановою Крижопільського районного суду від 04 липня 2016 року, якою [PERSON] визнаний винним у скоєнні вказаного ДТП і притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України. В результаті пошкодження автомобіля йому була завдана матеріальна шкода пов'язана з відновленням належного стану автомобіля. Зокрема на придбання матеріалів було витрачено 1120 грн., що підтверджується накладною № 10 від 2016 року виданою ФОП [PERSON], на проведення ремонтних робіт 3405 грн., що підтверджується накладною № 10 від 20 червня 2016 року, виданою тим же підприємцем. Всього завдано матеріальної шкоди на суму 4525 грн. В результаті ДТП він перелякався і зазнав сильного душевного хвилювання, довгий час знаходився у стресовому стані і нервовій напрузі, частково втратив сон, необхідність відновлення нормального стану автомобіля призвела до часткової втрати життєвих зв'язків та інше. Завдану йому моральну шкоду він оцінює в 3000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити позов в повному обсязі на підставі поданих доказів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково в частині стягнення з нього матеріальної шкоди, моральну шкоду не визнав. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 06 червня 2016 року о 19 год. біля с. Джугастра, Крижопільського району, на автодорозі Крижопіль-Ямпіль, відповідач [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2102, р.н. [NUMBER], порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого скоїв ДТП з його автомобілем ВАЗ 2107, р.н. [NUMBER], що підтверджується постановою Крижопільського районного суду від 04 липня 2016 року, якою [PERSON] визнаний винним у скоєнні вказаного ДТП і притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України (а.с. 4). При цьому відповідачем вказане ДТП скоєно в стані алкогольного сп'яніння. В результаті пошкодження автомобіля йому була завдана матеріальна шкода пов'язана з відновленням належного стану автомобіля, а саме: на придбання матеріалів було витрачено 1120 грн., що підтверджується накладною № 10 від 2016 року виданою ФОП [PERSON] (а.с. 6), на проведення ремонтних робіт 3405 грн., що підтверджується накладною № 10 від 20 червня 2016 року, виданою тим же підприємцем (а.с. 7). Всього позивачу завдано матеріальної шкоди на суму 4525 грн. Також позивач завдану йому моральну шкоду оцінює в 3000 грн. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 60 ч. 2 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.4. ПЛЕНУМУ ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» , розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно п.6. Постанови особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Судом встановлено, що саме під час керування відповідачем (на відповідній правовій підставі) автомобілем ВАЗ 2102, р.н. [NUMBER], було заподіяно шкоди позивачу. Дослідивши надані сторонами доказами на обґрунтування та заперечення позовних вимог, докази на підтвердження своєї позиції, оцінивши їх належність, допустимість і достовірність, суд дійшов до висновку про те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Тому моральну шкоду суд оцінює в 3000 гривень. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн. та витрати за надання правової допомоги 2000 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved