Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про тлумачення заповіту, посилаючись на наступне. [INFO] помер дід позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, щодо якої [PERSON] 15 березня 2019 року склав заповіт на користь позивача. До складу спадкового майна, щодо якого складено заповіт на користь позивача, входить земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 5,9059 га, право на яке посвідчене державним актом на право власності на землю ЗП №157851. Позивач звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено, в зв`язку з тим, що заповіт підлягає тлумаченню, так як заповіт містить вказівку на державний акт ЗП №157851, натомість спадкодавець мав право на земельну ділянку посвідчену державним актом ЗП №157850, а тому неможливо встановити склад спадкового майна. В судове засідання позивач не з`явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позов на підставах викладених у ньому. Відповідач в судове засідання не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до таких висновків. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим 3 грудня 2019 року (а.с.6). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЗП №157850, виданого 19 липня 2005 року, [PERSON] належала земельна ділянка, розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області площею 5,9059 га (а.с.10). Згідно заповіту від 15 березня 2019 року, посвідченого в.о. старости Тимошівського старостинського округу А.В. Петровим, та зареєстрованого в реєстрі за № 8, [PERSON] заповів земельну ділянку площею 5,9059 га на підставі Державного акту ЗП № 157851 [PERSON] (а.с.8). Постановою приватного нотаріуса Михайлівського районного нотаріального округу Ворожбяновою Л.М. від 1 жовтня 2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5,9059 га на підставі Державного акту ЗП № 157851, після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки померлий [PERSON] за життя мав право власності на земельну ділянку площею 5,9059 га на підставі Державного акту ЗП № 157850 (а.с.13). Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом статті 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Згідно зі статтею 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями, тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до частин 1 та 2 статті 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При цьому, частина 2 статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Статтею 1218, ч.1 ст.ст.1225 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статей 1216 та 1217\~ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, що мають право на спадкування почергово. Згідно ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.ст.\~1233, 1235 ЦК України\~та п. 16\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а тому заповідач, зокрема має право призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, в даному випадку, предметом заповіту [PERSON] є земельна ділянка площею 5,9059 га на підставі Державного акту ЗП № 157851, а після відкриття спадщини з`ясувалося, що [PERSON] за життя мав право власності на земельну ділянку площею 5,9059 га на підставі Державного акту ЗП № 157850. На підставі наведеного, зважаючи на те, що положеннями ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а в ході судового розгляду, встановлено, що [PERSON] заповів земельну ділянку площею 5,9059 га на підставі Державного акту ЗП № 157851, якої як об`єкта спадкування на час відкриття спадщини не існувало, при цьому позивачем на підставі належних та допустимих наявних у матеріалах справи доказів не доведено протилежне, суд приходить до висновку про неможливість розтлумачити заповіт. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed