Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про слухання справи без його участі, просив позов задоволити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час, день та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Заяв про розгляд справи у їх відсутності не надходило а відтак, суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору у відсутності незявившихся сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру підтверджується Договором купівлі-продажу від 11.06.2008 р. ( а.с.4). Також у спірній квартирі зареєстровані: відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що вбачається з будинкової книги ( а.с.14-17). 17 грудня 2015 року був укладений Договір Оренди квартири № 1/17/12-15 між [PERSON] та [PERSON] терміном на один рік. Даний термін закінчився 16 грудня 2016 року (а.с. 6-7). 19 грудня 2015 року був укладений Договір Оренди квартири № 1/19/12-15 між [PERSON] та [PERSON] терміном на один рік. Даний термін закінчився 18 грудня 2016 року(а.с. 8-9). 14 серпня 2015 року був укладений Договір Оренди квартири № 1/14/08-15 між [PERSON] та [PERSON] терміном на один рік. Даний термін закінчився 15 серпня 2016 року (а.с. 10-11). 15 березня 2016 року був укладений Договір Оренди квартири № 1/15/03-16 між [PERSON] та [PERSON] терміном на один рік. Даний термін закінчився 14 березня 2017 року (а.с. 12-13). Згідно матеріалів справи встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у вказаній квартирі не проживають, термін дії договорів оренди закінчився, і на даний час місце проживання відповідачів невідоме. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним. Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника житлового будинку /квартири/ визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до статті 826 ЦК України у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідачі суду не подали. Враховуючи вище наведене, оскільки відповідачі не проживають у квартирі №10, яка знаходиться по вул. Січових Стрільців, 41А, що в м. Івано-Франківську, понад строки встановлені законодавством, термін дії вищевказаних договорів оренди закінчився, тому їх слід визнати таким, що втратили право на користування житловим приміщенням у вказаній квартирі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тобто з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640.00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved