Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вимоги якого було збільшено заявою від 13.10.2017, в якому просить стягнути з відповідача на його користь відшкодування за завдану моральну шкоду у розмірі 20000 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що вироком Карлівського районного суду від 03.03.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу. Позивач є потерпілим у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідач наніс йому тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості. Своїми протиправними діями відповідач принизив позивача перед громадянами міста, завдав глибоких моральних переживань та принизив його гідність, вніс дискомфорт у звичний, розмірений спосіб життя позивача, що полягало у необхідності зявлятись до правоохоронних та судових органів, проходити лікування та зявлятись для експертних досліджень, при цьому відвідувати такі установи і поза межами району проживання. За таких обставин позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у 20000 грн., які просить стягнути з відповідача. В судове засідання позивач не зявився і надав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує у повному обсязі, просить вимоги позову задовольнити, при цьому слухати справу за його відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило, тому суд, за письмової згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Вироком Карлівського районного суду від 03.03.2016 [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме у тому, що 18.10.2015 о 17-30 год., перебуваючи у стані алкогольного спяніння та знаходячись біля піцерії «Мігусто», що розташована на вул. Першотравнева, 1а в м. Карлівка, він затіяв сварку з [PERSON], в ході якої умисно наніс останньому чотири удари по обличчю та один удар правою ногою по правій руці, внаслідок чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження, що згідно висновку експерта №127 від 18.10.2015 кваліфіковані, як легкі і спричини короткочасний розлад здоровя [PERSON] (а.с. 38-39, 12-14, 17). [PERSON] визнаний потерпілим у даному кримінальному провадженні, що вбачається з вироку (а.с. 38). Згідно з положеннями ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок. Задовольняючи позов частково, суд виходить з наступного. Право особи на відшкодування моральної шкоди, що завдана порушенням її прав і полягала у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, передбачене ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України. Згідно з ч. 3 даної статті, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення і при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розяснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Вина відповідача встановлена вироком суду від 03.03.2016 і завдана позивачу моральна шкода безпосередньо повязана з протиправними діями відповідача щодо нього та виразилась у фізичному болю і душевних стражданнях. Суд вважає доведеним, що завдані [PERSON] душевні страждання, виявилися у хвилюванні, стресі, порушенні внутрішнього спокою, проте не несли за собою стійкого розладу здоровя чи психічного захворювання. Тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що відшкодуванню підлягає 15000 грн., що відповідає характеру, ступеню та глибині понесених позивачем душевних страждань. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково і стягує з відповідача 15000 грн. (позов задоволено на 75%), то з відповідача у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню пропорційна частина понесеного позивачем судового збору 480 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1046-1049, 625, 533 ЦК України,

Outcome: partial