Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом 11.03.2014 року, в своїй позовні заяві позивач вказує, що він є правонаступником після Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк», бо 13.06.2010 року придбав відступлення права вимоги по кредитним зобов»язанням і активи на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов»язань Укрпромбанку на користь [PERSON], третьою стороною в договорі виступив [PERSON] банк України. Серед придбаного пакету кредитних зобов»язань знаходилася кредитна справа відповідача [PERSON] за кредитним договором №06/ФК-08 від 12.01.2008 року , сума заборгованості складається з суми тіла кредиту -4\~345,01 гривень, відсотків в сумі 1691,84 гривень комісії за ведення кредиту в сумі 1\~269,30 гривень. В судовому засіданні позивач в особі представника за дорученням спочатку [PERSON], потім [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні. Представник відповідача за дорученням [PERSON] позовні вимоги не визнав проти позову заперечував, пояснивши, що його довіритель оформлював декілька кредитних договорів, бо веде підприємницьку діяльність , саме цей договір не підписував, кредитних коштів не отримував, припускає, що сплачувати кошти мав можливість його бухгалтер, або працівники банку, які самі ці кошти отримали, а потім сплачували, але виплати припинили. Наполягав на призначенні судової криміналістичної почеркознавчої експертизи. В подальшому правову позицію змінив та просив застосувати строк позовної давності, наполягаючи на тому, що позивач строк позовної давності пропустив. Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного: Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк», та громадянином України [PERSON] було укладено кредитний договір №06/ФК-08 від 12.01.2008 року, згідно з яким [PERSON] отримав кредит в сумі 33579,88 гривень під 15% річних. 13.06.2010 року [PERSON] України після того, як розпочав ліквідаційну процедуру Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк», 13.06.2010 року уклав договір про передачу активів та кредитних зобов»язань Укрпромбанку на користь [PERSON], сторонами договору були [PERSON] України, Товариство з обмеженою відповідальність «Укрпромбанк» та Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк». На підставі з цим договором усі активи та кредитні зобов»язання ТОВ «Укрпромбанк» були передані ПАТ «Дельта Банк». Ураховуючи великий обсяг документів які передавалися ліквідаційною комісією, після отримання кожної частини пакету документів , що передавалися, позивачем було проаналізовано стан невиконаних кредитних зобов»язань за отриманим пакетом. 31.05.2013 року ПАТ «Дельта Банк», ураховуючи невелику суму заборгованості [PERSON], а саме: тіла кредиту -4\~345,01 гривень, відсотків в сумі 1691,84 гривень комісії за ведення кредиту в сумі 1\~269,30 гривень , всього 7\~306,15 гривень звернувся до боржника з вимогою про виконання зобов»язання перед банком(арк..16-18), але відповіді від [PERSON] отримано не було. У зв»язку з чим [PERSON] звернувся до суд з позовом, суд вважає , що позивачем строк позовної давності не пропущено, бо про порушення свого права він дізнався саме після звернення до боржника з вимогою , тобто 31.05.2013 року, а строк виконання зобов»язання за умовами кредитного договору встановлено 09.01.2015 року. Таким чином, суд вважає , що підстав для задоволення клопотання представника відповідача і застосування строку позовної давності не має. Суд приходить до висновку, що строк позовної давності не пропущено, бо [PERSON] звернувся до суду в межах дії строку договору, а саме 11.03.2014 року. Судом встановлено, що [PERSON] з заявою звертався до кредитної установи ТОВ «Укрпромбанк» з проханням направити суму за кредитним договором про зарахування суми страхового відшкодування 6568,26 гривень в рахунок погашення заборгованості саме за цим кредитним договором від 12.01.2008 року(арк..справи172) та в той же день звертався до банку з проханням надати відстрочку від виконання зобов»язань(арк..справи169), що свідчить про обізнаність відповідача про наявність в нього кредитних зобов»язань саме за кредитним договором №06/ФК-08 від 12.01.2008 року. Суд вважає, що позивачем доведено в повному обсязі, що сума 30221,98 гривень за кредитним договором № 06/ФК-08 від 12.01.2008 року на підставі платіжного доручення №001 від 13.01.2009 року була перерахована за заявою [PERSON] в рахунок сплати страхового платежу Харківської філії Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант( арк 170). По справі було призначено судову криміналістично-почеркознавчу експертизу за клопотанням відповідача [PERSON], на підставі з висновком експертизи від 25.12.2015 року № 12483 встановлено , що всі підписи на всіх аркушах договору №06/ФК-08 від 12.01.2008 року виконані саме [PERSON]. На підставі ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання є неприпустимою. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору або згідно вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. На підставі вимог ч 2 ст.530 ЦК України , якщо в зобовязанні встановлено термін його виконання, то вона підлягає виконанню в цей строк. На підставі ч1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності на неможливість виконання ним грошового зобовязання, на підставі ст.610 Цивільного Кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовзання ( неналежне виконання). На підставі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Правовою позицією Верховного Суду України від 06.11.2013 року по справі №6-116 цс 13 передбачено, що у зв»язку з тим, що умовами договору між сторонами встановлені окремі самостійні зобов»язання, які деталізують обов»язок відповідача повернути весь борг частинами, то право позивача вважається порушеним з моменту недотримання позичальником строку погашення кожного щомісячного платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Також правова позиція Верховного Суду України з питання строку позовної давності викладена в Постанові Верховного Суду України 6-1824/цс15 від 24.02.2016 року і стосується саме перебігу строку позовної давності . Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими в повному обсязі та такими ,що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у порядку ст.88 ЦПКУкраїни. На підставі ст.ст.10,11,60, 88,209,212,214,215 ЦПК України, ст.ст.525,526,530, 610,625, 1054 Цивільного Кодексу України, - СУД

Outcome: approved