Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Південна товарна біржа «Славутич», про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного на біржі. Свої вимоги мотивувала тим, що 13 серпня 1999 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] , який діяв від свого імені та імені неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та нею був укладений договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Яка належала продавцям в рівних частках на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Шевченківською рай адміністрацією 05.05.1999 року, що підтверджувалось довідкою-характеристикою, виданою Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації від 05.08.1999 р. під №18-755. Договір було укладено на Південній товарній біржі «Славутич» та зареєстровано 13 серпня 1999 року за реєстраційним номером 0048 на підставі Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу». Згідно п.6 Договору, квартиру продано за 17711 грн., які продавцем отримано до підписання договору. Правочин обома сторонами повністю виконаний: відповідачами були звільнені всі приміщення, передані ключі. Вони знялись з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін правочину не заявляв. Позивач зазначив, що на час укладення договору правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 13 серпня 1999 року укладався в тому числі від імені неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які е мали повної цивільної дієздатності станом на час укладення договору купівлі-продажу і не були членами біржі, що підтверджується копією біржового свідоцтва від 13 серпня 1999 року. Відповідно до ст.224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 153 ЦК Української РСР, було передбачено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. За таких обставин, позивач вважає, що набула право власності на вищевказану квартиру.На теперішній час право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване в Державному реєстрі речових правна нерухоме майно. Однак статтею 47 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. На підставі викладеного позивач вважає, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] може бути визнаний судом дійсним. В судове засідання учасники справи не з`явились, були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку. Згідно з приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, дослідивши надані по справі докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню за нижче наведеними підставами. Судом встановлено, що 13 серпня 1999 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] , який діяв від свого імені та імені неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та нею був укладений договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Яка належала продавцям в рівних частках на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Шевченківською рай адміністрацією 05.05.1999 року, що підтверджувалось довідкою-характеристикою, виданою Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації від 05.08.1999 р. під №18-755. Договір було укладено на Південній товарній біржі «Славутич» та зареєстровано 13 серпня 1999 року за реєстраційним номером 0048 на підставі Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу». Проте спірний договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений. Відповідно до положень ч. 2 ст. 47 ЦК України в ред. 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Як вже було встановлено судом, сторони повністю виконали спірний договір, проте на теперішній час відповідачі виїхали із проданої ними квартири і їх місце проживання не відоме, що дає підстави позивачеві вважати про їх ухилення від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 13 серпня 1999 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved