Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської Селищної ради» Шушулкова Максима Дмитровича від 08.02.2019 року про припинення обтяження (зняття арешту) з земельної ділянки площею 5,67 гектарів, яка розташована на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, масив № 4 , ділянка № 14 (кадастровий номер 5121084200:01:002:0029). Свої вимоги мотивує тим, що на підставі заяви [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.07.2018 року у справі №520/8189/18 було накладено арешт на земельну ділянку (кадастровий номер 5121084200:01:002:0029), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2019 року у справі №520/8189/18 заходи забезпечення позову було скасовано, обов`язок пред`явлення до виконання було покладено на [PERSON] або його представника (адвоката) за посвідченням (ордером). Однак ані [PERSON] , ані його представник (адвокат) з даною ухвалою до жодного державного реєстратора ніколи не звертались. Більше того, 13.02.2019 року [PERSON] було подано апеляційну скаргу на зазначену ухвалу, тому вказана ухвала не набрала законної сили. Внаслідок протиправних дій державного реєстратора зазначену земельну ділянку вже було незаконно відчужено за договором купівлі - продажу земельної ділянки від 08.02.2019 року між [PERSON] та [PERSON] . Також дана земельна ділянка вже є договором іпотеки від 21.02.2019 року. Таким чином, не правомірне зняття державним реєстратором арешту з земельної ділянки уже потягло за собою негативні матеріальні наслідки у вигляді протиправного відчуження земельної ділянки. В зв`язку з чим позивач звернувся з відповідним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, та просив його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечила, та надала наступні пояснення, що дійсно в 2006 році між [PERSON] та [PERSON] було оформлено договір, згідно якого [PERSON] повинна була продати земельну ділянку загальною площею 5,67 гектарів [PERSON] , розташовану на території Нерубайської сільської ради, Біляївського району, Одеської області, мас. № 4, ділянка № 14 . В 2007 році [PERSON] уклала договір дарування з [PERSON] , згідно якого подарувала земельну ділянку кадастровий номер 5121084200:01:002:0029, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В 2014 році [PERSON] звернувся до Біляївського районного суду Одеської області про визнання договору дарування недійсним. Рішенням від 13.12.2017 року в задоволенні позову було відмовлено, в зв`язку зі спливом строку позовної давності. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 16.05.2018 року було скасовано рішення Біляївського районного суду Одеської області, та в задоволенні позову відмовлено повністю. Також в Київському районному суді м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] в рамках якої було накладено в липні 2018 року арешт на земельну ділянку кадастровий номер 5121084200:01:002:0029, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За заявою [PERSON] провадження було закрито, та в зв`язку з тим, що при закритті провадження не було вирішено питання щодо скасування заходів забезпечення позову, [PERSON] , який є зацікавленою особою, а також який був власником земельної ділянки, була подана заява про скасування заходів забезпечення позову. Заяву було розглянуто 08.02.2019 року, та [PERSON] було отримано вказану ухвалу та надано до державного реєстратора для скасування заходів забезпечення позову. Представник відповідача вважає, що при скасуванні ухвали від 03.07.2018 року не були порушені права, обов`язки та інтереси [PERSON] , в зв`язку з тим, що на момент скасування заходів забезпечення позову цивільна справа, відповідно до якої вказані заходи накладались, була закрита на підставі заяви [PERSON] , а тому просить суд в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, дійсно ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.07.2018 року було накладено арешт на земельну ділянку 5121084200:01:002:0029, що знаходиться за адресою: Одеська [ADDRESS] . Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2019 року вказані заходи забезпечення позову були скасовані. Не погодившись з постановленою ухвалою позивачем ухвала від 08.02.2019 року була оскаржена, що підтверджується копією постанови Одеського апеляційного суду від 06.06.2019 року, відповідно до якої вказану ухвалу колегія суддів Одеського апеляційного суду залишила без змін. Колегією суддів Одеського апеляційного суду було встановлено, що дійсно підстави для забезпечення позову відпали, позивач [PERSON] відмовився від позову. Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2. ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені, певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 2. ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим, з наступних підстав. В своєму позові позивач посилається на те, що державним реєстратор було незаконно скасовано обтяження накладене ухвалою Київським районним судом м. Одеси від 03.07.2018 року, в зв`язку з тим, що вказана ухвала не набрала законної сили, а також, що відповідно до ухвали обов`язок пред`явлення ухвали до виконання було покладено на нього, [PERSON] , або його представника (адвоката) за дорученням, але не він не його представник не звертались з заявою про скасування арешту, але з викладеного позивачем не було надано доказів того, що вказаним скасуванням було порушені його права. Відповідно до копії ухвали Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2019 року з заявою про скасування заходів забезпечення позову звернувся [PERSON] так як вказаний арешт порушував норми діючого законодавства та його права, як власника майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. Посилання позивача, на те що державним реєстратором не законно проведені дії, ніяким чином не підтверджуються. Більш того, те, що в ухвалі від 08.02.2019 року вказано, що тільки він, [PERSON] та його представник можуть пред`являти вказану ухвалу, але законодавством не забороняється звертатись іншій заінтересованій особі з ухвалою про скасування заходів забезпечення позову, в даному випадку з ухвалою про скасування заходів забезпечення позову звернувся власник земельної ділянки, права якого вказана ухвала порушувала та обмежувала. Також посилання на те, що державним реєстратором було не законно скасовано арешт, в зв`язку з тим, що на момент скасування ухвала не набрала законної сили та позивачем була подана апеляційна скарга на ухвалу від 08.02.2019 року, суд з даним твердженням не погоджується, на підставі того, що в компетенцію державного реєстратора не відноситься відрахування та контролювання законної сили судових рішень. Вказана дія покладається на суд, який видає ухвалу. Представником відповідача було надано до суду копію ухвали з відміткою про набрання ухвали законної сили, а тому суд вважає що державний реєстратор діяв в межах законодавства.

Outcome: dismissed