Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 47 958 грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 479 грн. 58 коп.. В судовому засіданні представник позивача прозов підтримав. Відповідач позов не визнав, заперечуючи факт отримання ним грошей у борг. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13.08.2013 року між сторонами було укладено договір позики. Відповідно до п.1 цього договору відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 47 958 грн., що на момент підписання договору становить еквівалент 6000 доларів США по курсу Національного Банку України. Відповідно до підпункту в) пункту 2 цього договору виконання зобов'язання за договором має бути здійснено не пізніше 13.08.2014 року до 18-00 год., але, у вказаний строк відповідач свої зобов'язання не виконав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно змісту ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом, а згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтями 610 та 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що відповідачем на спростування доводів позивача не надано жодних доказів на підтвердження його заперечень проти позову, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за договром позики від 13.08.2013 року в розмірі 47 958 грн. та судовий збір в сумі 479 грн. 58 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved