Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що[PERSON] являється матір'ю [PERSON], [INFO]. Відповідач з сином не спілкується, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, матеріально дитину не підтримує. З 01.11.2017 року малолітній [PERSON] перебуває в Комунальній установі Запорізького обласного спеціалізованого Будинку дитини «Сонечко». Відповідач ніяких спроб щодо вирішення питання про повернення дитини в сім'ю не здійснює. За весь час перебування дитини в Будинку дитини відповідач сина не відвідувала. Тому позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON] на користь малолітнього [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явився. До суду надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.09.2017 року. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (XIV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого, - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. У цьому випадку позивач, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що відповідач як батько ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Як роз'яснено у п. 15 постанови ВерховногоСуду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевірити докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема, щодо поведінки відповідача відносно дитини та достатності обґрунтувань тих обставин, які визначені підставою для позбавлення її батьківських прав, можливості зміни його поведінки відносно дитини внаслідок вжиття менш суворих заходів впливу. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON], складеного комісією в складі начальника відділу у справах дітей соціальної допомоги та соціального забезпечення апарату виконавчого комітету Преображенської сільської ради Білогуб Олени Олександрівни, медичної сестри загальної практики сімейної медицини Максюти Тамари Сергіївни, умови проживання [PERSON] не відповідають санітарно-гігієнічним вимогам та не створені належні умови для проживання та утримання її новонародженої дитини [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що з 01.11. 2017 року і по теперішній час [PERSON] знаходиться в Запорізькому обласному спеціалізованому будинку дитини «Сонечко». Згідно повідомлення КУ Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко», за час перебування в даному закладі малолітнього [PERSON], з 01.11.2017 року і по теперішній час мати, [PERSON], сина не відвідувала жодного разу. Усних, письмових запитів від матері щодо стану здоров'я, умов виховання та утримання, потреб дитини від матері на адресу Будинку дитини «Сонечко» не надходило. Згідно висновку ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Преображенської сільської ради від 29 червня 2018 року встановлено, що [PERSON] не бере участі у вихованні та розвитку малолітнього сина, не створила належні умови для виховання, утримання та розвитку дитини, тому вважають за доцільне позбавити громадянку [PERSON], батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Отже, у судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно ухиляється від своїх обов'язків по утриманню та вихованню своєї дитини, що підтверджується матеріалами справи. Тому, згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, суд вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Згідно з ч.3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, одночасно з ухваленням рішення про позбавлення батьківських прав підлягають до стягнення аліменти з відповідача, [PERSON], на утримання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 23.10.2018 року, і до досягнення дитиною повноліття, які перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно із ст. 133, 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved