Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюб. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08.10.2011 року між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб про що свідчить свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] , видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено актовий запис №2986. Від даного шлюбу є дитина - [PERSON] , [INFO] . З відповідачкою разом проживали у спільному шлюбі вісім років, будували міцні сімейні відносини. Проте, останнім часом, не можемо як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати нескладні поточні проблеми. Перестали вести спільне сімейне господарство. Подальше збереження сім`ї є неможливим. Просить шлюб розірвати. Позивач подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка подала до суду заяву про те, що позов визнає в повному обсязі, просить розгляд справи проводити без її участі. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони 08.10.2011 року зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2986. У шлюбі у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №46. Згідно з ч. 2 ст.140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім`ї, примирюватись сторони не бажають, таким чином, подальше спільне життя сторін не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб з відповідачем слід розірвати.

Outcome: approved