Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 20 серпня 2016 року. Мотивує заяву тим, що під час спільного проживання виявилось, що в них з відповідачкою різні характери, різні погляди на життя та сім`ю. Вони тривалий час не піклуються один про одного як подружжя, не переймаються проблемами один одного, не ведуть спільного бюджету, не будують спільних планів на майбутнє, кожен живе своїм життям. Між ними відсутні будь-які стосунки, які б свідчили про взаємні права й обов`язки подружжя. Шлюб фактично припинив своє існування. В заяві вказано обставини, які на думку позивача, призвели до погіршення відносин між сторонами. Просив позовні вимоги задовольнити повністю. З урахуванням положень ст. 274 ЦПК України при відкритті провадження вирішено провести розгляд даної справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. 05 листопада 2021 року надіслали до суду просили проводити розгляд справи без їхньої участі, заявлені вимоги підтримали повністю. Заперечення відповідача щодо причин розірвання шлюбу не визнали. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Від відповідача надійшов відзив, в якому просила розгляд справи проводити за її відсутності. Також у відзиві заперечила обставини, які призвели до фактичного припинення шлюбу. Надання строку на примирення вважала за недоцільне. Проти задоволення позову не заперечувала. За ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Між сторонами зареєстровано шлюб 20 серпня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). Подружжя має спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Строк на примирення надавати недоцільно, оскільки жоден з подружжя цього не бажає. Таким чином, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї в подальшому неможливо, шлюб сторін існує формально, а тому суперечить інтересам обох з подружжя, і може бути розірваним. На підставі викладеного,

Outcome: approved