Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що родина їх розпалась, у зв'язку з різними поглядами на життя. Спільне господарство та сумісне проживання між сторонами припинено. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином та своєчасно, надав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та за наявними в справі доказами. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони вступили у шлюб 03.08.2007 року, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №2 ХМУЮ, актовий запис № 952. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який буде проживати разом з відповідачем. Сторони на примирення не згодні. Причинами розпаду сім'ї стали різні погляди на життя. Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. В силу ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один пере одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК). Частинами 3 та 4 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 111, ч. 1 ст. 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, а значить збереження сім'ї на підставі наведених вище норм права є неможливим, а строк на примирення сторони не просять. З урахуванням особливого характеру сімейних відносин, встановлених фактичних взаємин подружжя, категоричного заперечення сторін проти збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. За заявою відповідача суд залишає їй прізвище «[PERSON]». На підставі ст. 141 ч.1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved