Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати арешт на належне йому майно, який було накладено ухвалою слідчого судді у справі № 320/3360/19, посилаючись на те, що йому на праві власності належать верстати: зубошевенгувальний верстат 5702В №2566, зубодовбальний верстат 5122, №167784, шліцефрезерний верстат 5350 №1ц94, заточний верстат б/н, строгальний верстат 7305т № 93034 , круглошліфовальний верстат 3М152МВФ2, № 66366/443, горизонтально-фрезерувальний верстат 6Н81 №21873, вертикально-фрезерувальний верстат 6Т10 №0639, випробувальний стенд КІІ-4.28097 № 2945, токарський ЧПУ 16К20 Ф3РМ, токарський ЧПУ 16К20 ФЗРМ 132, що знаходяться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Железнякова, 72. За клопотанням слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області Парфентьєвої Ю.П. про арешт майна слідчим суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 27.09.2019 у кримінальному провадженні ЄРДР № 12018080140003940 від 12 грудня 2018 року накладено арешт на майно, а саме: круглошліфовальний станок 3М152МВФ2, зубошевенгувальний станок 5702В, зубодовбальний станок 5122, зубофрезерний станок 5А312, токарський станок ЧПУ 16К20 Ф3РМ, токарський станок ЧПУ 16 К20 ФЗРМ 132; горизонтально-фрезерний станок 6Р81, шліцефрезерний станок 5350, випробувальний стенд КІ 1774 , що знаходяться за адресою: Запорізька область , м. Мелітополь, вул. Железнякова, 72, шляхом заборони їх відчуження. В подальшому слідчим суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.09.2019 за клопотанням заявника було частково скасовано арешт з майна, а саме: на зубофрезерний станок 5А312. Постановою слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області Парфентьєвою Ю.П. від 20 грудня 2019 року кримінальне провадження ЄРДР № 12018080140003940 від 12 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.190 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Враховуючи, що спірне питання не було вирішено через закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування, заявник просить скасувати арешт майна та заборону ним розпоряджатись. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 19 квітня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить визнати ГУНП в Запорізькій області неналежним відповідачем по справі про звільнення майна з-під арешту та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що в органу досудового розслідування Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області відсутні повноваження щодо скасування арешту майна при закритті кримінального провадження, а тому, цей орган є неналежним відповідачем у даній цивільній справі. В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на задоволенні позову наполягає. В судове засідання представник відповідача не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2019 року, справа № 320/3360/19, клопотання слідчого Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області Парфентьєвої Ю.П. про арешт майна у кримінальному провадженні ЄРДР № 12018080140003940 від 12 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.190 КК України, задоволено частково. Накладено арешт на майно, а саме: круглошліфовальний станок 3М152МВФ2, зубошевенгувальний станок 5702В, зубодовбальний станок 5122, зубофрезерний станок 5А312, токарський станок ЧПУ 16К20 Ф3РМ, токарський станок ЧПУ 16 К20 ФЗРМ 132; горизонтально-фрезерний станок 6Р81, шліцефрезерний станок 5350, випробувальний стенд КІ 1774 , що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , шляхом заборони відчуження цього майна. В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено. Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2019 року, справа № 320/3360/19, клопотання [PERSON] про скасування арешту майна задоволено частково. Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2019 року у кримінальному провадженні ЄРДР № 12018080140003940 від 12 грудня 2018 року, а саме: арешт на зубофрезерний станок 5А312. В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено. Постановою слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області Парфентьєвою Ю.П. від 20 грудня 2019 року кримінальне провадження ЄРДР № 12018080140003940 від 12 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.190 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Таким чином, арешт на майно було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальному провадженні, з позовом про зняття арешту з майна звернувся [PERSON] , який є власником нерухомого майна. Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу) Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання заяви) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа як суб`єкт цивільних, земельних, сімейних правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Тобто, у контексті зазначених норм процесуального права здійснення розгляду справ за правилами іншого судочинства означає наявність у законодавстві чітко й однозначно сформульованих підстав і порядку вирішення відповідних правових питань судом іншої юрисдикції, що дає заінтересованій особі обґрунтовані підстави розраховувати на вирішення ним спору по суті. Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливого суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, відповідно до статті 13 Конвенції повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 Цивільного кодексу України, далі -ЦК України). Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Із огляду на зазначене, будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження (кримінальної справи), з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном. Водночас, вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги є заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Крім того, суд вважає, що вирішення зазначеного питання судом у порядку цивільного судочинства не призведе до заміщення ним функцій суду кримінальної юрисдикції та не може завдати шкоди інтересам кримінального провадження. Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі № 766/21865/17. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved