Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 34.8/АК-005-07-2 від 30.11.2007 року, яка виникла станом на 19.08.2014 року в розмірі 462828,40 гривень, що складається з простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 17402,87 гривень, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 6844,10 гривень, пені за прострочення кредиту в розмірі 320311,93 гривень, пені за прострочення процентів в розмірі 115866,84 гривень, суми нарахованих 3% річних за прострочення кредиту в розмірі 1644,65 гривень, суми 3% річних за прострочення процентів в розмірі 596,26 гривень та штрафу в розмірі 161,75 гривень, посилаючись на те, що [PERSON] не виконує обов'язки по поверненню кредиту, згідно кредитного договору № 34.8/АК-005-07-2 від 30.11.2007 року із змінами внесеними додатковою угодою № 34.8/АК-005-07-2 від 11.11.2008 року та додатковою угодою № 2 № 34.8/АК-005-07-2 від 20.07.2010 р. в разі чого виникла заборгованість. Оскільки в якості забезпечення повернення кредиту з [PERSON] 30.11.2007 року було укладено договір поруки із змінами внесеними додатковою угодою від 11.11.2008 року та додатковою угодою № 2 від 20.07.2010 року, згідно умов якого у випадку невиконання або прострочення виконання позичальником зобов'язань, що випливають із кредитного договору поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що і позичальник, останній повинен нести солідарну відповідальність з позичальником по поверненню кредиту. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить об'ява у газеті «Урядовий Кур'єр» від 26 листопада 2014 року. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу заочно. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 30.11.2007 року між ВАТ «Родовід банк» правонаступником якого є позивач, та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 34.8/АК-005-07-2, до якого додатковою угодою від 11.11.2008 року та додатковою угодою № 2 від 20.07.2010 року внесені зміни, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 32350,00 гривень терміном до 30.11.2012 року включно. Кредитні кошти було надано на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. /а.с. 9-11,12,15/ Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору процентна ставка за кредитами за цим договором становила 16,0% річних до 11.11.2008 р., а з 11.11.2008 р. - 18,0 % річних. Згідно п.1.5.1 Договору щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлюється в розмірі 0,2% від суми виданого кредиту. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору банк зобов'язується надавати Позичальнику кредити на цілі, передбачені у пункті 1.2 цього договору, на загальну суму, що не перевищує розмір кредитної лінії, вказаній у пункті 1.1 цього договору, згідно з письмовими заявками позичальника. Позичальник зобов'язався відповідно до змісту пунктів 3.1, 3.3, 3.4 Кредитного договору починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами в сумі 539,16 гривень на рахунок, вказаний у пункті 1.3 цього договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку, та сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 30.11.2012 р. або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами. Згідно з п. 3.3.1 Кредитного договору, позичальник зобов'язався щомісяця, до 10 числа (включно), сплачувати Банку плату за обслуговування кредиту згідно п. 1.5.1 даного Договору. Датою внесення плати за обслуговування кредиту є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у пункті 1.6.1 цього договору . Відповідно до п. 3.13 Кредитного договору, позичальник зобов'язався за ненадання Банку у встановлені цим договором строки будь-яких документів, обов'язковість надання яких передбачено пунктами 3.6,3.11,3.12 цього договору, сплачувати банку штраф у розмірі 0,5 процентів від загальної суми отриманих кредитних коштів згідно з цим договором. Для забезпечення виконання зобов'язання по поверненню кредиту 30.11.2007 року між АТ «Родовід банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № 34.8/АК-005-07-2 посвідчений приватним нотаріусом МРНОЗО [PERSON] за р.№ ЗІ - 404 /а.с. 19-21/ Згідно ст.ст. 1050,1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Згідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Обов'язок по сплаті кредиту відповідачка [PERSON] належним чином не виконував, в разі чого виникла заборгованість за кредитом, яка згідно наданого розрахунку станом на 19.08.2014 року становить 462828,40 гривень, що складається з простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 17402,87 гривень, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 6844,10 гривень, пені за прострочення кредиту в розмірі 320311,93 гривень, пені за прострочення процентів в розмірі 115866,84 гривень, суми нарахованих 3% річних за прострочення кредиту в розмірі 1644,65 гривень, суми 3% річних за прострочення процентів в розмірі 596,26 гривень та штрафу в розмірі 161,75 гривень. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Розмір пені становить 436178,77 грн. (пеня за прострочення кредиту в розмірі 320311,93 гривень та пені за прострочення процентів в розмірі 115866,84 гривень.). Відповідно до ст.551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Беручи до уваги, що розмір нарахованої банком пені перевищує у декілька раз розмір збитків, суд вважає необхідним зменшити її розмір до 24247 грн. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] порушила зобов'язання, не сплачувала суму кредиту, тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] сума заборгованості за кредитним договором № 34.8/АК-005-07-2 від 30.11.2007 року станом на 19.08.2014 року в розмірі 50896,63 гривень, що складається з простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 17402,87 гривень, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 6844,10 гривень, пені в розмірі 24247 гривень, суми нарахованих 3% річних за прострочення кредиту в розмірі 1644,65 гривень, суми 3% річних за прострочення процентів в розмірі 596,26 гривень та штрафу в розмірі 161,75 гривень. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості солідарно з відповідачкою [PERSON], суд вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню. Для забезпечення виконання зобов'язання по поверненню [PERSON] кредиту 02.10.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки від 30.11.2007 року, із змінами внесеними додатковою угодою до договору поруки від 11.11.2008 року та додатковою угодою № 2 від 20.07.2010 року, відповідно до умов якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком в тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник. /а.с. 16,17,18/ Згідно ст. ст. 553,554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Ч. 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У п. 1.1 кредитного договору строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - дата остаточного повернення кредиту є 30.11.2012 року, тобто з цього часу у ПАТ «Родовід банк» виникло право пред'явити вимогу до поручителя щодо повернення кредиту протягом наступних шести місяців. Таку вимогу до поручителя банк пред'явив лише 17.09.2014 року, тобто після спливу встановленого ч. 4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку. За таких обставин, порука [PERSON] є припиненою, тому суд вважає, що в позові до відповідача [PERSON] слід відмовити. Оскільки відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати в межах задоволених позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в розмірі 508 грн. 97 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial