Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Посилаючись на те, що сімейне життя між позивачем та відповідачкою не склалося з різних причин: втрата взаємних почуттів.ю постійна сварки, непорозуміння. Сторони не проживають разом із 2003 року. В зв'язку з наведеним, позивач просить суд постановити рішення, яким розірвати зареєстрований з [PERSON] шлюб. Позивач до судового засідання не з'явився, надавши заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду судом належним чином повідомлена, причин своєї неявки в судове засідання не повідомила, за таких обставин суд визнав причини її неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши й дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. 28 жовтня 2003 року між позивачем і відповідачем був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис під № 129 Відділом реєстрації актів громадянського стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області. Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки ( ст. 1 СК України). Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved