Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зняти арешт та заборону відчуження з 70/100 частини домоволодіння № 150 по вул. Олександрівська (колишня Червонопрапорна), який був накладений постановою про арешт майна Комсомольським ВДВС Херсонського МУЮ, АА № 045331, 21.11.2007р на виконання ухвали Комсомольського районного суду м. Херсона від 21.11.2007р. по справі № 2-5270/07. В обґрунтування заяви зазначив, що на підставі свідоцтва на праві власності йому належить майно, що складається з 70/100 частин домоволодіння під номером 150, яке розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Олександрівська (колишня-Червонопрапорна) та складається з житлового будинку під літ. «Б» загальною площею 269,00 кв.м., яке було придбане [PERSON], що раніше належало [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєкту нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна від 27.03.2018р. позивач дізнався про існування арешту номер запису про обтяження 17057946 від 05.12.2007р. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.08.2018 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився\~про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання в якому відповідач просив справу розглянути за його відсутністю, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва\~на праві власності зареєстрованому в Державному реєстрі речових прав № 1558 позивачу належить майно, що складається з 70/100 частин домоволодіння під номером 150, яке розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Олександрівська (попередня назва Червонопрапорна) та складається з житлового будинку під літ. «Б» загальною площею 269,00 кв.м., житловою площею 56,2 кв.м. Згідно копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 30.10.2017 року, вбачається що на зазначене майно накладений арешт номер запису про обтяження 17057946 від 05.12.2007р. Підстава виникнення обтяження: постанова, серії та номер АА 045331, виданий 27.11.2007р., видавник: Комсомольський ВДВС Херсонського МАЮ, Державний виконавець Рудченко Н.М. Із постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 листопада 2007р. серії АА 045331 вбачається, що арешт накладено на майно, що належить [PERSON], а саме 70/100 частин домоволодіння № 150 по вул.. Червонопрапорній м. Херсон. Так, ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона по справі 3 2-5270/07 від 23.11.2007р. було задоволено заяву про забезпечення позову [PERSON] та накладено арешт у вигляді заборони відчуження на 70/100 частини домоволодіння № 150 по вул.. Червонопрапорній м. Херсон, яке належить [PERSON] (колишній власниці). Рішення по даній справі набрало законної сили та зберігається в архіві Херсонського міського суду Херсонської області. Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст. 319 Цивільного кодексу України\~власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі\~ст.321 Цивільного кодексу України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, в ході розгляду справи судом було встановлено, що позивач не може використати надане йому право щодо розпорядженням майно, що є складовою частиною права власності, оскільки арешт було накладено на квартиру під час, коли вона належала попередньому власнику. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було встановлено порушення права власності позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved