Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 19 000 доларів США (в гривневому еквіваленті на день ухвалення рішення), що становить вартість автомобіля, який був переданий ПАТ КБ «Приват Банк» в порядку виконання зобов'язання за договором поруки - часткового погашення заборгованості відповідача [PERSON] перед банком та судові витрати по справі. В обгрунтування позову покликається на те, що 20 липня 2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк», [PERSON] та ним було укладено трьохсторонню угоду - договір поруки, відповідно до умов якого банк виступав кредитором, відповідач - боржником, а він - поручителем. Згідно даного договору він зобов'язався перед кредитором відповідати за виконання зобов'язань боржником відповідно до кредитної угоди № E/V 2791 від 20.07.2007 року. 20.07.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ним було укладено договір застави, предметом якого був автомобіль марки «Mercedes - Benz ML 320», шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 1998 року випуску, загальною оціночною вартістю 95 950,00 грн. Відповідач [PERSON] відповідно до договору від 20.07.2007 року належним чином взятих на себе зобов'язань не виконав, у зв'язку з чим банк висунув вимогу до нього, як до поручителя. 26.02.2013 року ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області його зобов'язано передати вищевказаний автомобіль ПАТ КБ «Приватбанк». Він рішення суду виконав та передав кредитору - ПАТ КБ «Приватбанк» спірний автомобіль. У зв'язку з цим, до нього, як до поручителя перейшли права кредитора у розмірі частини обов'язку, що виконана ним. Він намагався врегулювати даний спір у позасудовому порядку з відповідачем, однак до жодних позитивних наслідків це не призвело. В судовому засіданні позивач [PERSON], будучи допитаним судом в якості свідка позовні вимоги підтримав та пояснив, що в 2005 році, ще до одруження, він дав своїй доньці [PERSON] кошти в розмірі 20 000 доларів США для придбання автомобіля. Після одруження ними було придбано автомобіль «Mercedes - Benz ML 320», право власності на який було оформлено на його ім'я. Даним автомобілем користувалася донька, а довіреність була видана на ім'я зятя - відповідача [PERSON] В 2007 році він виступив поручителем за кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] і дав у заставу автомобіль «Mercedes - Benz ML 320», який був записаний на його ім'я. Відповідач належним чином взятих на себе зобов'язань не виконав, у зв'язку з чим ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з вимогою про передачу вищевказаного автомобіля банку. 26.02.2013 року ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області зобов'язано його передати зазначений автомобіль ПАТ КБ «Приват Банк», а кредитора зобов'язано припинити претензійно - позовну діяльність поручителя та припинити дію договорів поруки та застави після отримання заставного майна. Він рішення суду виконав в повному обсязі та передав належний йому на праві власності автомобіль марки «Mercedes - Benz ML 320» кредитору ПАТ КБ «Приватбанк». Тому вважає, що на підставі ч.3 ст. 556 ЦК України, у зв'язку з тим, що він виконав зобов'язання, яке забезпечене порукою, до нього перейшли права кредитора у розмірі частини обов'язку, що ним виконана. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні, наведеним в позовній заяві та зазначила, що відповідач повинен сплатити на користь її довірителя - батька [PERSON] 19 000 доларів США, оскільки автомобіль, який переданий ПАТ КБ «Приват Банк» був придбаний нею під час шлюбу з відповідачем [PERSON] за кошти, які дав їй її батько. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з його довірителя вказаної в позовній заяві суми боргу. Крім того, зазначив, що дійсно між відповідачем, ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем було укладено договір поруки, згідно умов якого позивач [PERSON] виступив як поручитель та зобов'язався перед банком відповідати за виконання зобов'язань [PERSON] Доповнив, що фактично відповідач володів, користувався та розпоряджався спірним автомобілем, а також придбав даний автомобіль за власні кошти, однак право власності було оформлено на позивача, а на відповідача була оформлена лише довіреність з максимальним переліком повноважень щодо вчинення дій з автомобілем «Mercedes - Benz ML 320». Відповідач [PERSON], будучи належним чином під розписку повідомленим про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, проти чого сторони не заперечили, окрім цього, в судовому засіданні інтереси відповідача представляє його повноважний представник. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із положеннями ст. 3 ЦПК України кожна особа, має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Тому власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а лише конкретно визначеним законом способом захисту свого права. За змістом норм ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що «кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання». В судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З копії кредитної угоди № E/V 2791 від 20.07.2007 року, укладеної між ЗАТ «Приват Банк» в особі керуючого Стрийським відділенням ЗГРУ «ПриватБанк» Тиченка Є.М. та [PERSON] вбачається, що останньому було надано кредит на загальну суму 350 000 доларів США /а.с.4-7/. Для забезпечення виконання зобов'язання по даному кредитному договору 20 липня 2007 року між ЗАТ «ПриватБанк», в особі керуючого Стрийським відділенням ЗГРУ «Приват Банк» Тиченка Є.М. та [PERSON] було укладено договір поруки №2, згідно з яким останній зобов'язався перед кредитором відповідати за всі зобов'язання [PERSON] в повному обсязі /а.с.8/. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись заставою. Так, для забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, [PERSON] 20.07.2007 року уклав із ЗАТ КБ «ПриватБанк» договір застави, згідно умов якого передав у заставу автомобіль марки «Mercedes - Benz ML 320», шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 1998 року випуску /а.с.9-12/. Сторони визначили, що вартість предмету застави складає 19000 доларів США (95950,00 грн.) (п.9 договору застави автомобіля). За змістом 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитора (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). 26 лютого 2013 року ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області було визнано та затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої [PERSON] передав у заставу ПАТ КБ «ПриватБанк» автомобіль «Mercedes - Benz ML 320», шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 1998 року випуску, з наданням доручення встановленого зразка на ПАТ КБ «ПриватБанк», зняття з обліку в МРЕВ та підписання всіх супроводжуючих дану операцію документів, а ПАТ КБ «ПриватБанк» припинив претензійно - позовну діяльність до [PERSON] /а.с.15-16/ З акту прийому автомобіля позичальника від 04 березня 2013 року вбачається, що автомобіль марки «Mercedes - Benz ML 320», шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 1998 року випуску, переданий представникам ПАТ КБ «ПриватБанк» для реалізації за ринковою ціною на погашення заборгованості за кредитним договором № E/V 2791 від 20.07.2007 року /а.с.17/. Відповідно до ч.1 ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. Згідно із ч.2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору № E/V 2791 від 20.07.2007 року, кредитор ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явив право вимоги до поручителя [PERSON], який ніс разом із боржником [PERSON] відповідальність за належне виконання зобов'язань за вказаним договором, і оскільки, позивач у справі повністю виконав умови договору поруки та передав ПАТ КБ «ПриватБанк» автомобіль марки «Mercedes - Benz ML 320», шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 1998 року випуску, тому до останнього, на підставі ст. 556 ЦК України перейшли усі права кредитора - ПАТ КБ «ПриватБанк» та право вимоги до відповідача [PERSON] Суд не бере до уваги покликання представника відповідача на той факт, що автомобіль марки «Mercedes - Benz ML 320», шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 1998 року випуску, був придбаний за кошти відповідача [PERSON], у зв'язку з чим належав йому на праві власності, а тому у позивача відсутнє право для звернення з даним позовом, виходячи з наступного. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових доказів. Частина 1 статті 58 ЦПК України передбачає, що належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні представником відповідача відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України не доведено та не подано доказів на підтвердження зазначеного ним факту, а судом не здобуто достовірних, належних та допустимих доказів про те, що спірний автомобіль на праві власності належав відповідачу [PERSON] та був придбаний за кошти останнього, а тому такі доводи представника відповідача [PERSON] не заслуговують на увагу. Відповідно до ч.1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. Відповідно до п. 14 вказаної Постанови Пленуму ВСУ у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Слід зазначити, що станом на день ухвалення судового рішення у справі 28.01.2014 року НБУ встановлено такий офіційний курс гривні щодо іноземної валюти, а саме: 1 долар США становить 7,993 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] 19 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті на день ухвалення рішення становить 151 810 грн. заборгованості, що становить вартість автомобіля марки «Mercedes - Benz ML 320», який був переданий ПАТ КБ «ПриватБанк» в порядку виконання зобов'язання за договором поруки [PERSON] - часткового погашення заборгованості відповідача [PERSON] перед банком. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved