Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08.12.2016 [PERSON] звернувся до КС «ІСТОК» із заявою на вступ до кредитної спілки, та на підставі рішення спостережної ради КС про делегування правлінню повноважень прийнято рішення при прийом відповідача в члени Кредитної Спілки «ІСТОК». Того ж дня [PERSON] сплатив вступний внесок та обов'язковий пайовий внесок, чим набув членство згідно ст. 10, ч. 2 ст. 16 Закону України «Про кредитні спілки». 01.022018 між Кредитною спілкою «ІСТОК» та членом Кредитної спілки «ІСТОК» [PERSON] був укладений Кредитний договір № ДКВ-5040. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору [PERSON]отримав кредит в сумі 25 000 грн. і зобов'язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни, встановлені Кредитним договором. Строк дії договору становить 12 календарних місяців, до 28.01.2019. Відповідно п. 3.2. Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 0,001% річних. Згідно п. 2.5. плата за надання кредиту становить 28,77 грн. щоденно. Позивач належним чином виконав зобов'язання передбачені умовами Договору, що підтверджується видачею [PERSON] кредиту відповідно до умов Договору. Згідно до п. 4.1. Кредитного договору [PERSON] зобов'язався щомісячно сплачувати платежі вказані в Графіку повернення кредиту та сплати зобов'язань що наведено у додатку до Договору, який є невід'ємною частиною. З метою зобов'язання виконання зобов'язань [PERSON] за вказаним договором, 01.02.2018 Кредитна спілка «Істок» уклала з [PERSON] договір поруки № КД - 5040. Згідно п. 2.1 договору поруки, поручитель і позичальник несуть солідарно відповідальність перед кредитором. В порушення п.п. 4.1., 4.3. Кредитного договору [PERSON] припинив здійснювати погашення кредиту та нарахованих відсотків. Крім того, 26.07.2018 між Кредитною спілкою «ІСТОК» та [PERSON] був укладений додатковий договір № 1 до Кредитного договору № ДКВ-5040, який є невід'ємною частиною кредитного договору, згідно якого плата становить 115, 07 грн. Зі змісту п. 6.1. Кредитного договору, позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити нараховані зобов'язання в повному обсязі. Пунктами 4.7.2., 4.7.3. Кредитного договору передбачено сплату позичальником штрафу у розмірі 1000 грн. за порушення сплати кожного платежу, згідно графіку платежів. Повернення позичальником суми боргу (основної суми кредиту, плати та процентів) з урахуванням встановленого індексу інфляції та 100% річних від простроченої суми за весь час прострочення сплати зобов'язань за договором, згідно ст. 625 ЦК України. Відповідно п. 6.2.2. Кредитного договору, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів більш як на один календарний місяць кредитор набуває права, згідно п. 6.2.1. вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту та нарахованих плати та процентів, згідно п. 6.2.2. - вимагати відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору. Відповідач в порушення зазначених умов договору зобов'язання за вказаним договором не виконав.За період з 26.07.2018 по 30.11.2018 прострочена заборгованість склала46579,95гривень, з яких: -14104,80 гривень -заборгованість за основною сумою кредиту; -15880,14 гривень - заборгованість за платою; -0,21 гривень - заборгованість по відсотках; -1079,47 гривень - інфляційні нарахування; -10515,34 гривень - 100 % відсотків річних згідно п. 4.7.3. договору; -5000 гривень - штраф згідно п. 4.7.2. договору. Оскільки відповідачі в добровільному порядку не бажають відшкодувати взяте на себе зобов'язання, тому виник даний спір. Представник позивача до суду надіслав заяву, в якій заявлений позов підтримує повністю, просить провести судове засідання без його присутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи були повідомлений належним чином. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач до суду та учасникам справи відзив не надіслав. Розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відповідності із ст.ст. 223, 279, 280-282 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, зокрема: договір № ДКВ-5040 від 01.02.2018, де позичальником є відповідач [PERSON],який згідно вказаного договору зобов'язувався повернути кредит та несе відповідальність за порушення умов кредиту; копія заяви про поручителя, розрахунок заборгованості; копія заяви позичальника, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, як такий, що обґрунтований вимогами ст.ст. 526, 527, 530, 549, 553, 554, 610-612, 625, 629, 1054 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема ... сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки Поручитель поручається перед кредитором за виконання ним свого обовязку та відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржника. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Згідно з ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На час подання позовної заяви заборгованість за кредитом на користь кредитора відповідачами не погашена. В той же час, позовні вимоги в частині стягнення штрафу в розмірі 5000 гривень, не можуть бути задоволені. Так, частина 2 ст. 549 ЦК України визначає, що штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Фіксована частина штрафу визначена в сумі 1000 гривень за порушення сплати кожного платежу згідно графіку (п. 4.7.2. договору), не відповідає положенню закону, яке визначає поняття штрафу, а тому не може таким вважатись, в зв'язку з чим в цій частині позовних вимог слід відмовити. Крім того, суд стягує з відповідачів судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1534,87 грн. виходячи з розрахунку 40579,95 грн. - 100%, 46579,95 грн. - 87,11 % (1534,87 грн.). З наведеного вбачається, що наявні належні підстави для стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором та нарахованих відсотків за користування кредитом, комісійної винагороди (комісії) за обслуговування кредитної заборгованості, а відтак позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial