Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просив постановити рішення, яким стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь [PERSON], 11липня [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] аліменти на утримання у розмірі 1000,00 гривень, щомісячно починаючи з 25 квітня 2016 року, протягом строку інвалідності [PERSON]. При цьому посилається на те, що він є інвалідом ІІ групи з 2012 року, та, оскільки позивач став непрацездатним до розірвання шлюбу, потребує матеріальної допомоги, яку може надати відповідач, яка є працездатною людиною. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з підстав, наведених у позові. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, згідно наданих суду заперечень, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. При цьому посилається на те, що не має змоги надавати матеріальну допомогу позивачу, оскільки не працює на має на утриманні доньку та онука. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1991 року по 2014 рік. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.07.2014 року шлюб між сторонами розірвано. (а. с. 5) З довідки до акту МСЕК\~ серії 10 ААА №948046 вбачається, що позивач є інвалідом другої групи за загальними захворюваннями, інвалідність встановлена безстроково. (а. с. 6) Відповідно до\~ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до\~ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.07.14 р. про розірвання шлюбу між сторонами, задовольняючи позов, суд виходив з того, що сторони спільно не проживають з 2009 року, не спілкуються, та позивач ([PERSON] М.) створив нову сімю. та у нього народився син [PERSON] [INFO] З урахуванням дати винесення рішення судом, в силу\~ст.61 ЦПК України\~суд визнає встановленим та таким, що не підлягає доказуванню, факт відсутності фактичних шлюбних стосунків між сторонами з 2009 року. Натомість, інвалідність ІІ групи встановлена позивачу з 23.05.12 р., тобто після фактичного припинення шлюбних стосунків. За таких обставин суд вважає, що з підстав, передбачених\~ст.75 СК України, позивач [PERSON] не набув права на утримання за час шлюбу. Статтею 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством визначена сукупність підстав на право утримання одним із подружжя - непрацездатність, потрібність матеріальної допомоги, можливість другого із подружжя надавати таку матеріальну допомогу. При вирішенні спору, суд враховує заперечення відповідача, щодо неможливості надання матеріальної допомоги, оскільки відповідач не працює, що підтверджується копією наказу про звільнення та копією трудової книжки, наявними в матеріалах справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Таким чином, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову на підставі наявних у справі доказів, наданих сторонами в підтвердження позовних вимог та заперечень, за відсутністю сукупності підстав на право на утримання, визначених ч.2\~ст. 75 СК України.

Outcome: dismissed