Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Перекопівської сільської ради Роменського району Сумської області, третя особа: Управління Держземагенства в Роменському районі про визнання недійсними рішень, свідоцтва про право на спадщину та державних актів на право власності на земельну ділянку. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням виконавчого комітету Перекопівської сільської ради № 22 від 23.11.1994 р. йому було дозволено будівництво індивідуального житлового будинку на виділеній цим же рішенням земельній ділянці площею 0,25 га за адресою: [ADDRESS]. Весною 1995 р. були винесені в натурі межі земельної ділянки. Земельна ділянка межувала із земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS], була відмежована від земельної ділянки по [ADDRESS] існуючим парканом, що належав до суміжного домоволодіння, а від земельної ділянки [ADDRESS] металевими стовпами, забетонованими в землю на межі із зазначеним домоволодінням. Рішенням Перекопівської сільської ради від 17.07.1996 р. вказана земельна ділянка була передана йому в приватну власність. Також за рішенням Перекопівської сільської від 29.12.1999 р. йому була передана у приватну власність для ведення особистого селянського господарства земельна ділянка площею 0,45 га. Під час вирішення питань щодо оформлення державних актів на право власності на передані йому у приватну власність земельні ділянки та виготовлення технічної документації, з'ясувалось, що виготовлення вказаних документів неможливе, оскільки за рахунок видачі державних актів на право власності на суміжні земельні ділянки по [ADDRESS], власниками яких є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], розміри переданих у його власність земельних ділянок зменшились. Це пов'язано з внесенням згідно рішення Перекопівської сільської ради від 12 травня 2003 року змін до рішення сільської ради від 6 вересня 1993 року, яким передано [PERSON], спадщину після смерті якого отримали [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у приватну власність земельну ділянку площею 0,5336 га, в тому числі: 0,25 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а 0,2836 га для ведення особистого селянського господарства. На підставі вказаного рішення 05.06.2003 року на ім'я [PERSON] виданий державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, а на наступний день 06.06.2003 року відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за законом. Крім того, після смерті [PERSON] 25 червня 2003 року затверджено акт розділу земельної ділянки, а 12 вересня 2003 року видані державні акти на право власності на земельні ділянки відповідачам [PERSON] [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, внаслідок прийняття рішень: від 12 травня 2003 року розмір земельних ділянок, що передавались у власність [PERSON] збільшився на 0,1236 га. Позивач вважає прийняття таких рішень незаконними і такими що порушують його права як власника земельних ділянок, переданих йому за рішеннями Перекопівської сільської ради 17.07.1996 року та 29.12.1999 року на законних підставах. Окрім цього, рішення Перекопівської сільської ради від 12 травня 2003 року про внесення змін до рішення від 6 вересня 1993 року ухвалене було після смерті у січні 2002 року [PERSON], тобто в той час, коли правоздатність [PERSON] припинилася, і спірна земельна ділянка в зв'язку з його смертю не перебувала в його користуванні та права користування якою він вже не мав. Акти погодження меж земельних ділянок в натурі, в яких нібито мається його підпис як суміжного землевласника, він не підписував, тобто його підпис в актах підроблений. Тому просив визнати незаконним та скасувати: рішення Перекопівської сільської ради від 12 травня 2003 року про внесення змін до рішення від 6 вересня 1993 р. № 19, яким [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,5336 га, в тому числі: 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 0,2836 га для ведення особистого селянського господарства; рішення Перекопівської сільської ради від 25.06.2003 p., яким затверджений акт розділу земельної ділянки від 23.06.2003 p., внесено зміни до рішення сільської ради від 08.05.2003 р. «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам», передано у приватну власність [PERSON], [PERSON] земельні ділянки площею по 0,0945 га, [PERSON] площею 0,0956 га, двір площею 0,25 га залишений у спільному сумісному володінні; Визнати недійсним видане 06 червня 2003 р. Роменською районною державною нотаріальною конторою [PERSON], [PERSON], [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельні ділянки по [ADDRESS] площею 0,5336 га, в тому числі: 0,25 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 0,2836 га для ведення особистого селянського господарства; Визнати недійсними та скасувати: виданий 05 червня 2003 р. Перекопівською сільською радою [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,5336 га, в тому числі: 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 0,2836 га для ведення особистого селянського господарства; видані Перекопівською сільською радою 12 вересня 2003 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] державні акти на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5924 187000:03:061:0003 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га по [ADDRESS], зареєстровані в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №№ 81, 83, 86; видані Перекопівською сільською радою 12 вересня 2003 р. державні акти на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]: [PERSON] - кадастровий номер 5924 187000:03:061:0004, площею 0,0946 га, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 82; [PERSON] - кадастровий номер 5924 187000:03:061:0005, площею 0,0945 га, за реєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 84; [PERSON] - кадастровий номер 5924 187000:03:061:0006, площею 0,0945 га, зареєстрований в книзі записів реєстрації держав них актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 85. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, пояснивши, що [PERSON] хоча і мав рішення Перекопівської сільської ради, але межі його земельної ділянки на місцевості не були встановлені, технічна документація і державні акти він не виготовляв, а тому, права власності відповідно до ст. 152 ЗК України на земельну ділянку не набув і не може вимагати захисту порушених прав. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], як спадкоємці після [PERSON], отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0, 5336 га, а потім уклали угоду про розподіл її в рівних частках по 1\\3 частині кожному. Державний акт на земельну ділянку спочатку виготовлявся на ім'я [PERSON], хоча він на той час і помер. Але Рішення про надання йому у приватну власність земельної ділянки площею 0, 41 га було прийняте Перекопівською сільською радою 6 вересня 1993 року. А зміни до цього рішення були внесені сільською радою 12 травня 2003 року зі збільшенням площі. Також вважав, що позивач пропустив строк позовної давності . Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні також заперечувала проти позову та суду пояснила, що до весни 2012 року [PERSON] бачив, що вона користується землею, ніяких претензій не пред'являв, а дозволяв їм з чоловіком садити город. Восени 2012 року [PERSON] поставив між їхніми ділянками шиферний паркан і забрав у них 0, 11 га землі. Земельну ділянку площею 0, 41 га виділяли на ім'я її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року. Обміри земельної ділянки та встановлення меж в натурі проводились в 2003 році за її заявою. Акт про погодження меж [PERSON] не підписував, так як був відсутній. Хто поставив за нього підпис в акті вона не пам'ятає. Представник відповідача - голова Перекопівської сільської ради Пишний Ю.П. заперечував проти задоволення позову та пояснив, що до сільської ради в квітні 2012 року та в лютому 2013 року звернувся [PERSON], який прохав внести зміни до рішень сільської ради за 2003 та 2006 рік про надання у приватну власність земельних ділянок [PERSON] і [PERSON], тим самим відновивши межі земельних ділянок. Але, так як відповідачі згоди на це на дали, то сільська рада йому в цьому відмовила і рекомендувала звернутися до суду. В зв'язку з претензіями [PERSON] було проведено обміри. Були проведені обміри і встановлено не відповідність меж земельної ділянки [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] була присутня при обмірі земельної ділянки, а другий раз була присутня її свекруха. Представник третьої особи - Управління Держземагенства в Роменському районі в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Від нього до суду надійшла заява, в якій просив справу слухати без його участі, при вирішенні справи поклалися на розсуд суду. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він працює інженером-геодезистом ТОВ «Геопроект». Є акт погодження земельної ділянки. Він виїздив на місце, і зробивши обміри, встановив, що в натурі межі земельних ділянок не співпали з тими, що вказані в державних актах [PERSON] та [PERSON] Заявником був [PERSON] Вони [PERSON] не повідомляли, її не було під час обміру земельної ділянки, був сільський голова. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є директором ТОВ «Геопроект». Після смерті [PERSON] його дружина оформляла спадщину та звернулася до ТОВ «Геопроект» для виготовлення державних актів. Потім до них звернувся [PERSON] для виготовлення державних актів. Пізніше [PERSON] став говорити, що сусіди залізли на його територію і відмовився від виготовлення державного акту. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює директором Управління регіонального розвитку та будівництва Роменської РДА. Наданий нею проект забудови земельної ділянки індивідуального забудовника за адресою [ADDRESS] офіційно в Управлінні регіонального розвитку та будівництва Роменської РДА не зареєстрований і вона його знайшла в іншій організації, але він там також офіційно не зареєстрований. В проект забудови могли бути внесені зміни. При огляді будинкового паспорта наданого [PERSON] в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що проект було виконано рукою працівників комунального підприємства. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Перекопівської сільської ради № 22 від 23.11.1994 року [PERSON] дозволено будівництво індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] на виділеній земельній ділянці площею 0,25 га. (т. 1,а.с. 13). Згідно акту виносу в натурі земельної ділянки індивідуального забудовника від 10.01.1995 року встановлено в натурі межі земельної ділянки, виділеної забудовнику [PERSON] для будівництва житлового будинку і господарський будівель. Площа земельної ділянки складає 0,25 га по [ADDRESS]. Земельна ділянка межує з ділянкою [PERSON] (т. 1, а.с.14). Було складено проект забудови земельної ділянки індивідуального забудовника [PERSON] за адресою [ADDRESS] ( т.3, а.с.150). [PERSON] було отримано дозвіл на право виконання будівельних робіт ( т.3, а.с.156-157). Рішенням Перекопівської сільської ради № 27 від 17 липня 1996 року «Про приватизацію земельних ділянок» вказана вище земельна ділянка передана [PERSON] у приватну власність (т. 1, а.с.15). На підставі рішення Перекопівської сільської ради від 29 грудня 1999 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» [PERSON] виділено і передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0, 45 га (т. 1, а.с.16). Рішенням від 12 травня 2003 року «Про внесення часткових змін до рішень сільської ради від 06.09.1993 року № 19 та від 31.12.1993 року № 47 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0, 5336 га, в тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0, 2500 га, та для ведення особистого селянського господарства - 0, 2836 га ( т.1, а.с.17). Згідно рішення Перекопівської сільської ради від 8 травня 2003 року « Про внесення часткових змін до рішення сільської ради ( виконкому) від 06.09.1993 року за № 19 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,5336 га: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства 0,2836 га ( т.3, а.с.108). Рішенням Перекопівської сільської ради від 25 червня 2003 року внесено зміни до рішення сільської ради від 08.05.2003 року і передано у приватну власність : [PERSON] площею 0,0945 га для ведення особистого селянського господарства; [PERSON] площею - 0,0945 га для ведення особистого селянського господарства; [PERSON] площею - 0,0945 га для ведення особистого селянського господарства; двір площею 0,2500 га залишити в спільному сумісному володінні для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд ( т.3, а.с.120). 1 травня 2003 року складений акт про погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки в натурі [PERSON], яким погоджено (встановлено) зовнішні межі земельної ділянки в натурі, переданої у власність [PERSON] (т. 1, а.с.18). 5 червня 2003 року [PERSON] Перекопівською сільською радою був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0, 5336 га. в тому числі: 0, 2500 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0, 2836 га - для ведення особистого селянського господарства (т. 1, а.с.100). 06 червня 2003 року, відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. До складу спадщини увійшла в тому числі і спірна земельна ділянка загально площею 0, 5336 га. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.06.2003 року частка у спадщині кожного з відповідачів є рівною та становить по 1\\3 частині на кожного. (т. 1, а.с.100, 101). Актами від 23 червня 2003 року про «Про погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки в натурі гр. [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] на підставі вказаного вище свідоцтва, погоджено (встановлено) зовнішні межі земельних ділянок в натурі. А рішенням Перекопівської сільської ради від 25 червня 2003 року затверджено акт від 23.06.2003 року та внесено зміни до рішення сільської ради від 08.05.2003 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» і передано у приватну власність для ведення особистого селянського господарства: [PERSON] земельну ділянку площею 0, 0945 га, [PERSON] - 0, 0945 га, та [PERSON] - 0, 0956 га. Земельна ділянка площею 0, 25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд залишена у спільному володінні останніх. (т. 1, а.с.19, 21-23). Державні акти на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали 12 вересня 2003 року (т. 1, а.с.102-107). [PERSON] 29 серпня 2012 року звернувся до Голови Перекопівської сільської ради Пишного Ю.П. із заявою про встановлення всіх обставин отримання державних актів на земельні ділянки відповідачів, які призвели до порушення меж його земельних ділянок та майнових прав, та просив відновити межі його земельних ділянок (т. 1 а.с. 29). За заявою [PERSON] та на запит Голови Перекопівської сільської ради ТОВ «Геопроект» провело встановлення меж та склало план землекористувань, з якого вбачається, що фактичне землекористування [PERSON], [PERSON], [PERSON] більше на 0,1130 га. На плані земельні ділянки № 1,2,5 ( площа яких - 0,6467 га) - це фактичне землекористування [PERSON], [PERSON], [PERSON]; земельна ділянка № 2 ( площа якої - 0,1130 га) - земельна ділянка, якою фактично користується [PERSON], [PERSON], [PERSON] і яка не входить до їх державного акту. Фактичне землекористування [PERSON] складає 0,4582 га (т. 1, а.с.31, 32). 5 листопада 2012 року відбулося засідання земельної комісії Перекопівської сільської ради з розгляду звернення [PERSON] та матеріалів відновлення меж суміжних землекористувачів [PERSON], яким також встановлено, що фактичне землекористування відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] земельною ділянкою більше на 0, 1130 га, і в зв'язку з вказаним відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] рекомендовано повернутися до землекористування згідно відновлених меж, що буде відповідати землекористуванню, зазначеному в держаних актах. Також вказано, що земельна ділянка, яка вивільняється з їх землекористування може бути приватизована позивачем. (т. 1 а.с. 29). Рішенням Перекопівської сільської ради від 27 лютого 2013 року відмовлено [PERSON] у відновленні меж його земельних ділянок шляхом внесення змін (уточнень) до попередніх рішень сесії в зв»язку з тим, що на суміжні земельні ділянки виготовлені Державні акти на право власності на землю (т. 1, а.с.61). Згідно витягу з погосподарських книг за [PERSON] зареєстровано 0,25 га землі, в тому числі: під будівлями, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,04 га, під ріллею 0,21 га ( т.2, а.с.61) та 0,45 га відповідно до земельно кадастрової книги № 1 Перекопівської сільської ради (т.2, а.с.67). Відповідно до земельно кадастрової книги по Перекопівській сільській раді [PERSON] передано у власність 0,25 га та 0,45 га земельної ділянки в [ADDRESS] ( т.2, а.с.68). Згідно книги реєстрації громадян, яким безоплатно передані земельні ділянки у приватну власність по Перекопівській сільській раді [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку 0,25 га та 0,45 га в [ADDRESS] ( т.2, а.с.69-70). 27.09.2012 року [PERSON] звернулася до Перекопівської сільської ради з заявою, в якій просила надати земельну ділянку, яка знаходиться по [ADDRESS] ( т.2, а.с.138). Рішення Перекопівської сільської ради від 20 листопада 2012 року [PERSON] було відмовлено в надані земельної ділянки площею 0,1130 га так, як дана земельна ділянка входить до загальної площі 0,70 га земельних ділянок, які були надані [PERSON] рішенням сільської ради від 17.07.1996 року для будівництва та обслуговування житлового будинку та 29.12.1999 року для ведення особистого селянського господарства ( т.2, а.с.139). Згідно листа ТОВ «Геопроект» № 5 від 21.05.2013 року та план (схем) розміщення земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON] в [ADDRESS] земельна ділянка № 1 - 0,4351 га, земельна ділянка № 2 - 0,986 га, всього 0, 5337 га - землекористування гр..[PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно їх державних актів за адресою [ADDRESS]; земельна ділянка ; 3 - 0, 5712 га - землекористування гр.. [PERSON] за адресою [ADDRESS] ( т.2, а.с.140-142). Актами членів земельної комісії та планами від 26 грудня 2013 року встановлено, що фактична площа земельної ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка знаходиться за адресою [ADDRESS] складає 0,4713 га.; фактична площа земельної ділянки [PERSON], яка знаходиться за адресою [ADDRESS] складає 0,6018 га. ( т.2, а.с.159-162). Статтею 22 Земельного Кодексу України (в редакції 1992 року) передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до положень ст. 23 Земельного Кодексу України (в редакції 1992 року) право власності або право користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Отже, відповідно до норм земельного законодавства України виникнення права власності та права користування земельною ділянкою здійснюється після отримання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Проте, дію зазначеної норми зупинено щодо права власності на земельні ділянки, статус яких визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року. Відповідно до п. 3 зазначеного Декрету право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта про право приватної власності на землю. Таким чином, п. 3 Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності на земельні ділянки та документи, що посвідчують право власності на земельні ділянки. Такими документами може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. Внаслідок прийняття Перекопівською сільською радою рішень від 12 травня 2003 року та 14 вересня 2006 року розмір земельної ділянки для [PERSON] збільшився на 0, 1236 га, а [PERSON] - на 0,172 га., відповідно в зв»язку з цим зменшився розмір земельної ділянки позивача [PERSON] на 0,1508 га., що перешкоджає йому отримати державний акт на право власності на його земельну ділянку та виготовити технічну документацію. Позивач не погоджується з вказаними рішеннями та вважає їх такими, що не відповідають вимогам закону. Даний спір виник з цивільних правовідносин, що регулюють право приватної власності на земельні ділянки. Відповідно до ч. 2 та ч.4 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 116 Земельного Кодексу України - громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Згідно положень ч. 6, 7 ст. 118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ……… подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, ……. або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються у порядку, встановленому статтею 151 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 8-9 ст. 118 Земельного Кодексу України - проект відведення, земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] рішеннями Перекопівської сільської ради № 27 від 17 липня 1996 року та 29 грудня 1999 року «Про приватизацію земельних ділянок» передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства площею 0, 45 га. Ці рішення недійсними не визнані та не скасовані, тобто були та є чинними і до цього часу. Ніяких змін площі земельної ділянки до вказаних рішень сільською радою не вносилося. Такий же розмір земельної ділянки [PERSON] вказаний і у погосподарських та кадастрових книгах. Згідно п. 1.13. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 p. N 43, складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою в установленому порядку відповідною технічною документацією. Відповідно до п. 1.14. вказаної Інструкції, довгострокові межові знаки передаються на зберігання власнику або користувачу земельної ділянки, про що складається відповідний акт. Акт складається у трьох примірниках, підписується власником або користувачем земельної ділянки, виконавцем робіт і представником районного (міського) відділу (управління) земельних ресурсів Держкомзему України. Один примірник додається до технічної документації зі складання відповідного державного акта, другий - передається виконавцю робіт, третій - видається разом з державним актом на землю власнику або користувачу земельної ділянки. Власник або користувач земельної ділянки попереджається про відповідальність за порушення чи знищення вказаних знаків. Відповідно до п. 1.16 наказу Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 р. «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» встановлено, що технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки. Відповідно до п. 2.1 цього наказу, роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку, серед іншого, передбачають встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки. З актів від 01.05.2003 року та від 23.06.2003 року про погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], копії яких є в матеріалах справи, та оригінали яких оглянуті в судовому засіданні, вбачається, що погодження зовнішніх меж земельних ділянок в натурі між останніми відбувалося ніби то в присутності позивача [PERSON] та претензій з його боку не заявлено, про що в цих актах мається його підпис. Але, як пояснив в судовому засіданні позивач, і цього не заперечували відповідач [PERSON], вказані акти [PERSON] не підписував. Тому суд не може вважати, що з позивачем були погоджені межі земельних ділянок при виділенні їх в натурі [PERSON] Посилання відповідачів на те, що [PERSON] проект відведення земельних ділянок площею 0,25 га та 0,45 га - не розроблявся, проект відведення земельних ділянок - не затверджувався, межі земельних ділянок в натурі - не встановлювалися і [PERSON] відповідно до статей 22-23 ЗК України, що діяв на той час, ст.. 125 ЗК України, ст.. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не являється власником вказаних земельних ділянок, суд не може взяти до уваги виходячи з наступного. Відповідно до норм земельного законодавства України виникнення права власності та права користування земельною ділянкою здійснюється після отримання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Пунктом 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», який втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-У «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка площею 0,25 га для індивідуального житлового будівництва була передана в приватну власність [PERSON] рішенням Перекопівської сільської ради від 17 липня 1996 р., а земельна ділянка площею 0,45 га для ведення особистого селянського господарства земельна ділянка - рішенням Перекопівської сільської від 29 грудня 1999 р. Згідно вказаних рішень сільської ради передача земельних ділянок у власність [PERSON] була здійснена відповідно Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року, про що зроблені відповідні записи в земельно-кадастрових документах Перекопівської сільської ради. Відповідно до п. З Декрету такі записи посвідчують право приватної власності [PERSON] на передані в його власність земельні ділянки та є підставою для виготовлення та видачі йому державних актів на право власності на земельні ділянки за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. При виготовленні технічної документації щодо передачі у власність відповідачів та померлого [PERSON] земельних ділянок, при внесенні змін до попередніх рішень щодо площі земельних ділянок, яку відповідачі мали отримати у власність, вимог чинного на той час законодавства дотримано не було, оскільки не встановлено правових підстав, на яких померлий [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] мали право отримати у власність земельні ділянок більшого розміру, ніж вони мали в законному користуванні та які числились за ними згідно даних Перекопівської сільської ради, не здійснено належним чином відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією, не перевірено межі земельних ділянок сторін у справі відповідно до даних земельно-облікових документів, не визначено розташування самих межових знаків, не перевірено порушення прав [PERSON] з урахуванням даних земельно-кадастрової документації. Це вбачається з того, що на час ухвалення Перекопівською сільською радою рішення від б вересня 1993 р. № 19 про передачу у приватну власність [PERSON] земельних ділянок по [ADDRESS] в с. Перекопівка за ним числилась в користуванні земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, та площею 0,16 га для ведення особистого підсобного господарства. Вказані розміри земельних ділянок до 2003 р. у встановленому законом порядку не змінювались, проте при виготовленні технічної документації, при внесенні змін до рішення Перекопівської сільської від 6 вересня 1993 р. № 19, всупереч даним земельно-облікових документів про площу земельних ділянок у приватну власність [PERSON] до раніше переданих у його власність 0,41 га земельних ділянок передано ще 0,1236 га, які не перебували в його законному користуванні. Внаслідок передачі [PERSON] 0,1236 га, які не перебували в його законному користуванні, на даний час [PERSON] позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання правовстановлюючих документів на земельні ділянки площею 0,70 га, право власності на які він має відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року, оскільки після передачі у власність [PERSON] земельних ділянок загальною площею 0,2946 га у власності [PERSON] залишилось лише 0,5712 га, тобто на 0,1288 га менше, ніж він має у власності. Посилання [PERSON] на те, що п.5 Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 10 від 15.02.1993 року, передбачено, що якщо при встановленні меж земельних ділянок будуть виявлені розбіжності в даних про розміри земельних ділянок, переданих у власність, з фактичними розмірами, то остаточний розмір площі таких ділянок визначається Радою народних депутатів, є безпідставними, оскільки вказаний наказ втратив чинність на підставі наказу Державного комітету України по земельних ресурсах № 53 від 06.03.2003, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 9 квітня 2003 р. за № 276/7597, а тому його положення не підлягали застосуванню до спірних правовідносин. Порушення прав [PERSON] підтверджується також рішенням Роменського міськрайонного суду від 26 листопада 2014 року по справі за аналогічним позовом [PERSON] до [PERSON], Перекопівської сільської ради, третя особа: Управління Держемагенства у Роменському районі про визнання недійсними рішень, свідоцтва про право на спадщину та Державних актів про право власності на земельні ділянки. Дані рішення вступили в законну силу і згідно ст.. 61 ЦПК України, обставини встановлені цим рішенням, не підлягають доказуванню. Заперечення відповідачів, в тій частині, що [PERSON] пропустив строк звернення до суду, суд не може взяти до уваги в зв'язку з слідуючими обставинами. Згідно ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. На підставі ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що про порушення своїх земельних прав та про захоплення відповідачами земельної ділянки він дізнався весною 2012 року, коли відповідачі зорали його земельну ділянку. В зв'язку з цим він звернувся в сільську раду, а потім з претензією в ТОВ «Геопроект». Коли йому було відмовлено в відновленні його порушеного права, то він звернувся з позовною заявою до суду 19.03.2013 року. Вказане в судовому засіданні підтвердив сільський голова Перекопівської сільської ради та начальник ТОВ «Геопроект» Храпатий В.Ф. Із пояснень [PERSON] в судовому засіданні видно, що при складанні акту розмежування земельних ділянок від 23 червня 2003 року він не був присутній і підпис в акті не його. Із матеріалів перевірки Роменського МВ УМВС України і пояснень [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (т.3, а.с.83-87), також видно, що на момент складання акту про погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки в натурі від 23 червня 2003 року [PERSON] був відсутній в селі Перекопівка і підпису він не ставив. В судовому засіданні [PERSON] також підтвердила, що на момент складання акту [PERSON] був відсутній в селі і акт не підписував. Ці докази підтверджують, що [PERSON] дійсно стало відомо про порушення його прав весною 2012 року. Оскільки він 19.03.2013 року звернувся до суду з позовом, то строк позовної звернення до суду з позовом ним не пропущено, а тому доводи відповідачів про те, що [PERSON] пропустив строк звернення до суду з позовом є необґрунтовані, безпідставні і спростовуються доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 21 ч. 1 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Тому, виходячи з положень Цивільного Кодексу України, Земельного Кодексу Україні - позов [PERSON] підлягає задоволенню і оспорювані рішення, свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], державні акти на право власності на земельні ділянки необхідно визнати недійсними та скасувати.

Outcome: approved