Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування будинком №31 по вулиці Дибенка у м. Херсоні, мотивуючи тим, що йому належить спірний житловий будинок в якому зареєстрована відповідач, яка є його колишньою дружиною. Відповідач з 2004 року не проживає у будинку особистих речей не має, господарства не веде, не приймає участі в утриманні будинку, комунальні послуги не сплачує. Враховуючи вищевикладене позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 січня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідача було направлено копію ухвали про відкриття провадження та матеріали позовної заяви, згідно даних поштового повідомлення вищевказані документи були повернуті на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Відзиву відповідачем до суду не подано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Житловий будинок №31 по вулиці Дибенко у м. Херсоні належить на праві приватної власності позивачеві [PERSON], що підтверджено витягом про нерухоме майно, індексний номер: 467979 від 13.02.2013 року, право власності зареєстровано Реєстраційною службою Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серії 1-КГ №016482 виданого Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції 05.10.2006 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 05.10.2006 року. Відповідно до довідки №691 від 25.11.2017 року виданої виконавчим комітетом Дніпровської районної у місті Херсоні ради у будинку №31 по вул. Дибенка (нова назва [PERSON]) зареєстровані позивач, [PERSON] (син позивача), [PERSON]В (син позивача), та відповідач. Актом №692 складеним головою квартального комітету №17 Дніпровського району, який складений та виданий [PERSON], встановлено, що [PERSON] зареєстрована у [INFO] (стара назва вул. Дибенка), буд. 31, але фактично за цією адресою не проживає та комунальні послуги не сплачує. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Судом достовірно встановлено, що відповідач мав обєктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинив, майно та речі відповідача в будинку відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому будинку з 2004 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в звязку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved