Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Бунаківської сільської ради Лозівського району Харківської області, третьої особи реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка, площею 7,0133 гектарів, розташована на території Бунаківської сільської ради Лозівського району, Харківської області. Спадкоємцями після її смерті крім нього є відповідачі по справі. За життя мати позивача розпорядилася своїм майном, склавши заповіт щодо спірної земельної ділянки на позивача по справі та на ім'я відповідача [PERSON] щодо іншої земельної ділянки, площею 11,06 гектарів, розташованої на території Бунаківської сільської ради Лозівського району Харківської області. Відповідач [PERSON] отримала спадок після смерті матері, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідач [PERSON] від прийняття спадку відмовився. Позивач [PERSON] фактично спадок після смерті своєї матері прийняв, написав заяву про прийняття спадку, але отримати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом не має можливості, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на землю, а також не можливо встановити належність спірної земельної ділянки одній особі, оскільки в свідоцтві про право на спадщину за законом та у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказаний кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], а в Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер зазначений [NUMBER]. В зв'язку з чим просить визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду свою заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі та просить винести рішення на підставі наданих ним письмових доказах. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, але надали суду свої заяви в яких просили розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують та просили задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Бунаківської сільської ради Лозівського району Харківської області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить розглянути справу за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують та просять задовольнити їх в повному обсязі Представник третьої особи реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області в судове засідання не з'явився, але надав суду пояснення в яких просив розглянути справу за відсутності представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Бунаківської сільської ради Лозівського району Харківській області 08.01.2014 року, відкрилась спадщина на майно, а саме на земельну ділянку, площею 7,01 гектарів, розташовану на території Бунаківської сільської ради Лозівського району, Харківської області, яка належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 червня 2012 року, виданого приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Даниленко Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1539. За життя спадкодавець розпорядилася своїм майном, склавши 19 грудня 2013 року заповіт на ім'я позивача по справі та на ім'я відповідача [PERSON]. Як вбачається з зазначеного заповіту позивачу спадкодавець залишила спірну земельну ділянку, а [PERSON] земельну ділянку, площею 11,06 га, розташовану на території Бунаківської сільської ради Лозівського району, Харківської області, яка належала померлій на праві власності на підставі державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], виданого Бунаківською сільською радою Лозівського району Харківської області 06.12.2001 року. Спадкоємцем спірного майна померлої є позивач по справі. Іншими спадкоємцем майна померлого є відповідачі по справі, які від прийняття спадку відмовились. Позивач спадщину прийняв шляхом подання заяви про прийняття спадщини до державного нотаріуса Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області. На даний час позивач звернувся до державного нотаріуса Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що передбачено ст. 67 Законом України «Про нотаріат», але йому в цьому було відмовлено, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.03.2015 року, виданою державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О.М.. З даної постанови вбачається, що в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку та в зв'язку з неможливістю встановити належність даної земельної ділянки [PERSON]. Згідно з п. 4.15 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцеві та Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.ст. 182, 334 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Видача свідоцтва про право на спадщину не земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п. 4.20 Порядку). Так, позивачем по справі надано нотаріусу свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 червня 2012 року, виданого приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Даниленко Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1539. На час видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, передбачалось: 1) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другої цієї статті. 2) право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою ст. 126 Земельного кодексу України, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Згідно Постанови КМУ № 439 від 06.05.2009 року «Про деякі питання посвідчення права власності на земельну ділянку», в якій вказано порядок здійснення відмітки про перехід права власності на оригіналі державного акту, у разі видачі свідоцтва про право на спадщину. Пунктом 2 передбачено, що відмітка про перехід права власності на земельну ділянку здійснюється на сторінках державного акту, де знаходиться план зовнішніх меж земельної ділянки, план меж земельної ділянки, починаючи з верхнього кута зверну вниз, зліва направо. Також передбачено, що нотаріус у разі посвідчення цивільно-правового договору про відчуження земельної ділянки, видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, а також вилучення державного акта у передбачених законом випадках із своїх справ за наявності витягу з Поземельної книги проставляє на державному акті відмітку про перехід права власності на земельну ділянку. Але, приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Даниленко Н.В. оригінал правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, а саме державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Бунаківською сільською радою Лозівського району Харківської області 12.09.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 361 на ім'я [PERSON] був долучений до спадкової справи № 152/2011 при видачі 22.06.2012 року свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] після смерті [PERSON], тому позивач не має можливості надати оригінал державного акту нотаріусу для видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Крім цього як вбачається з матеріалів справи в свідоцтві про право на спадщину за законом від 22 червня 2012 року, виданого приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Даниленко Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1539 та у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказаний кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], а в Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер зазначений [NUMBER], тобто не можливо встановити належність спірної земельної ділянки саме [PERSON]. Так, згідно довідки № 2410 від 22.12.2014 року виданої Управлінням Держземагенства у Лозівському районі Харківської області вбачається, що на земельну ділянку, площею 7,01 га, розташовану на території Бунаківської сільської ради Лозівського району Харківської області, яка належала на праві власності [PERSON] було зазначено кадастровий номер [NUMBER], але даний кадастровий номер просять вважати помилковим, так як при формуванні витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було допущено помилку. Правильним кадастровим номером вищезазначеної земельної ділянки є [NUMBER], який сформовано за допомогою національної кадастрової системи. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6301518322014 від 24.12.2014 року площа земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], яка належить на праві приватної власності [PERSON] складає 7,0133 гектарів. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вилучення Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та неможливість встановити належність земельної ділянки, унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі відповідно до ст.ст. 1233, 1236 ЦК України. Право позивача [PERSON] на спадщину за заповітом належної спадкодавцю на праві власності земельної ділянки ніким не оспорене. Таким чином визнання сторонами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved