Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом (а.с.1-4, 102-103), і свої вимоги обґрунтовує тим, що маючи у власності 2 автомобіля, між ним та відповідачем 01.09.2014 року було укладено договір зберігання транспортного засобу щодо машино-місця №240 та договір зберігання транспортного засобу щодо машино-місця №141. Дані договори є типовими, укладеними без номерів, різняться лише номером машино-місця та маркою автомобіля. 20.04.2016 року відповідач подав позовну заяву до Зарічного районного суду м.Суми з вимогою стягнути з фізичної особи [PERSON] на користь ДП «Паркінг» суму боргу за договорами у розмірі 5000грн. Відповідно до матеріалів справи №591/1958/16-ц заборгованість утворилася в період червень 2015 року - березень 2016 року - 2500грн. (за машино-місце №141) та 2500грн. (за машино-місце №240). Так, судом встановлено, що з вересня 2014 року по травень 2015 року борг [PERSON] відсутній, сплачено 4500грн. (з розрахунку 250грн. в місяць за одне машино-місце), борг утворився саме у період з червня 2015 року по березень 2016 року. Рішенням суду від 29.11.2016 року у справі №591/1958/1б-ц в задоволенні позовних вимог ДП «Паркінг» відмовлено, договори зберігання транспортних засобів від 01.09.2014 року щодо машино-місця №141 та машино-місця №240 визнано недійсними. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Системний аналіз положень ч.1, п.1 ч.2 ст.11, ч1 ст. 177, ч.1 ст.202, ч.ч.1,2 ст.205, ч.1 ст.207, ч.1ст.1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набувшим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частішою другою статті 11 ЦК України. У їх випадку цивільні права та обов'язки виникли у відповідності ст.11 ЦК України на підставі рішення суду, яким встановлено незаконність зазначеного правочину - договору зберігання, тому застосовується положення ст.1212 ЦК України. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на користь [PERSON] з КП «Паркінг» Сумської міської ради кошти в розмірі 4500грн. та сплачений судовий збір в розмірі 640грн. Представник позивача надав заяву про зменшення позовних вимог і просиві стягнути з КП «Паркінг» Сумської міської ради на користь [PERSON] 3800грн. сплачених як безпідставні за період з вересня 2014 року по травень 2015 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги про стягнення з КП «Паркінг» Сумської міської ради на користь [PERSON] 3800грн. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 10 січня 2018 року до участі у справі залучено Комунальне підприємство «Паркінг» Сумської міської ради як правонаступник відповідача - Дочірнього підприємства «Паркінг» Комунального оптово-роздрібного підприємства «Дрібнооптовий» Сумської міської ради. Представник відповідача - Комунального підприємства «Паркінг» Сумської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Комунальним підприємством «Паркінг» Сумської міської ради наданий відзив на позовну заяву, в якому що відповідно до ч.1 ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. 01 вересня 2014 року між [PERSON] та ДП «Паркінг» було укладено договори зберігання транспортного засобу на автостоянці №7 «Заозерна». Підпунктами 1.1 Даних договорів було надано машино-місце №141 та 240 на території даної автостоянки. Даний договір є оплатним. Вартість зберігання автомобіля в 2014 році становила 200,00грн. за одне машино-місце. Відповідно до ч.1 ст.937 ЦК України Договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених ст.208 цього Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов'язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана па зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Кожна оплата послуг за користування машино-місцем підтверджувалась квитанцією, що надавалась Клієнту (поклажодавцю) автостоянки кожного місяця після здійснення оплати. Відповідно до ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, тобто правочин є дійсним до того моменту, поки суд не визнає його недійсним. Тобто до прийняття Рішення Зарічним районним судом від 29 листопада 2016 року по справі №591/1958/16-ц щодо визнання недійсними договори зберігання транспортних засобів на автостоянці №7 «Заозерна», укладених 01.09.2014 року між ДП «Паркінг» та [PERSON] щодо машино-місця 141 та 240 - договори були дійсними. Відповідачем належним чином надавалася послуга зі зберігання автомобіля на автостоянці №7 «Заозерна» про що свідчить відсутність претензій зі сторони позивача, крім того майно Позивача було повернуто йому у тому ж стані, в якому було передано відповідачеві на зберігання. Зазначають, що всі отримані кошти від надання послуг, вносяться на розрахунковий рахунок підприємства. Відповідачем сплачуються всі обов'язкові платежі до бюджету. Просили суд в задоволені позовних вимог позивача відмовити повністю. Представник позивача надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Рішенням суду встановлено незаконність договорів зберігання, тому застосовуються положення ст.1212 ЦК України, а грошові кошти, які набуті безпідставно, підлягають поверненню. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 06.02.2018 року витребувані у КП «Паркінг» Сумської міської ради інформація про надходження коштів від [PERSON] за період з вересня 2014 року по травень 2015 року включно за договорами зберігання транспортних засобів. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] підприємством «Паркінг» Комунального оптово-роздрібного підприємства «Дрібнооптовий» Сумської міської ради 01.09.2014 року було укладено договір зберігання транспортного засобу щодо машино-місця №240 (а.с.8-9) та договір зберігання транспортного засобу щодо машино-місця №141 (а.с.6-7). Дані договори є типовими, укладеними без номерів, різняться лише номером машино-місця та маркою автомобіля. Вартість зберігання одного автомобіля становила 200грн. в 2014 році по березень 2015 року і 250грн. в квітні та в травні 2015 року. Згідно з прибутковими касовими ордерами за період з вересня 2014 року по травень 2015 року включно [PERSON] сплатив ДП «Паркінг» 3800грн. (а.с.80-98) за договорами зберігання (машино-місце №141 та машино-місце №240). Правонаступником ДП «Паркінг» Комунального оптово-роздрібного підприємства «Дрібнооптовий» Сумської міської ради є Комунальне підприємство «Паркінг» Сумської міської ради (а.с.43-44). Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 29.11.2016 року у справі №591/1958/16-ц в задоволені позовних вимог ДП «Паркінг» до [PERSON] про стягнення коштів за договорами зберігання за період з червня 2015 року по березень 2016 року відмовлено, договори зберігання транспортних засобів від 01.09.2014 року визнано недійсними (а.с.143-145, а також матеріали справи №591/1958/16-ц). Згідно з ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Оскільки за рішенням суду договори зберігання транспортних засобів визнані недійсними, за нормами ст.236 ЦК України такі договори є недійсними з моменту їх вчинення. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч.3 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином, повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні. Чинний договір чи інший правочин є достатньою належною та правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Такий правовий висновок сформульований в постанові Верховного Суду України від 02.10.2013 року №6-88цс13. Грошові кошти, які набуті відповідачем безпідставно (договори зберігання визнані недійсними), підлягають поверненню позивачу. За таких обставин, суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити та стягнути з Комунального підприємства «Паркінг» Сумської міської ради на користь позивача кошти в сумі 3800грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 640грн.

Outcome: approved