Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що на підставі договору дарування від 09.11.2001 він є власником будинку по вул. Миру, 7, в с. Миколаївка Скадовського району Херсонської області. В даному будинку також зареєстровані відповідачі у справі, які з часу реєстрації у 2002 році у будинку не проживали. Реєстрація відповідачів у будинку порушує його права як власника, оскільки тягне зайву сплату комунальних послуг. Просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком по вул. Миру, 7, в с. Миколаївка Скадовського району Херсонської області. Позивач в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в позові, заявлену вимогу підтримав, пояснив, що відповідачі свого часу приїхали до села на заробітки, попросили прописати їх, щоб не було проблем з правоохоронними органами. Разом з тим, у будинку вони не проживали жодного дня, він їх взагалі більше не бачив, зі слів їхніх товаришів, які щороку приїздять на заробітки, [PERSON] та [PERSON] останні декілька років до села не приїжджали. В подальшому у судові засідання не зявлявся, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Суд за згодою позивача розглянув справу у відсутності відповідачів на підставі поданих доказів в порядку ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку по вул. Миру, 7, в с. Миколаївка Скадовського району Херсонської області на підставі договору дарування від 09.11.2001 (а.с.6). Відповідно до витягу з погосподарської книги №8 виконкому Олександрівської сільської ради Скадовського району, за [PERSON], 1964 р. н., значиться житловий будинок в с. Миколаївка, вул. Миру (Жовтнева), 7; за вказаною адресою зареєстровані також [PERSON], 1960 р. н., співмешканка, [PERSON], 1952 р. н., не родич, та [PERSON], 1953 р. н., не родич (а.с.8). З акту обстеження від 03.11.2016, складеного депутатом сільської ради вбачається, що у будинку по вул. Миру, 7, в с. Миколаївка, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають за цією адресою з дня прописки і по теперішній час (а.с.9). Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що товаришує з [PERSON] з дитинства, жодного разу не бачив відповідачів у будинку [PERSON], про їх реєстрацію у будинку позивача довідався нещодавно. Відповідно до ст.4 Закону України «Про власність» власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно зі ст.48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Як вбачається з наведених вище норм цивільного законодавства України наявні підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» розяснив, що розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, слід звертати увагу, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, питання про зняття з реєстрації колишніх членів сімї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормами ЖК УРСР та ЦК (статтями 71, 72, 156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК). Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до обставин, встановлених в судовому засіданні, відповідачі не є членами сімї позивача. Таким чином, відсутні правові підстави для визнання права користування відповідачів будинком, в якому вони не проживають з 2002 року, та який належить на праві власності іншій особі, при цьому відповідачі не є членами сімї власника будинку. Та обставина, що відповідачі до теперішнього часу залишаються зареєстрованими у даному будинку, обмежує позивача в повній мірі здійснювати свої права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідачів у зазначеному будинку доведений належними і допустимими доказами. Судові витрати покладаються на відповідачів на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved