overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 20.04.1990р. Мар'ївською сільською радою Баштанського району. З 2006р. в будинку почала проживати однією сім'єю [PERSON] та 25.04.2014р. вони зареєстрували шлюб. Крім дружини позивача, у його будинку був зареєстрований його син [PERSON], який з 2000 р. в будинку не проживає. У вересні 2014р. на прохання сина він дав дозвіл на реєстрацію у будинку його онуки [PERSON], [INFO] Онука ніколи не проживала і зараз не проживає у будинку. Зараз відносини позивача із сином погіршилися і він має намір зняти сина із реєстрації у його будинку. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, від представника до суду надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, повідомлялася про слухання справи вчасно та належним чином - рекомендованим повідомленням. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи (копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], свідоцтва на право особистої власності на будинок від 20.04.1990р., довідку Мар'ївської сільської ради від 28.08.2015р. №1323, акт встановлення факту проживання сім'ї [PERSON].), суд вважає заявлені позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню за наступних обставин. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою:[ADDRESS]. [PERSON] з 2000 року не проживає у вказаному житловому будинку, а тому є особою, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.. 72 Житлового Кодексу України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.150 ЖК України, ст.ст.319, 321, 391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Відповідач добровільно залишив житловий будинок, розташований за адресою: по [ADDRESS] та не проживає в ньому без поважних причин з 2000р. Зазначене є підставою для задоволення позову. На підставі ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.1992 року. У 1984р. він зареєстрував шлюбі із [PERSON] 18.12.2012р. шлюб було розірвано. В 1991 р. не розриваючи шлюбу із [PERSON] він почав проживати однією сім'єю з відповідачкою [PERSON], разом з ними почала проживати дочка відповідачки - [PERSON] В березні 2004р.відповідачка [PERSON] поїхала на заробітки за кордон, її дочка продовжувала проживати у його квартирі до закінчення середньої школи. У 2006р. відповідачка приїхала у відпустку, заявила що не бажає надалі проживати із позивачем, забрала доньку із того часу позивач не має будь-яких відомостей про місце їх проживання. Зараз він має намір продати квартиру, проте покупці висувають вимогу про зняття з реєстраційного обліку усіх зареєстрованих осіб. Позивач вважає, що оскільки відповідачка з 2004р. не проживає у його будинку, вона втратила право користування жилим приміщенням. В судове засідання позивач не з'явився, від нього до суду надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просив їх задовольнити. Відповідачка до суду не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином - оголошенням в газеті «Рідне Прибужжя». Дослідивши матеріали справи (копію договору купівлі-продажу від 08.08.1992 року; витяг з будинкової книги, акт про встановлення факту проживання від 02.12.2014р.), суд вважає заявлені позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню за наступних обставин: В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] з 2004 року не проживає у вказаному житловому будинку, а тому є особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.. 72 Житлового Кодексу України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.150 ЖК України, ст.ст.319, 321, 391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Відповідачка добровільно залишила житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] та не проживає в ньому без поважних причин з 2004р. Зазначене є підставою для задоволення позову. На підставі ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що є власником квартири [ADDRESS], право власності на яку набуто на підставі договору дарування від 09.10.2018 року. За вищевказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], колишній співвласник \~ \~ \~ \~1/5 частини даної квартири, який з 2015 року і по час звернення до суд з позовом в житловому приміщенні не проживає. Позивачу чиняться перешкоди у користуванні власністю. У зв»язку з наведеним особа просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивачем в судове засідання надано заяву про можливість слухання справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Справа слухалась у відсутності учасників, з ухваленням заочного рішення згідно зі ст.ст.211, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 09.10.2018 року. Відповідач [PERSON] є колишнім співвласником 1/5 частини квартири згідно свідоцтва № 38522 про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Житомирської міської ради 26.02.2001 року. Вказана особа є зареєстрованою за відповідною адресою. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України позивач, як власник спірної квартири, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном. При цьому, втрата відповідачем права користування житловим приміщенням є наслідком переходу прав власності до іншого набувача. Враховуючи вищенаведене, заявлений позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що є власником квартири № 56 будинку № 3/75 по Майдану Згоди в м. Житомирі, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У квартирі є зареєстрованим відповідач [PERSON], який фактично проживає на території Громадської організації садівницьке товариство «Соколовське» за адресою «Старт» № 14. У зв»язку з реєстрацією місця проживання позивачу чиняться перешкоди у користуванні власністю. У зв»язку з наведеним особа просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, відшкодувати судові витрати. Позивачем в судове засідання надано заяву про можливість слухання справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представником Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради подано заяву про можливість слухання справи у відсутності представника. Справа слухалась у відсутності учасників, що відповідає положенню ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] є власником квартири 56 будинку № 3/75 по Майдану Згоди в м. Житомирі на підставі договору іпотеки із застереженням про задоволення іпотеко держателя від 02.09.2016 року, договору позики від 02.09.2016 року. Відповідач [PERSON] є зареєстрованим за вказаною адресою, фактично в квартирі не проживає, що підтверджено змістом акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 20.06.2018 року, складеним ПП «КВЖРЕП № 8». Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України позивач, як власник спірної квартири, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном. Суд зауважує, що втрата попереднім власником права користування житловим приміщенням внаслідок переходу прав власності до іншого набувача покликає втрату на користування інших осіб, що спільно проживали з таким власником. Враховуючи вищенаведене, заявлений позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що є повнолітнім сином відповідача [PERSON]. Вказує на те, що продовжує навчання, самостійного заробітку не має, а тому, зважуючи на можливість батька надавати матеріальну допомогу, просить стягнути з останнього аліменти на його користь в розмірі 1500 грн. щомісячно. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні з приводу задоволення позову заперечував. Вказав на те, що не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, оскільки є одруженим, середній дохід становить близько 3000,00 грн. на місяць. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. [PERSON] навчається в Житомирському національному агроекологічному університеті за рахунок коштів державного бюджету на факультеті ветеринарної медицини з денною формою навчання. Термін навчання по [INFO] Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано доказів, які підтверджують можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі 1500.00 грн. щомісячно, а також доказів на підтвердження необхідності для власного забезпечення вказаних коштів. В судовому засіданні позивач пояснив, що потребує матеріальної допомоги, оскільки змушений придбавати навчальну літературу, оплачувати проїзд. Наведені витрати суд визнає як виправдані та необхідні. При цьому, на думку суду, не може відноситись до таких витрат, оскільки не є взаємопов»язаними з навчанням, забезпечення відвідування спортивної секції, купівля спортивного інвентарю. Судом також встановлено можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, що підтверджується зауваженнями відповідача про розмір заробітку, визнаними сторонами в судовому засіданні обставинами про щорічні поїздки відповідача на відпочинок. Пояснення відповідача про те, що вказані поїздки оплачуються його дружиною свідчать про відсутність у даної особи потреб у матеріальному забезпеченні з боку чоловіка. Суд також звертає увагу, що до березня 2018 року відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітнього сина. Учасники в судовому засіданні пояснили, що середній розмір аліментів становив 1000,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що є співвласником будинку №5 по вулиці Орловській у м.Запоріжжя. Зазначена квартира належить позивачу на підставі рішення Заводського районного суду №332/6155/14-ц від 28.01.2015 р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме. У звязку з тим, що реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає власнику в повній мірі реалізовувати право власності, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком №5 по вул. Орловській в м. Запоріжжі. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав просив позов задовольнити. Від представника третьої особи надійшла письмова заява в якій вона просила розглянути справу без її участі. Відповідач, повідомлений належним чином до суду двічі не зявився, у звязку з чим суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З матеріалів справи встановлено, що позивач є співвласником зазначеного будинку на підставі рішення Заводського районного суду №332/6155/14-ц від 28.01.2015 р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме (а.с.8-11). Згідно довідки №317/09 від 13.10.2015 року за вищезазначеною адресою до теперішнього часу зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.16). Свідки [PERSON] та [PERSON] в своїх поясненнях, з приводу позовних вимог, підтвердили факт того, що відповідач [PERSON] у спірному будинку не мешкає, його особистих речей в будинку немає. У відповідності до ч.9 ст.110 ЦПК України позови до відповідача місце проживання якого невідоме предявляються за останнім відомим його місцем проживання. Останнє відоме місце проживання відповідача є м. Запоріжжя. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 71 ЖК України встановлює порядок збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми особами, встановлюючи певні підстави для цього. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин більш шістьох місяців, цей термін за заявою відсутнього може бути продовжений. Оскільки відповідач за вказаною адресою відсутній більш шістьох місяців та судові не надано доказів його відсутності з поважних причин, суд вважає, що він, згідно до ст.72 ЖК України втратив право користування жилим приміщенням у вищезазначеному будинку. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 04 червня 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки припинені у зв'язку із відсутністю взаєморозуміння. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачкою зберегти неможливо. Спорів про місце проживання дитини не виникає, просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] надав заяву, в якій просив позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причини своєї неявки суду не повідомила, хоча була повідомлена належним чином та своєчасно, у зв'язку з чим суд розглянув справу за її відсутності на підставі ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та задовольняє його у повному обсязі. За умовами ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді чоловіка та жінки. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що на теперішній час між подружжям шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, сім'я фактично розпалась, а тому шлюб між ними має бути розірваний. При розірванні шлюбу суд залишає відповідачу прізвище - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 07.07.1988 року по 29.06.2005 року він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Фактично подружні стосунки між ними були припинені з весни 1996 року, близьких стосунків вони не підтримували, кожен жив своїм власним життям. У теперішній час йому стало відомо, що [INFO] відповідачка народила сина [PERSON], батьком якого у свідоцтві про народження було записано його. Стверджує, що фактично він не є біологічним батьком цієї дитини, оскільки на час її зачаття він не підтримував з відповідачкою ніяких стосунків. Просить виключити запис про нього, як батька [PERSON], [INFO], з актового запису №699 від 07.10.2003 року, зробленого Філією №5 відділу запису актів цивільного стану Адміністрації міста Твері Тверської області. Позивач у судове засідання не з'явився, надав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що заявлений позов слід задовольнити. Згідно 136 СК України особа, яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство , пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Сторонами не заперечувалось, що вони у період з 07.07.1988 року по 29.06.2005 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі, а фактично шлюбні відносини між ними були припинені з 1996 року. Згідно свідоцтва про народження, виданого Філією №5 відділу запису актів цивільного стану Адміністрації міста Твері Тверської області 07.10.2003 року, [INFO] народився [PERSON], про що зроблено актовий запис про народження №699. Оскільки, визнавши позовні вимоги, відповідач не заперечує, що дійсно батьком її дитини є інший чоловік, суд вважає, що заявлений позов є законним та обґрунтованим . Задовольняючи вимоги, суд враховує, що саме відповідачка володіє інформацією про реального батька дитини, та вона має підстави вважати свої інтереси та інтереси порушеними невірними відомостями, що містяться в актовому запису про народження дитини. Тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 07 червня 1988 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні стосунки припинені з 2000 року у зв'язку із відсутністю взаєморозуміння. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Спорів про місце проживання дитини не виникає, просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] надав заяву, в якій просив позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] всудове засідання не зявилась, проте надала заяву, в якій не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила розглянути справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та задовольняє його у повному обсязі. За умовами ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді чоловіка та жінки. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що на теперішній час між подружжям шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться з 2000 року, сімя фактично розпалась, а тому шлюб між ними має бути розірваний. При розірванні шлюбу суд залишає відповідачу прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що з 15 травня 1981 року він перебуває з відповідачкою у шлюбі зареєстрованому відділом реєстрації актів громадського стану Октябрського райвиконкому м.Краснодар, актовий запис № 692. Шлюбні відносини з відповідачкою поступово погіршувались, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, оскільки кожний з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. Вважає, що збереження шлюбу між ними не можливо, у звязку з чим просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позов, суду пояснив, що непорозуміння в сімї тривали більше 10 років та з серпня 2011 року вони взагалі припинили шлюбні відносини та мешкають окремо. Збереження сімї вважає не можливим, у звязку з чим надання строку для їх примирення є недоцільним. Просить шлюб розірвати. Представник позивача підтримав поданий позов, також просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, письмових заперечень щодо позову суду не надала, з заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно. Суд, за згодою позивача та його представника, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України за відсутністю відповідачки. Вислухав пояснення учасників процесу, дослідив матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, так як за вищевказаних причин подальше спільне життя подружжя і збереження їхньої родини стали неможливими, а збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв'язку з чим шлюб варто розірвати. Прізвище після розірвання шлюбу відповідачці залишити «Порвіна».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 16 червня 2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають одну малолітню дитину сина [PERSON], 17.11. [INFO]. Сімейні стосунки припинені з 2014 року у зв'язку із відсутністю взаєморозуміння. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Спорів про місце проживання дитини не виникає. Просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] надав заяву, в якій просив позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності, у разі неявки відповідачки не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, причини своєї неявки суду не повідомила, хоча була повідомлена належним чином та своєчасно, у звязку з чим суд, розглядає справу за її відсутністю на підставі ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та задовольняє його у повному обсязі. За умовами ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді чоловіка та жінки. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що на теперішній час між подружжям шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться з 2014 року, сімя фактично розпалась, а тому шлюб між ними має бути розірваний. При розірванні шлюбу суд залишає відповідачу прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved