Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що є власником квартири [ADDRESS] на підставі спадкового договору від 31.10.2015 року. В належній позивачу квартирі є зареєстрованим місце проживання відповідача - [PERSON] Позивач зауважує, що [PERSON] фактично не проживає у квартирі з грудня 2014 року, будь-які домовленості про те, що відповідач буде проживати у спірному помешканні, відсутні. Посилаючись на те, що йому як власнику квартири чиняться перешкоди у реалізації права власності, просить визнати особу такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з»явився, надав заяву про можливість слухання справи у його відсутності. Відповідач, представник третьої особи в судове засідання не з»явились з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Справа слухалась у їх відсутності, з ухваленням заочного рішення згідно ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Позивач - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується дослідженим в судовому засіданні витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідач [PERSON] прабабка позивача, є зареєстрованою у спірній \~квартирі, фактично з 2014 року не проживає в ній без поважних причин, що підтверджується актом ЖБК-2 від 19.07.2016 року. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. За положенням ч.1 ст. 6 Закону № 1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Частиною 1 статі 156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. \~ \~ \~ \~З аналізу вищевказаних норм слід дійти висновку, що право на проживання обумовлюється існуванням певних підстав, зокрема належність до члена сім»ї власника (ст. 156 ЖК України); угода між власником та мешканцем (ст. 162 ЖК України), які є первісними у відношенні до факту реєстрації місця проживання особи. Приймаючи до уваги ту обставину, що позивач набув права власності на квартиру 18.01.2017 року, а відповідач з вказаного часу не оселялась до помешкання, право на її проживання як члена сім»ї власника відповідно до ст.ст. 64, 156 ЖК України або з інших підстав, не виникло. Суд приходить до висновку, що права позивача є порушеними, вимога про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням підлягає до задоволення.

Outcome: approved