Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, в якій вказує на те, що він є власником земельної ділянки площею 0,1887 га, що розташована в с. Деревяна Обухівського району. Протягом 1993-2003 років на вказаній земельній ділянці позивач здійснював будівництво житлового будинку за власні кошти. На даний час будинок збудований але в експлуатацію не введений. Коли він зявився до свого будинку то дізнався, що ним на даний час користується [PERSON], який на його прохання відмовляється звільняти вказаний будинок.. В звязку з наведеним просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві , та пояснив що з приводу перешкод в користуванні будинком він нікуди не звертався, будьяких документів на вказаний будинок в нього відсутні. Відповідач в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду даної справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд,\~ вислухавши\~позивача,\~перевіривши матеріали\~справи вважає,\~що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1887 га, що розташована на території Деревянської сільської ради Обухівського району Київської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.5-6). Відповідно до рішення Деревянської сільської ради Обухівського району Київської області №378 від 19.04.2018 року вказаній земельній ділянці присвоєна адреса с. Деревяна вул. Ярова,59 (а.с.29). У відповідності зі статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень ст.ст.\~76\~-\~81\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись\~\~іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, відносно визначеного позивачем відповідача, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, не узгоджуються із приписами чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed