Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики у сумі 76287,13 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 4128,66 грн. та судовий збір у розмірі 804,16 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 06.04.2010 року, 17.05.2010 року та 02.06.2010 року укладено Догори позики між позивачем та [PERSON], згідно яких останній позивачем було надано грошові кошти в позику на загальну суму 84 000,00 грн., які [PERSON] зобов'язалася повернути позивачу у визначений договорами строк. Повернення позики відповідачем відбувалося шляхом утримання позивачем із заробітної плати відповідача. Загальна сума поверненої позики відповідача становила 7 712,87 грн. та на даний час сума позики, яка залишилася неповернутою відповідачем позивачу, становить 76287,13 грн. При цьому останнє утримання із заробітної плати відповідача було здійснено 30 листопада 2011 року, після чого відповідача було звільнено з роботи, що підтверджується наказом №52-К від 16.12.2011 року. Вважає, що відповідач зобов'язаний позивачу сплатити суму боргу у сумі 76287,13 грн., та на підставі ч.2 ст.625 ЦПК України - три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 4128,66 грн. Просить позов задоволити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення). Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позивальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Приписами ст.1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено 06 квітня 2010 року між ТзОВ «Страховий брокер «Експерт» (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено Договір позики, згідно п.п.1.1. п.1 якого Позикодавець зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти в позику в сумі 60 000,00 (шістдесят тисяч гривень 00 коп.), а Позичальник зобов'язується погасити Позикодавцеві дану суму грошей до 06.05.2010 року. На виконання Вказаного договору, Позикодавець передав Позичальнику позику в повному обсязі, що засвідчується платіжним дорученням №1895 від 07.04.2010 року на 4000,00 (чотири тисячі) грн., платіжним дорученням №1896 від 08.04.2010 року на 16000,00 (шістнадцять тисяч) грн., платіжним дорученням №1958 від 16.04.2010 року на 20000,00 (двадцять тисяч) грн., платіжним дорученням №2052 від 30.04.2010 року на 20000,00 (двадцять тисяч) грн. 17 травня 2010 року між ТзОВ «Страховий брокер «Експерт» (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено Договір позики, згідно п.п.1.1. п.1 якого Позикодавець зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти в позику в сумі 20 000,00 (двадцять тисяч гривень 00 коп.), а Позичальник зобов'язується погасити Позикодавцеві дану суму грошей до 31.07.2010 року. На виконання Вказаного договору, Позикодавець передав Позичальнику позику в повному обсязі, що засвідчується платіжним дорученням №2139 від 17.05.2010 року на 20000,00 (двадцять тисяч) грн. 02 червня 2010 року між ТзОВ «Страховий брокер «Експерт» (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено Договір позики, згідно п.п.1.1. п.1 якого Позикодавець зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти в позику в сумі 4 000,00 (чотири тисячі гривень 00 коп.), а Позичальник зобов'язується погасити Позикодавцеві дану суму грошей до 31.08.2010 року. На виконання Вказаного договору, Позикодавець передав Позичальнику позику в повному обсязі, що засвідчується платіжним дорученням №2285 від 02.06.2010 року на 4000,00 (чотири тисячі) грн. Повернення позики відповідачем відбувалося шляхом утримання позивачем із заробітної плати відповідача. Загальна сума поверненої позики відповідача складала 7 712,87 грн., а тому не повернута сума позики відповідачем позивачу станом на день ухвалення рішення складає 76287,13 грн. Із копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 23.01.2014 року, витягу з статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Прилад» (нова редакція), затвердженого зборами учасників товариства та протоколу №23/01/14 від 23.01.2014р. видно, що відбулась зміна назви позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Страховий брокер «Експерт» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Прилад». За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням проведеним належним чином. Проте станом на день ухвалення рішення відповідачка так і не повернула позивачу кошти у розмірі 76287,13 грн., чим прострочив виконання свого грошового зобов'язання. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, зважаючи на неповернення повністю відповідачем позивачеві суми позики згідно догорів позики від 06.04.2010 року, 17.05.2010 року та 02.06.2010 року, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача борг за договорами позики у сумі 76287,13 грн. та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 4128,66 грн. згідно розрахунку позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 804,16 грн..

Outcome: approved