Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Свій позов мотивував тим, що йому на праві приватної власності належить 1/2 частина домоволодіння по вул. Херсонській, 70 в с. Чорнобаївка. Право власності на іншу частину будинку належить відповідачам. Порядок користування спірним домоволодінням склався історично і полягає у використанні [PERSON] житлової кімнати №1-1, санвузлу 1-2 прибудови літ № ІІІ та прибудови № VІ в житловому будинку літ «А», а також кухні літ «Б», гаража літ. «Д», кухні літ. «Е», навісу літ. «Ж», сараю літ «З», навісу літ. «И», сараю літ. «К», огорожі № 1 та №2, водопроводу. В той же час, у користуванні відповідачів перебувають житлова кімната № 1-3, житлова кімната № 1-4 та житлова кімната №1-5, а також прибудови № І, ІІ, ІV, V в житловому будинку літ «А». У звязку з тим, що відповідачі не погоджуються на поділ спільного майна та через те, що спільне володіння і користування майном є неможливим, позивач вважає, що єдиним способом захисту його прав, як співвласника 1/2 частини вказаного майна є виділ належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Уточнивши позовні вимоги після проведеної судової будівельно-технічної експертизи № 28/18 від26.07.2018 року, позивач просив суд: 1. Виділити у власність [PERSON] з сумарною часткою 73/100 у домоволодінні по вул. Херсонська, 70 в с. Чорнобаївка наступні приміщення, будівлі та споруди (якими він фактично користується): у житловому будинку літ. «А»: житлове приміщення 1-1 площею 26,6 кв.м.; приміщення санвузлу 1-8 площею 3,7 кв.м.; прибудову літ «а»; прибудову літ. «а3»; гараж літ. «Д»; кухню літ «Е»; прибудову літ «е»; сарай літ. «З»; навіс літ. «Ж»; навіс літ. «И»; санвузол літ. «К»; яму вигрібну до санвузла літ. «К»; мостіння І; ворота №1. 2. Виділити у власність [PERSON] та [PERSON] з сумарною часткою 27/100 у домоволодінні по вул. Херсонська, 70 в с. Чорнобаївка наступні приміщення, будівлі та споруди (якими вони фактично користуються): у житловому будинку літ. «А»: житлове приміщення 1-5 площею 8,4 кв.м.; житлове приміщення 1-4 площею 8,8 кв.м.; житлове приміщення 2-2 площею 11,1 кв.м.; прибудову літ. «а1»; літню кухню літ. «Б»; хвіртку № 2; ворота № 8; огорожу № 6; огорожу № 3; хвіртку № 7. 3. Виділити у користування [PERSON] з сумарною часткою 73/100 земельну ділянку площею 725,5 кв.м. на якій розташовані обєкти нерухомості, що йому виділяються за цього варіанту. На графічному додатку 2 ця ділянка позначена світло-сірим кольором. Прохід на земельну ділянку з боку вулиці Херсонська передбачено через фактично існуючі ворота; 4. Виділити у користування [PERSON] та [PERSON] з сумарною часткою 27/100 окрему земельну ділянку площею 349,5 кв.м., на якій розташовані обєкти нерухомості, що їм спільно виділяються за цього варіанту. На графічному додатку 2 ця ділянка позначена темно-сірим кольором. Прохід на земельну ділянку з боку вулиці Херсонська передбачено через фактично існуючі ворота. 5. Опис межі земельної ділянки, що виділяється у користування сторонам: Межа, що розділятиме земельну ділянку площею 725,5 кв.м. та земельну ділянку загального користування площею 349,5 кв.м. співвласників описується наступним чином: Вихідна точка розташована на фасадній межі земельної ділянки з вул. Херсонська та відстані 2,48 м. від суміжного землекористувача за адресою: вул. Херсонська № 68; Від вихідної точки вглиб ділянки вздовж огорожі, до рогу прибудови літ «а»; Далі межа прямує під плямою забудови по межі поділу приміщень; Від рогу прибудови літ «а3» до характерної точки на межі з суміжним землекористувачем за адресою: Херсонська, 70-а. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 11 серпня 2017 року було замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON]. 04 грудня 2017 року у звязку з призначенням судової будівельно- та земельно- технічної експертизи, провадження по справі на час проведення експертизи було зупинено. Ухвалою від 14 серпня 2018 року провадження у вказаній справі було відновлено. В судовому засіданні: Позивач заявлені вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні позову, просив суд їх задовольнити. Представник позивача надав суду пояснення по справі, якими вказав, що згідно договору дарування будинку від 22.02.1984 [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина домоволодіння по вул. Херсонська, 70 в с. Чорнобаївка. Згідно договору дарування від 17.11.1982 року, [PERSON] на праві приватної власності належить 1/4 частина вказаного домоволодіння, при цьому, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за нею зареєстровано 26/100 частини домоволодіння. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.2004 року належить 29/100 частини цього ж домоволодіння. Загальний розмір частки співвласників житлового будинку становить (50/100+29/100+26/100)=105/100, що суперечить приписам Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна. Згідно з проведеними експертом розрахунками, реальні частки співвласників житлового будинку становлять: [PERSON] 73/100 частини, а [PERSON] та [PERSON] 27/100 частини вищевказаного домоволодіння. [PERSON] пояснив, що з моменту набуття права власності на 1/2 частину будинку, позивач за власний рахунок добудував прибудову, гараж, кухню, сарай, навіс, санвузол, вигрібну яму, мостіння, ворота. Вказані поліпшення були проведені [PERSON] в 1990 році і з того часу фактичний порядок користування домоволодінням вже був складений. Відповідач-2 набула права власності на свою частку майна лише в 2004 році і жодним чином не порушувала питання про перерозподіл майна або зміну порядку користування ним. Щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, представник позивача вказав, що згідно довідки виконавчого комітету Чорнобаївської сільської ради № 175 від 06.10.2004 року, яка міститься в матеріалах інвентарної справи, за домоволодінням по вул. Херсонська, 70 в с. Чорнобаївка закріплена земельна ділянка площею 0,11 га. При цьому, згідно акту відведення а встановлення меж присадибної земельної ділянки від 08.12.1995 року Чорнобаївська сільська рада відвела позивачу в натурі земельну ділянку площею 0,08 га. Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи, перший варіант визначення порядку користування спірною земельною ділянкою абсолютно точно відповідає фактичному порядку користування земельною ділянкою, що склалася між співвласниками та визначений фактично існуючими межовими парканами. Частини ділянки ізольовані та мають окремі входи з вулиці. Крім цього, за цим варіантом позивачу виділяється окрема земельна ділянка площею 725,5 кв.м., що максимально точно відповідає розміру земельної ділянки, яка виділялася [PERSON] територіальною громадою. На графічному додатку 2 ця ділянка позначена світло-сірим кольором. Відповідач-1\~[PERSON] позов не визнала, пояснила, що свою позицію обґрунтує після проведення експертизи. В подальшому в судові засідання не зявлялася. Відповідач-2\~[PERSON] та її\~представник [PERSON] надали відзив на уточнений позов, яким заперечили проти нього вважають вимоги позивача такими, що суперечать положенням чинного законодавства і порушують права відповідачів. Так, [PERSON] звернувся до суду з позовом про виділ в натурі частик із майна, що є у спільній частковій власності. У договорі дарування визначено, що жила площа будинку складає 27,5 кв.м. У наданому позивачем технічному паспорті зазначено, що він є власником 45/100 частини домоволодіння, сукупний розмір часток інших співвласників (відповідачів) складає 55/100. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Верховний Суд у Постанові від 16.05.2018 року у справі № 2034/2-853/11 виклав таку правову позицію: «Виходячи із аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників а технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників». Таким чином, запропонований судовим експертом єдиний варіант виділу не може братись за основу, оскільки частка позивача значно (на 62%) перевищує ту, що вказана у правовстановлюючих документах (фактично збільшена з 45/100 до 73/100). Відповідно до ч. 3,4 ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки я окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в володіння, користування частин спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Отже, не підлягає задоволенню уточнена позовна заява щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, оскільки вона також значно перевищує частку позивача. Крім того, у розумінні ст. 376 ч.1 ЦК України, самочинним будівництвом є не тільки новостворений обєкт, а і обєкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого обєкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої у встановленому законодавством порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких робіт обєкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти не є обєктами права власності а тому не можуть бути предметом поділу (виділу), згідно з нормами ст.ст. 364, 367 ЦК України (правовий висновок, викладений ВСУ в постанові від 04.12.2013 року у справі № 6-130цс13). Відповідно до матеріалів інвентарної справи, в тому числі технічного паспорта, складеного станом на 29.05.1997 року на спірній земельній ділянці були наявні лише такі споруди: житловий будинок літ. А, що включала а-1 та а-2; літню кухню літ. Б; сарай літ. В та туалет літ. Г. Інших будівель у 1997 році не існувало. Таким чином, зазначення в експертному висновку про будівництво гаражу літ. «Д», кухні літ. «Е», навісу літ. «Ж», санвузлу літ. «К» у 1990 році не відповідає дійсності. При цьому, згідно Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55, не підлягають поділу обєкти нерухомого майна, до складу якого входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна. Питання про їх поділ може розглядатися лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Таким чином, відповідач-2 вважає, що всі обєкти, що знаходяться на спірній земельній ділянці, є спільною власністю сторін, а тому при пропонуванні варіантів виділу (поділу), експерт має виходити саме з часток співвласників, а не встановленого порядку користування. З експертного висновку вбачається, що позивач незаконно користується 73/100 частиною домоволодіння, з якого йому належать лише 45/100, тобто 27/100 частини домоволодіння, належного відповідачам, зараз протиправно використовується позивачем. Оскільки виключно позивач має право формулювати позовні вимоги, то з урахуванням уточнень, вони є безпідставними, тому відповідач-2 просив суд відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того, представник відповідача-2 [PERSON] наголосив, що представника позивача [PERSON] вказує, що позивачу на праві приватної власності належить 1/2 частина домоволодіння № 70 по вул. Херсонській в с. Чорнобаївка. Проте, в інвентарній справі відсутні відомості про реєстрацію права власності на частину спірного будинку за батьком позивача. Скільки у останнього не було зареєстровано право власності на частку в спірному домоволодінні, то й подарувати позивачу він її не міг і не зрозуміло на підставі чого державний реєстратор зареєстрував за позивачем 1/2 частину домоволодіння. При цьому, [PERSON] набула право власності на свою частину домоволодіння у 2004 році, а позивач зареєстрував своє право власності лише у 2016 році. Посилання представника позивача на ст. 357 ч.4 ЦК України та вимога виділити у власність позивача частку в розмірі 73/100 порушують права інших співвласників домоволодіння та суперечать судовій практиці Верховного суду, яким у постанові від 16.05.2018 року по справі 2034/2-853/11 визначено, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній часткові власності, є можливим, якщо кожній із сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин, такий поділ можна провести зі зміною ідеальних часток із присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Отже, якщо в результаті виділу співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Таким чином, позивачу належить 45/100 частини домоволодіння, він просить збільшити його частку на 28 %, які є приватною власністю відповідачів, тож у випадку виділення позивачу частки майна в натурі за запропонованим експертом варіантом, розмір компенсації за збільшення частки позивача складає 158\~627,84 грн. Стосовно порядку користування землею представник відповідача-2 вказав, що згідно пояснень представника позивача, [PERSON] було відведено земельну ділянку площею 0,08 га, згідно акту відведення та встановлення меж земельної ділянки, проте а акті йдеться мова про відвід земельної ділянки по вул. Херсонська 70-А, а предметом позову є домобудівля та земельна ділянка по вул. Херсонська, 70. Жодних документів щодо права позивача на користування земельною ділянкою чи права її оренди позивач не надав. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 11 серпня 2017 року було замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON]. 04 грудня 2017 року у звязку з призначенням судової будівельно- та земельно- технічної експертизи, провадження по справі на час проведення експертизи було зупинено. Ухвалою від 14 серпня 2018 року провадження у вказаній справі було відновлено. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно договору дарування будинку від 22 лютого 1984 року, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 328444164 (час державної реєстрації 28.01.2015 року), [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частка житлового будинку по вул. Херсонська, 70 в с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області. З матеріалів інвентарної справи Е.р. 7111526, інвентарний № 25306 на спірне домоволодіння вбачається, що: - згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 4553506 від 26.08.2004 року (а.с. 42 інв. справи), що [PERSON] та [PERSON] належала 26/100 частина спірного домоволодіння, яка в подальшому була передана [PERSON]; - згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 998730 (а.с. 36 інв. справи), витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 4553506 від 26.08.2004 року (а.с. 42 інв. справи), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВЕ № 896228, [PERSON] була власником 29/100 частки вказаного домоволодіння, яку 01.10.2004 року продала [PERSON] - згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 4553506 від 26.08.2004 року (а.с. 42 інв. справи), [PERSON] та [PERSON] належали по 45/200 частки, (разом 45/100). При цьому, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.04.1983 року (а.с 73 інв. справи), договору дарування від 22.02.1984 року (а.с. 74 інв. Справи), [PERSON] було передано у власність вже 1/2 частка спірного домоволодіння. Згідно ст. 3 ч. 3.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18.06.2007 року, право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлювальних документах розміри часток співвласників на обєкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. Суд звертає увагу на те, що станом на 26.08.2004 року (витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 4553506 від 26.08.2004 року (а.с. 42 інв. справи), загальний розмір часток співвласників житлового будинку становив: 13/100 + 13/100 + 29/100 + 45/200 + 45/200 = одиниця, а після державної реєстрації за позивачем 1/2 частки домоволодіння, (яка відбулася 28.01.2015 року (а.с. 5), частка якого зважаючи на наявні в матеріалах інвентарної справи документи мала б становити 45/100, частки співвласників стали: 50/100 + 29/100 + 26/100 = 105/100 і, всупереч вимогам Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна вийшли за межі одиниці. Таким чином, сторони є співвласниками домоволодіння № 70 по вул. Херсонській в с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області з визначеними частками. При цьому, після оформлення позивачем 1/2 частки домоволодіння, сума часток обєкту нерухомого майна вийшла за межі одиниці. Яким саме чином частка позивача стала становити 1/2 із належних [PERSON] та [PERSON] по 45/200, позивачем не обґрунтовано і не доведено. Як вбачається з уточнених позовних вимог, [PERSON] в обґрунтування своїх вимог поклав висновок судової будівельно-технічної експертизи № 28/2018 від 26.07.2018 року, Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 28/2018 від 26.07.2018 року, поділ домоволодіння № 70 по вул. Херсонській в с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області з технічної точки зору можливий. Враховуючи фактичне користування та планування будинку можливий один варіант поділу, за якого: пропонується виділити [PERSON] на частку 1/2 наступні приміщення та споруди: в житловому будинку літ. «А» житлове приміщення 1-1 площею 26,6 кв.м.; приміщення санвузлу 1-8 площею 3,7 кв.м.; прибудову літ «а»; прибудову літ. «а3»; гараж літ. «Д»; кухню літ «Е»; прибудову літ «е»; сарай літ. «З»; навіс літ. «Ж»; навіс літ. «И»; санвузол літ. «К»; яму вигрібну до санвузла літ. «К»; мостіння І; ворота №1. Всього [PERSON] пропонується о виділу приміщення та споруди загальною вартістю 414072грн. та становить у загальній вартості домоволодіння арифметичну частку 73/100. При цьому, [PERSON] з часткою 29/100 та [PERSON] з часткою 26/100 пропонується виділити наступні приміщення: у житловому будинку літ. «А»: житлове приміщення 1-5 площею 8,4 кв.м.; житлове приміщення 1-4 площею 8,8 кв.м.; житлове приміщення 2-2 площею 11,1 кв.м.; прибудову літ. «а1»; прибудову літ. «а2»; ганок; літню кухню літ. «Б»; хвіртку № 7; ворота № 8; огорожу № 6; огорожу № 3; хвіртку № 2. Всього, спільно [PERSON] з часткою 29/100 та [PERSON] з часткою 26/100 пропонується до виділу приміщення та споруди загальною вартістю 152456 грн., що становить у загальній вартості домоволодіння арифметичну частку 27/100 частин. На розгляд суду пропонується три варіанти порядку користування земельною ділянкою, опис яких наведено в дослідницькій частині висновку та в додатках № 2-4. У домоволодіння № 70 по вул. Херсонській в с. Чорнобаївка до самочинного будівництва відноситься будівля сараю літ. «Л». Розглядаючи вимогу позивача про виділення у власність позивачу 73/100 та відповідачам сумарну частку 27/100 спірного домоволодіння, суд керується наступним: Поняття спільної часткової власності визначено в\~частині першій статті 356 ЦК України\~як власність\~двох чи\~більше осіб\~із визначенням\~часток кожного\~з них\~у праві\~власності.\~Отже,\~право спільної\~часткової власності\~-\~це право\~двох або\~більше осіб\~за своїм\~розсудом володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися належним\~їм у\~певних частках\~майном,\~яке складає\~єдине ціле. Таким чином,\~кожен учасник\~спільної часткової\~власності володіє\~не часткою\~майна в\~натурі,\~а часткою\~в праві\~власності на\~спільне майно\~в цілому.\~Отже,\~ [PERSON]\~володіє часткою\~в праві\~власності на\~спільний будинок\~в розмірі\~50/100,\~[PERSON] - 26/100 та [PERSON] - 29/100. Відповідно до\~ст.\~357\~ЦК України,\~співвласник має\~право на\~відповідне збільшення\~своєї частки\~у праві\~спільної часткової\~власності,\~якщо поліпшення\~спільного майна,\~які не\~можна відокремити,\~зроблені ним\~своїм коштом\~за згодою\~всіх співвласників,\~з додержанням\~встановленого порядку\~використання спільного\~майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Статтею 358\~ЦК України\~визначено,\~що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 364 ЦК України, співвласник має\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~частковій власності. Якщо\~виділ у\~натурі частки\~із спільного\~майна не\~допускається згідно\~із законом\~або є\~неможливим,\~співвласник,\~який бажає\~виділу,\~має право\~на одержання\~від інших\~співвласників грошової\~або іншої\~матеріальної компенсації\~вартості його\~частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Виходячи з аналізу змісту норм\~статей 183,\~358,\~364 ЦК України,\~суд дійшов висновку, що виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Тож, зважаючи на те, що згідно матеріалів справи та інвентарної справи частки співвласників у\~праві власності\~на домобудівлю\~по вул.\~Херсонській,\~70\~в с.\~Чорнобаївка Білозерського\~району Херсонської\~області становлять:\~[PERSON]\~-\~50/100,\~[PERSON] - 26/100, [PERSON] - 29/100, то відповідно і кожній зі сторін має бути виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Правовою позицією Верховного суду у справі № 6-1443цс16 визначено, що якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. З матеріалів справи та висновку судової будівельно-технічної експертизи № 28/2018 від 26.07.2018 року, вбачається, що поділ домоволодіння № 70 по вул. Херсонській в с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області з технічної точки зору можливий. Проте, вимога позивача про виділ йому у власність майна із сумарною часткою 73/100 при тому, що йому на праві приватної власності належить 1/2 частина домоволодіння, може бути здійснена лише з відхиленням від принципу відповідності ідеальним часткам співвласників. Позивач наголошував, що з моменту набуття права власності на 1/2 частину будинку, він за власний рахунок добудував прибудову, гараж, кухню, сарай, навіс, санвузол, вигрібну яму, мостіння, ворота. Вказані поліпшення були проведені ним в 1990 році і з того часу фактичний порядок користування домоволодінням вже був складений. З урахуванням прибудов, [PERSON] фактично користується 73/100 часткою в спірному домоволодінні, які і просить суд виділити йому у власність. Розглядаючи дану вимогу, суд бере до уваги положення ст.357 ч.4 ЦК України, згідно положень якої співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Таким чином, вимога позивача про збільшення його частки у спільній частковій власності на домобудівлю з 1/2 на 73/100 за рахунок добудови/прибудови є такою, що суперечить положенням ст. 357 ч.4 ЦК України та задоволенню не підлягає. Під час слухання справи представник позивача уточнив позовні вимоги, в яких посилаючись на положення ст. 364 ЦК України просив суд в тому числі: «Виділити у власність [PERSON] та [PERSON] з сумарною часткою 27/100 у домоволодінні по вул. Херсонська, 70 в с. Чорнобаївка наступні приміщення, будівлі та споруди (якими вони фактично користуються): у житловому будинку літ. «А»: житлове приміщення 1-5 площею 8,4 кв.м.; житлове приміщення 1-4 площею 8,8 кв.м.; житлове приміщення 2-2 площею 11,1 кв.м.; прибудову літ. «а1»; літню кухню літ. «Б»; хвіртку № 2; ворота № 8; огорожу № 6; огорожу № 3; хвіртку № 7. та виділити у користування [PERSON] та [PERSON] з сумарною часткою 27/100 окрему земельну ділянку площею 349,5 кв.м., на якій розташовані обєкти нерухомості, що їм спільно виділяються за цього варіанту. На графічному додатку 2 ця ділянка позначена темно-сірим кольором. Прохід на земельну ділянку з боку вулиці Херсонська передбачено через фактично існуючі ворота». Судом встановлено, що сторони є співвласниками у спільній частковій власності і на дані правовідносини поширюються положення глави 26 (ст. ст. 355-372) ЦК України. При цьому, суд звертає увагу на те, що представник позивача просив суд виділи відповідачам майно у спільну сумісну власність, яке фактично перебуває у їх спільній частковій власності. Тобто, без будь-якого правового обґрунтування [PERSON] просить визнати за відповідачами право власності на 27/100 з сумарною (спільною) часткою, в порушення їх права на вже визначені частки (часткова власність) в майні. Розглядаючи вимогу\~позивача про\~виділ земельної\~ділянки сторонам,\~суд керується\~положеннями ст.\~120\~ч.\~4\~ЗК України,\~згідно якої\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, зважаючи на відсутність підстав для задоволення вимоги [PERSON] про виділ йому у власність 73/100 частки в спірній домобудівлі, у суду немає підстав для зміни часток відповідачів на земельну ділянки. При цьому, представник позивача просив суд виділи відповідачам земельну ділянку у спільне сумісне користування, яке фактично перебуває у їх спільному частковому користуванні. Таким чином, суд дійшов висновку, що підстав для виділення у користування відповідачам, які є співвласниками майна з визначеними частками, окремої земельної ділянки з сумарною часткою 27/100 не підлягає задоволенню як така, що суперечить вимогам чинного законодавства та порушує права відповідачів. Крім того, судом встановлено, що експерт у своєму висновку, а відповідно і позивач в уточнених позовних вимогах, не визначили реальну частку в майні відповідача-1 та відповідача-2, тож суд позбавлений можливості визначити на скільки зменшилася частка у майні кожного з відповідачів та, відповідно, визначитися в можливості стягнення компенсації на користь кожного з них у разі задоволення вимог позивача про збільшення його частки у спільному майні. Тож з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про невідповідність обраного позивачем способу захисту своїх прав тим способам захисту, що передбачені законодавством України. Відповідно положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. У постанові Вищого господарського суду України від 02.03.2017 року у справі № 910/12557/16, вказано, що вирішуючи спір, суд повинен надати обєктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Неналежність обраного способу судового захисту з огляду на правову позицію Верховного Суду України, наведену в п. 3 Інформаційного листа №01-8/482 від 13.08.2008року\~ Вищого господарського суду України «Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року», зумовлює відмову у задоволенні означених позовних вимог. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, матеріали інвентарної справи № Е.р. 7111526, зважаючи на положення ст. ст. 8 ч. 1 та 11 ч. 1 ЦПК України, згідно яких суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною [PERSON] України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, зважаючи на зміст позовних вимог, враховуючи відсутність у суду права за власною ініціативою\~вийти за рамки позовних вимог, суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON], оскільки невідповідність обраного позивачем способу захисту способам, визначеним законодавством України є підставою для відмови в позові. \~ \~ \~ \~Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed