Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ «СК «АХА Страхування» 71 907,53 грн. матеріальної шкоди та понесені судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач [PERSON] 02.11.2010р. о 20.30 год. на 8-му км автодороги Західний обхід м.Львова, керуючи транспортним засобом марки «ДАФ АЕ55СЕ» д.н.з. [NUMBER], не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та її змін, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Мітцубіші» д.н.з. [NUMBER], належним [PERSON], в результаті чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження. Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 28.01.2011р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст.124 КУпАП. Оскільки належний [PERSON] автомобіль марки «Мітцубіші» д.н.з. [NUMBER], на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований у ПрАТ «СК «АХА Страхування», за договором добровільного страхування наземного транспорту № ПЛА 100-а/лв (др.) від 24.10.2010р., згідно розрахунку страхового відшкодування № 2010/V/OMOD01930 від 06.01.2011р. і відповідно до страхового акту № 2010/V/OMOD01930/VESКО210 від 10.01.2011р. за ремонт вказаного транспортного засобу вигодонабувачеві було виплачено страхове відшкодування в сумі 97 407,53 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 92 від 12.01.2011р. Цивільна відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована ПАТ «СК Уніка», яка згідно визначеної договором № 4672164 ліміту відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб, відшкодувало 25 500 грн. страхових витрат. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» просить стягнути з відповідача 71 907,53 грн. матеріальної шкоди. Представник позивача подав до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, а справу просить розглядати у відсутності представника позивача ПАТ «СК «АХА Страхування». Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не прибули, однак представник відповідача подав суду заяву про можливість розгляду справи у їх відсутності, крім того проти позову заперечив, просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову. У зв'язку з неявкою сторін, їх представників, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 листопада 2010 року о 20.30 год. на 8-му км автодороги Західний обхід м.Львова, мала місце дорожньо-транспортна пригода між транспортним засобом марки «ДАФ АЕ55СЕ» д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача та автомобілем марки «Мітцубіші» д.н.з. [NUMBER], належним [PERSON], в результаті якої обидва транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача [PERSON], який в порушення п.12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та її змін, що мало наслідком зіткнення вищевказаних транспортних засобів. Зазначене підтверджується постановою судді Сихівського районного суду м.Львова від 28.01.2011р., згідно якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вказана постанова є обов'язковою в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому вина [PERSON] у вчиненні ДТП не підлягає доказуванню. Як стверджується договором добровільного страхування наземного транспорту № ПЛА 100-а/лв (др.) від 24.10.2010р. належний [PERSON] автомобіль марки «Мітцубіші» д.н.з. [NUMBER], на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований у ПАТ «СК «АХА Страхування». На виконання умов даного договору, згідно проведеного розрахунку страхового відшкодування № 2010/V/OMOD01930 від 06.01.2011р. та на підставі страхового акту № 2010/V/OMOD01930/VESКО210 від 10.01.2011р., ПАТ «СК «АХА Страхування» за ремонт вказаного транспортного засобу виплатила вигодонабувачеві страхове відшкодування в сумі 97 407,53 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 92 від 12.01.2011р. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічна положення містить і ст.993 ЦК України. Позивач, з метою відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу з відповідача, звернувся 16.05.2014р. до суду з заявленим позовом, при цьому позивач, як на правову підставу своєї вимоги, вказує ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» із чим суд погодитись не може. Згідно положень п.27 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» до договорів майнового страхування застосовується суброгація, а не регрес. Так, перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика є суброгацією. При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. І регрес, і суброгація виникають на підставі закону. Наприклад, право регресної вимоги встановлено для страховика за договорами обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів до особи, яка заподіяла шкоду, у разі, коли ця шкода заподіяна життю та здоров'ю умисно, а також внаслідок вчинення ДТП у стані алкогольного або наркотичного сп'яніння тощо. Суброгація також виникає на підставі закону - ст.993 ЦК та ст.27 Закону «Про страхування». Проте між зазначеними поняттями існують відмінності. За суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Ці інститути мають різний режим правового регулювання, регрес регулюється загальними нормами цивільного права зокрема ст.1191 ЦК України, а для суброгації відповідно до ст.993 ЦК встановлений особливий правовий режим. Оскільки право вимоги до позивача перейшло саме через виплату страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування то відносини відповідача та позивача регулюються саме ст.993 ЦК України. При суброгації перебіг строку позовної давності починається з моменту виникнення страхового випадку та згідно ст.262 ЦК України і не переривається через заміну сторін у зобов'язанні. При регресі - з моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування, тобто зазнав збитків (ст.261 ЦК України). Відповідно до положень ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.3, 4 ст.267 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що з вказаним позовом позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова 13 травня 2014 року, відповідно до відомостей штемпеля поштового відділення зв'язку, проте перебіг строку позовної давності розпочався з моменту виникнення страхового випадку (ДТП), тобто з 02 листопада 2010 року. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що стороною позивача пропущено строк позовної давності, не зазначено поважності причин пропуску цього строку і не подано клопотання про поновлення вказаного строку, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено представниками відповідача у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі ст.ст. 261, 262, 267, 993, 1187, 1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» та

Outcome: dismissed