Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 07.07.2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №002/0706/12-055, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 50000 доларів США. В подальшому, 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та Факторинговою компанією «Вектор плюс» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. Також, 28.11.2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ ФК «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу. Відповідно до умов Договору, ТОВ ФК «Вектор Плюс» відступає фактору ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. Таким чином, ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за кредитним договором №002/0706/12-055 від 07.07.2006 року. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов'язався в порядку та на умовах, визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Проте, позичальник своїх зобов'язань за кредитним договором не виконував у зв'язку чим станом на 01.07.2014 року наявна заборгованість по кредитному договору у розмірі 1085850 грн. 97 коп., з яких: 563936 грн. 08 коп. - тіло кредиту; 389437 грн. 29 коп. - заборгованість по відсоткам; 21 грн. 33 коп. - заборгованість по комісії; 132456 грн. 27 коп. - заборгованість по пені. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №002/0706/12-055 від 07.07.2006 року між банком та [PERSON] 07.07.2006 року було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором солідарно за виконання позичальником усіх його зобов'язань, що виникли по договору кредиту. Просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість у розмірі 1085850 грн. 97 коп. та понесені судові витрати. Представник позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та підтвердив, викладені в позовній заяві обставини. Просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях. Пояснила, що відповідач кредитних коштів не отримував, оскільки на той час перебував за кордоном. Просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні також позов не визнав. Пояснив, що 02.07.2010 року позивачем було змінено умови зобов'язання та визначено новий кінцевий строк повернення кредиту 30.07.2010 року, а тому дія договору поруки припинилася. Просив відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» слід відмовити з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 07.07.2006 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №002/0706/12-055, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що поновлюється у розмірі 50000 доларів США на строк з 07.07.2006 року по 10.07.2016 року на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Кредитні кошти призначені на споживчі цілі. Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 15% річних (а.с.5-6). Пунктом 1.2. Договору сторони погодили, що кредит надається банком у готівковій формі через касу банку на підставі заяви позичальника з урахуванням вартості і ліквідності майна, що передається позичальником в іпотеку банку. Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З наданих представником відповідача [PERSON] пояснень видно, що останній позов не визнає з тих підстав, що кредитні кошти йому у визначеному договором порядку надані не були. Порядок здійснення касових операцій банком, в тому числі і видачі готівки клієнтам, детально врегульовано, чинною на момент виникнення спірних правовідносин, Інструкцією про касові операції в банках України, затвердженою Постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року за N 337. Зокрема, розділом третім Інструкції визначено порядок проведення касових операцій банків із клієнтами. До касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, Інструкцією віднесено: заяву на переказ готівки (додаток 6), прибутково-видатковий касовий ордер (додаток 7), заяву на видачу готівки (додаток 8), прибутковий касовий ордер (додаток 9), видатковий касовий ордер (додаток 10), грошовий чек (додаток 11), а також рахунки на сплату платежів та документи, установлені відповідною платіжною системою для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі. Прибуткові, видаткові та прибутково-видаткові касові ордери, заяви на видачу готівки оформляються банком за допомогою технічних засобів із зазначенням номера примірника в правому верхньому кутку або виписуються з використанням копіювального або самокопіювального паперу. Видача готівки іноземної валюти здійснюється за такими видатковими документами: за заявою на видачу готівки - юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, а також підприємцям з їх поточних рахунків на цілі, передбачені нормативно-правовими актами; фізичним особам з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків та переказу без відкриття рахунку, а також за операціями з відшкодування банкнот іноземної валюти, прийнятих на інкасо; за видатковим касовим ордером - працівникам банку за внутрішньобанківськими операціями; за документами на отримання переказу в готівковій формі, установленими відповідною платіжною системою, - фізичним особам (глава ІІІ Розділу ІІІ Інструкції) Таким чином, належним доказами виконання прийнятих на себе зобов'язань за договором банком по наданню кредитних коштів відповідачу є заява на видачу готівки та видатковий касовий ордер. Разом із тим, у матеріалах справи наявна лише заява позичальника на отримання кредиту від 19.06.2006 року, яка за своїм змістом передувала укладенню кредитного договору, а тому посилання представника позивача на дану заяву у якості підтвердження виконання банком прийнятих на себе зобов'язань - не може бути прийняте до уваги судом. Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання кредитних коштів [PERSON] позивачем суду надано не було. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Однак, доказів виконання умов договору банком суду надано не було. За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов'язку по сплаті кредитної заборгованості. Судом також встановлено, що 07.07.2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки (а.с.8). В умовах договору сторони погодили, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами. У разі невиконання позичальником умов основного зобов'язання в строк, поручитель погашає суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за несвоєчасне повернення позичальником коштів, наданих в межах основного зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Таким чином, враховуючи те, що судом не було встановлено факту невиконання позичальником умов основного зобов'язання, тому суд приходить до висновку про безпідставність заявлених кредитором вимог. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» слід відмовити.

Outcome: dismissed