Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що з 25 вересня 2010 року вона перебувала в шлюбі з [PERSON] 01 березня 2018 року рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області їх шлюб було розірвано. В шлюбі у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Останні три роки шлюбу, чоловік випивав алкогольні напої. Спочатку приходив додому з роботи з запахом вигорання, потім почав пити пиво вечорами, потім все переросло в міцні напої. У якийсь момент вона не витримала і вирішила розірвати шлюб і почати нове життя. Вона робила все можливе, щоб дитина не бачила батьківського пияцтва. У зв`язку з пияцтвом відповідача він не надавав кошти для утримання доньки і ще будучи в зареєстрованому шлюбі у 2016 році, вона подала позов про стягнення аліментів на утримання дитини. Станом на 2021 рік у відповідача існує заборгованість по аліментах. З моменту їх розлучення відповідач не спілкується з донькою, не приймає участь у її вихованні. Позивачка ніколи не заперечувала проти зустрічей дитини із батьком, перешкод для зустрічей та спілкування з дитиною вона не створювала, вона не скриває своє місцезнаходження, відповідач знає де вони з донькою проживають, знає де вона працює та її телефон. Можливість зв`язатись та приїхати до доньки у відповідача була завжди, але не було бажання. У вихованні доньки відповідач участі не приймає взагалі, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, взагалі не спілкується з дочкою, тобто відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками, він самоусунувся від виховання дитини. Він не знає де зараз навчається донька, чи має якісь хвороби, які в неї інтереси тощо. Жодного разу з того моменту як вони стали жити окремо він не привітав доньку з днем народження. Таким чином відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, не утримує матеріально, тому вона просить позбавити його батьківських прав. Ухвалою суду від 16 вересня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року підготовче провадження закрите та призначене справу до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Служби у справах дітей Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надали суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 25 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 108, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 13 від 13 липня 2011 року, в якому батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року у справі № 209/70/16-ц, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05.01.2016 року, на користь матері [PERSON] до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). Згідно розрахунку заборгованості Південного відділу ДВС у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) [PERSON] станом на 30.04.2021 року має заборгованість по аліментам в розмірі 74330,34 грн. (а.с. 8). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 березня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 5). Судом встановлено, що малолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю, і знаходиться на її вихованні та утриманні, у той час як відповідач участі у вихованні та утриманні дочки не бере, про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя не піклується, матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, що підтверджується характеристикою [PERSON] наданою Комунальним закладом «Середня загальноосвітня школа № 18» Кам`янської міської ради (а.с. 11), службовою характеристикою [PERSON] наданої КНП КМР «Міський консультативно-діагностичний центр» (а.с. 12), службовою характеристикою [PERSON] наданої ТОВ «Поліклініка сімейної медицини-2» (а.с. 13), висновком та рішенням служби у справах дітей міської ради про підтвердження місця проживання малолітньої дитини [PERSON] для її тимчасового виїзду за межі України (а.с. 19, 20) Судом не встановлено, вчинення позивачем будь-яких перешкод відповідачу у виконанні ним своїх батьківських обов`язків та наявність його звернень до Служби у справах дітей з цього приводу. Згідно наданого до суду висновку виконавчого комітету Кам`янської міської ради №8вих-20/925 від 19.11.2021 року, Орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] залишити на розсуд суду з урахуванням найкращих інтересів дитини (а.с. 43). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини… Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Таким чином, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про ухилення відповідача як батька від виконання своїх обов`язків щодо малолітнього сина, оскільки він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання і виховання, підготовку до самостійного життя, та не забезпечує дитині матеріальної підтримки, медичного догляду і лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання. Доказів щодо спростування таких обставин, матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи встановлені обставини, з урахуванням вимог чинного національного та європейського законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідач по справі внаслідок винної поведінки та свідомого нехтування покладених на нього, як батька, обов`язків, ухилявся і продовжує ухилятися від їх виконання, позовні вимоги визнав в повному обсязі, у зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи відсутність висловленої позивачем вимоги щодо стягнення судового збору з відповідача, у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved