Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] року померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/5 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. За життя 18 серпня 1986 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла відповідачу по справі [PERSON]. Відповідач на день смерті спадкодавця разом з нею не проживала, у передбачений законом шестимісячний строк заяви до нотаріуса про прийняття спадщини не подавала, тому вважається такою, що не прийняла спадщину. Однак з невідомих причин позивачу випадково у 2018 році стало відомо, що відповідач отримала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Вважає зазначене свідоцтво незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки після смерті [PERSON] відповідач спадщину не прийняла, я фактично прийняв спадщину, оскільки проживав разом за вказаною адресою на день її смерті. Також відповідно до запису у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП №50290492, виданого 24 лютого 2016 року Відділом державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції на спірне майно, а саме на 1/5 частину вказаного житлового будинку. Враховуючи те, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], вважає, що вказаний арешт є незаконним і підлягає скасуванню. Позивач просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 20 липня 2018 року, видану [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], визнати за ним право власності на 1/5 частину вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] і скасувати вищезазначений арешт на 1/5 частину будинку. Позивач в судове засідання не з'явився, але завчасно надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідача в судове засідання не з'явилася, але завчасно надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки вважає, що своєчасно звернулася до нотаріуса і прийняла спадщину у визначений законом строк. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази у справі. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 21 травня 1990 року підтверджується факт належності [PERSON] 1/5 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] Власником 4/5 частини вказаного житлового будинку на даний час належить позивачеві [PERSON], що доводиться копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 липня 2018 року. Згідно копії заповіту від 18 серпня 1986 року [PERSON] заповіла усе належне їй майно відповідачеві [PERSON]. Копією паспорту відповідача підтверджується факт укладення нею шлюб 19 жовтня 2005 року з [PERSON] і шлюбне прізвище відповідача на даний час - [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] року, що доводиться копією свідоцтва про її смерть. 18 липня 2018 року відповідач [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Як вбачається з довідки виконкому Синельниківської міської ради Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] по день смерті і разом з нею була зареєстрована [PERSON] з 11 квітня 1996 року до 12 листопада 2002 року. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 липня 2018 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 1/5 частину вищезазначеного житлового будинку. У ч. 1 ст. 1216 ЦК України зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У ч.1 ст.1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, з заявою про прийняття спадщини відповідач [PERSON] звернулася до нотаріуса 18 липня 2018 року, тоді як спадкодавець [PERSON] померла [INFO] року, тобто з пропущенням шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, як вбачається з довідки виконкому Синельниківської міської ради Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] по день смерті і разом з нею була зареєстрована [PERSON] з 11 квітня 1996 року до 12 листопада 2002 року. Зі змісту ч.3 ст.1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину лише за умови його фактичного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не за умови його реєстрації за однією адресою разом зі спадкодавцем. Доказів щодо фактичного проживання відповідача разом з [PERSON] на час її смерті, тобто станом на [INFO] року суду не надано. Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] незаконно отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], у зв'язку з чим зазначене свідоцтво повинно бути визнано недійсним. Оскільки відповідач право власності на 1/5 частину вищезазначеного житлового будинку не отримала, то відповідно підлягає скасуванню і арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП №50290492, виданого 24 лютого 2016 року Відділом державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції на спірне майно. Крім того, з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 липня 2018 року вбачається, що власником 4/5 частини вказаного житлового будинку на даний час належить позивачеві [PERSON] Зазначена частина будинку перейшла позивачеві в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. В суді не оспорювався факт проживання позивача у вказаному житловому будинку на час відкриття спадщини після смерті його баби [PERSON], у зв'язку з чим суд вважає даний факт встановленим. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. На підставі викладеного,

Outcome: approved