Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, що утримуються з нього на користь [PERSON] на двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] з 1/3 на 1/6 частину всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову зазначив, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21.09.2017 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 10.07.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З моменту винесення рішення, він не має заборгованості по сплаті аліментів, проте, у нього погіршилось матерівльне становище. 17.02.2018 року він уклав шлюб з [PERSON] , від якого [INFO] у них народилась дитина син [PERSON] . Дружина не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Вказує, що працює менеджером та дохід становить 4200,00 грн. на місцяь. Кожного місяця із його заробітної плати стягуються аліменти в загальному розмірі 1/2 частини його заробітку і остаточна заробітна плата, яку він отримує після всіх відрахувань є занадто малою і не задовольняє всі його життєві потреби. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.06.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.07.2019 року у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд. Позивач в судове засідання не з`явився, представником подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачем подано заяву, у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала, оскільки позивачем не доведено погіршення його матеріального стану, а на нову дитину позивача держава сплачує додаткову допомогу. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 вересня 2017 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньіх дітей сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.07.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 02.10.2017 року (арк. справи 5). 17 лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.02.2018 р. (арк. справи 6). [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.04.2019 р. (арк. справи 7). Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів складеного Дніпровським РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області, борг [PERSON] станом на 01.05.2019 року складає 2550,60 грн. (арк. справи 8). [PERSON] з 15 квітня 2019 року працює у фізичної особи-підприємця [PERSON] , що підтверджено відповідною довідкою №б/н (арк. справи 9). Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правиламист. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. У відповідності дост.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихстаттею 184 цього Кодексу(ч. 2 ст. 182СК України). Згідно ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів позивач в позові зазначає, що у нього змінилося матеріальне становище, що він працює офіційно та його заробітна плата становить 4200,00 грн. на місцяь, змінився його сімейний стан, те, що у нього є дружина та малолітня дитина. Належних і допустимих доказів, які б підтверджували погіршення матеріального становища, позивачем не надано, тобто, належних та допустимих доказів наявності обставин, визначених ст. 192 СК України, необхідних для зміни розміру аліментів не надано. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем в позовній заяві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню. Враховуючи те, що позивач працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дітей не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача дружини та малолітньої дитини, яких він утримує, не може слугувати самостійною підставою для зменшення розміру аліментів, та те, що розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. Суд вважає, що усі діти потребують однакового піклування батьків, а тому діти, що проживають окремовід батька повинні отримувати не менше забезпечення, ніж дитина, що з ним проживає. Оскільки позивач має трьох дітей, то розмір аліментів 1/3 частина його заробітку є справедливим. Крім того, зменшення частки аліментів не вирішує за суттю сам розмір, який на теперішній час стягуються з позивача, оскільки прожитковий мінімум на час розгляду справи в суді складає 2118 грн. та не залежно від частки доходів, позивачеві щомісячно нараховується за законом на двох дітей 2118,00 грн. Враховуючи вищевикладене та положення, зокрема, ч. 1 ст. 192 СК України, суд дійшов до переконання у відсутності достатніх підстав для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду, шляхом зменшення їх розміру. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Судовий збір віднести за рахунок держави. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 21 листопада 2019 року. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed