Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним право власності на житловий будинок літ. В-1, з належними до нього господарчими будівлями та спорудами, а саме: жилої прибудови літ. В1-1, жилої прибудови літ. В2-1, вбиральні літ.Е-1, гараж літ.К-1, літньої кухні літ.М-1, гараж літ.К-1, огорожі №1-2, загальною площею 75, 5 кв.м., з них жилої 40,7кв.м., розташованої за адресою: м. Маріуполь, вул. Лісна буд.10 з присвоєнням нової поштової адреси: м. Маріуполь, вул. Лісна 10«а». В обґрунтування наведених вимог зазначив, що право власності на ? частину домоволодіння №10 по вул. Лісній, 10 у м. Маріуполі він набув в порядку спадкування за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 26.06.2009 року. Реєстрація прав власності на частину домоволодіння унеможливлюється виділом у натурі частки із спільного майна, яке відбулось на користь співвласника за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 14.04.2008 року. Представник позивача діюча за довіреністю [PERSON] та відповідач по справі позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити, розгляд справи провести за їх відсутності. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 26.06.2009 року за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на ? частку домоволодіння №10, розташованого по вул. Лісній у м. Маріуполі та самочинно зведенні на його території жилу прибудову літ.В1-1, жилу прибудову літ.В2-1, сіні літ.в-1, літню кухню літ.М-1, гараж літ. К-1, включивши їх до складу домоволодіння. Вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України закріплено, що обставини встановленні судовим рішенням у цивільній, господарської або адміністративній справі, що набрало закрої сили, не доказуються при розгляду інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на викладенні вимоги, опираючись на наведене рішення у цивільній справі, суд вважає встановленим право спільної часткової власності [PERSON] на домоволодіння №10 по вул. Лісній у м. Маріуполі. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з вимог ст. 364 ЦК України, згідно до яких кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. N 7, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири (п. 6). Враховуючи, що позивачу належить ? частка домоволодіння №10 по вул. Лісній у м. Маріуполі, яка складається з житлового будинку літ.В-1 та належних до нього господарчих будівель та споруд, а саме: жилої прибудови літ. В1-1, жилої прибудови літ. В2-1, вбиральні літ.Е-1, гараж літ.К-1, літньої кухні літ.М-1, гараж літ.К-1, огорожі №1-2, які є окремими обєктами нерухомого майна та не потребують технічного переобладнання для ізольованого використання, що надає можливість для виділу належних позивачу прав власності у єдину частку. Вимогами закріпленими у ч.3 ст.364 ЦК України регламентовано, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 14.04.2008 року за спадкодавцем відповідача [PERSON] - [PERSON] визнано право власності на жилий будинок літ. А-1 та нежилу прибудову літ. А1-1, розташовані на земельній ділянці по вул. Лісній №10 у м. Маріуполі. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що за відповідачем [PERSON] визнано право власності на відокремленні обєкти нерухомого майна, розташованого на території спірного домоволодіння, законні права та інтереси останнього вимогами позивача щодо виділу єдиної частки, не порушуються. Одночасно, суд не може погодитись з вимогами позивача в частині привласнення виділеному об'єкту нової окремої поштової адреси, оскільки це до компетенції суду не належить. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 356, 358, 364 ЦК України,

Outcome: partial