Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована тим, що у грудні 2020 року за місцем своєї роботи позивач отримала постанову приватного виконавця Русецької О.О. від 02 жовтня 2020 року за ВП № 63137303 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. З даної постанови вона дізналася про наявність виконавчого напису № 510 від 03 вересня 2020 року, вчиненного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. про стягення з неї на користь ТОВ «ВердиктКапітал» заборгованоість у сумі 52255,83 грн., однак їй не зрозуміло по якому кредитному договору у неї існує заборгованість, оскільки кредитні договори з відповідачем не укладала. 05 січня 2021 року вона звернулася з заявою до приватного виконавця щодо надання їй завірених належним чином копій виконавчого напису № 510 від 03 вересня 2020 року, виданного приватним нотаріусом КМНО Секістовою Т.І., копію кредитного договору, на підставі якого вчинено виконавчий напис № 510 від 03 вересня 2020 року, копію постанови про відкриття виконавчого провадження та інші наявні документи у виконавчому провадженні по даній справі. Однак, документів вона не отримала. Вважає, що відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не міг вчинити виконавчий напис, оскільки подані документи не підтверджують безспірність або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та відсутні докази того, що з дня виконання права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У зв`язку з чим, просить суд визнати виконавчий напис № 510 від 03 вересня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВердиктКапітал» заборгованості у розмірі 52255 грн. 83 коп. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою суду від 18 січня 2021 року провадження у даній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та за клопотанням позивача витребувані у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Т.І. та Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» необхідні докази для розгляду справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача - ТОВ «ВердиктКапітал», своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, свого уповноваженого представника до судового засідання не направив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І. та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. усудове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. В письмових поясненнях приватний нотаріус Секістова Т.І. просила розглянути цивільну справу за її відстуності. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Як убачається із матеріалів справи, 03 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 510, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором № 621066383 від 18 лютого 2013 року, укладеним з АТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 1 від 21 червня 2016 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/Веста від 26 грудня 2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Строк платежу за Кредитним договором № 621066383 від 18 лютого 2013 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16 січня 2019 року по 11 березня 2020 року. Сума заборгованості становить 51755,83 грн., яка складається з: 24134,62 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 18103,22 грн. - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 9517,99 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями. Крім того, за вчинення цього виконавчого напису стягнуто плату зі стягувача, ТОВ «Вердикт Капітал», в розмірі 500 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача (а.с. 119). Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. відкрито виконавче провадження № 63137303 та на підставі виконавчого напису № 510, виданого 03 вересня 2020 року приватним нотаріусом КМНО Секістовою Т.І. стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в сумі 52255,83 грн., про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 02 жовтня 2020 року (а.с. 9 зворотня сторінка, а.с. 10). Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У відповідності до підпункту 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 3.1 - 3.4 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Як убачається із копій документів, які витребувані судом, та на підставі яких було вчинено виконавчий напис, наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., підставою вчинення виконавчого напису № 510 від 03 вересня 2020 року стала заява представника за довіреністю ТОВ «Вердикт Капітал» Кінзерської О.В. про вчинення виконавчого напису разом з переліченими додатками: а саме: кредитний договір № 621066383 від 18 лютого 2013 року, копія претензії до боржника та копія реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості, копія довіреності представника ТОВ «Вердикт Капітал», кредитний договір № 621066383 від 18 лютого 2013 року, укладеним з АТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 1 від 21 червня 2016 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», ідентифікаційний код юридичної особи 35326253, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/Веста від 26 грудня 2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», ідентифікаційний код юридичної особи 41264766, правонаступником якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 117-127). Відповідно до виписки з особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором № 621066383, заборгованість за кредитним договором № 621066383 від 18 лютого 2013 року перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 11 березня 2020 року складає 51755,83 грн. (а.с. 120). Відповідно до письмової претензії від 25 серпня 2020 року, видно, що на адресу [PERSON] була направлена письмова вимога, в якій зазначено, що у [PERSON] за кредитним договором № 624066383, станом на 11 березня 2020 року існує заборгованість перед Банком у розмірі 51755,83 грн. та вимагають від неї виконати зобов`язання перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором, а саме: сплатити заборгованість по кредиту та відсоткам у розмірі 51755,83 в строк до 01 вересня 2020 року (а.с. 121). Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище Постанови Пленуму передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Судом встановлено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І., при вчиненні виконавчого напису № 510 від 03 вересня 2020 року, керувалась випискою з особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором № 621066383 від 18 лютого 2013 року, підготовленою представником ТОВ «Вердикт Капітал», однак дана виписка не містить дати її складання, детального розрахунку суми заборгованості помісячно, починаючи з дати її виникнення та строків погашення, що викликають сумніви щодо строків позовної давності, та того, що Банк та/чи відповідач зверталися до [PERSON] з повідомлення про відступлення права вимоги за даним кредитним договором та претензією щодо заборгованості по вищезазначеному кредитному договору. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у справі № 305/2082/14-ц від 15 січня 2020 року та така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин. Суд вважає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Виходячи з викладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, та встановивши, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною; приймаючи до уваги, що нотаріус, при вчиненні виконавчого напису не мав повного обсягу документів, зокрема, доказів підтвердження отримання боржником претензії від 25 серпня 2020 року за вих. № 13818236 про погашення заборгованості за кредитним договором; математичного розрахунку суми заборгованості, за відсутності того, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; не перевірив відсутність спору між кредитором та позичальником щодо розміру заборгованості, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та визнання виконавчого напису № 510 від 03 вересня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 52255 грн. 83 коп. таким, що не підлягає виконанню. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1362 грн. 00 коп. (908 грн. за подання позову + 454 грн. за забезпечення доказів). На підставі викладеного,

Outcome: approved