Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача незаконно отримані кошти в розмірі 859,15 грн. та судовий збір. Свої вимоги обґрунтовують тим, що з 09.04.2020 року по 14.08.2020 року відповідач перебував на обліку центру зайнятості, як безробітній. В ході перевірки обґрунтованості виплат матеріального забезпечення було виявлено, що [PERSON] під час перебування на обліку центру зайнятості працював в ТОВ «Колос» з 12 червня 2020 року (згідно наказу про прийняття на роботу від 11.06.2020 року № К0000000029-1645). Відповідач був зобов`язаний повідомити про своє працевлаштування та отримання доходів, а Олександрійський МРЦЗ повинен був припинити виплату допомоги по безробіттю. Приховання факту працевлаштування та перебування в трудових відносинах призвело до незаконного отримання відповідачем коштів на загальну суму 859,15 грн. 14.08.2020 року відповідачу направлено наказ та лист-повідомлення про необхідність повернення незаконно отриманих коштів, але [PERSON] кошти не повернув. У зв`язку з цим просять стягнути з відповідача суму незаконно отриманих коштів та судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Будь-яких заяв, клопотань чи відзиву не подав. За відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 09 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до Олександрійського міськрайонного центру зайнятості Кіровоградської області з заявою про надання статусу безробітного, в якій власним підписом засвідчив той факт, що він не відноситься до зайнятого населення, та через відсутність роботи не має заробітку та інших передбачених законодавством доходів, а також що він з правами та обов`язками безробітного ознайомлений та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей. Того ж дня [PERSON] подав заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю. Наказом №НТ200409 від 09 квітня 2020 року відповідачу надано статус безробітного, а наказом №НТ200409 від 20 травня 2020 року йому призначено допомогу по безробіттю з 09 квітня 2020 року. Актом №76 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 14 серпня 2020 року встановлено, що відповідач в період перебування на обліку ЦЗ, перебуває у трудових відносинах із ТОВ «Колос». Згідно з копією наказу № К0000000029-1645 від 11.06.2020 року про прийняття на роботу, [PERSON] прийнятий на роботу з 12.06.2020 на посаду охоронника в ТОВ «Колос». Згідно довідки Олександрійського міськрайонного центру зайнятості № 2738/07 від 28.12.2020 року, [PERSON] за період з 12 червня 2020 року по 13 серпня 2020 року, як безробітній отримав допомогу у розмірі 859,15 грн. Згідно з наказом Олександрійського МРЦЗ №200814 Р1 від 14 серпня 2020 року «Про повернення коштів безробітним [PERSON] », вирішено здійснити заходи по поверненню виплаченої допомоги безробітному [PERSON] у розмірі 859,15 грн., у зв`язку з подання недостовірних відомостей. 17.08.2020 року [PERSON] направлено повідомлення із зазначенням реквізитів про повернення незаконно отриманих коштів у сумі 859,15 грн. Кошти в добровільному порядку на день розгляду справи не повернуто. Суд, застосовує такі норми права. Стаття 5 ЦПК України вказує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Зі змісту ст. 81 ЦПК України вбачається, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. В Україні до зайнятого населення належать також громадяни, які надають послуги за договорами цивільно-правового характеру. Розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» безробітні зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їх матеріального забезпечення та при вирішенні питання про надання статусу безробітного, а згідно зі ст. 34 цього Закону фонд має право, зокрема, стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. За змістом п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року №60/62, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому чинним законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманої допомоги. Відповідно до розділу 5 Наказу Міністерства соціальної політики України «Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності» від 15 червня 2015 року №613 та пункту 37 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу» від 20 березня 2013 року №198 центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації та встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), зайняття іншим видом діяльності згідно із статтею 4 Закону України «Про зайнятість населення». За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Згідно зі ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, та враховуючи той факт, що позивач довів факт незаконного отримання коштів на суму 859,15 грн. відповідачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. відповідач не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували твердження і докази позивача про недобросовісність отримання ним допомоги по безробіттю. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі сплаченого судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved