Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що під час роботи позивача у відповідача, останній не регулярно виплачував заробітну плату заборгував позивачу заробітну плату за наступні періоди у таких розмірах: -Лютий 2018 року - 8653,21 грн; -Березень 2018 року - 6976,21 грн.; -Квітень 2018 року - 10258,97 грн.; -Травень 2018 року - 9257,48 грн.; -Червень 2018 року - 7543,42 грн.; -Липень 2018 року - 12207,78 грн.; а всього в загальному розмірі 55497,07 грн. 03.07.2018 року позивач був звільнений, але суми, що належать позивачу відповідачем в день звільнення виплачені не були. З цих підстав позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за вказаний період у розмірі 55497,07 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з серпня 2018 року по грудень 2019 року у розмірі 157250 грн., а всього у загальному розмірі 212747,07 грн. Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувалися. Відповідачем відзив на позов не подано. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що під час роботи позивача у відповідача, останній не регулярно виплачував заробітну плату заборгував позивачу заробітну плату за наступні періоди у таких розмірах: -Лютий 2018 року - 8653,21 грн; -Березень 2018 року - 6976,21 грн.; -Квітень 2018 року - 10258,97 грн.; -Травень 2018 року - 9257,48 грн.; -Червень 2018 року - 7543,42 грн.; -Липень 2018 року - 12207,78 грн.; а всього в загальному розмірі 55497,07 грн. 03.07.2018 року позивач був звільнений, але суми, що належать позивачу відповідачем в день звільнення виплачені не були. З цих підстав з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за вказаний період у розмірі 55497,07 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з серпня 2018 року по грудень 2019 року у розмірі 157250 грн., а всього у загальному розмірі 212747,07 грн. Ці обставини підтверджуються наказом №100-к від 03.07.2018 року, копією трудової книжки позивача, розрахунковими листами. Крім того, ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 11.02.2020 року було зобов`язано приватне акціонерне товариство «Харківський електротехнічний завод «УКРЕЛЕКТРОМАШ» надати Московському районному суду м.Харкова відповідні докази виплати [PERSON] заробітної плати за період з лютого по липень 2018 року включно та розрахунку при звільненні [PERSON] відповідно до вимог ст.116 Кодексу законів про працю України. Строк для подання відповідачем вказаних доказів - п`ять днів з дня вручення відповідачу копії цієї ухвали. Разом з тим, вказані докази у зазначений строк надані суду відповідачем не були. Відповідно до ч.4 ст.81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Тому суд визнає обставини невчинення відповідачем відповідних дій, а саме: не виплати заробітної плати та не розрахунку при звільненні позивача. Відповідно до ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч.1 ст.116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст.117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки судом встановлено, що відповідач має перед позивачем заборгованість по заробітній платі та затримав розрахунок при звільненні позивача, на користь останнього з відповідача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. На підстав викладеного,

Outcome: approved