Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом,в якому зазначив,що 05 січня 2008 року після смерті його батька - [PERSON], відкрилась спадщина на належне йому майно. Він є спадкоємцем першої черги за законом. Інших спадкоємців немає. У встановлений законом термін у відповідності ст.ст. 1268-1270 Цивільного кодексу України він звернувся до Андрушівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та частково реалізував свої спадкові права, а саме на спадковий житловий будинок № 38 по вул. Івана Франка в м. Андрушівка,отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.02.2009 року видане державним нотаріусом Андрушівської державної нотаріальної контори ( справа № 51 ). Проте він не може реалізувати в повному обсязі своє право на спадщину в позасудовому порядку, безпосередньо на отримання спадщини на земельну ділянку за тією ж адресою де розташований спадковий будинок,оскільки спадкодавецць за життя не виготовив правовстановлюючий документ на право приватної власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства за вищевказаною адресою.За таких обставин нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується доданим листом державного нотаріуса Андрушівської державної нотаріальної контори.Земельні ділянки: 0.10 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0.05 га. для ведення особистого підсобного ( нині селянського) господарства були передані у власність [PERSON] рішенням виконавчого комітету Андрушівської міської ради за № 30 від 31.01.1997 року. При обмірі спадкових земельних ділянок, були встановлені фактичні їх розміри: 0,10 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,1211 га. для ведення особистого селянського господарства, підтверджується планом фактичного користування земельними ділянками виконаними спеціалістами ДЗК в Андрушівському районі. Просив визнати за ним право власності на спадкові земельні ділянки. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися,направивши на адресу суду заяви з проханням розглядати справу в їх відсутність,вказували, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі,з зазначених в позові обставин. Відповідач в судове засідання не зявився,направивши на адресу суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, вказував,що позов визнає,проти задоволення не заперечує. Вказані в позовній заяві обставини визнані відповідачем та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.61 ЦПК України. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.25 ч.4,325,328 373,1218,1225 ЦК України,ст.81 ЗК України. При вирішенні спору суд виходить з наступних міркувань : Згідно\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п. 11\~ст. 346 ЦК України\~право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. ст.\~1217,\~1218, ЦК України\~спадщина здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1, ч.5.\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець має право прийняти спадщину, яка незалежно від часу прийняття належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з положеннями\~ст. 1277 ЦК\~( 435-15 ) у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Оцінивши зазначені докази суд прийшов до висновку,що спадкодавець був власником спірних земельних ділянок з часу передачі йому їх у власність рішенням виконкому Андрушівської міської ради,відсутність у спадкодавця державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки на його імя,в даному випадку правового значення не має. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно земельні ділянки,які входять до складу спадщини. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов частково,визнає за позивачем право власності на дві земельні ділянки : 0.10 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0.05 га. для ведення селянського господарства,які були передані у власність [PERSON] рішенням виконавчого комітету Андрушівської міської ради за № 30 від 31.01.1997 року.В решті позову суд відмовляє, оскільки рішення про передачу земельної ділянки 0,0711 га. для ведення особистого селянського господарства у власність [PERSON] рішенням виконавчого комітету Андрушівської міської ради - не приймалося. Враховуючи клопотання позивача суд понесені ним судові витрати при подачі позову на його користь з відповідача не стягує.

Outcome: partial