Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно дочки - [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання онуків - [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000,00 грн. щомісячно на кожного з урахуванням індексації, до досягнення дітьми повноліття, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць; визначити місце проживання дітей за його місцем проживання за адресою:[ADDRESS] . Зазначає, що він є рідним дідусем [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Їх мати [PERSON] - його дочка. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Вона не цікавиться розвитком, станом здоров`я сина і доньки, не дбає про їх інтереси Діти відповідача фактично проживають з ним. Весь цей час вони перебувають на його повному утриманні, їх мати грошей на потреби дітей не надає. Відповідач зловживає алкогольними напоями, веде асоціальний спосіб життя. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи уразі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти уточнених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідним дідусем [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Мати дітей, дочка позивача - відповідач по справі [PERSON] зловживає алкогольними напоями, веде асоціальний спосіб життя, свідомо ухилилася від виконання батьківських обов`язків: з дітьми не проживає, не цікавиться їх життям і здоров`ям, не утримує матеріально, не спілкується. Батько дітей[PERSON] знаходиться у розшуку як безвісно відсутня особа. Діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] , перебувають на обліку служби у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з неналежним виконанням батьками батьківських обов`язків. Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 19 грудня 2008 року), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Приписами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З висновку Служби у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області від 05.11.2019 року №12-47/944 про доцільність позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, вбачається, що питання позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дітей [PERSON] та [PERSON] було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Лозівської районної державної адміністрації 31.10.2019р. [PERSON] на засідання комісії не з`явилась, хоча їй було повідомлено про місце і час засідання по телефону, чим виявила байдужість до подальшої долі дітей. Членами комісії прийнято одноголосне рішення про доцільність позбавлення її батьківських прав і стягнення аліментів на утримання дітей. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що [PERSON] не займається вихованням дітей, не забезпечує їх матеріально, не виявляє щодо них батьківського піклування, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Суду не надано жодного доказу, який би спростовував заявлені вимоги, а оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, диспозитивності та рівності сторін, виходячи з інтересів дітей, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно характеристики та довідки Надеждівської сільської ради Лозівського району Харківської області, позивач [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] , за місцем мешкання характеризується задовільно, спиртними напоями не зловживає, за характером спокійний, врівноважений. Позивач [PERSON] перебуває на обліку в Лозівському об`єднаному управлінні ПФУ в Харківській області і отримує пенсію за віком, розмір якої за період з 01.01.2019р. по 30.09.2019р. складає 16339 грн. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] від 01.10.2019 року, санітарний стан приміщення задовільний, будинок обладнаний газопостачанням, в будинку зроблений косметичний ремонт, діти мають окремі ліжка, місце для навчання, в наявності підсобне господарство. Взаємовідносини між членами сім`ї добрі. Дослідивши дані про особу позивача [PERSON] та встановивши, що він є дідусем [PERSON] та [PERSON] , враховуючи його особисті якості, його здатність до виховання дітей, ставлення до них, суд вважає за можливе залишити місце проживання дітей за місцем реєстрації та проживання [PERSON] за адресою:[ADDRESS] . Згідно частин 2, 3 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ст.ст. 182-183 СК України розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюється судом з урахуванням: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в заявленому розмірі з дати пред`явлення позову згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн., а також на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved