overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21.06.2003 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від шлюбу мають - сина [PERSON] [INFO], який проживає разом з відповідачкою та перебуває на їх спільному утриманні. Вказує, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. 21.12.2015 року ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. 01.02.2016 року позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд розглядати справу за його відсутності. 01.02.2016 року, відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, 21.06.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис №687, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження, у сторін від шлюбу [INFO] народився син - [PERSON]. Спільне життя сторін не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Судом встановлено, що після того, як фактично шлюбні відносини припинились, син позивача та відповідачки проживає разом з відповідачкою, та перебуває на їх спільному утриманні. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім′я сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21 липня 2000 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу [INFO] народилась донька - [PERSON]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. 25.09.2015 року ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. 10.12.2015 року позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила розглянути без її участі. 10.12.2015 року, відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій проти розірвання шлюбу не заперечував, справу просив розглянути без його участі. Виходячи з цього та вимог ст. 77 ЦПК України суд вважає повідомлення відповідачки про час розгляду справи належним. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу, між [PERSON] та [PERSON] 21.07.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції м. Києва зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №393. Після укладення шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про народження від шлюбу [INFO] народилась донька - [PERSON]. Спільне життя сторін не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім′я сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки даний спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22.02.2014 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Вказує, що сімейне життя з відповідачкою останні роки не складається. Зазначає, що з червня 2015 року проживають окремо, фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, шлюбних відносин не підтримують. Зазначає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. 18.03.2016 року ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. 26.04.2016 року, позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, якою просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 26.04.2016 року, відповідач в судове засідання не з'явився, повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, не зважаючи на те, що був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином відповідно до вимог ст. 74, 75, 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України. Виходячи з цього та вимог ст. 77 ЦПК України суд вважає повідомлення відповідачки про час розгляду справи належним. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу, між [PERSON] та [PERSON] 22.02.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклавського районного управління юстиції у м. Севастополі про що зроблено актовий запис № 61 Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя сторін не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім′я сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22.04.2013 між ним та відповідачкою укладений шлюб, від шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] - [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачкою не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, шлюбних відносин не підтримують. Зазначає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачем до суду була подана заява, в якій він просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачкою до суду була подана заява, в якій просила розглядати справу без її участі, позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 22.04.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, було зареєстровано 22.04.2003 шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №242. Встановлено, що у сторін є двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (повторним), виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області від 11.10.2004 [NUMBER] та син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 06.11.2009 [NUMBER]. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім'я сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Крім того, суд виходив з положень частини четвертої статті 174 ЦПК, відповідно до якої «у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22.08.1981 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей, які проживають окремо. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, шлюбних відносин не підтримують. Зазначає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. 08.12.2015 року ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. 01.02.2016 року позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, якою просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 22.12.2015 року, 01.02.2016 року, відповідач в судове засідання не з'явився, повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, не зважаючи на те, що був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином відповідно до вимог ст. 74, 75, 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України. Виходячи з цього та вимог ст. 77 ЦПК України суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, між [PERSON] та [PERSON] 22.08.1981 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва, зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №1253. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей, які проживають окремо. Спільне життя сторін не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім′я сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22 червня 2007 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] - [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. 15.03.2016 року ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. 06.04.2016 року позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. 18.04.2016 року, відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій проти розірвання шлюбу не заперечувала, справу просила розглянути без її участі. Виходячи з цього та вимог ст. 77 ЦПК України суд вважає повідомлення відповідачки про час розгляду справи належним. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу, між [PERSON] та [PERSON] 22.06.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ м. Києва зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №734. Спільне життя сторін не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини разом з відповідачкою та відсутній майновий спір. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім′я сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.04.1999 року між ним та відповідачкою укладений шлюб, від шлюбу дітей не мають. Вказує, що сімейне життя з відповідачкою не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з 2010 року, спільне господарство не ведеться, шлюбних відносин не підтримують. Зазначає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. В позовній заяві, позивач просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності. 09.11.2015 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 10.12.2015 року, 01.02.2016 року відповідачка в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд до відома не поставила, хоча відповідно до вимог ст. 74, 75, 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, 23.04.1999 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №206, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Встановлено, що у сторін від шлюбу дітей не має. Спільне життя сторін не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з 2010 року, спільне господарство не ведеться. Таким чином сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім′я сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26.02.2011 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дочку. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, шлюбних відносин не підтримують. Зазначає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. 25.01.2016 року ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, якою просила розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. 02.03.2016 року, 06.04.2016 року, відповідач в судове засідання не з'явився, повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, не зважаючи на те, що був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином відповідно до вимог ст. 74, 75, 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України. Виходячи з цього та вимог ст. 77 ЦПК України суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованим 26 лютого 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що зроблено актовий запис № 85. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім′я сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог.

Outcome: approved