Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 04.05.2018 по 27.08.2018 в сумі 56067,18 грн., обгрунтовуючи тим, що при звільненні розрахунок проведений не був. Відповідачем на позовну заяву надано відзив, в якому зазначено, що за положеннями ст. 117 КЗпП України обовязковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до ст. 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікати про такі обставини протягом семи днів з дня звернення субєкта господарської діяльності за собівартістю. Вважає затримка виплати належних позивачці сум у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, відбулася не з вини відповідача, бо належному виконанню роботодавцем своїх обовязків перед звільненим працівником перешкоджали обставини непереборної сили, повязані з проведенням АТО на території Донецької та Луганської областей, тому підстави для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку відсутні. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено,\~що позивач працювала в ДП «Первомайськвугілля» на посаді помічника генерального директора на підставі наказу № 246-к від 15.11.2016. 04.05.2018 позивачка звільнена з підприємства на підставі наказу № 82-к від 04.05.2018 за згодою сторін відповідно до ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Статтею 116 КЗпП України\~передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.\~\~В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не було проведено розрахунок в день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до\~абз.\~2\~п.\~8\~Порядку обчислення\~середньої заробітної\~плати,\~затвердженого \~постановою \~Кабінету \~Міністрів \~України \~від \~08.02.1995\~р.\~№ 100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку). Частково задовольняючи позов, суд виходить з наступного. Відповідно довідки № 47бух від 11.09.2018 р. середньоденна заробітна плата дорівнює 718,81 грн. з урахуванням суми податків, зборів та інших обовязкових платежів, середньомісячне число робочих днів за березень-квітень 2018 р. складає 21 день. Час затримки розрахунку з 05 травня 2018 р. по 27 серпня 2018 р. включно складає 3 місяці 22 дні, тобто заробітна плата за час затримки розрахунку визначається за 2 повних місяці 2Х21Х718,81 грн.=30190,02 грн.; пропорційно кількості за 26 календарних днів у травні місяці/31 календарних днів у травні місяці Х 21 середньомісячна кількість робочих днів Х 718,81 грн. = 12660,33 грн.; 27 календарних днів у серпні 2018 р./31 календарних днів у серпні місяці Х 21 середньомісячна кількість робочих днів Х 718,81 грн. = 13147,15 грн. Загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 55997,5 грн. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для часткового задоволення позову, надані докази є достатніми та переконливими. Доводи відповідача про неможливість своєчасної виплати належних позивачці сум при звільненні, у звязку із форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) суд не бере до уваги, оскільки, з сертифікатів Торгово-промислової палати України № 6293, № 6294, наданих відповідачем вбачається, що ними засвідчено неможливість виконання обовязку щодо сплати податків і зборів у строки та у розмірах встановлених нормативно правовими актами, а строк їх дії встановлений за період з 18.04.2014 по 10.05.2016., тобто за два роки до спірного періоду затримки розрахунку. Таким чином, ці сертифікати не поширюються на питання сплати належних працівникам сум. Також, як вбачається з позову, відповідачем позивачці виплачена заборгованість із заробітної плати, що свідчить про наявність у відповідача грошових коштів у 2018 році. Судовий збір у розмірі 704,80 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial