Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, будинком №90 по вул. Аксьонова в с. Богданівка Знамянського району Кіровоградської області. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві особистої приватної власності належить житловий будинок №90 по вул. Аксьонова в с. Богданівка Знамянського району Кіровоградської області. Зазначений будинок придбано ним особисто 27.01.2017 року. З часу придбання безперервно володіє зазначеним будинком, проживає в ньому, підтримує в належному санітарно-технічному стані, сплачує комунальні платежі. В будинку крім нього проживають його дружина та пятеро дітей. Зазначає, що в будинку зареєстровано його колишню дружину [PERSON], шлюб з якою розірвано 27.01.2014 року. З 2014 року відповідач фактично не проживає в зазначеному будинку, її особистих речей в будинку немає. Реєстрація відповідача в належному йому будинку змушує сплачувати додаткові кошти за комунальні послуги, що не дає змоги в повному обсязі реалізовувати свої права в якості власника, в звязку з чим змушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою від 08.02.2019 року даний позов прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 06.03.2019 року. Позивач у судове засідання не зявився,\~надав заяву,\~в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач повторно не з'явилася у судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в порядку п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, відзив не подала. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що в адресованій суду заяві позивач не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником будинку під номером 90, розташованого по вулиці Аксьонова в с. Богданівка Знамянського району Кіровоградської області, що підтверджується витягом зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно за №13420668 від 01.02.2007 року. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу ВЕМ/722930/ 27.01.2007/ Знамянський районний приватний нотаріус р№46. Рішенням Знамянського міськрайонного суду від 27.01.2014 року шлюб між сторонами, а саме, [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з довідкою Богданівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області №109/02-26 від 28.01.2019 року, відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], але фактично за вказаною адресою не проживає. Згідно з довідкою виконавчого комітету Богданівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області, позивач проживає в [INFO], і до складу його сімї входить дружина [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] З письмових пояснень свідків [PERSON], [PERSON], вбачається, що відповідач в будинку №90 по вул. Аксьонова в с. Богданівка Знамянського району Кіровоградської області з 2014 року не проживає. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вищевказаних норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи, такою, що втратила право користування житлом, як спосіб усунення перешкод у користуванні власністю. \~Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку під номером 90, розташованого по вулиці Аксьонова у с. Богданівка Знамянського району Кіровоградської області.\~\~\~У вищевказаному житловому будинку зареєстровано відповідача [PERSON], яка не є членом сімї позивача.\~\~\~\~ Згідно\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ст.156 ЖК України\~члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрована, але не проживає за адресою: [INFO], будь-яких витрат на утримання житла відповідач не здійснює, з 2014 року в будинку не з'являлася, особисті речі відповідача в будинку відсутні. Всі комунальні послуги позивач оплачує самостійно, домовленостей з приводу користування спірним житлом не виникало. Згідно зі\~ст.150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як встановлено, відповідних угод між сторонами не укладалося. Відповідно до\~ст. 72 ЖК України\~ визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи, що позивач є власником житлового будинку, відповідач понад один рік без поважних причин відсутня за місцем своєї реєстрації, домовленостей між власником та відповідачем щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності відповідача досягнуто не було, а тому пред'явлений позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст. 16, ст.ст.319, 321, ст.ст.391, 405, ЦК України, ст. 71, 156 ЖК України та

Outcome: approved