Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивований тим, що він є власником житлового будинку по вул. Дорошенка, 46, в с. Великий Хутір Драбівського району Черкаської області. 21.05.2013 року позивач дав дозвіл на вселення в його дім своєму внуку [PERSON], який того ж числа був зареєстрований за вказаною адресою. В 2013 році відповідач виїхав на постійне місце проживання в іншу місцевість. Проте з реєстрації не знявся. Будь-яких домовленостей про користування житлом між ними відсутні. Той факт, що в будинку зареєстрований відповідач заважає позивачу повноцінно користуватись будинком, а також це впливає на оформлення соціальної допомоги з боку держави. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 27.12.2018 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для\~\~подання заяви із обґрунтованими запереченнями\~\~проти розгляду справи\~\~в порядку спрощеного позовного провадження, а також\~\~строк для подання відзиву на позов. Відповідач\~\~відзиву на позов,\~\~заяви із\~\~обґрунтованими\~\~запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направив, хоча був повідомлений про дату судового засідання у порядку визначеному чинним законодавством. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з копії договору дарування будинковолодіння від 31.01.2003 року позивач прийняв в дар будинковолодіння за адресою вул.\~Дорошенка,\~46,\~в с.\~Великий Хутір\~Драбівського району\~Черкаської області. Відповідно до акту № 125 матеріально-побутового обстеження умов проживання від 25.10.2018 року за вказаною вище адресою зареєстрований [PERSON], але по місцю реєстрації на даний час не проживає. З письмових пояснень позивача відповідач не проживає в його будинку з 2013 року. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зокрема, усунення перешкод можливе шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс 11, Верховний суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сім'ї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Отже вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідач, який зареєстрований за адресою [INFO], не проживає в будинку, будь які договірні відносини щодо проживання у позивача між сторонами відсутні. Факт реєстрації особи, є перешкодою позивачу в користуванні власним житлом, а тому останнього необхідно визнати таким, що втратив право на користування цим житлом.

Outcome: approved