Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та[PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 50,00 грн. та 3229,01 грн. судового збору; стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 322900,72 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15 травня 2013 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №АЛ3.188.21629, згідно якого відповідач-1 отримав кредит на погашення заборгованості перед Банком за кредитним договором №808.70018 від 21 квітня 2008 року в розмірі 189700,00 грн. зі сплатою 18% річних з погашенням кредиту та процентів у строки, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідно до кредитного договору, датою видачі кредиту є дата списання коштів з рахунку Банку. Станом на дату подання цієї заяви Відповідач-1 не виконав зобовязання за кредитним договором в строк, у звязку з чим Позивач був змушений звернутися до суду. Останній платіж боржником здійснено 26 вересня 2014 року. Отже, сума боргу Відповідача-1 за кредитним договором станом на 17 липня 2015 року становить 322900,72 грн., з яких: основний борг 143090,55 грн., прострочений борг 34280,23 грн., прострочені проценти 46469,67 грн., строкові проценти 1487,00 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 97573,27 грн. Виконання зобовязання за вказаним кредитним договором забезпечений порукою відповідача [PERSON] Отже, оскільки Відповідач-1 у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, в тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обовязкові платежі, тому позивач змушений звернутись за захистом своїх порушених прав та інтересів до суду. До судового засідання представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутності, про підтримання позовних вимог та задоволення позову у повному обсязі (а.с.27). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача [PERSON] до судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову в повному обсязі (а.с.28). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 травня 2013 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №АЛ3.188.21629, згідно якого відповідач-1 отримав кредит на погашення заборгованості перед Банком за кредитним договором №808.70018 від 21 квітня 2008 року в розмірі 189700,00 грн. зі сплатою 18% річних з погашенням кредиту та процентів у строки, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідно до кредитного договору, датою видачі кредиту є дата списання коштів з рахунку Банку (а.с.12-15). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.2 статті ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. В забезпечення виконання кредитного договору 12 січня 2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобовязується солідарно відповідати перед Кредитором за виконання Боржником зобовязань, передбачених вищевказаним кредитним договором, укладеним між кредитором і боржником (а.с.4). Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до ч.2 ст.553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. На підставі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Сума боргу [PERSON] за кредитним договором станом на 17 липня 2015 року становить 322900,72 грн., з яких: основний борг 143090,55 грн., прострочений борг 34280,23 грн., прострочені проценти 46469,67 грн., строкові проценти 1487,00 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 97573,27 грн. (а.с.18). Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. З огляду на те, що позичальник та його поручитель прострочили погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертають отриманий кредит, не виконують взятих за договором зобовязань, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Ідея Банк» підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідачів підлягають солідарному стягненню на користь позивача понесені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved