Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить зменшити розмір сплачуваних ним аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини із всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 10 квітня 2014 року, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття - до 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову покликається на те, що від подружнього життя із [PERSON] він має сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з відповідачем. 19 травня 2014 року Галицьким районним судом м. Львова по цивільній справі №461/3781/14-ц прийнято рішення про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання мого неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 квітня 2014 року, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного вище судового рішення, Галицьким районним судом м. Львова за заявою [PERSON] 02 червня 2014 року був виданий виконавчий лист №461/3781/14-ц, який відповідачем звернений до виконання, шляхом подання відповідної заяви до Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Львівської області. На підставі вказаної заяви державним виконавцем відкрито виконавче провадження №46408857. На виконання зазначеного вище рішення суду, в межах виконавчого провадження, ним систематично та щомісячно здійснювалось переведення коштів на ім'я відповідача на утримання сина. В середньому за період з квітня 2014 року по березень 2015 року ним перераховувалось 2300 гривень щомісячно, що перевищує 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На момент звернення з цим позовом до суду його матеріальний стан суттєво змінився, оскільки він утримує ще свою сім'ю із двома неповнолітніми дітьми, а відтак і позбавлений можливості в повному обсязі сплачувати аліменти в тому розмірі, який був встановлений рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19 травня 2014 року по цивільній справі №461/3781/14-ц. Позивач та його представник в судовому засіданні кожен окремо, позов підтримали, дали пояснення аналогічні доводам викладеним у позові. Просять позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні кожен окремо, позов заперечили. Просять відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 СК України, розмір аліментів на утримання дитини не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO]. Також судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19.05.2015 року присуджено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі ? частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Однак, позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував важке матеріальне або сімейне становище та інші обставини, які б суттєво впливали на можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Суд не бере до уваги доводи позивача щодо важкого матеріального та сімейного становища, адже останній не представив суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що він не має можливості виконувати належним чином покладені батьківські обов'язки, зокрема щодо сплати аліментів. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позивач зобов'язаний утримувати [PERSON] [INFO], який є його сином, до досягнення ним повноліття. Крім того, зменшення розміру аліментів не відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed