Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення коштів на додаткове лікування, спричиненого дорожньо-транспортною пригодою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.09.2019 [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеженням волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України [PERSON] від відбування призначеного йому покарання у виді обмеження волі звільнено з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік. Даним вироком суду встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 07.05.2019 між позивачем та [PERSON] , позивач отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої тяжкості як такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я. Починаючи з дня отримання травми позивач постійно перебуває на лікуванні, переніс декілька травматологічних операцій. В період з 11.12.2019 по 24.12.2019 позивач проходив стаціонарне лікування у травматологічному відділенні №1 комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», де йому зроблено дві операції на правому стегні, на які позивачем витрачено 28161 грн. 61 коп. З огляду на викладені обставини, оскільки саме внаслідок неправомірних дій відповідача було завдано шкоди його здоров`ю і тому він потребує додаткового лікування, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача 28161 грн. 61 коп. в рахунок відшкодування понесених витрат за проведені травматологічні операції та додаткове лікування. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Пояснив суду, що дійсно вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.09.2019 його визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеженням волі без позбавлення права керування транспортними засобами, від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Крім того, вказаним вироком з нього стягнуто на користь позивача 8628,68 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50000 грн. в рахунок моральної шкоди. На даний час відповідач має постійне місце роботи та з нього в примусовому порядку стягуються кошти на користь позивача. Автомобіль «OPEL KADETT», державний реєстраційний номер [NUMBER] належить йому на підставі довіреності на право розпорядження, користується ним близько семи років. Оскільки додаткові витрати потерпілого, викликані лікуванням тілесних ушкоджень, отриманих саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тому не заперечував проти їх стягнення. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07.05.2019 приблизно о 08.15 год. [PERSON] (відповідач у даній справі), керуючи технічно справним автомобілем «OPEL KADETT» державний реєстраційний номер [NUMBER] , рухався в світлу пору доби по автодорозі, розташованій по вул.Центральна в с.Суботці Знам`янського району Кіровоградської області, у напрямку автодороги Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка, яка проходе по вул.Яблуневій в с.Суботці Знам`янського району Кіровоградської області. Наближаючись до перехрестя вул.Центральна та автодороги Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка, яка проходе по вул.Яблунева в с.Суботці Знам`янського району Кіровоградської області, [PERSON] увімкнув покажчик лівого повороту з метою виконати маневр виїзду на головну дорогу та повороту ліворуч, та зупинився на межі перехрестя вул.Центральна та вул.Яблунева в с.Суботці Знам`янського району Кіровоградської області. Виконуючи маневр виїзду на головну автодорогу Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка, яка проходе по вул.Яблуневій вказаного населеного пункту, та повороту ліворуч, [PERSON] , в порушення вимог п.п.2.3(б) Правил дорожнього руху України (надалі - ПДР України), неуважно стежив за дорожньою обстановкою, унаслідок чого не помітив, що по головній дорозі ліворуч від нього, по автодорозі Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка, яка проходе по вул.Яблунева в Суботці Знам`янського району Кіровоградської області, рухається мотоцикліст. Також [PERSON] , порушуючи вимоги п.10.1 ПДР України, не впевнився, що його маневр зміни напрямку руху - виїзд на головну дорогу та поворот ліворуч, буде безпечним і не створить загрози іншим учасникам руху. Виконуючи маневр виїзду на головну дорогу та повороту ліворуч, [PERSON] не надав дороги [PERSON] , який в цей момент рухався за кермом мопеду «SPARK SP 50 9» державний реєстраційний номер [NUMBER] , по головній дорозі з лівої сторони по відношенню до руху [PERSON] , чим порушив вимоги п.16.11 ПДР України, внаслідок чого між автомобілем «OPEL KADETT» державний реєстраційний номер [NUMBER] та мопедом «SPARK SP 50 9» державний реєстраційний номер [NUMBER] , відбулося зіткнення. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди мотоцикліст [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини правого стегна зі зміщенням, відкритого перелому правої п`яточної кістки, больового синдрому, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №56 від 22.08.2019 відносяться до категорії середньої тяжкості як такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я. Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи по дослідженню обставин дорожньо-транспортної пригоди №3300/3301/19-27 від 28.08.2019 в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди знаходяться невідповідні дії водія [PERSON] вимогам п.п.2.3(б), 10.1 та 16.11 ПДР України. За вказаним фактом 07.05.2019 розпочате кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019120160000797 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.09.2019 [PERSON] визнано винним у скоєнні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеженням волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України [PERSON] від відбування призначеного йому покарання у виді обмеження волі звільнено з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік. Крім того, з [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнуто 8628,68 грн., моральної шкоди - 50000 грн. При цьому вказаним вироком суду, цивільний позов [PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди був задоволений частково, оскільки суд, вирішуючи цивільний позов, не погодився з вимогами потерпілого про стягнення шкоди в рахунок майбутніх збитків на лікування та реабілітацію, оскільки такі витрати можуть бути стягнені з обвинуваченого за умови надання відповідних підтверджуючих документів. Зазначений вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.09.2019в апеляційному порядку не оскажувався та набрав законної сили 31.10.2019. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином суд вважає встановленим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07.05.2019 та знаходиться в прямому причинному зв`язку з невідповідними діями водія [PERSON] , позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини правого стегна зі зміщенням, відкритого перелому правої п`яточної кістки, больового синдрому, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №56 від 22.08.2019 відносяться до категорії середньої тяжкості як такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я. Внаслідок отриманих 07.05.2019 в результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень позивач постійно перебуває на лікуванні, переніс декілька травматологічних операцій. Так, в період з 11.12.2019 по 24.12.2019 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні №1 комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» з діагнозом: незрісший перелам с/З правої стегнової кістки, МОС, міграція металоконструкції. Позивач до даного лікувального закладу поступив зі скаргами на біль в ділянці правого стегна, травма була отримана 07.05.2019 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого 07.05.2019 та 07.08.2019 було проведено дві операції на правому стегні. Після проведення наступного обстеження 16.12.2019 позивач також зазнав два оперативних втручання, а саме: операція №1 - видалення металоконструкції з правого стегна, операція №2 - БІОС правої стегнової кістки, декортикація. На лікування та придбання ліків позивач витратив 28161 грн. 61 коп., що підтверджується випискою №21374 від 24.12.2019 із медичної карти стаціонарного хворого та відповідними рахунком та фіскальними чеками. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч.1 ст.1177 ЦК України). Як визначено ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виходячи з приписів ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України). Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №461/8496/15. Таким чином встановлено факт вчинення відповідачем на вказаному вище автомобілі кримінального правопорушення стосовно позивача; встановлено факт завдання діями вказаної винної особи шкоди позивачу, а також наявність причинного зв`язку між винними діями відповідача та зазначеними наслідками у вигляді шкоди здоров`ю позивачу і відповідно вину відповідача в завданні шкоди. Положенням ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на викладене, аналізуючи зібрані в справі докази у їх сукупності та враховуючи визнання відповідачем пред`явленого позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, беручи до уваги те, що під час судового розгляду судом встановлено вину відповідача та існування безпосереднього причинного зв`язку між його неправомірними діями та шкодою, завданою позивачу, останній внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазнав ушкодження здоров`я, у зв`язку з чим поніс додаткові витрати на лікування, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України та враховуючи, що позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь держави у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved