Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, що розташована на території Потічківської сільської ради, загальною площею 0,2500 га. Позовні вимоги мотивував тим, що його матері - [PERSON], яка померла [INFO], згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 05.08.1997р. серія [NUMBER] належала земельна ділянка, площею 0,5023 га. Після її смерті йому та його брату- [PERSON]. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом у рівних частках на вищезазначену земельну ділянку. В даний час бажає оформити належну йому спадщину на вказану земельну ділянку, однак з відповіді яку отримала дружина його брата від нотаріуса, оформити право на спадщину є не можливим у зв»язку з тим, що земельної ділянки площею 0,5023 га, яка належала [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 05.08.1997р. серія [NUMBER] не існує, а натомість існують дві земельні ділянки площею 0,2471 га та 0,2500 га які належали [PERSON] згідно вищевказаного Державного акту на право приватної власності на землю. Зазначеним земельним ділянкам були присвоєні різні кадастрові номери. У зв»язку з невідповідністю правовстановлюючого документу, а саме Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого на його ім»я витягам з Державного земельного кадастру він змушений звернутися до суду про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задоволити. Представник відповідача подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без їхньої участі, позовні вимоги визнають повністю. Представник третьої сторони подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, щодо предмету спору покладаються на розсуд суду. Дослідивши і перевіривши зібрані докази, встановивши дійсні обставини справи суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 15.08.1997 року, [PERSON] належала, на підставі рішення сесії Потічківської сільської ради народних депутатів від 25.12.1993 року земельна ділянка площею 0,5023 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до повторно виданого свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.04.2016 року [PERSON] померла [INFO]. Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.12.1997 року виданого державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори слідує, що спадкоємцями майна, після смерті [PERSON], є в рівних частинах [PERSON] та [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,5023 га, що розташована по [ADDRESS] З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS] області належить на праві власності [PERSON] на підставі Державного Акту від 15.08.1997 року, [NUMBER]. Із ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Главами 86,87 Цивільного кодексу України визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Слід зазначити, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У матеріалах справи відсутня обґрунтована відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, яка належала його матері . У статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право у порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статті 15,16 ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно є необґрунтованими та такими, що суперечать закону, оскільки ним недоведено про неможливість одержання в нотаріальнй конторі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed