Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON] , який зареєстровано 22 березня 2016 року в Ковпаківському районному у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 181. В обґрунтування своїх доводів позивач посилається на те, що на протязі останніх декількох років подружні стосунки розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Фактично сім`я припинила своє існування. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З вересня 2017 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просить слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про день та час слухання справи належним чином, заяв про поважні причини своєї неявки або слухання справи за її відсутністю не надала, у зв`язку з чим, суд зі згоди позивача, визнав доцільним слухати справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 22 березня 2016 року в Ковпаківському районному у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 181. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб (а.с.11). Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що всупереч вказаним вимогам закону, не доведено те, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Та, у підтвердження того, що сім`я не може бути збережена, позивач подав до суду копію свідоцтва про укладення шлюбу, копію свого паспорту та ідентифікаційного коду, а також копію свого посвідчення. Разом з тим, ці докази жодним чином не доводять, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищевикладене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed