Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу автомобілю марки FORD ESCORT, 1987 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], укладений між позивачем та представником [PERSON] [PERSON] від 28.01.2014 року дійсним. Визнати за позивачем право власності на спірний автомобіль. Скасувати арешт на автомобіль марки FORD ESCORT, 1987 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], накладений постановою державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ по виконавчому провадженню №34395053. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 19.11.2010 року відповідач [PERSON] продав [PERSON] та [PERSON] автомобіль марки FORD ESCORT, 1987 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], в зв'язку з чим надав останнім довіреність, якою уповноважив їх зняти автомобіль з обліку та поставити на облік в органах ДАІ, продавати, укладати всі договори щодо розпорядження та користування автомобілем. [PERSON] та [PERSON] користувалися та експлуатували автомобіль, але з обліку не зняли та договір купівлі-продажу автомобіля з [PERSON] не уклали. Вирішили продати вказаний автомобіль позивачу. 28.01.2014 року позивач придбав у [PERSON] автомобіль FORD ESCORT, 1987 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] за 14 000,00 гривень, про що свідчить розписка. 30.01.2014 року зазначений автомобіль, ключі від нього, технічний паспорт та іншу документацію йому відповідач передав того ж дня. 30.01.2014 року [PERSON] видав йому довіреність на право керування та розпорядження спірним автомобілем, яка посвідчена приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № 298. Проте до теперішнього часу договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчили. На даний час позивач має намір переєструвати автомобіль на своє ім'я, але 24.07.2014 року, його зупинили співробітники ДАІ та повідомили, що спірний автомобіль знаходиться під арештом. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та вчасно, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно довідки № 11494 від 08.12.2014 року, автомобіль марки FORD ESCORT, 1987 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] № кузову [NUMBER] належить [PERSON] (а.с. 56). 19.11.2010 року відповідач [PERSON] надав [PERSON] та [PERSON] довіреність, якою уповноважив останніх зняти автомобіль з обліку та поставити на облік в органах ДАІ, продавати, укладати всі договори щодо розпорядження та користування автомобілем марки FORD ESCORT, 1987 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с. 5) [PERSON] та [PERSON] користувалися та експлуатували автомобіль, але з обліку не зняли та договір купівлі-продажу автомобіля з [PERSON] не уклали. Вирішили продати вказаний автомобіль позивачу. 28.01.2014 року позивач придбав у [PERSON] автомобіль FORD ESCORT, 1987 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] за 14 000,00 гривень, про що свідчить розписка (а.с. 55). Зазначений автомобіль, ключі від нього, технічний паспорт та іншу документацію йому передав відповідач того ж дня. 13.01.2014 року [PERSON] видав йому довіреність на право керування та розпорядження спірним автомобілем, яка посвідчена приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № 298. Проте до теперішнього часу договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчили (а.с. 6). На даний час позивач має намір переєструвати автомобіль на своє ім'я, але 24.07.2014 року, його зупинили співробітники ДАІ та повідомили, що спірний автомобіль знаходиться під арештом. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Позивач повністю виконав покладені на нього зобов'язання за договором купівлі-продажу шляхом передачі грошових коштів та отримання у власність автомобіля. Відповідно до ч.2 ст. 219 ЦК України суд може визнати нотаріально не посвідчений правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від його волі. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Згідно зі ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та вважає необхідним їх задовольнити. На підставі викладеного, та

Outcome: approved