Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь суму вкладу та не виплачені відсотки за внеском у розмірі 15 238,97 грн., зазначивши, що 11.06.2013 року між нею та Мелітопольською філією Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» було укладено договір № 2788 про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Строк дії договору спливає 11.07.2014 року. На виконання договору нею було внесено на депозитний рахунок відповідача 10 000 гривень на строк до 11.07.2014 року. Процентна ставка становить 22%. Станом на 11.07.2014 року внесок склав 13 825,49 гривень, який їй не сплачено. З 11.07.2014 року на день повернення внеску 11.02.2015 року відповідач зобов'язаний нарахувати та виплатити їй згідно розрахунку 1 783,48 відсотків. Залишок не виплаченої суми складає 15 238,97 гривень. Також вважає, що неправомірними діями відповідача їй була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює у 5 000 гривень. Тому вважає, що її право порушено та просить стягнути з відповідача на її користь зазначені вище грошові кошти. В судове засідання позивач не з'явилася, від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, ч.1 ст. 224 ЦК України урегульовує питання ухвалення заочного рішення. При цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою представника відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між [PERSON] та Мелітопольською філією № 1 ЗОКС «Довіра» укладений договір про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 2788 від 11.06.2013 року на суму вкладу 10 000 гривень /а.с. 9-11/. За положеннями пункту 2.2.1. вищевказаного договору, процентна ставка (плата) за внеском встановлюється у розмірі 22% річних. Пунктом 2.4 договору встановлено, що договір укладено без можливості продовження строку його дії. У пункті 2.3.3 договору передбачено, що виплата процентів вкладнику здійснюється щомісячно на вимогу вкладника, що пред'являється в усній або письмовій формі. Строк дії договору спливає 11 липня 2014 року. Станом на вказану дату внесок [PERSON] складав 13 825,49 гривень у відповідності до членської книжки /а.с. 8/. Вказані грошові кошти позивачці виплачені не були. Згідно членської книжки № 732 виплати, які були здійснені у період з серпня 2014 року по грудень 2014 року, складають 370 гривень відсотків /а.с. 8/. Крім того, позивачем до суду надано розрахунок повернення внеску у період з 11.07.2014 року по 11.02.2015 року, а саме: 13 825,49 грн.*0,060%*215 днів = 1 783,48 гривень. Однак, суд приймає вказаний розрахунок частково за наступними підставами. Так, позивач розрахував заборгованість станом на 11.02.2015 року, однак на момент розгляду справи зазначена дата ще не настала, тому суд вважає за необхідне врахувати вказану обставину та у розрахунку замість 215 днів, зазначити 208 днів. Таким чином, сума відсотків складатиме 1 724,90 гривень (13 825,49 грн.*0,060%*208 днів = 1 724,90 гривень). На підставі викладеного, залишок не виплаченої суми складає 15 180,39 гривень (13825,49грн.+1724,90грн.-370грн.=15 180,39 грн.). Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню за наступними підставами. До правовідносин між сторонами, які виникли з приводу депозитних договорів, Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується лише в частині, не врегульованій нормами ЦК України та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності. Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Укладений між сторонами договір не передбачає відшкодування моральної шкоди у разі порушення кредитною спілкою строків повернення депозитних вкладів, а тому, передбачених законом підстав для стягнення з кредитної спілки коштів на відшкодування моральної шкоди не має. Відповідно до п. 6 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: звернення до суду та уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.п. 1.1 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за розгляд позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менш 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Розмір мінімальної заробітної плати, встановлюється Законом України «Про державний бюджет» на відповідний календарний рік та станом на 01 січня 2015 року згідно Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 1 218 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial