Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , зобов`язавши Харківський міській відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) внести зміни до актового запису № 3290 від 25.07.2018 р., здійсненого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного сану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 25.07.2018 р., про народження [PERSON] , [INFO] , у графі відомості про батька вказати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , у графі відомості про дитину вказати прізвище « [INFO] » замість « [INFO] », ім`я та по батькові залишити без змін та видати відповідне свідоцтво про народження дитини. В обґрунтування зазначає, що з жовтня 2017 року проживав разом з [PERSON] , разом з неювели спільне господарство як родина без укладення шлюбу. [INFO] у них народився син - [PERSON] . Оскільки вони з [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, відомості про батька в свідоцтві про народження дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] померла [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради [PERSON] було надано статус дитини-сироти. На сьогоднішній день [PERSON] проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення «Про тимчасове влаштування малолітнього [PERSON] до родини [PERSON] ». Позивач повністю утримує його, займається його вихованням, розвитком та доглядом. [PERSON] вважає позивача своїм батьком. Позивач зазначає, що матеріально забезпеченим, веде здоровий спосіб життя, відчуває відповідальність за дитину і бажає стати для дитини не тільки біологічним, а й юридичним батьком. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.01.2020 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, через канцелярію подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення не заперечує. Представник третьої особи - Харківський міській відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, про дату,час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення судового засідання не надав. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутність сторін. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, та підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 20.07.2018 року, актовий запис №3290, [PERSON] народився [INFO] , батьками в свідоцтві записані: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу № 00025179882 від 10.01.200 року, батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Державна реєстрація проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 04.01.2020 р., [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що зроблено актовий запис №174. Як вбачається з листа №252 від 24.03.2020 р. Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №13» Харківської міської ради, [PERSON] , [INFO] проживав за адресою: [ADDRESS] та перебував на обліку в КНП «Міська дитяча поліклініка №13» ХМР з народження та по 16.01.2020 року. На прийомі в поліклініці та при викликах вдома дитина знаходилась у супроводі матері. 16.01.2020 року історія розвитку [PERSON] була видана батьку дитини [PERSON] за його власною заявою. Зі слів батька [PERSON] буде мешкати за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до вимог ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Преамбула та ст.ст.7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов`язків по вихованню дітей. Статтями 3, 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках. У відповідності до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Outcome: approved