Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про виділ в натурі частки із спільної часткової власності. В обґрунтування вимог вказував, що він є власником 18/50 ідеальної частки в спільній частковій власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 573 кв.м. Іншими співвласниками є відповідачка [PERSON], яка має у власності 3/10 ідеальної частки в спільній частковій власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], загальною площею 28,7 кв.м., самочинно звела прибудову загальною площею 20,3 кв.м. Відповідачка [PERSON] є власницею 17/50 ідеальної частки в спільній частковій власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS], загальною площею 47,8 кв.м., вона приватизувала земельну ділянку для обслуговування площею відповідно до своєї ідеальної частки. Між сторонами, як співвласниками вищевказаного майна, на протязі тринадцяти років з моменту придбання [PERSON] своєї частки триває затяжний конфлікт з приводу користування, утримання та збереження цього майна, про спосіб виділення в натурі часток із сумісного спільного володіння не досягнуто. Враховуючи викладене, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, просить виділити йому в натурі у власність частку спільного нерухомого майна (літ. А-1 на плані) за адресою [ADDRESS] в м. Черкаси, яка складається з жилих та допоміжних приміщень: коридору 3-1 площею 2,8 кв.м, коридору 3-2 площею 6,8 кв.м, житлової кімнати 3-3 площею 8,7 кв.м, житлової кімнати 3-4 площею 15,6 кв.м, житлової кімнати 3-5 площею 11,6 кв.м, кухні 3-6 площею 6,7 кв.м, ванної 3-7 площею 2,6 кв.м, туалету 3-8 площею 1,3 кв.м, кладової 3-9 площею 1,2 кв.м., загальною житловою площею 57,3 кв.м., господарські будівлі та споруди: гараж літ. Г площею 16.0 кв.м, погріб літ. Д площею 2,2, ? сараю літ. Б площею 7,1 кв.м, огорожу № 6 довжиною 1,4 м, огорожу № 1 довжиною 3,14 м, огорожу № 3 довжиною 1,78 м, огорожу № 2 довжиною 1,25 м, огорожу № 7 довжиною 1,5 м., та припинити право спільної часткової власності на виділене в натурі нерухоме майно. Також, просив суд стягнути на його користь з відповідачів судові витрати. В ході судового розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, останньою заявою просив суд виділити в натурі у власність частку спільного нерухомого майна (літ. А-1 на плані) за адресою [ADDRESS] в м. Черкаси зі спільної часткової власності, якою користувався і продовжує користуватися на даний час і яка складається з жилих та допоміжних приміщень: коридору 3-1 площею 2,8 кв.м, коридору 3-2 площею 6,8 кв.м, житлової кімнати 3-3 площею 8,7 кв.м, житлової кімнати 3-4 площею 15,6 кв.м, житлової кімнати 3-5 площею 11,6 кв.м, кухні 3-6 площею 6,7 кв.м, ванної 3-7 площею 2,6 кв.м, туалету 3-8 площею 1,3 кв.м, кладової 3-9 площею 1,2 кв.м., загальною житловою площею 57,3 кв.м., господарські будівлі та споруди: гараж літ. Г площею 16.0 кв.м, погріб літ. Д площею 2,2, ? сараю літ. Б площею 7,1 кв.м, огорожу № 6 довжиною 1,4 м, огорожу № 1 довжиною 3,14 м, огорожу № 3 довжиною 1,78 м, огорожу № 2 довжиною 1,25 м, огорожу № 7 довжиною 1,5 м. Просить суд припинити право спільної часткової власності на виділене в натурі нерухоме майно. В судовому засіданні позивач та його представники за довіреністю - [PERSON], [PERSON] змінені позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити. Позивач просив виділити реальну частку домоволодіння за адресою [ADDRESS] в м. Черкаси в розмірі 22/50 частки, пояснивши, що він користувався і продовжує користуватися на даний час цією часткою, розмір частки підтверджується висновком № 32-се-12 судової будівельно-технічної експертизи від 22.01.2013 року. Представники позивача суду пояснили, що виділ реальної частки нерухомого майна позивача в натурі технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальної частки, оскільки має конкретні обставини, а саме: реальна частка позивача більша від ідеальної частки внаслідок помилки працівників ЧООБТІ в обрахуванні часток співвласників. Позивач має право на виділення в натурі реальної частки нерухомого майна, яка є відокремленою і її виділ в натурі можливий і є таким, що не порушує права співвласників вищевказаного домоволодіння. Відповідачка [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, проти його задоволення заперечували, посилаючись на безпідставність та незаконність позовних вимог, оскільки кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як відомо, ідеальна частка [PERSON] складає 18/50, станом на час приватизації 1/3 частини будинку по [ADDRESS] в м. Черкаси у 1993 році позивач не був співвласником будинку і його права та інтереси не зачіпалися вказаним актом приватизації та визначенням частки в будинку, що підлягала приватизації. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про час і місце справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 9/50 частки на підставі свідоцтва про право власності, видного Соснівським райвиконкомом 24.04.2008 року № сав 882921, та 9/50 частки - на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого держнотконторою 04.02.2009 року № 4-263. Іншими співвласниками вказаного домоволодіння є відповідачі - [PERSON], якій на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом 14.11.2001 року № 21901, належить 3/10 частки житлового будинку; та 17/100 частки на підставі свідоцтва про право власності, виданого Соснівським райвиконкомом 24.11.1997 року № б/н, належить [PERSON] 04.10.2012 року Соснівським районним судом м. Черкаси встановлено порядок користування земельною ділянкою, розташованою в м. Черкаси по [ADDRESS] шляхом виділення в користування [PERSON] земельну ділянку площею 252,5 кв.м., в користування [PERSON] виділено земельну ділянку площею 190 кв.м., в тому числі 9,5 кв.м. в спільному користуванні з [PERSON] згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 985934 від 15.10.2011 року, залишеним без змін рішенням апеляційного суду Черкаської області від 20.05.2013 року. Рішенням Черкаської міської ради № 4-576 від 13.03.2014 року «Про передачу громадянам земельних ділянок безоплатно у власність» [PERSON] передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,0181 га, в тому числі площею 0,0119 га, площею 0,0062 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Земельну ділянку площею 0,0019 га передано безоплатно у спільну часткову власність. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК). Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. З матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 27.03.2014 року скасовано рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.12.2013 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], КП «ЧООБТІ», треті особи: [PERSON], реєстраційна служба Черкаського місткого управління юстиції, про встановлення реальних часток жилого будинку, якій знаходиться в спільній частковій власності. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. На підставі викладеного, аналізуючи докази в їх сукупності, враховуючи, що позивачем не заперечується факт того, що його реальна частка (22/50) в майні більша за ідеальну частку (18/50), на думку суду, виділення в натурі частки одного співвласника з майна, що перебуває у спільній часткові власності двох співвласників, порушить права іншого. Суд приходить до висновку, що позивач не довів у чому саме полягає порушення його прав саме відповідачами, позовні вимоги не засновані на законі та не підлягають задоволенню. Відповідно до ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних справ, не може перевищувати 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи адвоката. Згідно з ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2014 року складає 1218 грн. Тобто, граничний розмір оплати роботи адвоката складає 487 грн. за годину роботи. Враховуючи кількість витраченого часу, а саме 2 години, то сума витрат на правову допомогу складає 974 грн. Проте, з матеріалів справи вбачається, що сторони домовились про часткове покриття витрат на правову допомогу, а саме: в сумі 800 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, та підлягає стягненню з позивача.

Outcome: approved