Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 18 березня 2005 року він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народилась дитина син [PERSON]. Дитина мешкає з ним і знаходиться на його утриманні. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, інших неповнолітніх дітей і утриманців не має, не страждає на будь-які серйозні захворювання, працює, а тому може надавати допомогу своїй неповнолітній дитині. Просив стягнути з відпоідачки на його користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позову і досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, надавши суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, пояснив, що вона працює контролером хлібозавода №1, отримує заробітну плату в розмірі 1286 грн. щомісяця, допомогає дитині, купує речі, зустрічається з сином 3-4 рази на тиждень, вони разом відвідують кіно, кафе, розважальні центри, витрачає вона на все це більше ніж 300 грн. У неї задовільний стан здоров*я, інших осіб на утриманні вона не має. Відповідач перешкоджає їй спілкуватися з сином і в проживанні разом з ним в квартирі, де зараз мешкаєї позивач і дитина. Відповідач відсторонив її від виховання дитини і поживання в квартирі. В судовому порядку вирішується спір про поділ майна, в тому числі і квартири, існує спір про місце проживання дитини, але він ніяким чином не вирішується. Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що відповідач має намір проживати в квартирі, де зараз мешкає позивач, разом з сином, в теперішній час існує спір про поділ цієї квартири, і якщо він буде вирішений на користь відповідачки, то позов про стягнення аліментів є передчасним. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров*я та матеріальне становище дитини; стан здоров*я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993 р., утримання аліментів здійснюється з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю, допомоги по тимчасовій непрацездатності, одержуваної пенсії, тощо. Згідно з ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.4). Шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.10.2014 року (а.с.6). Відповідно до Акту, складеного 02.04.2015 р. сусідами позивача, та засвідченого печаткою ТОВ «Николаевдомсервис» (а.с. 7), а також довідки від 02.06.2015 р. №1308 ТОВ «Николаевдомсервис» вбачається, що дитина мешкає разом зі своїм батьком за адресою: [ADDRESS]. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала факт проживання дитини разом з позивачем. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка надає матеріальну допомогу на утримання сина на власний розсуд у самостійно визначеному нею розмірі. Але між сторонами відсутня домовленість щодо першочергових витрат на дитину, і відповідачкою не доведено, що допомога, яку вона надає сину, є достатньою для задоволення його розумних потреб з урахуванням його віку, тому суд вважає, що відповідачка зобов*язана та має можливість, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), сплачувати на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову, тобто з 03.04.2015 року, і до досягнення дитиною повноліття. Посилання відповідачки на те, що позивач самовільно та незаконно позбавив її можливості проживати в квартирі разом з сином, а тому його вимоги до неї про стягнення аліментів є передчасними, як на підставу для відмови в задоволенні позову, суд до уваги не приймає. При цьому суд враховує, що закон дійсно пов*язує право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини того з батьків, з ким проживає дитина, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину. Судом встановлено, що домовленості щодо утримання сина між сторонам не досягнуто. Дитина [PERSON], який в теперішній час проживає разом з позивачем, що не заперечувала відповідачка, досяг 14річного віку, а якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ч. 3 ст. 160 СК України). Спір про місце проживання неповнолітньої дитини суд може розглядати лише тоді, коли дитина тримається біля себе одним з батьків за допомогою фізичного чи психічного насильства, доказів про існування цих обставин відповідачкою не надано. Судовий спір про поділ майна подружжя квартири, де зараз проживає позивач разом з сином, в разі вирішення його в майбутньому на користь відповідачки, в теперішній час не звільняє її від стягнення з неї аліментних платежів в судовому порядку, адже не позбавляє дитину, яка досягла 14 років, права обирати місце проживання разом з матір*ю або батьком на власний розсуд, не зважаючи на вирішення цього спору на користь однієї або іншої із сторін. Обов*язок батьків утримувати дитину, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, не повинен пов*язуватися з наявністю спору про поділ майна (квартири) між батьками. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Крім того, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved