Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно, яку в подальшому уточнив. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що починаючи з 28 червня 1990 року позивач, разом зі своєю родиною фактично проживає в житловому будинку по вул. Туполева, 21, с. Знаменівське та має всі законні підстави щодо володіння та розпоряджання майном. На засіданні правління колгоспу ім. XXI зїзду КПРС Синельниківського району було розглянуто та задоволено заяву позивача, щодо придбання саме ним житлового будинку в с. Знаменівське вул.Туполева,21. Тобто прийнявши рішення про задоволення його заяви придбати житло між позивачем та правлінням колгоспу виникли договірні зобовязання, які кожна із сторін повинна була виконувати. Викладені умови в протоколі засвідчують здійснення правочину. Так при виконанні домовленості позивачем повністю виконані зобовязання щодо сплати коштів за придбаний ним житловий будинок шляхом перерахування щомісячно з його заробітної плати для погашення суди за придбаний ним будинок колгоспом ім. XXI зїзду КПРС. В свою, чергу коли прийшов термін оформлення документів правління колгоспу ім. XXI зїзду КПРС не могло здійснити, така як на підставі розпорядження представника президента по Синельниківсьму району від 29.12.1992 року «Про перереєстрацію колгоспу ім. XXI зїзду КПРС» в звязку зі зміною назви та основних положень статуту колгосп ім. XXI зїзду КПРС перейменовано на колективне сільськогосподарське пайове підприємство «Колос». Позивач звернувся до керівництва КСПП «Колос», для оформлення документів та врегулювання права власності на будинок, але також отримав відмову в звязку з відсутністю в архіві підприємства будь яких документів на дане житло і господарських будівель. Таким чином нотаріального посвідчення договірних відносин зі сторони правління колгоспу ім. XXI зїзду КПРС не було здійснено не залежних від підстав позивача. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій застав, (ст.657ЦК України). Статтями Цивільного кодексу України встановлено правочини, які належить вчиняти у письмовій формі, так у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами. Протокол засідання правління і є документом що встановлює певну домовленість та засвідчує їхню волю. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Позивач безперервно володіє, користується та розпоряджається майном, а саме: житловим будинком загальною площею 69,0. Також цивільним законодавством визначено обов'язок продавця передати товар покупцеві. Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором також повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Просить суд також врахувати той факт, що всі правовстановлюючі документи та оригінали технічного паспорту було передано позивачу та на даний час вини знаходяться у нього. Позивач вважає, що набуття права власності виникло у нього з моменту передачі йому майна та всіх оригіналів документів. Також розрахункові рахунки на електро постачання та водо постачання оформлено на його імя. Він сплачує самостійно за користуванням електроенергією та водопостачанням. У звязку з вищевикладеним просить визнати дійсним договір купівлі-продажу укладений наприкінці червня 1990 року між правлінням колгоспу ім. ХХІ зїзду КПРС та [PERSON] на придбання житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Знаменівське, вул. Туполева, 21 та визнати за позивачем, право власності на житловий будинок загальною площею 69,0 кв.м. (А-1), літню кухню загальною площею 25,4 кв.м. (Б-1), сарай загальною площею 18,7 кв.м. (В-1), гараж загальною площею 38,1 кв.м. (г-1), вбиральню (Е-1), погріб загальною площею 17,6 кв.м. (П-1), літній душ (Д-1) по вул. Туполева, 21, с. Знаменівське, Синельниківського району, Дніпропетровської області. У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Крім того зазначив, що наприкінці червня 1990 року був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку між правлінням колгоспу ім. ХХІ зїзду КПРС та ним. Кошти за придбання будинку з нього стягувались із його заробітної плати протягом близько трьох років, так як колгосп ім. ХХІ зїзду КПРС йому надав ссуду у сумі 3000 грн. Також йому були передані документи на будинок, а саме технічний паспорт. З боку колгоспу, до перереєстрації будинку до нього жодних претензій з приводу придбання позивачем будинку не було. Колгосп ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу по невідомим йому причинам. У відкрите судове засідання представник відповідача не зявився, але до його початку надав заяву в якій просить суд справу розглянути без його участі, просить прийняти рішення згідно із діючим законодавством. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач з 1993 року по 2006 рік працював в колгоспі СХКПП «Колос», який потім був реорганізований в СФГ «Союз». Приблизно до 1999 року відбувалось майнове розпаювання, тобто члени колгоспу виплачували майновими паями за свої будинки. Позивач раніше сплачував за будинок із заробітної плати. Боргів у позивача за виплату будинку не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач працював в колгоспі приблизно з 1989-1990 роки бригадиром, і в ці роки, колгосп надав йому житловий будинок. Позивач подав заяву, що бажає викупити житловий будинок. Колгосп надав йому ссуду і позивач погашав вартість будинку, шляхом сплати коштів з заробітної плати, приблизно протягом 2-х років. Потім колгосп передав йому всі документи на будинок. Позивач одразу почав користуватися будинком, проводив ремонтні роботи і почав проживати в ньому з сімєю і продовжує проживати по цей час. Дані обставини їй детально відомі, так як вона з 1971 року по 1997 рік працювала в колгоспі бухгалтером. Таким чином, суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З копії трудової книжки колгоспника УКР № 0796947 на імя [PERSON], вбачається що останній 20.06.1989 року був прийнятий в члени колгоспу ім. ХХІ зїзду КПРС бригадиром тракторної бригади № 3 Згідно копії виписки з протоколу №11 засідання правління колгоспу ім. ХХІ з'їзду КПРС від 18.06.1990 року, вбачається, що було задоволено прохання бригадира бригади №3 [PERSON] про купівлю йому житлового будинку в с. Знаменівка вул. Туполева, 21. (а.с.9). Згідно копії договору купівлі-продажу від 25.06.1990 року укладеного між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] по довіреності Роздорської селищної ради народних депутатів та [PERSON] від імені правління колгоспу ім. 21 з»їзду КПРС, вбачається, що правління колгоспу ім. 21 з»їзду КПРС придбало житловий будинок за адресою: с. Знаменівське, Синельниківського району Дніпропетровської області, вул. Туполева, 21 на землі колгоспу ім. 21 з»їзду КПРС. (а.с.8). Згідно копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.03.2009 року вбачається, що власником житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Знаменівське, вул.. Туполева, 21 є правління колгоспу ім. ХХІ зїзду КПРС на підставі договору купівлі-продажу б/н р.№151 від 25.06.1990 року (а.с.6). В матеріалах справи є копія технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за адресою Синельниківський район, с. Знаменівське, вул. Туполева, 21, виданого КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 13.03.2009 року, в якому власника зазначено правління колгоспу ім. 21 з»їзду КПРС. (а.с.13-15). В матеріалах справи є довідка видана виконкомом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району від 16.10.2015 року, вбачається, що [PERSON] дійсно з 1990 року проживає за адресою: [INFO] разом із дружиною [PERSON] та сином [PERSON], згідно з даними по господарської книги.(а.с.51). Відповідно до копій розрахункових книжок по оплаті за воду та за електроенергію за адресою: с. Знаменівське вул. Туполева, 21 вбачається що [PERSON] сплачує самостійно за користуванням електроенергією та водопостачанням. З довідки виданої виконкомом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району від 19.12.2017 року, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно разом з його сімєю постійно проживав у будинку за адресою: с. Знаменівське, вул. Туполева, 21 з травня 1990 року та по теперішній час. Отже, вищезазначений договір купівлі-продажу житлового будинку був укладений між правлінням колгоспу ім. ХХІ зїзду КПРС та [PERSON] наприкінці червня 1990 року, тобто під час дії Цивільного кодексу України 1963 року. У відповідності до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Із цього випливає, що спірний договір купівлі-продажу житлового будинку був укладений та фактично виконаний сторонами наприкінці червня 1990 року, після набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року нових цивільних правовідносин між сторонами не виникало, у звязку з чим до даних правовідносин застосовуються норми Цивільного кодексу України 1963 року. Згідно ст.227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Отже, недійсним визнається такий договір при умові недодержання вимоги щодо його нотаріального посвідчення, а у разі такого посвідчення, такий договір є дійсним. Відповідно до ст.47 ЦК України 1963 року нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Судом було встановлено, що фактично договір купівлі-продажу між правлінням колгоспу ім. ХХІ зїзду КПРС та [PERSON] на придбання житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Знаменівське, вул. Туполева, 21, був укладений та виконаний, правління колгоспу ім. ХХІ зїзду КПРС отримало кошти за будинок шляхом відрахування із заробітної плати позивача та передало позивачу правовстановлюючі документи на будинок, однак укласти договір в нотаріальному порядку правління колгоспу ухилилося, у звязку з чим суд вважає можливим визнати зазначений договір дійсним. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. На підставі викладеного,

Outcome: approved