Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Вугледарської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, посилаючись на наступні обставини. Позивач з 2004 року і по теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS] . Попередній власник вказаного будинку, [PERSON] помер [INFO] , в серпі 2003 року він передав позивачу оригінали документів, які підтверджують право власності померлого на вказане нерухоме майно, технічного паспорту на спірне домоволодіння, та повідомив, що цим самим передає позивачу у власність даний будинок. З листопада 2004 року і по теперішній час позивач постійно проживає у спірному будинку, безперервно та відкрито володіє ним, доглядає та утримує будинок у належному стані. Віднедавна постало питання внесення інформації про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із наявними документами, позивач звернулась до центру надання адміністративних послуг для проведення реєстрації права власності, проте їй було повідомлено, що за цими документами право власності на своє ім`я неможливо зареєструвати і необхідно оформити правові підстави права власності. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду. Позивач в судове засідання з`явилася, підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника та вирішення справи на розсуд суду. Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до договору дарування будинку від 30.05.2003 року серії ВАК № 254451, посвідченого приватним нотаріусом Мар`їнського районного нотаріального округу Ністратовою Р.І., за реєстровим номером 905, [PERSON] прийняв у дар від [PERSON] жилий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS] , номер шістдесят на землі Павлівської сільради. На згаданій землі знаходиться один одноповерховий самановий ошлакований жилий будинок жилої площі жилий будинок жилої площі 11,4 кв.м. з надвірними побудовами: коридор а, л.кухня Б, льох п, вбиральня у, сарай С, паркан (а.с. 5). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07 жовтня 2003 року виконкомом Павлівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, [INFO] помер [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до довідки № 1236 від 08.10.2019 року, виданого Павлівською сільською радою та акту обстеження на предмет проживання від 02 жовтня 2019 року, складеного депутатом Павлівської сільської ради в присутності сусідів, [PERSON] проживає в [ADDRESS] , без реєстрації з листопада 2004 року по теперішній час (а.с. 12). В судовому засіданні встановлено, що позивач добросовісно та безперервно проживає у спірному будинку понад 10 років, що підтверджується копіями квитанцій про сплату послуг за електропостачання та водопостачання з 2005 року і по 2019 рік (а.с. 13 - 47). Встановлено, що договір № 0803059 від 25.08.2015 оку про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (а.с. 48-49). Згідно довідки № 1356 від 25.10.2019 року, виданої Павлівським старостинським округом, в будинку [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований один (а.с. 50). В судовому засіданні встановлено, що позивач веде домашнє господарство за адресою: [ADDRESS] , сплачує комунальні послуги. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємці, які б претендували на спадщину померлого [PERSON] ,, заповіти та спадкові договори відсутні, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру за № 60034076 від 21.04.2020 року та № 60034083 від 21.04.2020 року (а.с. 68-69). Вказані обставини підтвердили суду і допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача. Свідки достеменно підтвердили, що позивач дійсно постійно проживає у спірному будинку за адресою: [ADDRESS] , вона веде господарство, доглядає за будинком, сплачує комунальні послуги. У суду не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи немає, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10-ти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинні довести позивачі, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Як зазначено в пунктах 9,13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності - на інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі, э доведеними в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved