Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою м.Білозерське вул.Будівельна 37/36. В обґрунтування свого позову позивач вказує, що відповідачі є його дружиною та сином, які є зареєстрованими як члени його сім»ї в вищевказаній квартирі. В червні 2015 року його дружина разом з сином [PERSON], з особистих мотивів, зібрали особисті речі і виїхали на постійне проживання в Воронезьку область Російської Федерації. З того часу його дружина фактично припинила виконувати свої обов»язки, як член сім»ї, передбачені ст.64 ЖК України. Наявність реєстрації відповідачів змушує позивача нести додаткові витрати щодо сплати комунальних послуг. Тому він просить, відповідно до ст.107 ЖК України, визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаною квартирою, як такі, що вибули на постійне місце проживання в інше жиле приміщення. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі і суду пояснив, що відповідачами у справі є його дружина та неповнолітній син. Шлюб з дружиною на час розгляду справи у суді не є розірваним. У вказаній квартирі відповідачі не мешкають з червня 2015 року, квартирою не користуються, дружина не виконує обовязків, повязаних з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. Особистих речей відповідачів в квартирі не має. Останні виїхали на постійне місце проживання в Російську Федерацію в Воронезьку область, де мешкають родичі дружини. Конкретна адреса проживання відповідачів в РФ йому не відома. З відповідачами він не спілкується. На питання суду пояснив, що він особисто проводжав дружину і сина до Російської Федерації, а саме перевіз їх через кордон, де там їх зустріла сестра дружина, а він повернувся додому. Просить задовольнити її позов, не заперечував проти заочного винесення рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи належним чином були повідомлені, шляхом направлення судової повістки за місцем їх реєстрації. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідачі вважаються такими, яким вручений судовий виклик. Третя особа в судове засідання не з»явилась. Від Білозерської міської ради надійшла заява, в якій остання просить розглянути справу № 227/2978/16-ц без участі її представника. Проти позовних вимог позивача не заперечують. Відповідно до ч.1\~ст.224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з викладеним, враховуючи заяву позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідачів, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідачів копію рішення суду для відома. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що на час розгляду справи судом квартира за адресою м.Білозерське вул.Будівельна 37/36 належить до державного житлового фонду, розпорядником якої є Білозерська міська рада Донецької області. Основним наймачем вказаної квартири є позивач [PERSON]. У вказаній квартирі, як члени сім»ї наймача зареєстровані [PERSON], [INFO] (дружина наймача) з 26.10.1990 року та [PERSON], [INFO] (син наймача), з 03.03.1990 року. Вищевказане підтверджується інформацією виконавчого комітету Білозерської міської ради від 21.10.2016 року за № 02/02-808(а.с.18), № 02/02-809(а.с.19), копією паспорта позивача (а.с.7-12), копією свідоцтва про одруження (а.с.13), копією свідоцтва про народження (а.с.14), довідкою виконавчого комітету Білозерської міської ради від 03.10.2016 року за № 772 (а.с.6), копією рішення виконавчого комітету Білозерської міської ради № 16 від 20.01.2015 року (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що відповідачі, з червня 2015 року по теперішній час, фактично не мешкають в квартирі за адресою м.Білозерське вул.Будівельна 37/36, квартирою не користуються. З пояснень позивача відповідачі з червня 2015 року вибули з вказаної квартири в інший населений пункт, який знаходиться в Російській Федерації в Воронезькій області, де фактично і проживають. Вказані обставини відповідачами в судовому засіданні спростовані не були і підтверджуються, як поясненнями самого позивача, так і письмовими доказами, а саме актом комісії від 10.10.2016 року на предмет проживання осіб в квартирі м.Білозерське вул.Будівельна 37/36 (а.с.32). Зміст вказаного акту, який підписаний депутатами Білозерської міської ради [PERSON] та [PERSON], свідчить про те, що у вищевказаній квартирі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] фактично значаться зареєстрованими, але з червня 2015 року по теперішній час не проживають. Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України з підстав якої заявлено позов, в разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. З урахуванням зазначеної норми, член сім'ї, який вибув до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це, і встановленню в такому випадку підлягають лише обставини й факти, що свідчать про обрання такою особою іншого постійного місця проживання. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», відповідно до ст. 107 ЖК України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні не встановлено доказів, які б спростовували доводи позивача, суд вважає, що відповідачі дійсно з червня 2015 року фактично не мешкають за адресою м.Білозерське вул.Будівельна 37/36, так як вибули до Російської Федерації в Воронезьку область. Тому, суд вважає, що відповідачі втратили право користування вказаної квартирою з 01 липня 2015 року, на підставі ч.2 ст.107 ЖК України. На підставі ст.107 ЖК України, ст..ст.10, 11, 174, 213-215, ЦПК України, суд -

Outcome: approved