Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення коштів, в якій зазначає, що відповідачем не виконані договірні зобовязання за договором позики від 27.04.2015 року, тому просить стягнути заборгованість за договором із додатковими нарахуваннями в судовому порядку, а також відшкодувати моральну шкоду. Загалом позивач просив стягнути на його користь із відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 316 000 грн., штраф та індекс інфляції в розмірі 98 728 грн., відшкодування шкоди в розмірі 10\~000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на ухилення відповідача від виконання цивільно-правових зобовязань. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, а саме погодилась сплатити 100\~000 грн., посилаючись на те, що фактично вона брала у батька позивача в борг 60 тис. грн. та 10 тис. грн. у позивача, на пропозицію якого було укладено нотаріально посвідчений договір позики, однак вона його підписала не читаючи, має намір повернути борг після продажу певного свого майна. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 27 квітня 2015 року між сторонами було укладено нотаріально посвідчений третьою особою договір позики, згідно якого позивач [PERSON] передав, а відповідач [PERSON] отримала 316 000 грн. в якості позики, яку зобовязувалась повернути до 27.05.2015 року, що підтверджується договором, матеріалами його нотаріального посвідчення. Вказана цивільно-правова угода була укладена в письмовій формі та нотаріально посвідчена. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). 23 листопада 2015 року позивач звернувся до відповідача із вимогою про виконання умов договору, однак відповідач залишив письмову вимогу без реагування, заборгованість не була сплачена навіть частково, що підтверджується претензією, повідомленням про вручення поштового відправлення. Судом встановлено, що відповідач всупереч вимогам закону не виконала свої цивільно-правові обовязки та не сплатила передбачені договором кошти, тому в судовому порядку з неї слід стягнути позику в розмірі 316 000 грн. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач прострочила грошове зобовязання, на неї слід покласти обовязок сплати позивачеві інфляційних втрат, яка станом на 23.11.2015 року складають 3\~928 грн., розмір яких відповідачем не оспорено. Крім того, відповідно до п.8 укладеного між сторонами договору відповідач також повинен сплатити позивачеві штраф в розмірі 5 % від суми боргу за кожен прострочений місяць, що складає 15\~800 грн. х 6 місяців = 94\~800 грн. Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під час судового розгляду позивачем не подано будь-яких доказів, які б підтверджували факит заподіяння йому моральної шкоди, також не доведено будь-якими в чому така шкода виразилась, якими саме неправомірними діями відповідача заподіяна, чи є причинний звязок між діями відповідача та спричиненням шкоди позивачеві, чим підтверджується її розмір тощо. За таких обставин суд вважає недоведеними позовні вимоги в частині відкшодування моральної шкоди, тому в цій частині позову слід відмовити. Оцінюючи доводи відповідача суд приймає до уваги її ухилення від явки в судове засідання, неспростованість наданих на запит суду нотаріусом письмових доказів про підписання відповідачем письмового договору позики та належне ознайомлення відповідача із його умовами, тому посилання на неусвідомлення нею правового значення участі в укладенні нотаріально посвідченого договору позики, неознайомлення із змістом договору перед підписанням, невручення копії договору тощо суд вважає непереконливими і не доведеними. В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідач у встановленому законом порядку не оспорювала договір позики від 27.04.2015 року, договір не визнаний недійсним, не має ознак нікчемності, тому він обовязковий для виконання відповідачем як боржником, що вказує на те, що позовні вимоги грунтуютсья на законі, а заперечення відповідача не узгоджуються із приписами чинного законодавства. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач всупереч вимогам ст.ст. 10,11,60 ЦПК України не подала письмових заперечень на позов, не спростувала доводи позивача, не подавала будь-яких доказів, тому її усні заперечення суд вважає непереконливими. Враховуючи викладене вище, вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів та визначених позивачем правових підстав позову, суд вважає, що позовні вимоги доведені, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і матеріалах справи лише частково, тому позов слід задовольнити в частині доведених позовних вимог. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто сплачений судовий збір в розмірі 4 147 грн. 28 коп. При визначенні розміру витрат на правову допомогу, слід врахувати, що відшкодуванню підлягають витрати пропорційно часу, коли адвокат приймав фактичну участь в судових засіданнях, тобто в розмірі 1378 грн. х 40 % х 0,5 год. = 275 грн. 60 коп., в іншій частині відповідні вимоги позову не підтверджуються доказами.

Outcome: partial