Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду на загальну суму 28426,56 грн., при цьому посилаючись на те, що 21.10.2013 року позивач уклав з відповідачем трудовий договір на невизначений строк. Відповідно до наказу № 277-к від 21.10.2013 року та наказу № 197/1-к від 20.08.2013 року [PERSON] був прийнятий на роботу водієм та експедитором (в порядку суміщення посади). 09.02.2015 року відповідач звільнився за власним бажанням та в добровільному порядку відмовився відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 28\~426,56 грн., завдану ТОВ «Олександрійська зернова компанія», тобто позивачу по справі, під час виконання трудових обов'язків експедитора по перевезенню вантажу. Відповідно до виставленої претензії ТОВ «ЗерноТранс» № 474 від 28.05.2014 року, [PERSON], було передано для перевезення насіння соняшнику із пункту завантаження с. Сергіївка, Червоноармійського району Донецької області до пункту розвантаження м. Донецьк. Завантажена вага склала 33 500 тонн, а розвантажена - 26 740 тонн. Недостача насіння соняшнику склала 6 810 тонн. Таким чином, водієм-експедитором. [PERSON], було втрачено 6 810 тонн вантажу (товару). З урахуванням нормативу природної втрати (0.19% від маси вантажу), різниця в масі складає 6 747 тонн. Відповідно до вищезазначеної претензії ТОВ «Олександрійська зернова компанія» відшкодовано ТОВ «ЗерноТранс» вартість втрачених 6 747 тонн насіння соняшнику на загальну суму 31 298,73 грн. З відповідача за його згодою, було утримано з заробітної плати 2872,17 грн., тому невідшкодованою залишається матеріальна шкода в розмірі 28426,56 грн. Представник позивача в судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання зявився, проти позову заперечує, пояснюючи це тим, що перекидання причепу сталося внаслідок просідання ґрунту біля автозаправки «Шел» на автодорозі Червоноармійськ Донецьк, та відсутності будь-яких знаків, які попереджали про наявність на асфальтному покритті автодорожнього шляху ґрунту, крім того ДТП сталося за наявності на проїжджій частині значної кількості поверхневих вод. Відповідач вважає, що він своїми діями не міг ніяк передбачити та уникнути ДТП, а тому за даних обставин виключається матеріальна відповідальність. Крім того, [PERSON] вказує на те, що причеп, яким він керував був несправний. Свідок [PERSON] суду пояснив, що 20.05.2014 року йому зателефонував водій [PERSON], та повідомив про подію, що сталася. Як керівник він направив працівників в Червоноармійськ на місце ДТП для того, щоб перегрузити зерно в інший автомобіль. Стверджує, що причеп, яким керував [PERSON] був справний. Свідки [PERSON]Є, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дали суду аналогічні покази, проте що їх було направлено на місце події для того, щоб перегрузити зерно. Коли вони приїхали, то побачили, що причеп був перекинутий. Частину зерна вони перегрузили в інший причеп, частину зерна зібрати було неможливо, оскільки воно висипалось на проїжджу частину та намокло. Яка кількість зерна залишилась їм невідомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що разом з усіма виїжджав на місце пригоди, вказує на те, що машина та причеп, якими керував відповідач були справні, вважає, що перевертання причепу з зерном сталася з вини відповідача, оскільки останній, коли автомобіль попав у яму не зупинив рух автомобіля, а поїхав далі, що і призвело до перекидання причепу. Заслухавши представника позивача, відповідача, свідків, та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 21.10.2013 року по 09.02.2015 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Олександрійська зернова компанія», наказом № 277-к від 21.10.2013 року прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів. Наказом № 197/1-к від 30.12.2013 р. «Про запровадження суміщення посад» [PERSON] доручено виконання додаткової роботи на умовах суміщення за посадою транспортний експедитор без увільнення від основної роботи водія з щомісячною доплатою у розмір 180 гривень з 01.09.2013 року. Між сторонами 21.10.2013 р. укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно умов якого [PERSON] прийняв на себе відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей та транспортних засобів. Згідно подорожнього листа № 000000212-10 від 18.05.2014 року [PERSON] на автомобілі МАЗ 6303, державний номерний знак [NUMBER] виїхав з м. Олександрія у відрядження по Україні для перевезення сільськогосподарської продукції. При цьому власними підписами засвідчив факти прийняття та здачі автомобіля справним, зауважень до автомобіля не висловив. Товарно-транспортна накладна № 23 від 20.05.2014 року свідчить про те, що автомобіль МАЗ 6303, державний номерний знак [NUMBER] з причепом реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] завантажено насінням соняшника вагою 33500 тон, а у розділі «Вантажно-розвантажувальні операції» зазначено, що розвантажено насіння соняшника 26740 тон. З Претензії ТОВ «ЗерноТранс» до ТОВ «Олександрійська зернова компанія» вбачається, що ТОВ «ЗерноТранс» просить ТОВ «Олександрійська зернова компанія» компенсувати недостачу в грошовій формі на суму 31298,73 грн., оскільки при перевезенні соняшника на адресу ТОВ «АТ Каргілл» в період 20.05.2014 року по ТТН № 23 (номер авто [NUMBER]) ТОВ «Олександрійська зернова компанія» понесла втрати вантажу в розмірі 6,747 тон, тобто упущена вигода становить 31298,73 грн. З довідки ТОВ «Олександрійська зернова компанія» вбачається, що згідно наказу № 293/1 від 10.09.2014 р. «Про дисциплінарну та матеріальну відповідальність» з плати водія-експедитора [PERSON] утримана матеріальна шкода у сумі 2872,17 грн., залишок заподіяної матеріальної шкоди станом на 10.02.2015 року становить 28426,56 грн. Адміністративною справою відносно [PERSON] підтверджується, що постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28.08.2014 року останній був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, а саме в тому, що 20.05.2014р. о 15.00 год. в м. Красноармійськ по пер.Безіменний, гр. [PERSON], керуючи автомобілем [PERSON] 630308023, д.н.з.[NUMBER] з причепом [PERSON] 837810041 д.н.з. [NUMBER], не врахував ширину проїзної частини та габариту транспортного засобу, виїхав, за межі проїзної частини, від чого ґрунт від маси причепу з вантажем просів, після чого причеп перевернувся. В наслідок ДТП причеп отримав механічні пошкодження. Відповідно до ст. 1191 ч. 1 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 130 ч. 1 КзПП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. У відповідності до ст. 131 цього Кодексу власник або уповноважений ним орган зобов'язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. Випадки повної матеріальної відповідальності визначені статтею 134 КЗпП України. Пунктом 1 ч. 1 статті 134 передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Статтею 135-1 КЗпП України визначено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 р. № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємством, установам, організаціям їх працівниками» (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.03.97 р., № 12 від 03.12.97 р.) роз'яснено, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору,\~\~укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей\~\~ (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134\~\~КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При цьому, у п. 19 постанови зазначено, що зменшення розміру шкоди, що підлягає покриттю працівником, допустиме лише у виключних випадках при наявності зазначених у ст. 137 КЗпП умов, які мають бути підтверджені ретельно перевіреними в судовому засіданні доказами, з обов'язковим викладенням у рішенні мотивів зниження суми, яка стягується. До конкретної обстановки, за якої було заподіяно шкоду, слід відносити обставини, що\~\~перешкоджали працівникові виконувати належним чином покладені на нього обов'язки, зокрема, відсутність нормальних умов зберігання матеріальних цінностей, неналежна організація праці. Разом з тим необхідно враховувати, чи приймав працівник залежні від нього заходи до запобігання шкоди. Таким чином, умовами укладеного між сторонами договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 21.10.2013 р. передбачено, що [PERSON] виконує роботу, у тому числі безпосередньо пов'язану із збереженням, перевезенням переданих йому цінностей під повну матеріальну відповідальність, приймає на себе таку відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. Відповідно до Переліку посад і робіт, які заміщуються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на зберігання, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці і соціальних питань Ради Міністрів СРСР від 28.12.1977 р. № 447/24 (із змінами і доповненнями) водій-експедитор належить до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1КЗпП може бути укладено такий договір і він був укладений. Враховуючи вищевикладене, суд знаходить, що [PERSON] переконливих доказів в підтвердження своєї невинуватості у заподіянні шкоди відповідачеві не надав, його винуватість у нанесенніматеріальної шкоди позивачу підтверджується матеріалами справи, показами свідків, а тому право зворотної вимоги (регресу) ТОВ «Олександрійська зернова компанія» до [PERSON], як винної особи у розмірі виплаченого товариством ТОВ «ЗерноТранс» відшкодування, підлягає захисту, а позов задоволенню.

Outcome: approved