Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на квартиру. В своєму позові вказує на те, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного Придніпровською товарною біржою 26 квітня 1996 року позивач купив трикімнатну квартиру, загальною площею 71, 4 кв.м., житловою площею 47, 9 кв.м., яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр.Гагаріна, 27/ 66. Так як договір купівлі-продажу, товарною біржею, не відповідає вимогам ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), яка передбачає, що договір купівлі-продажу повинен бути посвідчений нотаріусом, якщо однією з сторін є громадянин, він не може вчинити будь-які розпорядження квартирою.. Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 08.05.2013 року договір купівлі-продажу квартири було визнано дійсним, однак він не може розпорядитись своїм майном квартирою, оскільки за ним не визнано право власності на цю квартиру. Просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Вказав, що позивач є добросовісним учасником цивільних правовідносин і повністю виконав правочин, увесь час добросовісно володів придбаним майном, але не може ним розпорядитись, оскільки за ним не визнано право власності на квартиру, тому за ним не реєструють право власності, хоча у судовому порядку договір-купівлі продажу визнано дійсним. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засідання не зявились. [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви с проханням розглядати справу в їх відсутність, з позовом погоджуються. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Суд, оцінюючи, відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені докази, вважає, що у судовому засіданні на підставі належних, допустимих, достовірних, взаємоповязаних між собою у сукупності доказів, встановлені наступні факти та обставини. 26 квітня 1996 року позивач придбав у відповідачів трикімнатну квартиру, загальною площею 71, 4 кв.м., житловою площею 47, 9 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного у виконання біржової угоди, зареєстрованої у Криворізькому філіалі Придніпровської товарної біржі за № 204-Н/ 96 від 26.04.1996 року (підтверджується копією договору від 26.04.1996 р.) (а.с.7). Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 87.05.2013 року договір купівлі-продажу 3-кімнатної квартири загальною площею 71, 4 кв.м., житловою площею 47, 9 кв.м., розташованою за адресою: [ADDRESS], зареєстрований на Придніпровській товарній біржі 26.04.1996 року, укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON] о одного боку та [PERSON] з іншого боку , визнано дійсним. (а.с.8). Державним реєстратором прав на нерухоме майно 20.05.2015 року відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень [ADDRESS], оскільки рішення суду від 8.05.2013 року не містить відомостей про право власності на квартиру (а.с.48) Встановленим у судовому засіданні фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку: Згідно ст. 47 ЦК України редакція 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 357 Цивільного кодексу України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини, а саме [PERSON] у відповідачів було придбано трикімнатну квартиру загальною площею 71, 4 кв.м., житловою площею 47, 9 кв.м., розташованою за адресою: [ADDRESS], договір-купівлі-продажу було рішенням суду визнано дійсним, але не потягло за собою визнання право власності на квартиру, тому в реєстрації права власності було відмовлено.. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. На підставі вкладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved