Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсними договори поруки №№ 171, 172 від. 25.12.2008, укладені між нею та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києві та Київській області. В обґрунтування доводів позовної заяви посилається на те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.11.2013 р. позовні вимоги банку частково задоволено, і з неї, як поручителя, стягнуто заборгованість за забезпеченим порукою кредитним договором - 1757670 грн. Разом з тим, при прийнятті такого рішення судом не враховані положення ч. 4 ст. 554 ЦК України, що є підставою для визнання договору поруки припиненим та відмови у стягненні заборгованості з поручителя. В судовому засіданні представник Позивача доводи позову підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Зазначив, що 6-місячний строк пред'явлення до нього вимоги слід вираховувати з дати останньої вимоги банку - 30.08.2012. На даний час триває примусове виконання судових рішень, якими з позивача як з поручителя стягнуто заборгованість за кредитними договорами. Представник Відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляді, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд визнав можливим розгляд справи у відсутність представника третьої особи. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.12.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експотрейд» було укладено кредитні договори № 871, за умовами якого ТОВ «Експотрейд» надано кредит на рефінансування заборгованості позичальника в сумі 2500000 грн. за кредитним договором від 14.08.2008 р. № 37305-20/8-1, укладеним із АБ «Київська Русь», з подальшими змінами та доповненнями, строком до 25.08.2010 р. та сплатою 24 % річних, Також 25.12.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експотрейд» було укладено договір кредитної лінії № 872, за умовами якого ТОВ «Експотрейд» надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 14.07.2009 р., зі сплатою 24 % річних за користування кредитними коштами. Сума максимального ліміту кредитування - 2500000 грн, з подальшими змінами та доповненнями. В забезпечення виконання вимог за вказаними кредитними договорами 25.12.2008 р. Банком із позивачем укладено договори поруки №№ 171,172. Відповідачем виконані зобов'язання за кредитними договорами в повному обсязі, що сторонами не заперечувалося. Разом з тим, в зв'язку з неналежним виконанням третьою особою своїх зобов'язань щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх користування, відповідач в квітні 2013 р. вимушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.11.2013 з позивача як майнового поручителя за кредитним договором від 25.12.2008 р. № 871 на користь відповідача стягнуто 1757670,35 грн., а заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.07.2013 з позивача та [PERSON] як поручителів за кредитним договором від 25.12.2008 р. № 872 на користь відповідача стягнуто солідарно 2466371,55 грн. Даними рішеннями встановлено та позивачем не заперечується, тобто визнається, що Відповідач неодноразово звертався до позивача, як фінансового поручителя в письмовій формі шляхом направлення листів від 24.01.2011 р. № 32-4/871-32, від 27.01.2011 р. № 32-4/871-33, від 22.03.2011 р. № 23-4/871-34, від 16.05.2011 р. № 32-4/871-35, від 11.07.2011 р. № 32-4/871-36, від 31.01.2012 р. № 32-4/871-38, від 30.08.2012 р. № 32-4/871-39 з нагадуванням щодо своєчасного виконання кредитних зобов'язань та вимогою про погашення існуючої заборгованості, однак, вказані вимоги залишені позивачем буз належного реагування. Стороною позивача не заперечувалося, що вищевказані судові рішення набрали законної сили. При цьому, при перегляді вищевказаних заочних рішень у встановленому законом порядку стороною позивача про припинення поруки не заявлялося з невідомих причин. Із даним позовом про визнання договору поруки припиненим Позивач звернулась 07 травня 2015 року, про що свідчить штемпель вхідної кореспонденції Цих обставин стороною позивача не заперечувалось. Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. В ч. 4 ст. 559 ЦК України закріплено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимогу до поручителя, протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги. Отже, підстав для застосування положень ч. 4 ст. 559 ЦК України немає.

Outcome: dismissed