Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про до відповідача про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 28 жовтня 2011 р. Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану львівського міського управління юстиції, про що зроблено запис №616. Позовну заяву мотивує тим, що 28 жовтня 2011 р. Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану львівського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено запис №616. Від шлюбу подружжя має вина - [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років стосунки з чоловіком не склалися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, почалися часті сварки. Сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. На підставі вищевикладеного, просить задоволити позовні вимоги. В судове засідання позивач не зявилася, однак подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28 жовтня 2011 р. Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено запис №616. Від шлюбу подружжя має вина - [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім`я фактично розпалась, її збереження недоцільне. У відповідності до ст.51Конституції України,шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2ст.104 Сімейного кодексу України,шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст.110Сімейного кодексу України,передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зі змісту ст.112Сімейного кодексу України,вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, оскільки сторони тривалий час не мешкають разом, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, строк для примирення нічого не змінить. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 28 жовтня 2011 р. Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено запис №616. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на корить позивача судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Щодо заявленої позовної вимоги про відшкодування коштів на правову допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Судом встановлено, 15 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги. Однак, документи, які були надані позивачем до суду не підтверджують обставин здійснення позивачем оплати послуг за надання правової допомоги в зазначеному розмірі в якості оплати послуг адвокату.

Outcome: approved