Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач 10.04.12р. в м. Києві на бул. Л. Українки (2 е/о від вул. Мечнікова) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох т/з: 1) автомобіля Джип Гранд Черокі д/н [NUMBER] від керуванням [PERSON]; 2) автомобіля АУДІ А-6 д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобіль марки АУДІ А-6 д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що підтверджується первісною довідкою ДАІ, розширеною довідкою ДАІ та Постановою Печерського районного суду м. Києва від 27.04.2012р. про притягнення до адміністративної відповідальності. На момент ДТП між відповідачем та ПАТ «Страхова компанія «Лафорт»» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА/6036368, за яким було застраховано цивільну відповідальність Відповідача перед третіми особами, при використанні т/з Джип Гранд Черокі д/н [NUMBER]. Потерпілий внаслідок ДТП [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК«Лафорт»» із повідомленням про настання випадку ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування, так як відповідача було визнано винним у спричиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На підставі звіту № 2202 від 19.04.2012 року фахівцем відділу врегулювання ПрАТ «СК«Лафорт»» був складений страховий Акт № 1312147-1від 17.07.2012 року та був виведений розрахунок розміру страхового відшкодування пошкодженого автомобіля потерпілого. На підставі Заяви про виплату страхового відшкодування, Страхового акту та розрахунку розміру страхового відшкодування, ПрАТ «СК«Лафорт»» було складено розпорядження про виплату страхового відшкодування № 1312147-1 від 17.07.2012 року та відповідно до норм ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було виплачено страхове відшкодування в розмірі 3 342, 95 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 3908 від 21.08.2012 року. 01 липня 2013 року між ТОВ «Маркс.Капітал» та ПрАТ «СК«Лафорт»» було підписано договір про надання фінансових послуг факторингу, за яким клієнт відступив фактору свої права грошових вимог до боржників. Право вимоги до відповідача перейшло позивачу згідно Договору № 01/01-072013Р від 01.07.2013р. про надання фінансових послуг факторингу та Додатку № 1 до цього договору. 01.11.2014 року позивачем відповідачу було направлено лист претензію № 62 про відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування у досудовому порядку та отримано 13.11.2014 року, про що свідчить поштове повідомлення про отримання. Відповідач жодним чином на вимогу не відреагував, вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив. Тому просив суд, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Маркс. Капітал» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 3 342,95 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. За таких умов суд вважає за можливе винести рішення при заочному розгляді справи, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з постановою Печерського районного суду м. Києва від 27.04.2012 року, відповідно до якої [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідач [PERSON] 10.04.12р. о 14 год. 40 хв., керуючи автомобілем «Джип гранд черокі» д/н [NUMBER], на бул. Л. Українки (2 е/о від вул. Мечнікова) в залежності від швидкості та дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого скоїв наїзд на автомобіль «Ауді А6», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що зупинився попереду; матеріальну шкоду заподіяно двом автомобілям. Судом також встановлено, що на момент ДТП між відповідачем та ПАТ «Страхова компанія «Лафорт»» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА/6036368 від 09.12.2011р., за яким було застраховано цивільну відповідальність Відповідача перед третіми особами, при використанні т/з Джип Гранд Черокі д/н [NUMBER]. Потерпілий внаслідок ДТП [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК«Лафорт»» із повідомленням від 11.04.2012р. про настання випадку ДТП та із заявою від 12.06.2012р. про виплату страхового відшкодування, так як відповідача було визнано винним у спричиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На підставі звіту № 2202 від 19.04.2012 року фахівцем відділу врегулювання ПрАТ «СК«Лафорт»» був складений страховий Акт № 1312147-1 від 17.07.2012 року та був виведений розрахунок розміру страхового відшкодування пошкодженого ТЗ від 17.07.2012. На підставі Заяви про виплату страхового відшкодування, Страхового акту та розрахунку розміру страхового відшкодування, ПрАТ «СК«Лафорт»» було складено розпорядження про виплату страхового відшкодування № 1312147-1 від 17.07.2012 року та відповідно до норм ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було виплачено страхове відшкодування в розмірі 3 342, 95 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 3908 від 21.08.2012 року. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 38.1.1 (ґ) ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Аналогічні норми щодо необхідності письмового повідомлення страхувальником страховика в указані строки про настання ДТП містяться у договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного між Відповідачем та ПрАТ «СК«Лафорт»». Оскільки відповідач не повідомив письмово протягом 3-х днів про настання ДТП ПрАТ «СК«Лафорт»», то останній набув право вимоги до відповідача після сплати страхового відшкодування. 01 липня 2013 року між ТОВ «Маркс.Капітал» та ПрАТ «СК «Лафорт»» було підписано договір про надання фінансових послуг факторингу, за яким клієнт відступив фактору свої права грошових вимог до боржників. Право вимоги до відповідача перейшло позивачу згідно Договору № 01/01-072013Р від 01.07.2013р. про надання фінансових послуг факторингу та Додатку № 1 до цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 01.11.2014 року позивачем відповідачу було направлено лист претензію № 62 про відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування у досудовому порядку та отримано 13.11.2014 року, про що свідчить поштове повідомлення про отримання. Відповідач жодним чином на вимогу не відреагував, вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив. Судом встановлено, що ПрАТ «СК«Лафорт»» 21.08.12р. здійснив виплату, відшкодування потерпілій особі [PERSON] в розмірі 3 342,95 грн., що підтверджується розпорядження про виплату страхового відшкодування № 1312147-1 від 17.07.2012 року та платіжним дорученням № 3908 від 21.08.2012 року. За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки дані обставини справи знайшли своє підтвердження при розгляді справи по суті. Разом із тим, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved