Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства комерційного банку «Південкомбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 15 березня 2007 року між ВАТ КБ «Південкомбанк», правонаступником якого позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 11/01-07, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит на загальну суму 50\~000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] 15 березня 2007 року були укладені договори поруки №07/03-07, №06/03-07 та № 05/03-07, відповідно до умов яких поручителі зобовязувалися солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобовязання відповідачем [PERSON] за кредитним договором. Позичальник зобовязання за кредитним договором не виконав, в звязку з чим станом на 12 листопада 2014 року виникла заборгованість в розмірі 64\~415,10 грн., яку позивач, а також судові витрати просив стягнути з відповідачів солідарно. Відповідач за первісним позовом [PERSON] не погодився із позовом та звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив суд визнати припиненим з 15.05.2009 договір поруки №06/03-07 від 115.03.2007, укладений між [PERSON] та Ват КБ «Південкомбанк», посилаючись на закінчення строку дії договору поруки, як то передбачено ч.4 ст.559 ЦК України (а.с.66-69). В судовому засідання представник позивача [PERSON], надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягав. Проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та наполягала на задоволенні зустрічної позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про слухання справи повідомлена належним чином, про причини не явки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] померла 01 грудня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1922 від 04 грудня 2013 року. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Банківський кредит це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 закону України Про банки та банківську діяльність); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Судом встановлено, що 15 березня 2007 року між ВАТ КБ «Південкомбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 11/01-07, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит на загальну суму 50\~000,00 доларів США. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Проте, в порушення умов кредитного договору, [PERSON] свої зобов'язання не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за ним станом на 12 листопада 2014 року утворилася заборгованість та складається з наступного: 47905,17 доларів США заборгованість за кредитом; 16509,93 доларів США- заборгованість по процентам; а разом 64415,10 доларів США що станом на день винесення рішення дорівнює 1465443 гривні 53 копійки, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. За правилами\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] 15 березня 2007 року були укладені договори поруки №07/03-07, №06/03-07 та № 05/03-07, відповідно до умов яких поручителі зобовязувалися солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобовязання відповідачем [PERSON] за кредитним договором. Пунктом 2.1 догорів поруки передбачено, що відповідальність поручителя та боржника є солідарною. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. За правилами\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.556 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити первісні позовні вимоги у повному обсязі, а саме стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №11/01-07 від 15 березня 2007 року, яка виникла станом на 12 листопада 2014 року та складається з наступного: 47905,17 доларів США заборгованість за кредитом; 16509,93 доларів США - заборгованість по процентам; а разом 64415,10 доларів США що станом на день винесення рішення дорівнює 1465443 гривні 53 копійки; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача пеню за прострочення виконання зобовязань за кредитним договором №11/01-07 від 15 березня 2007 року, яка виникла станом на 12 листопада 2014 року у розмірі 71718 гривень 97 копійок. Що стосується зустрічного позову [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, то суд зазначає наступне. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, з огляду на наведене та з урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства комерційного банку «Південкомбанк» про визнання договору поруки припиненим слід відмовити. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідачів [PERSON] з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1218 гривень з кожного.

Outcome: approved