Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, в якому вказав, що є власником будинку [ADDRESS] , в якому зареєстровані відповідачі, однак останні в будинку не мешкають з листопада 2014 року. Сплату за комунальні послуги та утримання будинку відповідачі не здійснюють. Крім того, у зв`язку із реєстрацію в ньому відповідачів він не може реалізувати своє право на розпоряджання будинком. Просить зобов`язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом зняття їх з реєстраційного обліку. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, проти заочного розгляду справи заперечень не надав. Суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за місцем проживання останніх, зареєстрованим у встановленому законом порядку, а також шляхом опублікування оголошення на офіційному веб - сайті Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи в їх відсутності, відзиву на позов не надали. Представник третьої особи - Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Інгулецької районної у місті ради та третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно, пояснень по суті позову не надали. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року дану позовну заяву залишено без руху. 14 червня 2019 року позивачем недоліки усунуто. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі та постановлено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини. Як видно з договору купівлі-продажу, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником будинку [ADDRESS] є позивач (а.с.8-11). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання в будинку [ADDRESS] зареєстровані відповідачі та третя особа (а.с.7,19-22). Відповідно до Акту вуличного комітету №14 від 20 травня 2019 року в будинку [ADDRESS] відповідачі не проживають з 02 листопада 2014 року (а.с.12). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають зі ст. ст. 317, 319 391 ЦК України. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.379, 382 ЦК України). Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі 521/17805/16-ц, де зазначено, що норма статті 391 ЦК визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі відсутні без поважних причин з 2014 року за місцем реєстрації, знаходження їх на реєстраційному обліку порушує законні права позивача як власника, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, у виді судового збору, у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», що становить 768,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved