Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про виключення запису про батьківство, в якій зазначив, що він з 30.09.2006 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у 2014 році. 04.05.2015 року відповідач народила сина [PERSON]. Вважає, що він не є батьком дитини, оскільки вони припинили спільне життя в лютому 2013 року. На підставі цього, вважає, що він не є батьком дитини [PERSON] та просить виключити з актового запису про народження дитини дані про себе як батька дитини. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб 1-НО № 063433, виданого 30.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30 вересня 2006 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу І-НО № 261643, виданого 11.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 11 листопада 2014 року. Згідно свідоцтва про народження І-НО № 683547, виданого 11.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився 04 травня 2015 року у м. Донецьку Донецької області та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. За правилами ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення, у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1, 22 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Частинами 1, 2 статті 136 СК України встановлено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. За змістом частини 5 статті 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. З свідоцтва про народження дитини встановлено, що дитина народилася 04 травня 2015 року та шлюб між сторонами не розірваний, оскільки надане свідоцтво про розірвання шлюбу було видано 11.11.2014 року у м. Донецьку Донецької області, тобто на тимчасово окупованій території України, а тому відповідно до ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, воно є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В силу цього позивач не надав жодного належного та допустимого доказу, який підтверджує те, що він не є батьком дитини, а його посилання на особистий висновок щодо свого батьківства, так само не може свідчити про те, що він не є батьком дитини. Крім того, згода з позовною заявою самої матері - відповідача по справі [PERSON] не є доказом на підтвердження того, що позивач не являється батьком дитини [PERSON] Повно і всебічно зясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, відповідно до ст. 212 ЦПК України,\~суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та задоволенню не підлягають. На підставі ст. 122, 124, 136 СК України,

Outcome: dismissed