Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що на підставі повідомлення б/н Автотр. з-д запч. ім. Л від 29.03.1962 року (реєстраційний номер обтяження 1291527 від 09.09.2004 року) накладено заборону (архівний запис) на належний йому на праві власності будинок [ADDRESS]. Посилаючись на те, що він через накладену заборону не може розпорядитись своїм нерухомим майном, позивач просить її зняти. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги своєї заяви та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідача в судове засідання не прибув; відповідач надав суду заяву якій визнав позов та просив проводити розгляд справи у відсутності його представника. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив наступні обставини. Архівною довідкою № 108-14863/01 від 17.09.2015 року Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, підтверджено той факт, що [PERSON] дійсно у період часу з 04 вересня 1959 року по 26 червня 1963 року працював в КП «Київтрактородеталь» (а.с. 31). Про дану обставину також свідчать записи у трудовій книжці позивача (а.с. 27). Згідно із архівною довідкою № 108-14667/01 від 15.09.2015 року Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, вказане підприємство декілька разів перейменовувалось починаючи з 29 червня 1972 року, а 07 травня 2013 року на підставі Ухвали Господарського суду м. Києва від 11.04.2013 року про припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом, внесено запис про державну реєстрацію припинення зазначеної юридичної особи (а.с. 34). Дана обставина також підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 14.09.2015 року та відповідною інформацією щодо підприємства (а.с. 15 - 16-а, 32 - 33). Із копії матеріалів технічної документації відводу [PERSON] земельної ділянки [ADDRESS], доданих до позову, вбачається, що позивачу Рішенням виконавчого комітету Калинівської селищної ради було надано право індивідуального будівництва на вказаній земельній ділянці (а.с. 9 - 14). За відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 1291527 від 09.09.2004 року, на підставі повідомлення б/н Автотр. з-д запч. ім. Л від 29.03.1962 року, на будинок, склад: ціле, стан: добудований, статус: житловий за адресою: [ADDRESS], який на праві власності належить [PERSON], накладено заборону (архівний запис) (а.с. 8). Листом Київського обласного державного нотаріального архіву від 24.06.2015 року № 01-17-929 надано копію сторінок з алфавітної книги та з реєстру для реєстрації заборон відчуження, із записом про накладення заборони на ім'я [PERSON]; при цьому, копії документів на підставі яких було накладено зазначену заборону та інші відомості надати неможливо у зв'язку з їх відсутністю; інформація про зняття заборони також відсутня (а.с. 4, 5 - 6, 7). Відповідно до вказаних документів арешт (заборона) на суму 700, було здійснено на підставі сповіщення заводу ім. Лепсе. З наданої позивачу листом № 108-14862/01 від 17.09.2015 року Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією, картки з нарахування заробітної плати (типова форма № 267) у 1963 році, вбачається, що підприємством здійснювались відрахування сум погашення позики [PERSON] (а.с. 28, 29). Також, позивачу було в повному обсязі підписано обхідний лист при звільненні з підприємства 26 червня 1963 року, у тому числі бухгалтерією, що на переконання суду свідчить про відсутність у позивача майнових зобов'язань перед підприємством, яке наклало заборону на належне йому нерухоме майно (а.с. 30). Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що позивач при звільненні не мав будь-яких зобов'язань перед підприємством, за повідомленням якого накладено заборону на належне йому нерухоме майно, необхідність заборони відчуження нерухомого майна позивача, накладеної на підставі повідомлення юридичної особи, яку припинено - відпала, а тому, суд приходить до висновку, що її необхідно зняти. При цьому, судом не встановлено факту існування заборони на договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов слід задовольнити але тільки в частині позовних вимог, що є обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: partial