Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком № [ADDRESS], мотивуючи тим, що йому належить спірний житловий будинок, в якому зареєстрована його колишня дружина. Він змушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг за реєстрацію відповідача у квартирі. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та дав пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечував, вказав, що відповідач виїхала зі спірного житла 19.10.2014 р., а офіційно вони розірвали шлюб 06.02.2015 р. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась - про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки суд не повідомила. Допитана в судовому засіданні, в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивач її син, а відповідач [PERSON] її колишня невістка, яка з жовтня 2014 року у спірному житловому будинку не проживає та не з'являється. Вона створила нову сім'ю, зібрала речі та виїхала з будинку. В утриманні будинку та сплаті комунальних послуг участі не приймає. Випадків того, що позивач або інші особи перешкоджали відповідачеві проживати у будинку їй невідомі. В зв'язку з цим суд на підставі ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Суд, заслухав пояснення позивача, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідка, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Будинок [ADDRESS] належить на праві власності позивачеві [PERSON], що підтверджено договором купівлі-продажу від 18.10.2006 р., витягом з державного реєстру правочинів №3035953 від 18.10.2006 р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12198203 від 18.10.2006 р. (арк. справи 3-5). Згідно паспорту позивача, щлюб між ним та відповідачем [PERSON] розірвано за рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона 06.01.2016 року. Відповідно до акту №18 від 07.02.2017 р. складеного головою квартального комітету №22 [PERSON], та підписаного мешканцями буд. №16-А [PERSON], буд. №92 [PERSON], за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] зареєстрована, але фактично не проживає в будинку з 19.10.2014 року. Відсутність речей відповідача та її не проживання за вказаною адресою достовірно більше ніж 3 роки підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], у суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідком. Даних про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутня, її показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мала об'єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод їй позивач не чинив, майно та речі відповідача в будинку відсутні, поважних причин для її відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад три роки, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному домоволодінні з 19.10.2014 року, без поважних причин, втратила право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягає визнанню такою в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved