Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 17.08.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, доньку [PERSON], 18.11.2006 року залишити на виховання матері. В обгрунтування вимог, позивач пояснила, що сторони мають різний погляд на життя та ведення спільного господарства, шлюбні стосунки фактично припинені, а з 2014 року сторони почали проживати окремо. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та у відсутність позивача, що відповідає положенню ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ТП №005580, сторони перебувають в шлюбі з 17.08.2005 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1319. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження. Зі змісту довідки Приватного підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4» від 21.06.2017 року за №1079 вбачається, що неповнолітня донька [PERSON] зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 51 Конституції України\~ та\~ ст. 24 Сімейного Кодексу України\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Згідно\~ ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3\~ ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. За приписами ч. 3\~ ст. 105 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з відповідним позовом. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України \~батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.\~ Беручи до уваги викладене, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, на підставі ст. 112 СК України суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами та задовольнити позові. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved