Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про усунуненя перешкоди у здійснення права власності, шляхом скасування та виключення із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису № 2002758 про заборону відчуження квартири [ADDRESS] , дата реєстрації 24.05.2005 року 15:34:32, здійснено Веселівською державною нотаріальною конторою (72202, Запорізька обл., Веселівський р-н, смт. Веселе, вул. Центральна, буд. 160, (06136) 2-11-85). В обґрунтування позову позивач зазначив, що на праві приватної власності йому належить квартира [ADDRESS] . Належність вказаної квартири підтверджується договором купівлі-продажу від 14.08.2003 року № 1806. Наприкінці жовтня 2018 року позивач вирішив провести відчуження вищевказаної квартири. З метою оформлення у визначеному порядку договору купівлі-продажу нерухомого майна він звернувся із необхідним пакетом документів до Веселівської державної нотаріальної контори. Але 25.10.2018 року державний нотаріус Дзябко М. І. постановою відмовив у проведені нотаріального оформлення та реєстрації відчуження належної квартири. Підставою для відмови стала наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження. Згідно відомостей з Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна наявна заборона на відчуження квартири. Підставою для реєстрації заборони є договір застави від 25.09.2003 року № 1947 реєстраційний номер обтяження 2002758, яке зареєстровано 24.05.2005 року 15:34:32 за № 2002758 реєстратором: Веселівська державна нотаріальна контора, 72200, Запорізька обл. [ADDRESS] -н, смт. Веселе, вул. Леніна, 160, [NUMBER] . 25 вересня 2003 року в смт. Веселе між позивачем та ТОВ «Діалогбанк» було укладено кредитний договір № 27 ФО. Відповідно до умов якого позивач отримав кредит для придбання квартири в сумі 3500 грн. 00 коп. та взяв на себе обов`язок повернути його разом із відсотками до 24.09.2004 року. 25 вересня 2003 року в смт. Веселому між позивачем та ТОВ «Діалогбанк» було укладено договір застави № 1947, який забезпечує вимоги кредитора, що випливають з Кредитного договору від 25.09.2003 року № 27 ФО, укладеного між банком та позивачем. У визначений кредитним договором строк сума кредиту та відсотки були погашені в повному обсязі. Тому, основне зобов`язання, а саме кредитний договір 25.09.2003 року № 27 ФО припинилося у зв`язку із його виконанням (довідка після погашення не була отримана). В зв`язку із цим договір застави від 25.09.2003 року № 1947, який має похідний характер від основного зобов`язання є також припиненим (ст. 28 Закону України «Про заставу», п. 6.1. Договору застави), що дає підстави для зняття заборони на відчуження нерухомості. З метою зняття вищевказаної заборони позивач вирішив звернутися до ТОВ «Діалогбанк», але йому стало відомо, що дана фінансова установа вже припинена. Листом від 22.11.2018 року № 20-0010/62436 Національний банк України повідомив, що Товариство з обмеженою відповідальність «Діалогбанк» та його філія вже припинені та виключені з реєстру банків. Згідно з інформацією, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державну реєстрацію припинення юридичної особи - ТОВ «Діалогбанк», код ЄДРПОУ: 21734522 було проведено 05.08.2015 року, номер запису: 12241110019016217. Отже, виходячи з наведеного вище, основне зобов`язання припинилося виконанням, ТОВ «Діалогбанк», як юридична особа припинене, але накладена заборона на відчуження квартири досі не скасована. Наявність заборони на відчуження квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві приватної власності, обмежує право власності та позбавляє можливості розпорядитися нею. Іншої можливості зняти заборону відчуження з квартири окрім звернення до суду із відповідним позовом не має. Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явилися. Представник надав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, просить провести засідання без їхньої участі. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням положень ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення. Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 вересня 2003 року в смт. Веселе між позивачем та ТОВ «Діалогбанк» було укладено кредитний договір № 27 ФО. Відповідно до умов якого позивач отримав кредит для придбання квартири в сумі 3500 грн. 00 коп. та взяв на себе обов`язок повернути його разом із відсотками до 24.09.2004 року. 25 вересня 2003 року в смт. Веселому між позивачем та ТОВ «Діалогбанк» було укладено договір застави № 1947, який забезпечує вимоги кредитора, що випливають з Кредитного договору від 25.09.2003 року № 27 ФО, укладеного між банком та позивачем. У визначений кредитним договором строк сума кредиту та відсотки були погашені в повному обсязі. Тому, основне зобов`язання, а саме кредитний договір 25.09.2003 року № 27 ФО припинилося у зв`язку із його виконанням. В зв`язку із цим договір застави від 25.09.2003 року № 1947, який має похідний характер від основного зобов`язання є також припиненим, що дає підстави для зняття заборони на відчуження нерухомості. Листом від 22.11.2018 року № 20-0010/62436 Національний банк України повідомив, що Товариство з обмеженою відповідальність «Діалогбанк» та його філія вже припинені та виключені з реєстру банків. Наприкінці жовтня 2018 року позивач вирішив провести відчуження вищевказаної квартири. З метою оформлення у визначеному порядку договору купівлі-продажу нерухомого майна він звернувся із необхідним пакетом документів до Веселівської державної нотаріальної контори. Але 25.10.2018 року державний нотаріус Дзябко М.І. постановою відмовив у проведені нотаріального оформлення та реєстрації відчуження належної квартири. Підставою для відмови стала наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження. Відповідно до інформації Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за реєстраційним номером 2002758 зазначено тип обтяження: заборона (архівний запис), зареєстровано 24.05.2005 15:34:32 за № 2002758 реєстратором: Веселівська державна нотаріальна контора 72200, [ADDRESS] Веселе, вул. Леніна, [ADDRESS] , [NUMBER] . Підстава обтяження: договір застави, 1947, 25.09.2003, Веселівська держнотконтора, ТОВ Діалогбанк. Об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса [ADDRESS] . Власник: [PERSON] , [PERSON] , Причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: архівний номер: 3527911ZAP125, Архівна дата: 25.09.2013, Дата виникнення: 25.09.2003, № реєстра: 141312-3554, внутр.. № 5F01E23AF44B314B59. Викладені обставини підтверджуються також наступними доказами: копіями паспорту та ідентифікаційного номеру, договору купівлі-продажу від 14.08.2003 року № 1806, технічного паспорту, відомостей з Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, постанова від 25.10.2018 року серії № 1321/02-31, кредитного договору від 25.09.2003 року № 27 ФО, договору застави від 25.09.2003 року № 1947, листа від 22.11.2018 року № 20-0010/62436, архівного витягу з постанови Правління НБУ від 10.05.2011 року № 143, рішення НБУ від 03.03.2012 року, рішення від 02.04.2015 року № 130, оригінали зазначених документів окрім останніх рішень знаходяться у позивача. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 321, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Відповідно до п. п. 33, 36 Постанови Пленуму ВСУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. За змістом ст. 391 ЦК позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов`язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв`язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом. Відповідно з п. 2 Постанови Пленуму ВССУ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Як зазначалося вище, ТОВ «Діалогбанк», код ЄДРПОУ: 21734522 і відповідно його філія було припинено 05.08.2015 року та правонаступники відсутні, право вимоги не відчужувалося. Частина 12 ст. 111 ЦК України передбачає, що майно юридичної особи, що залишилося після задоволення вимог кредиторів (у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування), передається учасникам юридичної особи, якщо інше не встановлено установчими документами юридичної особи або законом. Пунктом 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. Таким чином, вирішити питання про зняття заборони на відчуження квартири в поза судовому порядку неможливо, тому права позивача вважаються порушеними та підлягають судовому захисту. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судові витрати залишаються за позивачем. На підставі\~10,11,15,60, 263,\~265,\~267-268,\~280-282 ЦПК України, ст. ст. 321,387,391 ЦК України,

Outcome: approved