Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення боргу за кредитним договором. На підтвердження позовних вимог позивач посилається на наступне. 11.04.2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 228/18. В якості забезпечення виконання зобов`язань було укладено договір поруки № 228/18 від 11.04.2018 року між позивачем та відповідачами по справі, а саме: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до умов договору, відповідачі [PERSON] та [PERSON] прийняли зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] , визначених договором. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками. Згідно умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 15 000,00 грн. строком на 24 місяці, починаючи з 11.04.2018 року по 10.04.2020 року, а відповідач [PERSON] зобов`язалась повернути отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит був отриманий відповідачем 11.04.2018 року, що підтверджується видатковим касовим ордером № 38 від 13.04.2018 року на суму 15 000,00 грн. Відповідно до умов Кредитного договору № 228/18 від 11.04.2018 року, [PERSON] зобов`язалась погашати заборгованість по Кредитному договору щомісячно у період з «10» по «16» число кожного місяця, згідно з графіком погашення заборгованості. Відповідач повинен був повернути у строк до 10.04.2020 року 15 000,00 грн. боргу та проценти за користування кредитом, які розраховувались щомісячно при своєчасному внесенні платежів, відповідно п.4.1 Кредитного договору. Проте, [PERSON] неналежним чином виконувала свої зобов`язання по Кредитному договору. Порушення зобов`язання виявилися в тому, що відповідач несвоєчасно сплачувала заборгованість за кредитом, а з квітня 2019 року призупинила сплату по кредиту, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Станом на 16.02.2020 року сума кредиту не погашена за плановим розрахунком та залишок за кредитом складає 12 804,59 грн., а відсотки - 22 612,32 грн. Тобто, відповідач повинен повернути всього 35 416 грн. 91 коп. Тому, оскільки відповідачами сума заборгованості не сплачується, вимушені звернутись до суду. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, було роз`яснено, що позивач у п`ятиденний строк з дня вручення відзиву має право на подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (а.с.24-25). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позов. Відповідно до якого, із заявленими позивачем вимогами відповідач [PERSON] не згодна частково. Ті вимоги, з якими не погоджується, вважає незаконними, безпідставними, несправедливими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Так, відповідачка погоджується, що 11.04.2018 року між позивачем та нею був укладений кредитний договір № 228/18, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн., на строк до 10.04.2020 року зі сплатою 5,07% на залишок заборгованості. У зв`язку із цим визнає позовну вимогу про стягнення із неї суми основного боргу у розмірі 12 804,62 грн. Відповідачка не погоджується із сумою нарахованих відсотків і вважає, що позивач помилково визначив суму заборгованості, оскільки останнім на її думку не було вирахувано у травні та червні 2018 року переплачені кошті та не враховано сплачену суму 25.03.2019 року в сумі 1000 грн. Також зазначає, що сторонами погоджено графік розрахунків, разом загальна вартість кредиту складає 26256,54 грн. Нею всього сплачено 7600 грн. з яких 2195,41 грн. основного боргу та 5404,59 грн. сума сплачених процентів за користування боргом. Тому вважає, що заборгованість має складатися із 12804,62 грн. основного боргу та 5851,92 грн. сума процентів за користування кредитом. Всього 18656,54 грн. щодо стягнення додаткових відсотків за прострочення сплати кредиту зазначає, що кредитний договір був укладений нею під впливом тяжких для неї обставин та на вкрай невигідних умовах, оскільки відповідачка є розлученою, виховує малолітнього сина з особливими освітніми потребами та опікувалась своїми батьками, які потребували її допомоги, в тому числі фінансової. Тому вважає, що відсотки у розмірі 0,4% за кожен день прострочення, згідно п.4.5 договору, є неустойкою (пенею). У зв`язку із цим просить суд зменшити розмір неустойки до 0 %, оскільки він значно перевищує розмір збитків позивача. На даний момент працює на двох роботах, сплачує 60% заробітної плати, згідно кредитних договорів інших установ про що повідомляла позивача, фізично не має можливості почати погашення боргу саме зараз і просить відтермінувати строк сплати боргу на два роки і зменшити суму відсотків. 20 травня 2020 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач по справі наполягає на задоволенні своїх позовних вимог, оскільки вважає доводи відповідача [PERSON] безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] відзиви на позовну заяву не надходили. Крім того, зазначені відповідачі про розгляд справи були повідомлені належним чином оголошенням на офіційному веб-порталі «Судової влади» (а.с.26). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суддя враховує наступне. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Як встановлено судом, 11.04.2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 228/18. Згідно умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 15 000,00 грн. строком на 24 місяці, починаючи з 11.04.2018 року по 10.04.2020 року, а відповідач [PERSON] зобов`язалась повернути отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитом (а.с.6-8). Кредит був отриманий відповідачем 11.04.2018 року, що підтверджується видатковим касовим ордером № 38 від 13.04.2018 року на суму 15 000,00 грн. (а.с.10). Відповідно до умов Кредитного договору № 228/18 від 11.04.2018 року, [PERSON] зобов`язалась погашати заборгованість по Кредитному договору щомісячно у період з «10» по «16» число кожного місяця, згідно з графіком погашення заборгованості. Відповідач повинен був повернути у строк до 10.04.2020 року 15 000,00 грн. боргу та проценти за користування кредитом, які розраховувались щомісячно при своєчасному внесенні платежів, відповідно п.4.1 Кредитного договору. Проте, [PERSON] неналежним чином виконувала свої зобов`язання по Кредитному договору. Порушення зобов`язання виявилися в тому, що відповідач несвоєчасно сплачувала заборгованість за кредитом, а з квітня 2019 року призупинила сплату по кредиту, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Станом на 16.02.2020 року сума кредиту не погашена за плановим розрахунком та залишок за кредитом складає 12 804,59 грн., а відсотки - 22 612,32 грн. (а.с.5) Вимогу позивача щодо стягнення заборгованості суми кредиту в розмірі 12 804,59 грн. грн. (тіло кредиту) відповідач [PERSON] визнає в повному обсязі. Щодо суми нарахованих відсотків суддя зазначає наступне. У відповідності до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума нарахованих відсотків за користування становить 5378,39 грн., нарахування яких припинилось з січня 2019 року. Відсотки за користування кредитом при прострочених платежах почали нараховуватись з січня 2019 року у відповідності до п.4.5 кредитного договору, і становлять 22638,52 грн., що за своєю правовою природою є забезпеченням виконання зобов`язання (а.с.5). Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З огляду на наведене та враховуючи, що факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів відповідачем не заперечується та останнім визнається позовна вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту, що також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а також наявність на утриманні відповідачки малолітньої дитини із особливими освітніми потребами, суддя вважає, що вимоги позивача про стягнення відсотків є законними, але, враховуючи те, що сума нарахованих відсотків за користування кредитом при прострочених платежах значно перевищує розмір збитків позивача, суд приходить до висновку про необхідність зменшення суми нарахованих відсотків до розміру суми заборгованості за тілом кредиту. Крім того, судом встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов`язань було укладено договір поруки № 228/18 від 11.04.2018 року між позивачем та відповідачами по справі, а саме: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до умов договору, відповідачі [PERSON] та [PERSON] прийняли зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] , визначених договором (а.с.9). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками. Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Тому, з огляду на вищенаведене та враховуючи, що відповідачами заборгованість не сплачується, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно і судові витрати в сумі 2 102 грн.00 коп. (а.с.4). На підставі викладеного,

Outcome: partial