Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.06.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Проте, умови Кредитного договору відповідачем належним чином не виконуються. Так, станом на 31.07.2017 року заборгованість за кредитним договором становить 52302 грн. 85 коп., з яких: 5350 грн. 71 коп. заборгованість за кредитом; 40585 грн. 34 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3400 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2466 грн. 80 коп. штраф (процентна складова). З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 52302 грн. 85 коп., а також 1600 грн. 00 коп. витрати за сплату судового збору. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, просить суд слухати справу у їх відсутність та не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. В судове засідання відповідач не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Відповідно до п. 9\~Перехідний положень ЦПК України\~від 03 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно ст. ст. 223 , 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 22.06.2012 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з невиконанням відповідачкою своїх зобовязань за кредитним договором, станом на 31.07.2017 року за ним утворилась заборгованість, яка становить 52302 грн. 85 коп., з яких: 5350 грн. 71 коп. заборгованість за кредитом; 40585 грн. 34 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3400 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2466 грн. 80 коп. штраф (процентна складова). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконував свої обовязки по наданню кредиту, а відповідач [PERSON] отримав кредит, але належним чином не виконав свої обовязки за договором, а тому позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості по кредитному договору та відсотків підлягають задоволенню. Що стосується вимог щодо стягнення неустойки, штрафів, то згідно ст.2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. встановлено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями, а саме, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязань. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту відповідачки, наявної в матеріалах справи, відповідач зареєстрований у м. Гірник, тобто населеному пункті, яке відповідно до розпорядження КМУ від 30 жовтня 2014 р. № 1053-р, а після втрати чинності цим розпорядженням, відповідно до розпорядження КМУ від 2 грудня 2015 р. № 1275-р, відноситься до населених пунктів, де здійснювалася антитерористична операція. У звязку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне відмовити у позовних вимогах щодо стягнення пені та штрафу за систематичне порушення боржником своїх зобовязань зі сплати кредиту, нарахованих після 14 квітня 2014 р., оскільки, з огляду на вищевикладені обставини, банк повинен був зупинити ці нарахування з 14 квітня 2014 р. і у період проведення антитерористичної операції. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, до заборгованості відповідача входить, зокрема, сума комісії та пені в розмірі\~3400,00 гривень. При цьому, окремий розрахунок пені здійснити технічно неможливо, через що суд вважає, що у графі «сума комісії та пені» розрахунку заборгованості відображено нарахування лише пені. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: стягнення заборгованості за кредитом без урахування сум пені, нарахованої після 14 квітня 2014 року, та штрафу. Проте, пеня станом на 14.04.2014 року не нараховувалась. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає: 5350 грн. 71 коп. заборгованість за кредитом; 40585 грн. 34 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом. У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 1600 ,00 грн. У відповідності до ст. ст. 133, 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати пропорційно розміру задоволених вимог, а саме, 1405, 23 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial