Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказавши, що він неодноразово на умовах повернення згідно боргових розписок позичав кошти відповідачу, а саме: 05.08.2013 р. - 1000 грн, 09.08.2013 р. 400 грн, 24.01.2014 р. 300 грн, 18.03.2014 р. 300 грн. Свої зобовязання щодо повернення вказаних коштів відповідач не виконує, уникає зустрічей із позивачем. Враховуючи вказане, позивач просить стягнути із відповідача борг у розмірі 2000 грн та 725 грн, що включає індекс інфляції за весь час прострочення (з 05.08.2013 р. по 05.02.2015 р.) та три відсотки річних згідно ст. 625 ЦК України, моральну шкоду у розмірі 1000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю і пояснив: після отримання останньої суми його позики - 18.03.2014 р. [PERSON] стала уникати спілкування з ним, на телефонні дзвінки не відповідає, хоча спочатку запевняла, що борг його поверне. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Про день розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності не подавала, а тому на підставі ч.4 ст.169 і ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає справу вирішувати у її відсутності, постановивши заочне рішення. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти: Згідно поданих позивачем розписок, він позичив [PERSON] гроші: 05.08.2013 р. - 1000 грн, 09.08.2013 р. 400 грн, які зобов'язалася повернути до 15.08.2013 р.; 24.01.2014 р. 300 грн, 18.03.2014 р. 300 грн, які зобов'язалася повернути до 01.04.2014 р Як зазначено у ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Проаналізувавши обставини по справі, суд прийшов до висновку, що, оскільки вказані у розписках кошти до даного часу позивачу не повернуті, то його вимоги про стягнення коштів по зобов'язанню відповідача слід задовольнити. При цьому суд приймає до уваги положення ч.2 ст.625 ЦК України, згідно яких боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, з урахуванням прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи відомості про індекси споживчих цін по Україні з травня 2013 року по січень 2015 року, надані Головним управлінням статистики у Тернопільській області, до стягнення з відповідача, з урахуванням трьох процентів річних, належить 2725 грн, тобто вимоги позивача у цій частині слід задовольнити. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 1000 грн за спричинену моральну шкоду, то суд виходить із наступного: Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За даних обставин суд приймає до уваги, що суду не відома причина невиконання зобов'язань відповідачем, тобто відсутні відомості про її умисну вину у неповерненні коштів, які самі по собі не являють великої суми, а тому у задоволенні вимог у цій частині позову слід відмовити. Крім того, оскільки позивач, як інвалід 2-ї групи був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у сумі 243, 60 грн слід покласти на державу. На підставі ст. ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: partial