Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати частково недійсним рішення виконавчого комітету Вознесенської сільської ради за № 33 від 28.03.1996 року в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею - 0,2500 га для будівництва житлового будинку та площею - 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Городня 132 в с. Вознесенка Мелітопольського району; визнати частково недійсним рішення Вознесенської. Сільської ради Мелітопольського району за № 5 від 15.10.2009 року в частині затвердження рішення виконавчого комітету Вознесенської сільської ради за № 33 від 28.03.1996 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею - 0,2500 га для будівництва житлового будинку та площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Городня 132 в с. Вознесенка Мелітопольського району; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №280208 виданий 21.03.2010 року Вознесенською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області на ім'я [PERSON] та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011027200171; визнати недійсним державний акт на право: власності на земельну ділянку серія ЯИ №280210 виданий 21.03.2010 року Вознесенською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області на ім'я [PERSON] та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011027200173. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, на позові наполягає. Представник Вознесенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, \~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 152 ЗК України землекористувач земельної ділянки має правовимогати усунення будь яких порушень його праві на землю, захист яких здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав та визнанням рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до положень ст.ст. 8, 124 Конституції України, ст. 90,118,152,153-158, 161, 210, 2123К України ст. 15 ЦПК України судам підсудні справи з приводу володіння, користування, розпорядженням земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки. У відповідності з п. 7 Постанови Вищого Спеціалізованого Суду України № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції Загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» спори, що виникають із земельних відносин, у яких однією зі сторін р фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі ст.15 ЦІ1К України розглядаються у порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що позивачу по справі, [PERSON], на праві особистої власності належить житловий будинок 134, по вулиці Городня в с. Вознесенка, Мелітопольського району Запорізької області. Згідно, даних земельно-кадастрової документації, за житловим будинком 134, по вулиці Городня в с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області, який належить позивачці на праві особистої власності, числиться земельна ділянка, загальною площею 0,60 га, на підставі протоколу № 2 від 08.06.1989 року зборів уповноважених членів колгоспу, що підтверджується довідкою Вознесенської сільської ради від 29.05.2015 року за № 131. Вказана земельна ділянка на сьогоднішній день позивачкою не приватизована та знаходиться в її користуванні. За сусіднім житловим будинком № 132 по вулиці Городня в с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області, згідно даних земельно-кадастрової і документації, числиться земельна ділянка, площею 0,50 га. Вказаний житловий будинок на праві особистої власності належав [PERSON], який помер 25.08.2015 року. В теперішній час спадкоємцем після його смерті і відповідно власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою вул. Городня. 132 с. Вознесенка, його син [PERSON] Рішенням Вознесенської сільської ради Мелітопольського району за № 5 від 15.10.2009 року було затверджено рішення виконавчого комітету Вознесенської сільської ради від 28.03.1996 року відповідно до якого [PERSON] було передано земельні ділянки площею - 0,2500 га для будівництва житлового будинку та площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Городрш 132 в с. Вознесенка Мелітопольського району, що підтверджується рішеннями сільської ради від 15.10.2009 року за № 5 та від 28.03.1996 року за № 33. 21 березня 2010 року відповідач [PERSON] отримав державні акти на право власності на земельну ділянку, площею по 0,2500 га відповідно для будівництва житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства по вул. Городня 132 із с. Вознесенка Мелітопольського району, що підтверджується копіями державних актів від 21.03.2010 року серія ЯИ № 280208 та серія ЯИ № 280210. В березні 2015 року позвачці стало відомо, що частина земельної ділянки, якою вона фактично користується до даного часу, була приватизована померлим нині [PERSON] Вищевказані обставини підтверджуються актом комісії у складі голови постійної комісії Вознесенської сільської ради з питань екології та урегулювання відносин, депутата [PERSON], депутата [PERSON], землевпорядників сільської ради [PERSON], [PERSON] від 22.10.2013 року, з якого вбачається, що частина земельної ділянки, якою позивачка користується до даного часу, вилучена з земельної ділянки, яка обслуговує житловий будинок № 134, Городня в с. Вознесенка та увійшла в площу земельної ділянки, яку приватизував відповідач по справі, [PERSON], для обслуговування житлового, будинку 132, Городня в с. Вознесенка та ведення особистого селянського господарства, на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку від 21.03.2010 року. Таким чином, вищевказані обставини свідчать про те, що державні акти на право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,50 га,, з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства Городня, 132 в с. Вознесенка, видані на ім'я [PERSON], на підставі рішення Вознесенської сільської ради Мелітопольського району за № 5 від 15.10.2009 року яким було затверджено рішення виконавчого комітету Вознесенської сільської ради, за М) 33 від 28.03.1996 року, є такими, що суттєво порушують законні права позивачки, оскільки позбавляють її права на приватизацію спірної частини земельної ділянки, яка знаходиться у її постійному користуванні з 1989 року, але фактично, належить [PERSON] на праві особистої власності на підставі одержаних ним державних актів на право власності на земельну ділянку. Тобто,при оформленні державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON], не було враховане фактичне землекористування власника домоволодіння № 134, по вулиці Городня в с. Вознесенка. Також, при оформленні необхідних для приватизації документів, відповідач не звертався до позивачки за отриманням погодження меж земельних ділянок, що свідчить про відсутність її підпису на проектно-техничної документації, на підставі якої було видано відповідачу державний акт про право власності на земельну ділянку. Вилучення частини земельної ділянки з постійного користування позивачки на користь відповідача приватизацією, також суперечить вимогам діючого законодавства, оскільки у відповідності до вимог ст. 81, ч.1, и. «в» ЗК України у громадян виникає право власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, які раніше були їм надані у користування. Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Вознесенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, [PERSON] про визнання частково недійсним рішення та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved