Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві зазначив, що 24 липня 1993 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] у Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 620. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З початку 2013 року вони припинили подружні стосунки. Вважає, що відновлення подружніх відносин є недоцільним, а подальше збереження їхньої родини неможливе. Заочним Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2019 року, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено повністю. Ухвалою суду від 07.08.2019 року заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2019 року, скасовано та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 серпня 2019 року, дану цивільну справу передано до Києво-Святошинського районного суду Київської області, відповідно до ст. 31 ЦПК України. Постановою колегії суддів судової падати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року, апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено. Ухвала Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 серпня 2019 року, - скасована, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 листопада 2019 року, прийнято до свого провадження та продовжено розглядданої цивільної справи за правилами загального позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов та суду пояснила, що сторони з 1993 року до березня 2013 року проживали разом по [ADDRESS] . Сімейні стосунки у них припинилися [INFO] , та позивач переїхав до першої дружини, яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , і з цього часу вони проживали разом. Церез те, що її довіритель не може розірвати шлюб з відповідачем, він не може зареєструвати шлюб з першою дружиною. До кінця літа 2013 року позивач і його перша дружина разом переїхали в квартиру [ADDRESS] , яку придбав [PERSON] , де і проживають по цей день. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, та пояснила, що представником позивача було зазначено невідповідність стосовно непроживання. 12.04.2013 року у її сестри був ювілей 60 років і там вона була вдвох з позивачем. 05.05.2013 року вони також разом відпочивали на турбазі Орлівщина. 14.07.2013 року був ювілей 70 років позивачу. Вони святкували вдома за адресою: [ADDRESS] . Їх стосунки розірванні в лютому 2016 року через різні погляди на ведення домашнього господарства та фінансів. Вона проживала по [ADDRESS] , а [PERSON] по [ADDRESS] з вересня 2013 року. До лютого 2016 року вона часто була по вул . Енергетиків. Вони спілкувались, у них були відносини. В січні 2017 року він повернувся до першої дружини. Квартира по вул. Енергетиків була спільно куплена, а проживав там позивач. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 24 липня 1993 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Ці обставини визнаються сторонами та підтверджуються копією свідоцтва про одруження, актовий запис № 620 (а.с. 17). Спільне життя сторін не склалося з причин постійних сварок через різні погляди на ведення домашнього господарста, сторони мешкають окремо, загального бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, примирюватись не бажають, остаточно припинили подружні відносини, що визнано в судовому засіданні сторонами. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені, позивач підтримав позов, а відповідач позовні вимоги визнала, збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, примирення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. З огляду на вимоги ст. 13, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 704 грн. 80 коп. у відшкодування судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved