Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір стягнених з нього аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року з нього стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом із матір`ю, у розмірі 1\\3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 квітня 2018 року і до [INFO] року включно, а також кошти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 17 квітня 2018 року і до досягнення донькою - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме до [INFO] включно. Загальний розмір аліментів, який нараховується на користь відповідача становить 2438,66 грн., що ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки він на теперішній час не працює, його дохід не має стабільного характеру, крім того він мешкає разом із матір`ю, яка також ніде не працює, а лише отримує соціальну допомогу в розмірі 2000 грн., на яку він разом з матір`ю проживає. Тому, просить зменшити розмір стягнутих з нього аліментів за заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року на утримання дитини з 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує . Відповідач в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступними підставами. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах, від якого у них народилась дитина - донька [PERSON] , [INFO] , по що свідчить свідоцтво про народження, серії [NUMBER] /а.с.7/. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 березня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце проживання за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Миколаїв, ідентифікаційний номер - [NUMBER] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом із матір`ю, у розмірі 1\\3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 квітня 2018 року і до [INFO] року включно. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце проживання за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Миколаїв, ідентифікаційний номер - [NUMBER] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з 17 квітня 2018 року і до досягнення донькою - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме до [INFO] року включно /а.с.8/. За вказаним рішенням суду був виданий виконавчий лист, за яким 05 вересня 2018 року головним державним виконавцем Нижньосірогозького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження /а.с.9/. Як вбачається з матеріалів справи позивач має заборгованість по сплаті аліментів, що станом на 01 лютого 2019 року складає 22 332 грн. 47 коп. (розрахунок заборгованості з аліментів від 12 лютого 2019 року) /а.с.10/. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на зміну матеріального стану, зокрема відсутність у нього роботи. Оцінюючи доводи відповідача та докази надані на їх обґрунтування, суд виходить з наступного. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Закон України «Про охорону дитинства» регламентує, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов`язок є особистим, індивідуальним обов`язком як матері, так і батька. Положеннями ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. За вимогами статті 182 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Також вказані приписи кореспондуються в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням суду або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Суд вважає, що позивачем не було зазначено та надано належних та допустимих доказів на підтвердження зміни його матеріального стану, зокрема відсутність роботи в даному випадку не є визначальною, оскільки докладання зусиль до пошуку роботи та утримання дитини покладено на позивача як на батька дитини. Крім того, позивачем не надано жодного доказу, що він вживає заходи щодо пошуку роботи, а наявність заборгованості по аліментам майже за рік лише підтверджує його небажання погашати дану заборгованість. При цьому суд наголошує, що позивач є працездатним, фізично здоровим, інших утриманців не має, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини саме в такому розмірі. Відповідно до ст. 155 СК України здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини. Таким чином,

Outcome: dismissed