Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 1009975 грн. та судові витрати у розмірі 10099,75 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18 жовтня 2017 року ним було надано [PERSON] в борг 35500 доларів США. Згідно розписки позики грошей від 18.10.2017 відповідачем отримано вказані кошти та взято зобов`язання погасити заборгованість у повному обсязі до 15.10.2020. Однак в цей строк відповідач коштів не повернув, що свідчить про порушення взятих ним на себе зобов`язань. При зустрічі з відповідачем 04.11.2020 ним було передано останньому письмову претензію. В передбачений у претензії 30 денний строк на повернення коштів, відповідач жодним чином не відреагував. Відтак він змушений звернутися до суду. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 15 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 13 квітня 2021 року відзив на позовну заяву [PERSON] від 12.04.2021 повернуто останньому без розгляду, оскільки такий не підписаний належним чином. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 18 травня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, 12.04.2021 від нього через канцелярію суду надійшло клопотання у якому він просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує повністю та просить задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, 21.07.2021 від нього та його представника надійшло клопотання в якому вони просять розглядати справу у їх відсутності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно ст.205\~ЦК України\~правочин може\~вчинятися усно\~або в\~письмовій (електронній)\~формі.\~Сторони мають\~право обирати\~форму правочину,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно з ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18.10.2017 [PERSON] надав у позику [PERSON] грошові кошти у сумі 35500 доларів США, що в еквівалентні по курсу НБУ станом на 18.10.2017 940040 грн. Факт передачі відповідачу коштів підтверджується письмовою розпискою від 18.10.2017. Крім того, згідно вищезазначеної розписки відповідач зобов`язався повернути грошові кошти у валюті позики в повному обсязі до 15 жовтня 2020 року. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги те, що згідно договору позики позичальником є відповідач [PERSON] , який доказів належного виконання умов договору не надав, відтак, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 35500 доларів США, що еквівалентно на дату ухвалення рішення по офіційному курсу НБУ 966310 грн. Згідно із ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача. Вирішуючи питання стягнення судового збору, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 10099,75 грн.

Outcome: approved