Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив, з урахуванням кінцевих уточнень, стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 500\~000,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у звязку з подіями, які відбулися 01.06.2014 року його автомобіль [NUMBER], тотально знищений. За фактом ДТП відповідача було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України та визнано виним. Зазначає, що з вини відповідача він досить тривалий час не має можливості відновити свій автомобіль, користуватися своїм майном, а також захистити своє право власності на автомобіль. Автомобіль використовувався для потреб сім'ї, де є пенсіонери (батьки позивача), особи похилого віку, а також діти. Батько позивача [PERSON] з 1998 року є інвалідом з зору, постійно потребує сторонньої допомоги, медичного догляду, профілактичної медичної допомоги, не може пересуватися громадським транспортом в силу віку, крім того не бачить на очі. Догляд за батьком здійснює позивач, оскільки є єдиною дитиною у родині. Є дача за межами міста та огород, де всі вони обробляють землю, щоб забезпечити сімю продуктами Останні три роки родина змушена відмовитися від відпочинку та заготовки самого необхідного на зимовий період, оскільки відсутній (знищений) сімейни1 транспортний засіб. Крім того, автомобіль позивач також використовував для потреб підприємницької діяльності. Вважає за необхідне стягнути з відповідача муму моральної шкоди у розмірі 500\~000,00 грн.. Позивач та його представник в судовому засіданні 25.05.2017 року позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові. В подальшому в судове засідання не зявились, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотання про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України. Суд,, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази кожний окремо та у їх сукупності та взаємозвязку, дійшов наступних висновків. У відповідності до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до вироку Дзержинського районного суду Харківської області області від 19 липня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Вказаним вироком, зокрема, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] спричинену матеріальну шкоду у розмірі 134\~532,58 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 12\~126,40 грн.. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17.11.2016 рокувирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 19.07.2016 року відносно [PERSON] змінено, зокрема, в частині відмови в задоволенні цивільного позову цивільного позивача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди вирок скасувати і призначено новий судовий розгляд в цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 2 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевний стражданнях, який фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З врахуванням доведеності вини відповідача [PERSON] у заподіянні позивачу майнової шкоди, суд дійшов висновку, що внаслідок винних дій відповідача, позивачу також завдано моральної шкоди, яка виразилася в тому, що неправомірні дії відповідача призвели до душевних страждань позивача та порушення нормальних (звичних) умов проживання останнього та його родини (батьки похилого віку) через неможливість користуватися пошкодженим транспортним засобом на протязі трьох років. Розмір відшкодування моральної немайнової шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, визначених ст.3 ЦПК України. В судовому засіданні позивач пояснив, що з вини відповідача він досить тривалий час не має можливості відновити свій автомобіль, користуватися своїм майном, а також захистити своє право власності на автомобіль. Автомобіль використовувався для потреб сім'ї, де є пенсіонери (батьки позивача), особи похилого віку, а також діти. Батько позивача [PERSON] з 1998 року є інвалідом з зору, постійно потребує сторонньої допомоги, медичного догляду, профілактичної медичної допомоги, не може пересуватися громадським транспортом в силу віку, крім того не бачить на очі. Догляд за батьком здійснює позивач, оскільки є єдиною дитиною у родині. Є дача за межами міста та огород, де всі вони обробляють землю, щоб забезпечити сімю продуктами Останні три роки родина змушена відмовитися від відпочинку та заготовки самого необхідного на зимовий період, оскільки відсутній (знищений) сімейни1 транспортний засіб. Крім того, автомобіль позивач також використовував для потреб підприємницької діяльності. В підтвердження зазначеного надав виписку з медичної карти амбулаторного хворого №8382/13 від 25.04.2013 року, копію посвідчення серії АІ №884390 від 10.08.1998 року, копію договору дарування садового будинку від 02.09.2016 року, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 06.09.2016 року №67369138, копію договору дарування земельної ділянки від 02.09.2016 року та інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 06.09.2016 року №67369453. Виходячи із засад розумності та виваженості, з врахуванням тривалості часу моральних страждань, суд вважає, що моральна шкода підлягає частковому задоволенню з урахуванням обставин, що мають істотне значення для встановлення розміру такої, і на погляд суду, з врахуванням принципу справедливості, в конкретному випадку становить 20 000 гривень, що на погляд суду є справедливою сатисфакцією позивачу спричинених відповідачем моральних страждань. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, суд присуджує позивачеві понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial