Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про поділ майна подружжя. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 16 вересня 2006 р. до 1 липня 2015 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу, 24 березня 2010 р. вони на сумісні кошти придбали квартиру [ADDRESS], що є спільною сумісною власністю подружжя. З квітня 2015 р. сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. З наведених підстав позивач просить суд поділити між ними вказану квартиру, виділивши кожному з них по ? частині квартири, визнати за ним право власності на виділену частку квартири, а також стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилась, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, в зв'язку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 16 вересня 2006 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Комунарському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. (а.с. 4-зв.) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 96), яка мешкає з матір'ю. (а.с. 97) Згідно договору купівлі-продажу, посвідченому 24 березня 2010 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий № 1048, відповідач [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. (а.с. 5-6) Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2015 р. шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 8) У відповідності зі ст. 60 ч.1 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Оскільки зазначена вище квартира придбана сторонами під час зареєстрованого шлюбу, вона є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно зі ст. 70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні встановлена відсутність шлюбного договору та/або домовленості між сторонами щодо визначення часток у спільній сумісній власності подружжя у разі поділу майна, що дає суду підстави поділити спірну квартиру порівну, по ? частини за кожним. Суд також вважає за необхідне визнати за сторонами право власності по ? частині вказаної квартири відповідно до ст. 328, 392 ЦУК України. Відповідач [PERSON] подавала до суду зустрічний позов, в якому просила суд відповідно до ст. 70 ч.3 СК України відійти від принципу рівності часток при поділі спільної сумісної власності подружжя, врахувати, що на її утриманні знаходиться малолітня дочка, на утримання якої позивач матеріальної допомоги не надає. З наведених підстав відповідач просила суд поділити квартиру, виділивши їй 2/3 частини спірної квартири. Ухвалою суду від 15 квітня 2016 р. зустрічний позов [PERSON] залишено без розгляду. При поділі майна подружжя суд вважає неможливим відійти від принципу рівності часток з огляду на наступне. У відповідності зі ст. 70 ч.3 СК України, на яку посилалась [PERSON] як на підставу збільшення її частки у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. В судовому засіданні встановлено, що малолітня дочка сторін дійсно мешкає разом із матір'ю, однак ствердження відповідача про те, що позивач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, не підтверджено жодним доказом. Згідно зі ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач не надала жодного доказу, яким би доводились підстави для збільшення її частки у спірному майні, суд не находить можливим відійти від принципу рівності часток при поділі спільної сумісної власності подружжя. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідач на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 2 407 грн. (а.с. 1) На підставі викладеного,

Outcome: approved