Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказав, що 10.09.1999 року Ніжинською філією ТБ «Українська» зареєстровано договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , за яким [PERSON] продав 1/5 частину вказаного будинку батьку позивача - [PERSON] . Статтею 227 ЦК УРСР було передбачено, що договір купівлі продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, а вищевказаний договір купівлі-продажу квартири був укладений на товарній біржі і нотаріально не засвідчувався. [PERSON] вважав, що даний договір належним чином оформлений, а біржа є нотаріальним органом, який може посвідчувати такі договори. [INFO] [PERSON] помер. Спадщину після його смерті прийняв [PERSON] . Була заведена спадкова справа, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану 1/5 частку житлового будинку приватним нотаріусом було відмовлено, оскільки наданий документ про право власності на будинок не відповідає вимогам чинного законодавства. Просить позов задовольнити та визнати дійсним договір купівлі-продажу № 58271 від 10.09.1999 року, зареєстрований Ніжинською філією ТБ «Українська», згідно якого [PERSON] продав належну йому 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] та визнати за ним право власності за законом на 1/5 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами після померлого [INFO] [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача територіальної громади м. Ніжина Ніжинської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, тому суд розглянув справу в його відсутність з винесенням заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, повідомлений належним чином про судове засідання через оголошення на сайті суду у зв`язку з чим, згідно ч. 5 ст. 279, ст.ст. 280-281 ЦПК України, справа розглянута у порядку заочного розгляду за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову із наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 10 вересня 1999 року [PERSON] продав 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] Договір укладено та зареєстровано на товарній біржі «Українська», та на підставі ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу» не підлягає нотаріальному посвідченню. Договір підлягає реєстрації у Бюро технічної інвентаризації за місцем розташування об`єкта нерухомості (а.с.7). Відповідно до реєстраційного посвідчення Ніжинського міжміського бюро технічної інвентаризації №436 від 13.12.1999 року, 1/5 частина житлового будинку [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованого Ніжинською філією ТБ «Українська» 10.09.1999 року за реєстраційним номером № 58271 (а.с.8). Згідно з технічним паспортом на будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником 1/5 частки будинку зазначений [PERSON] (а.с.12-14). Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). З наданої на запит суду копії спадкової справи, заведеної щодо майна померлого [PERSON] , спадщину після його смерті прийняв його син [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частину будинку, оскільки наданий документ про право власності на будинок не відповідає вимогам чинного законодавства (а.с.11). Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору, відповідно до статті 47 цього Кодексу. За змістом статей128,153 ЦК УРСР(1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно достатті 224 ЦК УРСР(1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956 XII( в редакції чинній на момент укладання спірного правочину) не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Частиною 2ст.47 ЦК УРСР(1963 р.) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. (з наступними змінами) за № 1952-1, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація Ніжинським міжміським бюро технічної інвентаризації за [PERSON] права власності на 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Ніжинською філією ТБ «Українська» 10 вересня 1999 року, а не нотаріусом, станом на вересень 1999 року не суперечило чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований Ніжинським міжміським бюро технічної інвентаризаці, тому [PERSON] на підставі статей128,153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набув право власності на спірну 1/5 частину будинку та правомірно володів ним. З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу 1/5 частини будинку, її виконання та обставини,які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку. Також суд вважає доведеним факт неможливості нотаріального посвідчення спірної угоди, що підтверджено матеріалами справи, у зв`язку з тим, що сторона договору [PERSON] помер [INFO] . З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved