Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що між ним та відповідачем 28 квітня 2017 року було укладено письмовий договір позики про отримання останнім від нього 1 000 (однієї тисячі) доларів США під 8 % в місяць від суми позики, що становить 80 доларів, про що було складено відповідний письмовий договір з терміном повернення до 28 жовтня 2017 року. З часу надання позики і до жовтня 2017 року [PERSON] добросовісно оплачував відсотки згідно умов договору, не враховуючи затримок на декілька днів та його нагадувань про оплату. 30 жовтня 2017 року [PERSON] знову звернувся до нього із проханням надати йому позику із аналогічними умовами, як і в попередній раз, тобто під 8 % в місяць від суми позики, але вже в сумі 800 доларів США. Зважаючи на те, що відповідач добросовісно виконував свої обов`язки за попереднім договором позики, він без вагань погодився знову надати йому позику про що був складений відповідний письмовий договір. Однак, з часу отримання [PERSON] другої позики будь-які виплати процентів та самої суми позики з його сторони припинилися. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути борг, однак [PERSON] постійно обітцяв йому найближчим часом погасити заборгованість, посилався на певні обставини особистого характеру, просив відстрочити. Таким чином у відповідача виникла заборгованість перед ним за укладеними договорами позики від 28.04.2017 р. та від 30.10.2017 р. по 21 березня 2019 р., що становить близько 16 місяців в сумі 157 094,36 грн., з яких: -79714,20 грн. за договором позики від 28.04.2017 року, де 35 417,60 грн. сума відсотків за користування позикою; 44 296,60 грн. сума всієї пені за прострочення заборгованості. -77380,16 грн. за договором позики від 30.10.2017 року, з яких 27822,08 грн. сума відсотків за користування позикою; 49 558,08 сума всієї пені за прострочення заборгованості. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 157094,36 гривень та 1570,95 грн. судового збору. В судове засідання позивач подав письмове клопотання,в якому підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити,справу слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився без поважної причини, про дату,час і місце слухання справи був належним чином повідомлений шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада». Суд, розглянувши клопотання позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до договору позики від 28.04.2017 року (а.с.7) відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] , як фізичної особи, позику в сумі 1000 доларів США. В даному договорі зазначено, що позика надається під 8 % річних на місяць від суми позики, проценти виплачуються до моменту повної виплати всієї основної суми позики із розрахунку від суми позики, в тому числі в судовому порядку та в порядку примусового виконання через органи державної виконавчої служби, проценти сплачуються до 28 числа кожного місяця, строк надання позики до 28 жовтня 2017 року. За кожний день прострочення заборгованості по сплаті процентів або основної суми заборгованості позичальник сплачує пеню в розмірі 1% від суми прострочення за кожен день прострочення. Крім того відповідач зобов`язався не відчужувати належний йому автомобіль «Рено Канго» д.н.з. [NUMBER] до повного виконання договору позики від 28.04.2017 р. (а.с.8). Також 30.10.2017 р. між сторонами було укладено договір позики з аналогічними умовами відповідно до якого позивач надав відповідачу позику в сумі 800,00 доларів США. В даному договорі зазначено, що позика надається під 8 % річних на місяць від суми позики, проценти виплачуються до моменту повної виплати всієї основної суми позики із розрахунку від суми позики, в тому числі в судовому порядку та в порядку примусового виконання через органи державної виконавчої служби, проценти сплачуються до 30 числа кожного місяця, строк надання позики до 30 квітня 2018 року. За кожний день прострочення заборгованості по сплаті процентів або основної суми заборгованості позичальник сплачує пеню в розмірі 1% від суми прострочення за кожен день прострочення (а.с.10). Відповідачем [PERSON] було порушено умови укладених письмових договорів позики від 28.04.2017 р. та 30.10.2017 р. та на даний час зобов`язання щодо повернення вказаних сум позики відповідач не виконав і гроші не повернув. Відповідно до п.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п.п.8,9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Нормою ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути надана розписка позичальника. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позичальник має право на одержання від боржника суми боргу, з урахуванням одержання відсотків, встановлених договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їхній розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Вказана позика не є безпроцентною відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не тільки факту укладення правочину, а й передання грошової суми. Про це йде мова у постанові Верховного Суду України 24 лютого 2016 року №6-50цс16, яка є правовою позицією. У випадку невстановлення договором позики розміру процентів після спливу передбаченого в ньому строку повернення коштів слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 7.09.2016 (справа №6-1412цс16) В правовій позиції ВСУ у справі за № 6-996цс17 зазначено,що відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. В правовій позиції ВСУ у справі № 6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року зазначено,що відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Згідно ст.411 ЦПК України правова позиція касаційної інстанції є обов`язковою для судів першої інстанції. Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж установлено договором (ч. 1 ст. 1051 ЦК України). Відповідач, дане твердження не спростував, оскільки в судове засідання не з`явився. Таким чином, суд приходить до висновку,що відповідач на підставі письмових договорів позики взяв в борг у позивача грошові кошти, які зобов`язаний повернути . Згідно ст.142 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню сплачений позивачем судовий збір, оскільки суду надано докази того, що позивач їх оплатив. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставні та підлягають до повного задоволення. На підставі викладеного та ст.15,16,526,625,1046,1047,1048,1049 ЦК України ,правових позицій ВСУ у справі за № 6-996цс17, в справі №6-1412цс16, в справі № 6-1967цс15, та

Outcome: approved