Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 123,1 кв.м., житловою площею 50,3 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 285 кв.м., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10.02.2007 року відповідачі, а саме [PERSON] зайняла у неї 20 000 гривень, а 24.03.2007 року ще 17 000 гривень, строком повернення до 10.02.2010 року. В якості задатку, відповідач залишила зазначений житловий будинок. 10.02.2010 року відповідачі не виконали взяте на себе зобов'язання, а саме не повернули жодної частини боргу, а у відповідь на звертання позивача, просили оформити на себе їхній будинок [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, надали до суду клопотання з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги визнають. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 10 лютого 2007 року між позивачем та відповідачами був укладений договір позики, відповідно з яким відповідачі позичили у позивача грошові кошти в розмірі 20 000 гривень на ремонт будинку, та зобов'язались повернути їх до 10.02.2010 року. 24.03.2007 року відповідачі додатково позичили у [PERSON] 17 тисяч гривень, в цілому сума позичених коштів складала 37 000 гривень. Згідно ст. ст. 526, 527, 530, 532, ЦК України, зобов'язання повинно бути виконане належним чином сторонами у встановлений договором або законом строк, у встановленому місці, встановленим у договорі чином. Вчасно повернути позичені кошти відповідачі не змогли, тому сторони дійшли згоди щодо передачі [PERSON] в рахунок погашення заборгованості належного відповідачам на спільній власності будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 123,1 кв.м., житловою площею 50,3 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 285 кв.м. Право власності відповідачів підтверджується матеріалами справи, а саме договором міни від 30.12.2004 року серії ВВТ № 802422, реєстровий № 7901. У відповідності до ст. 600 ЦК України, зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна, тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюється сторонами. Передання відступного є одним із способів припинення зобов'язання за згодою сторін. В даному випадку сторони дійшли згоди щодо того, що замість виконання зобов'язання, тобто повернення суми грошових коштів переданих боржником позивачем, та які становлять його зміст, боржник виконує інші дії, а саме передає нерухоме майно кредиторові. Аналізуючи положення статті, об'єктом відступного може бути нерухоме майно. Розмір відступного встановлюється сторонами. Відступне має бути оформлено договором, в якому вказується розмір відступного, порядок та строк його надання. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно, перехід та припинення підлягають державній реєстрації, яка здійснюється відповідним державним органом. Проте, вказаним положенням не передбачено можливості проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке передано у якості відступного, тому суд вважає за необхідним задовольнити позовні вимоги позивача, тим самим захистити її майнові права. На підставі викладеного та

Outcome: approved