Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить поділити в натурі між ним та відповідачами [PERSON], [PERSON]. будинковолодіння [ADDRESS], загальною площею 64,0 кв.м., в тому числі житловою площею 35,5 кв.м., позначений за планом земельної ділянки літ. «А-1», а саме: підвал 15,5 кв.м. літ. «І», кухня 14,3 кв.м. літ. «1-1», кімната 17,6 кв.м. літ. « 1.2», кухня 14,2 літ. « 2.1», кімната 17,9 кв.м. « 2.2», веранда 3,8 кв.м. літ. «І», коридор 8,1 кв.м. літ. «ІІ», ванна 8,4 кв.м. літ «ІІІ». Літня кухня цегляна літ. «Б», сараї літ. «В», «Г», вбиральня дерев'яна літ. «Е», огорожа металева літ. «І», виділивши йому в натурі 1/3 ідеальну частину із індивідуального житлового будинку [ADDRESS] та 1/3 ідеальну частину із господарських будівель, розташованих по [ADDRESS]. Встановити між ним та відповідачами [PERSON], [PERSON]. порядок користування земельною ділянкою площею 0,0600 га, що закріплена для індивідуального, гаражного і дачного будівництва по [ADDRESS], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯН №549858 від 26 грудня 2012 року, виділивши йому у володіння і користування 1/3 частину даної земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], що становить 0,0600 га. В обґрунтування позову покликається на те, що відповідно до договору дарування, виданого приватним нотаріусом [PERSON] Бориславського міського нотаріального округу 14 травня 2013 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 травня 2013 року №340264, позивачу на праві власності належить 1/3 ідеальна частина будинковолодіння по [ADDRESS]. Інша ідеальна частина по 1/3 даного будинковолодіння належить на праві власності відповідачам [PERSON] та [PERSON]. Реального розподілу спірного будинковолодіння та земельної ділянки між позивачем та відповідачами до теперішнього часу проведено не було. Незважаючи на те, що позивач є повноправним власником 1/3 ідеальної частини спірного будинковолодіння, однак між позивачем та відповідачами виникають конфліктні ситуації з приводу користування будинком, господарськими спорудами та земельною ділянкою. Добровільно домовитися з відповідачами про порядок користування спірним будинковолодінням та земельною ділянкою позивач не може. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зіславшись на обставини викладені у позовній заяві. Позов просить задовольнити. Просить виділити в натурі частину спірного житлового будинку, а саме кухня літ.1-1, житлова кімната 1-2 та господарських споруд відповідно до варіанту №1 поділу в натурі будинковолодіння [ADDRESS], визначеного у висновку експерта №26-05/14 судової будівельно-технічної експертизи у даній справі. Просить встановити порядок користування земельною ділянкою, визначений варіантом №1 визначений експертом. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності від 12 червня 2014 року у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Просить виділити позивачу в натурі частину будинковолодіння відповідно до варіанту №1 поділу в натурі будинковолодіння [ADDRESS], визначеного у висновку експерта №26-05/14 судової будівельно-технічної експертизи. Щодо визначення порядку користування земельною ділянкою покладається на думку суду. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Просить виділити позивачу в натурі частину будинковолодіння відповідно до варіанту №1 поділу в натурі будинковолодіння [ADDRESS], визначеного у висновку експерта №26-05/14 судової будівельно-технічної експертизи. Щодо визначення порядку користування земельною ділянкою покладається на думку суду. Представник третьої особи Бориславської міської ради Мельничок В.М., який діє на підставі довіреності від 27 березня 2013 року №3-21/881 в судове засідання не з'явився, надіслав суду клопотання в якому просить судове засідання проводити без його участі, позовні вимоги вважає підставними. Заслухавши пояснення сторін, пояснення експерта Черевичного В.Ю., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Бориславського міського нотаріального округу 14 травня 2013 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 травня 2013 року №340264, державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯН № 549858 від 26 грудня 2012 року, позивачу на праві власності належить 1/3 (одна третя) частка в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] та 1/3 (одна третя) частка в праві власності на земельну ділянку, що знаходиться за тією ж адресою та на якій розташований зазначений будинок (а.с.7,9 та 13). Судом також встановлено і не заперечується сторонами, що відповідачам у справі [PERSON] та [PERSON] належить по 1/3 (одній третій) часток в праві власності в спірному будинковолодіння та по 1/3 (одній треті) часток в праві власності на спірну земельну ділянку. Реального розподілу спірного будинковолодіння та земельної ділянки між позивачем та відповідачами на момент вирішення спору проведено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 4 ст. 355 ЦК України, спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Для визначення можливості та варіантів виділення в натурі позивачу його частки із майна, що є у спільній частковій власності, судом призначено судову будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку № 26-05/14 судової будівельно-технічної експертизи складеного 21 травня 2014 року, в якому експерт прийшов до висновку, що поділ в натурі житлового будинку [ADDRESS] між позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON], [PERSON] неможливий, а можливий порядок користування, при якому частина приміщень виділяється в спільне користування співвласників, а інші виділяються в окреме користування співвласників (а.с.73) Допитаний у судовому засіданні експерт Черевичний В.Ю. висновок судової будівельно-технічної експертизи у даній справі підтримав повністю та пояснив, що співставивши внутрішнє планування будинку, ідеальні частки співвласників в одиницях площі поділ спірного будинковолодіння є неможливе. Як видно з матеріалів справи - висновку експертизи відсутня можливість поділу на окремі ізольовані частини будинку. Відповідно до п.6 Постанови Верховного Суду України від 04.10.1991 року за № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Проте позивач із позовними вимогами про визначення порядку користування спірним будинковолодінням не звертався. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з цим суд дійшов висновку про неможливість задоволення позовних вимог про поділ в натурі спірного будинковолодіння, яке є у спільній частковій власності. Крім цього, судом встановлено, що згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯН № 549858, виданого на підставі рішення Бориславської міської ради № 789 від 23 листопада 2012 року, земельна ділянка площею 0,0600 га, цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва є власністю співвласників [PERSON] - 1/3 частина, 1/3 частина належить [PERSON], та 1/3 частина [PERSON] Згідно ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Абзацом 1 пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Оскільки суд прийшов до висновку про неможливість поділу в натурі спірного будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS], так як це призведе до порушення прав сторін, тому суд вважає неможливим встановити порядок користування спірною земельною ділянкою по будь-якому із запропонованих експертами варіантів розподілу земельної ділянки. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України та у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, покладає їх на позивача, які ним сплачені до подання позову. На підставі ст. ст. 316,317, 358 ЦК України, ст. 88 ЗК України, ст. ст. 10,11,88, 209,212,214,215,218 ЦПК України, -

Outcome: dismissed