Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в остаточній редакції якого просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом ,як за спадкоємцем першої черги спадкування після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], всього визнавши за [PERSON] право власності на всю квартиру [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заперечення, в яких просив в задоволенні позову відмовити (а.с. 39-40). Третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 72). Представник третьої особи - ЖК «Стартер» надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 29, 30) Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, при цьому виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 02 липня 1967 року батьки позивача [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] (а.с. 6). Як вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER] [INFO] від вищевказаного шлюбу народилась, [PERSON], після реєстрації шлюбу 25 березня 1989 року змінила дівоче прізвище на [PERSON], згідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с. 8,9). У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] помер батько позивача [PERSON], який за життя склав заповіт на ім'я позивача від 24 січня 1987 року, зареєстрований в реєстрі за № 1-204 (а.с. 7). Все спадкове майно після смерті батька успадкувала позивач, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 14 лютого 1996 року та додатковим свідоцтвом про право на спадщину від 25 березня 1997 року (а.с. 55,56). Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [INFO] померла матір позивача [PERSON] (а.с. 5). За час свого життя батьки позивача володіли та розпоряджалися кооперативною квартирою [ADDRESS], що знаходиться в ЖК «Стартер», виплативши за неї весь пайовий внесок у загальній сумі 5 377,26 руб. в травні 1983 року, що підтверджується довідкою ЖК «Стартер» № 82/5-14. Тобто дана квартира фактично була спільною власністю [PERSON], [PERSON], але останні не встигли за життя належним чином зареєструвати право власності на неї та отримати правовстановлюючий документ (а.с. 12, 13, 14). Після смерті батька позивач в установлений законом строк звернулась до Третьої Харківської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову № 44/96 та видано свідоцтво про право на спадщину на грошові заощадження та інше майно, яке йому належало на час його смерті, але не отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину спірної квартири, оскільки право власності на неї не було належним чином зареєстровано (а.с. 15, 55, 56). Хоча позивач і не оформила спадщину на ? частину спірної квартири після смерті [PERSON], натомість фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння майном батька, бо на час його смерті [INFO] проживала у цій квартирі (а.с. 14). Відповідно до п. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР «Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном». Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (2004 р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовуються чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України 1963 року. Таким чином, враховуючи, що спадщина на ? спірної квартири відкрилася після смерті спадкодавця в 1995 році, суд вважає необхідним до вказаних правовідносин застосувати положення норм Цивільного кодексу України 1963 року, що діяв на час відкриття та прийняття спадщини. Враховуючи, що померлий [PERSON] залишив після своєї смерті заповіт, відповідно до якого все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось заповів донці [PERSON], то позивач є спадкоємцем ? частини квартири [ADDRESS], що знаходиться в ЖК «Стартер» після смерті мого батька. Згідно ст.ст. 524, 534 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. За життя спадкодавці [PERSON] та [PERSON] були фактично співвласниками спадкового майна квартири [ADDRESS], що знаходиться в ЖК «Стартер», оскільки сплатили пайовий внесок у повному обсязі ще в 1983 році. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] та за заповітом після смерті [PERSON]. На час смерті [PERSON] у спірній квартирі були зареєстровані [PERSON], я, [PERSON], та син позивача й онук померлої - [PERSON], 1990 р.н., що зокрема зазначено в доданій до позову постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 червня 2014 року (а.с. 14). Для вступу у спадщину за законом та з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернулась до приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], де отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру, оскільки право власності на спадкове майно не було належним чином оформлене спадкодавцем за його життя. (а.с. 15) Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Даний порядок передбачений також Законом України «Про нотаріат». Виходячи з положень ЦК України, позивач як дитина спадкодавців [PERSON] та [PERSON], прийняла спадщину після смерті своїх батьків, бо у встановлені законом строки подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом, а також фактично вступила в управління спадковим майном. оскільки з 1985 року по теперішній час мешкає й зареєстрована в квартирі [ADDRESS], що зазначено на 11 сторінці мого паспорту. Як роз'яснено п. 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 р. №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» (з подальшими змінами та доповненнями), член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд. Як роз'яснено п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» (із змінами та доповненнями), при вирішенні справ за скаргами на нотаріальні дії, пов'язані з посвідченням угод щодо володіння, користування або розпорядження жилими будинками, будівлями і приміщеннями або відмовою в цьому, судам, зокрема, належить виходити з того, що після повного внесення членом житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства внеску за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, викупу наймачем (придбання на інших підставах) жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду вони стають власниками зазначених приміщень чи будівель. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» (який втратив чинність в 2007 році та був чинним на час виникнення спірних правовідносин) - член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. За положеннями ст. 22,28 КпШС України, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, нажите подружжям за час шлюбу, є спільною сумісною власністю, а тому мої померлі батьки мають право на 1/2 частину спірної квартири кожен. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, що діяла на момент смерті [PERSON] та ст.1261 ЦК України після смерті [PERSON] позивач є спадкоємицею за заповітом і першої черги за законом, має право на оформлення спадщини та відповідного права власності на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] після смерті моїх батьків. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved