Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] шляхом виділення у користування [PERSON] та [PERSON] кімнати 1 площею 18,5 кв.м., житлової кімнати 2, площею 9,6 кв.м., житлової кімнати 4 площею 12,8 кв.м. лоджії площею 2,8 кв.м., а у користування [PERSON] житлової кімнати 3 площею 10,8 кв.м., лоджії площею 2 кв.м., залишився місця загального користування у спільному користуванні сторін. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі є співвласниками [ADDRESS]. Квартира складається з чотирьох жилих кімнат: кімнати 1 площею 18,5 кв.м., кімнати 2 площею 9,6 кв.м., кімнати 3 площею 10,8 кв.м., кімнати 4 площею 12,8 кв.м., лоджії площею 2,8 кв.м. Позивач посилаються на те, що між співвласниками виникає спір щодо порядку користування квартирою, який не може бути вирішений в позасудовому порядку. Оскільки сторони не можуть в добровільному порядку досягти домовленостей щодо визначення порядку користування спірною квартирою, позивачі на підставі положень ст.358 ЦК України та ст.150 ЖК України просять вирішити даний спір в судовому порядку. В ході розгляду справи позивач підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що в зв»язку з конфліктними відносинами між сторонами щодо порядку користування квартирою виникла необхідність у визначені в судовому порядку даного спору та виділенні у користування всім співвласникам частини майна, що належить їм на праві спільної часткової власності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечували проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про місце і час судового розгляду повідомлялась судом належним чином. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності по 1/5 частини квартири кожному на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 30.01.1996 р. [PERSON] належить по 3/5 частині зазначеної квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло та Свідоцтва про право на спадщину. Квартира складається з чотирьох жилих кімнат: кімнати 1 площею 18,5 кв.м., кімнати 2 площею 9,6 кв.м., кімнати 3 площею 10,8 кв.м., кімнати 4 площею 12,8 кв.м., лоджії площею 2,8 кв.м., лоджії площею 2 кв.м. Всі кімнати є ізольованими. Як встановлено судом між сторонами виникають конфлікти щодо порядку користування спірною квартирою. Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з положеннями ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов»язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов»язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов»язаннями, пов»язаними із спільним майном. В силу ст.ст. 103, 104 Житлового кодексу України, договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім»ї і наймодавця, за винятком випадків, встановлених законом Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд:продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.63 Житлового кодексу України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не може бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (ч.1 ст.48), частина кімнати або кімната, зв»язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення. Згідно з постановою виконкому Київської міської ради від 15.07.1985 р. № 582 «Про порядок застосування у м.Києві Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в УРСР», встановлено, що потребують поліпшення житлових умов громадяни, які мають житлову площу до 7.5 кв.м. включно на кожного члена родини. Жилі приміщення у м.Києві надаються громадянам у межах 13.65 кв.м. жилої площі, але не більше однієї кімнати на одну особу і не менш, як 9 кв.м. жилої площі. Рівень середньої забезпеченості громадян у м.Києві жилою площею 9 кв.м. на одну особу. Порядок користування жилими приміщення, який просить визначити позивач, відповідає вимогам ст.63 ЖК України, відповідає нормі жилої площі, яка може бути виділена одній особі, не порушує права власників квартири. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved