Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води. Позовні вимоги з урахуванням уточнень (а.с. 56-57) мотивовано тим, що відповідачі є мешканцями квартири [ADDRESS]. Позивач надає відповідачам послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води. Відповідачі користуються наданими послугами, однак їх вартість сплачують частково, в зв'язку з чим за період з 1 січня 2009 р. до 31 липня 2015 р. виникла заборгованість на суму 3 534 грн. 97 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачів витрати на сплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судовому засідання підтвердила позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову. Відповідач [PERSON] позов не визнав, в судовому засіданні пояснив, що договір на надання послуг з позивачем його сім'я не укладала, за останні три роки заборгованості зі сплати послуг не мають, просить застосувати позовну давність. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, але суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними документами встановлено, що відповідачі є мешканцями квартири [ADDRESS]. (а.с. 19-21) У відповідності зі ст. 11 ч.1 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно зі ст. 13 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг відносяться, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). В судовому засіданні встановлено, що позивач надає мешканцям квартири [ADDRESS] вказані житлово-комунальні послуги, в зв'язку з чим сторони перебувають у договірних відносинах з надання послуг. У відповідності зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Відповідно до ст. 20 ч.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач, зокрема, зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наведених підстав суд вважає, що відповідачі повинні сплатити позивачеві заборгованість за надані житлово-комунальних послуги в солідарному порядку відповідно до ст. 1190 ЦК України. При визначені розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів, суд приймає до уваги наступне. Згідно наданим позивачем даним, заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг у відповідачів виникла з 1 січня 2009 р. та станом на 31 липня 2015 р. складає 3 534 грн. 97 коп. (а.с. 58-66) У відповідності зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся до суду 27 серпня 2015 р., початок перебігу позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України рахується з 27 серпня 2012 р. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В судовому засіданні відповідачами заявлено про застосування позовної давності. У відповідності зі ст. 264 ч.2, 3 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. В судовому засіданні встановлено, що у вересні 2012 р. позивач звертався до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги централізованого опалення, постачання гарячої води. Ухвалою судді від 17 вересня 2012 р. у видачу судового наказу за заявою Концерну «Міські теплові мережі» відмовлено. (а.с. 8) Враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові судової палати у цивільних справах від 21 січня 2015 р. у справі № 6-214цс14, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності, суд вважає, що подання позивачем заяви про видачу судового наказу у вересні 2012 р. перериває позовну давність. З наведених підстав перебіг позовної давності слід рахувати з 1 жовтня 2009 р. - за три роки до подачі заяви про видачу судового наказу. Згідно даним звірки, проведеної сторонами (а.с. 59-66) заборгованість відповідачів за надані послуги за період з 1 січня 2009 р. до 31 липня 2015 р. складає 3 534 грн. 97 коп., за період позовної давності з 1 жовтня 2009 р. до 31 липня 2015 р. - 3 045 грн. 86 коп., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача солідарно. У задоволені позову про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 1 січня 2009 р. до 1 жовтня 2009 р. в сумі 489 грн. 11 коп. суд відмовляє в зв'язку зі спливом позовної давності. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно також стягнути витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 209 грн. 91 коп., тобто по 69 грн. 97 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial