Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою та уточненою позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що 22 жовтня 2013 року між [PERSON] спілкою «Союз-Дніпро» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 2737/13 про надання відповідачеві кредиту у сумі 62900 грн. строком на 36 місяців, починаючи з 22 жовтня 2013 року по 21 жовтня 2016 року. Строк дії кредитного договору закінчився 21.10.2016 року, але відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору і несвоєчасно сплачувала заборгованість по кредиту та відсоткам за його використання, в звязку з чим, має заборгованість в сумі 209222,27 грн., яка складається з наступного: залишок по кредиту 44180,35 грн., проценти за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів 165041,92 грн.. В якості забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед позивачем по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом і сум штрафних санкцій, було укладено договір поруки № 2737/13 від 22 жовтня 2013 року між [PERSON] спілкою «Союз-Дніпро» та відповідачами [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до умов договору поруки [PERSON] та [PERSON] прийняли на себе зобовязання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобовязанням [PERSON], визначених кредитним договором, тому вони відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Представники позивача неодноразово спілкувалися з відповідачами, вимагали погасити суму наявної заборгованості, та попереджали, що у разі невиконання даних вимог, позивач буде вимушений звернутися до суду, але відповідачі жодних дій на виконання своїх зобовязань не вчинили. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідачів направлялися претензії з вимогами погасити існуючу заборгованість, але відповідачі проігнорували вимоги позивача та самоусунулись від виконання зобовязань. У звязку з викладеним, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] Спілки «Союз-Дніпро» заборгованість у сумі 209222,27 грн. за кредитним договором № 2737/13 від 22.10.2013 року та судовий збір в сумі 3138,33 грн.. Відповідач [PERSON] надала до суду письмові заперечення та уточненні заперечення проти позовної заяви про стягнення заборгованості, в якій зазначила, що вона заперечує проти позову та вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки їй не зрозуміло, як працівник кредитної спілки робив розрахунок заборгованості, з якого строку нараховувалася пеня та прострочка платежів, на протязі дії договору вона виконувала свої зобовязання належним чином, навіть після девальвації гривні, станом на 10.08.2015 року нею сплачено 36732 грн.. Крім того, в кредитному договорі відсутні обовязки (суттєві) умови, передбачені діючим законодавством України для договору про надання споживчого кредиту, а саме детальний розпис сукупної вартості кредиту в грошовому виразі, право дострокового повернення кредиту, річна відсоткова ставка за кредитом. Вважає, що кредитний договір між сторонами є недійсним (неукладеним). Через девальвацію гривні вона зверталася до кредитної спілки з проханням здійснити відповідне коригування суми кредитних зобовязань у бік їх зменшення, але їй було відмовлено. Крім того, вважає, що позивачем не надано доказів про видачу кредитній спілці «Союз-Дніпро» ліцензії на здійснення діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, крім внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки. Їй відомо, що позивачу видано дану ліцензію лише 02.10.2014 року, а кредитний договір було укладено у 2013 році. Також, зазначає, що визнає суму боргу у розмірі 26542 грн., а позовні вимоги в частині стягнення з неї процентів за користування кредитом задоволенню не підлягають (а.с. 41-44, 69-71). Представник позивача надав до суду письмові заперечення на заперечення та уточнені заперечення на заперечення [PERSON], в яких зазначив, що позовна заява є обґрунтованою, докази, які додані до матеріалів справи підтверджують правові підстави для стягнення заборгованості з відповідачів, а заперечення відповідача [PERSON] є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки жоден пункт кредитного договору не передбачає нарахування пені при порушенні його умов. Відповідач [PERSON] не завжди вносила платежі за кредит відповідно до графіку. Крім того, відповідач [PERSON] була ознайомлена з умовами кредитного договору та розуміла, які негативні наслідки можуть настати для неї у випадку неналежного виконання умов кредитного договору, які передбачені в п. 4.4. кредитного договору. Вважає, що підстав для визнання [PERSON] договору недійсним немає, так як кредитний договір був укладений двосторонній за добровільним волевиявленням [PERSON] без порушень чинного законодавства. [PERSON] спілка у своїх позовних вимогах дотримувалась тільки умов кредитного договору і не порушила норм Цивільного законодавства. Також, вважає, що укладений між відповідачем [PERSON] кредитний договір № 2737/13 від 22.10.2013 року не є договором споживчого кредиту і до нього не можуть бути застосовані норми ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідач [PERSON] дійсно зверталася до кредитної спілки стосовно коригування суми кредитних зобовязань, з заявами про надання кредитних канікул, про що кредитною спілкою заяви відповідача були задоволенні та надані кредитні канікули, а 10.04.2015 року було відмовлено в наданні канікул, оскільки у відповідача вже існувала заборгованість. Вважає, що кредитний договір № 2737/13 від 22.10.2013 року є дійсним та таким, що відповідає всім нормам загального та спеціального законодавства. Також, у позивача була Ліцензія № 534843 серії АВ, строк дії з 13.10.2011р. по 13.10.2014р. Отже, 22.10.2013 року кредитною спілкою було надано відповідачу [PERSON] кредит за наявності у позивача всіх необхідних визначених законодавством ліцензії (а.с. 59-60, 89-90). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з зустрічною позовною заявою до позивача [PERSON] спілки «Союз-Дніпро» про визнання кредитного договору та договору поруки неукладеними, в якій зазначають, що 22.10.2013 року між [PERSON] Спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2737/13, їй були надані грошові кошти в сумі 62900 грн. строком на 36 місяців починаючи з 22.10.2013 року. Розрахунком по кредитному договору № 2737/13 підтверджено погашення суми займу у розмірі 36358 грн. відповідно до п. 1.1 кредитного договору відповідач зобовязувався надати їй грошові кошти в сумі 62900 грн. за умови сплати процентів в день надання кредиту із розрахунку 20,51%, сума яких становила 12900 грн. Дана сума у графіку погашення кредиту ніде не зафіксована, в рахунок яких коштів вона повинна була сплатити ці проценти інформації відповідач не надав. Письмова інформація надана лише у вигляді додатку № 1 не завіреному відповідачем, яка є неповною та не надає інформації про умови кредитування, фактичну сплату процентів, розрахунку та інше. При розгляді справи відповідач підтвердив стягнення з [PERSON] в момент отримання кредиту суми 12900 грн., та цей факт не заперечує. Їй в порушення п. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» в письмовій формі не надано повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору. Вважає, що умови кредитного договору є несправедливими в цілому та суперечить принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обовязків на погіршення становища споживача, що є підставою для визнання такого договору недійсним, а тому і договір поруки є недійсним. Крім того, в кредитному договорі немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, оскільки кінцева сума лише тільки одних відсотків перевищить суму кредиту у два рази, враховуючи додаткові нарахування відсотків за користування коштами збільшується, є дисбаланс зарахування відсотків та тіла кредиту, тощо. В звязку з чим, просять суд визнати кредитний договір № 2737/13 від 22.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] Спілкою «Союз-Дніпро» та договір поруки № 2737/13 від 22.10.2013 року між [PERSON] Спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON], [PERSON], неукладеними; стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача надав до суду письмові заперечення на зустрічну позовну заяву відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання кредитного договору поруки неукладеним, в яких просив у задоволенні даних позовних вимог відмовити, так як жодних підстав для визнання вищезазначених договорів неукладеними не має. При укладенні кредитного договору та договору поруки не було порушено норм чинного законодавства України, договори укладені відповідно до норм Цивільного кодексу України, Закону України «Про кредитні спілки» та інших нормативно-правових актів. Наявність особистого підпису [PERSON] на кредитному договорі, а також виконання нею частково своїх обовязків за кредитним договором є прямим підтвердженням погодження, ознайомлення та досягнення згоди з усіх істотних умов договору. Крім того, відповідачі [PERSON] та [PERSON] особисто підписали договір поруки, то їм було відомо про можливі наслідки у випадку неналежного виконання зобовязань позичальником, вони погодилися з умовами кредитного договору та підтвердили свою згоду бути поручителями та відповідати у випадку неналежного виконання зобовязань позичальником. Крім того, в своїх запереченнях відповідач [PERSON] зазначила, що станом на 10.08.2015 року нею сплачено 36732 грн., також вона зверталася з заявами про надання кредитних канікул, а тому це все свідчить про те, що [PERSON] знала умови кредитного договору, вважала кредитний договір укладеним та жодних підстав у неї визнавати його неукладеним у неї не було, але на сьогоднішній момент, для того, щоб уникнути відповідальність вона разом із поручителями намагається визнати даний догорів неукладеним (а.с. 145-149). Представники позивача в судовому засіданні уточнений позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити, оскільки з відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір та договір поруки з [PERSON], [PERSON] за добровільним волевиявленням, перед отриманням кредиту вони були ознайомлені з умовами та графіком погашення кредиту, [PERSON] отримала кошти, дотримувалася графіку погашення кредиту до грудня 2014 року, визнавала заборгованість по кредиту, так як неодноразово просила надати кредитні канікули, раніше вона користувалася їх послугами та брала кредит, який погасила в повному обсязі. В задоволенні зустрічного позову просили відмовити повністю, бо відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», передбачено, що вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні уточнений позов не визнала в повному обсязі, просила відмовити в його задоволенні, оскільки 12900 грн., які сплатила [PERSON] при отриманні кредиту не враховані в розрахунок погашення заборгованості за кредитом, що це є платою за отримання кредиту [PERSON] не було розяснено та не ознайомлено з такими умовами кредитного договору, вона була введена в оману працівниками кредитної спілки, що є порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Зустрічний позов підтримала повністю, просила його задовольнити з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві. Щодо наявності у кредитної спілки ліцензії на здійснення операцій з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, крім внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки відпали сумніви, так як стороною позивача була надана відповідна ліцензія. Крім того, пояснила, що раніше в судовому засіданні відмовилася від клопотання про призначення судової бухгалтерської експертизи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили (а.с. 189, 191). Допитавши в судовому засіданні сторін по справі, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд знаходить уточнений позов позивача таким, що підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що 22.10.2013 року між [PERSON] спілкою «Союз-Дніпро» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 2737/13 про надання останній кредиту у розмірі 62900 грн. строком на 36 місяців, починаючи з 22 жовтня 2013 року по 21 жовтня 2016 року (а.с. 11-12). [PERSON] отримала кредит в розмірі 62900 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 5427 від 22.10.2013 року (а.с. 14). 03.04.2015 року [PERSON] спілка «Союз-Дніпро» надіслала на адресу відповідача [PERSON] вимогу за вих. № 38 від 03.04.2015 року про погашення заборгованості за кредитом в строк до 10.04.2015 року (а.с. 15). Відповідач [PERSON] зверталася до Голови правління [PERSON] Спілки «Союз-Дніпро» з заявами про надання їй відстрочки платежів за липень, вересень, жовтень за кредитним договором № 2737/13 від 22.10.2013 року, в звязку з тяжким матеріальним становищем (а.с. 161-163). [PERSON] сплачено проценти за кредит у розмірі 12900 грн., про що свідчить прибутковий касовий ордер № 15409 від 22.10.2013 року (а.с. 193). [PERSON] спілці «Союз-Дніпро» в період часу з 13.10.2011 року по 13.10.2014 року була надана Ліцензія серії АВ № 534843 на діяльність кредитної спілки з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, крім внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки (а.с. 105). Відповідно до п. 2.1 Договору, кредит надається на ремонт квартири. Згідно з п. 4.1 Договору нарахування процентів здійснюється за строк користування кредитом, та нараховується по перше: на залишок заборгованості за кредитом в день отримання грошових коштів, по друге - щомісячно із розрахунку 1,95% на залишок заборгованості за кредитом. Тип процентної ставки фіксований. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після надання кредиту Позичальнику до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Відповідно до п. 4.2 Договору, погашення заборгованості за Договором здійснюється щомісяця у період з 20 по 30 число кожного місяця згідно графіку. Згідно з п. 4.4 Договору, у разі порушення строків сплати кредиту, вказаних в п. 4.2 цього Договору більше ніж на 15 календарних днів з 16 дня, Кредитодавець нараховує процент (плату) за користування кредитом із рахунку 0,5% на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного її погашення. Відповідно до п. 8.1 Договору, строк дії договору з 22 жовтня 2013 року по 21 жовтня 2016 року. Згідно з п. 10.4 Договору, позичальник має право достроково розірвати цей договір письмово попередивши про це кредитодавця лише за умови відсутності заборгованості позичальника перед кредитором щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. В такому випадку цей договір вважається розірваним з моменту надходження до кредитодавця, письмової заяви позичальника про дострокове розірвання цього договору. До договору кредиту згідно ст. 1054 ЦК України застосовуються загальні положення про договір позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно з ст.ст. 526-527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за договором не виконує, кредитні кошти відповідно до графіку не повертає, не сплачує відсотки за користування кредитними коштами.\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ст. 625 ЦПК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідач [PERSON] станом на 20.10.2016 року має заборгованість 209222,27 грн., яка складається з наступного: залишок по кредиту 44180,35 грн., проценти за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів 165041,92 грн. (а.с. 130). Крім того, 22 жовтня 2013 року між [PERSON] спілкою «Союз-Дніпро і відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 2737/13, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] добровільно зобов'язалися відповідати за зобов'язанням [PERSON] за кредитним договором № 2737/13 від 22 жовтня 2013 року (а.с. 13). 03.04.2015 року [PERSON] спілка «Союз-Дніпро» надіслала на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] вимоги за вих. № 39,40 від 03.04.2015 року про погашення заборгованості за кредитом в строк до 10.04.2015 року (а.с. 16-17). Згідно з п. 3.1 Договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником узятих на себе зобовязань по кредитному договору поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитодавцем на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної заяви, відповідно до ст. 554 ЦК України. Відповідно до п. 4.1. Договору поруки, строк дії договору з 22 жовтня 2013 року по 21 жовтня 2026 року. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За таких обставин, суд вважає, що уточнені позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі та підлягає стягненню в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] спілки «Союз-Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 2737/13 від 22.10.2013 року станом на 20.10.2016 року в розмірі 209222 грн. 27 коп., з яких: залишок по кредиту 44180,35 грн., відсотки нараховані за прострочення платежів 165041,92 грн.. Що стосується позовних вимог відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання кредитного договору та договору поруки неукладеними, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Як вбачається з кредитного договору № 2737/13 від 22.10.2013 року, відповідач [PERSON] ознайомилась з усіма істотними умовами даного кредитного договору, що підтверджується її підписом, користувалася та користується зазначеним кредитом, сплачувала заборгованість за кредитом (останній платіж 12.02.2015 р.). Відповідно до п. 4.3 Договору поруки, поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору, укладеного між кредитодавцем і позичальником, та підтвердження згоду на всі зміни та доповнення до кредитного договору, які можуть виникнути під час вирішення питань між позичальником і кредитодавцем при несвоєчасному погашенні кредиту або процентів за його користування, про що свідчать їх підписи під даним договором. Згідно з п. 4.7. Договору поруки, даний правочин укладено на умовах вільного волевиявлення за відсутності психологічного (включаючи використання службової залежності) чи фізичного тиску з боку позичальника або кредитодавця чи інших осіб у відповідності з діючим законодавством України та за відсутності тяжких обставин на вигідних для поручителя умовах. Відповідно до п. 10.8 кредитного договору, п. 4.8 договору поруки, сторони зобовязані належно реагувати на письмові та усні звернення одна одної, письмово повідомляти одна одну про зміну місцезнаходження, місця проживання, номера телефону (або інших засобів звязку), протягом пяти днів з дня виникнення зазначених змін. З правових позицій, викладених у пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», встановлено, що вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Зміст вищезазначеного кредитного договору та договору поруки не суперечить\~нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] користувалася та користується зазначеним кредитом, сплачувала заборгованість за кредитом, а тому вимога про визнання кредитного договору № 2737/13 від 22.10.2013р., договору поруки № 2737/13 від 22.10.2013р. неукладеними не підлягає задоволенню, так як чинним законодавством не передбаченотакого способу захисту цивільних прав та інтересів як визнання договору неукладеним. За таких обставин, суд вважає за необхідне у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів судовий збір, з кожного у розмірі по 1046,11 грн. на користь позивача.

Outcome: approved