Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Мар'ївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, треті особи: Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, вказавши на те, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на: житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку [NUMBER] площею 7,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Марївської сільської ради Запорізького району Запорізької області. При житті [PERSON] склала заповіт, в якому вона зробила заповідальне розпорядження: все належне їй на час смерті майно заповіла позивачу. Спадщину, відкриту після смерті [PERSON] позивач прийняв мешкаючи з нею на час відкриття спадщини за однією адресою. Однак, при оформленні своїх спадкових прав на спадковий житловий будинок з'ясувалось, що право власності на будинок не було оформлене на матір, в зв'язку в чим нотаріусом позивачу було відмовлено в оформленні спадщини. В зв'язку з тим, що оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач не має змоги, він змушений був звернутися до суду з позовною заявою. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, однак надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила розглядати справу за її відсутністю Представник відповідача - територіальної громади в особі Мар'ївської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи - Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Заперечення до позовної заяви відсутні. Представник третьої особи - реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим на підставі ст..197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. У відповідності до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 17.12.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області. Належність при житті [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] підтверджується копією технічного паспорту, де власником зазначено [PERSON] Належність при житті [PERSON] земельної ділянки [NUMBER] площею 7,55 га підтверджується копією Державного акту серія ІІІ-ЗП № 009593 та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, де власником зазначено [PERSON] Відповідно до довідки № 661/02, виданої 16.09.2014 року виконавчим комітетом Мар?ївської сільської ради Запорізького району, Запорізької області та даних по господарської книги житловий будинок в. [ADDRESS] був зареєстрований за головою домогосподарства - [PERSON], яка померла [INFO] Відповідно до довідки № 559/01, виданої 12.08.2014 року виконавчим комітетом Мар?ївської сільської ради Запорізького району, Запорізької області [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] до дня своєї смерті [INFO] Разом з нею за вказаною адресою проживав [PERSON], 1969 р.н. Відповідно до заповіту, складеному 22 лютого 1999 року, [PERSON] заповіла житловий будинок в [ADDRESS] спадкоємцем є [PERSON] Цей заповіт завірено Фелененко Т.Ф., секретарем виконавчого комітету Мар'ївської сільської ради, Запорізького району Запорізької області. Вищевказаний заповіт не змінений та не відмінений. На запит суду Запорізькою районною державною нотаріальною конторою надано відповідь з якої вбачається, що після смерті [PERSON] ніхто зі спадкоємців на прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, спадкова справа не відкривалась. Всі викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, ніким не заперечуються. Суд не піддає сумніву достовірність документів, наданих позивачем як докази. Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли до 01.01.2004 року, згідно із ч. 6 ст. 86 ЦК УРСР відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами. За положеннями ст. 86 ЦК УРСР та ст. 2 Закону України «Про власність» ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до ст. 12 Закону України від 07.02.1991 року «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності на доходу від участі в суспільному виробництві індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ст. 49 зазначеного Закону володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності. Згідно зі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить спадкоємцям на загальних підставах зі збереженням його цільового призначення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2011 року №868 правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі викладеного,

Outcome: approved