Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що позивач є власником квартири №18 в будинку №63/2 по Салтівському шосе в м.Харкові, право власності на яку набув з прилюдних торгів відповідно до свідоцтва від 05.08.2014 року. Разом з тим, у вказаній квартирі проживають колишній власник квартири [PERSON] разом зі своєю малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], та [PERSON], [PERSON], чим перешкоджають позивачу у здійсненні права користування нерухомим майном. З цих підстав позивач просить суд, з урахуванням уточненої позовної заяви від 20.11.2017 року, визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням вказаної квартири; виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з вказаної квартири та зобовязати Головне\~управління Державної\~міграційної служби\~України у\~Харківській області\~зняти відповідачів\~та малолітню\~дитину з\~реєстрації місця\~проживання у\~вказаній квартирі. \~ \~ \~ \~Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що всі обставини справи зазначені у позові. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що відповідачі не мають іншого житла окрім вказаної квартири. Інші відповідачі в судове засідання не зявились. Представник третьої особи в судове засідання не зявився та повідомив про розгляд справи у його відсутності, підтримавши письмовий висновок щодо розвязання спору, в якому вважає недоцільним виселення та визнання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування вказаною квартирою. \~ \~ \~ \~Заяви,\~клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувалось. \~ \~ \~ \~Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач є власником квартири №18 в будинку №63/2 по Салтівському шосе в м.Харкові, право власності на яку набув з прилюдних торгів відповідно до свідоцтва від 05.08.2014 року. Разом з тим, у вказаній квартирі проживають колишній власник квартири [PERSON] разом зі своєю малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], та [PERSON], [PERSON], чим перешкоджають позивачу у здійсненні права користування нерухомим майном. Ці обставини підтверджуються іпотечним договором від 18.12.2006 року між позивачем та [PERSON], свідоцтвом від 05.08.2014 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.08.2014 року, заявами [PERSON] від 19.02.2015 року, 15.09.2015 року, 23.09.2015 року, листами позивача від 21.09.2015 року, 01.10.2015 року, 06.06.2016 року, актом від 01.11.2017 року, листом Московського ВП ГУНП в Харківській області від 07.11.2017 року, відповіддю Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 30.05.2018 року. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про виселення та визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. При цьому суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим. Так, у вказаному висновку орган опіки та піклування зазначає про право дитини на житло, недопущення бездомних громадян та безпритульних дітей. Разом з тим, вказані права дитини на житло не є абсолютними та користування ними не може призводити до порушення права власності інших осіб. В частині позовних вимог про зобовязання Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області зняти відповідачів та малолітню дитину з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити з таких підстав. Так, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, позивач не довів, що місце проживання відповідачів та малолітньої дитини зареєстроване у вказаній квартирі, оскільки ніяких доказів, які б підтверджували цей факт, суду не надав. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved