Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму грошових коштів за заподіяну внаслідок вчинення злочину майнову шкоду в розмірі 59 392 гривні 68 копійок. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що, вчинивши злочини, передбачені ч. ч. 1, 3 ст. 190 КК України, [PERSON] привласнив грошові кошти ТОВ «Атлантіс» у вказаній сумі, чим завдав товариству матеріальної і моральної шкоди у вказаному розмірі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. Пояснив, що сума заявленої шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача складається із суми грошових коштів встановленої судовим рішенням у кримінальній справі відносно відповідача - в розмірі 28 608 гривень 61 копійка, а решта суми - це підрахована товариством сума збитків, яких завдано відповідачем. Відповідач та його представник в судовому засіданні визнали позов частково та не заперечили щодо стягнення суми матеріальної шкоди, розмір якої встановлено рішенням суду у кримінальній справі відносно відповідача в розмірі 28 608 гривень 61 копійка. Вислухавши пояснення відповідача і представників сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2014 року, який набрав законної сили, у кримінальному провадженні № 120 131 001 400 018 56 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 190 КК України, встановлено, що [PERSON], перебуваючи на посаді торгового агента ТОВ «Атлантіс» згідно із наказом № 1412-к від 31.08.2012 року, будучи матеріально відповідальною особою, відповідно до умов договору про повну матеріальну відповідальність від 31.08.2012 року, укладеного між ним і ТОВ «Атлантіс», в період часу з 20 лютого по 10 липня 2013 року, перебуваючи у різних населених пунктах Васильківського району Київської області, отримавши грошові кошти для ТОВ «Атлантіс», на рахунок товариства їх не вніс, а привласнив собі, чим завдав останньому матеріальної шкоди на загальну суму 28 608 гривень 61 копійка (а.с. 5 - 15). Нормою частини 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно із частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, коли встановлено, що [PERSON] своїми неправомірними діями завдав ТОВ «Атлантіс» майнової шкоди у вказаному розмірі, суд приходить до висновку, що у нього виник обов'язок відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі саме у розмірі встановленому вироком суду відносно нього. Підстав для стягнення з відповідача на користь позивача решти заявленої суми матеріальної шкоди судом не встановлено. Відповідно до вимог частини третьої статті 10 і частини першої статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В матеріалах цивільної справи відсутні та суду не надані будь-які належні докази на підтвердження тієї обставини, що, окрім встановленого вироком суду від 21.11.2014 року, розміру шкоди [PERSON] у період роботи в ТОВ «Атлантіс» завдав останньому матеріальної шкоди в сумі 30 784 гривні 07 копійок. Наявні в матеріалах справи список ФОП та копії Актів звірки взаємних розрахунків не свідчать про те, що зазначені у них суми грошових коштів було отримано і привласнено [PERSON], оскільки, як пояснив під час розгляду справи представник позивача, у них відсутній підпис [PERSON] про отримання від ФОП вказаних в актах грошових коштів (а.с. 19 - 47). Відкопійовані та підкладені до актів рядки з журналів (книг) розрахунку, що за твердженням представника позивача містять підпис відповідача про отримання грошових коштів від ФОП, на переконання суду, з урахуванням вимог статей 58 і 59 ЦПК України, також не є належними і допустимими доказами отримання відповідачем грошових коштів для ТОВ «Атлантіс», оскільки із наданих і виготовлених у такий спосіб копій, неможливо достовірно встановити у якому саме документі чи іншому письмовому доказі виконано такий підпис та, що він засвідчує і у зв'язку з чим виконаний особою (а.с. 22, 23, 25, 26). Тобто, за відсутності об'єктивних доказів, суд позбавлений можливості переконатись, що відповідач, працюючи у позивача завдав останньому матеріальної шкоди в сумі 30 784 гривні 07 копійок. Отже, зважаючи на ненадання суду стороною позивача будь-яких фактичних доказів щодо розміру заявленої ним суми матеріальної шкоди, суд позбавлений можливості об'єктивно встановити та перевірити її розмір в частині, що є спірною. Таким чином, позивачем доведено суму матеріальної шкоди, що завдана йому відповідачем у розмірі встановленому вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2014 року, в сумі 28 608 гривень 61 копійка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим частково, а тому підлягає задоволенню тільки у частині доведених вимог. Згідно із частиною першою статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial