Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 24 213 грн. боргу за договором позики, з яких: основний борг - 23 979 грн., встановлений індекс інфляції - 119,89 грн. і 3% річних від вищевказаної суми - 114,21 грн., та сплачені при подачі позову до суду судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.10.2013 р. відповідач позичив у нього гроші в сумі 3000 доларів США, які зобов'язувався повернути до 07.12.2013 р. Однак на час подачі позовної заяви борг не повернутий та складає 3029,29 доларів США, що станом на 04.02.2014 р. становить 24 213,11 грн., з яких: основний борг 3000 доларів США, що становить 23979 грн.; інфляційні - 15 доларів США, що становить 119,89 грн.; 3% річних за користування коштами - 14,29 доларів США, що становить 114,21 грн. У судовому засіданні позивач позов уточнив та у зв'язку із зміною офіційного курсу долара США до гривні просить стягнути 3029,29 доларів США, що станом на 01.04.2014 р. становить 33 316,41 грн., а саме: основний борг 3000 доларів США, що становить 32 994,30 грн.; інфляційні - 15 доларів США, що становить 164,97 грн.; 3% річних за користування коштами - 14,29 доларів США, що становить 157,14 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином в порядку ст.ст.75-76 ЦПК України повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому згідно зі ст.224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності за наявності у справі достатніх матеріалів, проти чого позивач не заперечив. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до ст.11 ЦПК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Так, з оригіналу розписки вбачається, що 11.10.2013 р. [PERSON] позичив у [PERSON] 3000 доларів США, які зобов'язувався повернути до 07.12.2013 р., тобто між ними укладено договір позики, де позивач [PERSON] виступає кредитором, а відповідач [PERSON] - позичальником. Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк, а за умовами ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. За умовами ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відтак, враховуючи настання дати повернення суми позики та відсутність доказів повернення позики відповідно до вимог ст.545 ЦК України, те, що відповідач всупереч ст.128 ЦПК України письмове заперечення проти позову із зазначенням доказів, що підтверджують його заперечення, не надав, а тому з нього на користь позивача слід стягнути 3000 доларів США, що станом на 01.04.2014 р. за офіційним курсом НБУ відповідає 32 994,30 грн. Крім цього, у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договором між сторонами розмір процентів не визначено та в порядку ч.2 ст.625 ЦК України позивачем здійснено розрахунок 3% річних, що становить 14,29 доларів США, що по курсу НБУ станом на 01.04.2014 р. складає 157,14 грн. Даний розрахунок відповідачем не заперечено та не спростовано, а відтак такий приймається судом до уваги і слід стягнути зазначену суму. Щодо вимог позивача про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, то суд враховує наступне. У ч.2 ст.625 ЦК України визначено правові наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання, зокрема на вимогу кредитора боржник повинен сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Грошовою одиницею України є гривня (ст.99 Конституції України). Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється у національній валюті спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі статистики не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується у періодичних офіційних виданнях. Цей показник характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Таким чином, за змістом ст.625 ЦК України встановлений індекс інфляції враховується до суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов'язань у валюті України - гривні. Разом з тим, сторони визначили в договорі грошове зобов'язання в іноземній валюті - доларах США, а індекс інфляції внаслідок знецінення грошових коштів може бути застосований тільки щодо боргових зобов'язань у гривні, а відтак стягнення боргу в іноземній валюті з урахуванням індексу інфляції національної грошової одиниці - гривні не відповідає вимогам закону. На підставі наведеного, вимога позивача про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 15 доларів США, що становить 164,97 грн., є безпідставною та в такій слід відмовити. Таким чином, з відповідача на користь позивача в судовому порядку підлягають стягненню 3014,29 доларів США, що станом на 01.04.2014 р. становить 33 151,44 грн., з яких: основний борг 3000 доларів США, що становить 32 994,30 грн.; 3% річних за користування коштами - 14,29 доларів США, що становить 157,14 грн., частково задоволивши позов. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд враховує наступне. Згідно зі ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, згідно з квитанціями, наявними в матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено 333,16 грн. судового збору. Заявлено позов на загальну суму 33 316,41 грн. та задоволено позовні вимоги в розмірі 33 151,44 грн., що становить 99,5%. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення закону, слід стягнути з відповідача на користь позивача 331,49 грн. судового збору. На підставі ст.ст.11, 16, 526, 530, 545, 625, 1046-1049 ЦК України та

Outcome: approved