Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку уточнив та просить вселити позивача до належного йому на праві власності житлового будинку № 37 по вулиці Річковій в місті Харкові. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що позивачу [PERSON] на праві власності належить будинок № 37 по вулиці Річковій в місті Харкові. Однак, незважаючи на те, що з 09 вересня 2016 року єдиним законним власником вказаного житлового будинку є позивач, відповідачі по справі протиправно чинять йому перешкоди у вселенні до належного йому на праві власності будинку, у зв'язку з чим таке незаконне порушення прав та інтересів власника нерухомого майна підлягає судовому захисту. Незважаючи на те, що спірний житловий будинок цілком і повністю є приватною власністю позивача, а відповідачі не мають жодного законного права продовжувати там проживати. Позивач неодноразово приходив за адресою належного йому на праві власності будинку, намагався порозумітися з відповідачами, аби вони дали йому доступ до його житлового будинку і не чинили йому перешкод у реалізації ним свого права на проживання в своєму будинку. Але відповідачі жодного разу навіть не відкрили вхідних дверей, не пішли на контакт із позивачем та не припинили чинити перешкод у користуванні ним своїм власним житлом. Такі дії відповідачів порушують права та законні інтереси позивача як власника майна, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не зявився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені у встановленому порядку. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутність відповідачів [PERSON], [PERSON] відповідно до ст. 169 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 30.10.2009р. між відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за реєстровим №4273. В забезпечення виконання своїх зобовязань за договором позики від 30.10.2009р. відповідач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] в іпотеку належний йому житловий будинок з надвірними будівлями № 37 по вул. Річковій в м. Харкові, про що між ними був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений 30.10.2009р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за реєстровим №4275. 17.06.2016р. між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги за іпотечним договором(договором про задоволення вимог іпотекодержателя), посвідченим [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 30.10.2009р. за реєстровим №4275 , який був посвідчений 17.06.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за реєстровим №875. Згідно довідки з Державного реєстру на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майно щодо обєкту нерухомого майна позивач [PERSON] на підставі договору позики від 30.10.2009р. номер 4273, договору про задоволення вимог іпотеко держателя від 30.10.2009р. номер 4275 та договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 17.06.2016р. номер 875 є власником будинку № 37 по вул. Річковій в м. Харкові. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону або за рішенням суду. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи викладене, суд вважає, що слід вселити позивача [PERSON] в житловий будинок №37 по вулиці Річковій в місті Харкові. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved