Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 29 квітня 2011 року між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит», був укладений Договір про відкриття кредитної лінії № 2-26-0411К. 24 листопада 2011 року та 22 липня 2013 року укладені відповідно додаткова угода № 1 та додаткова угода № 2 до договору про відкриття кредитної лінії № 2-26-0411К від 29.04.2011р. Згідно з умовами цих договорів [PERSON] отримав кредитні ресурси в сумі 1 660 000 гривень (один мільйон шістсот шістдесят тисяч гривень) та зобов'язався повернути кошти до 29 квітня 2021 року, а також сплачувати відсотки за користування кредиту згідно процентних ставок, визначених в п.п. 2.1 кредитного договору. Але, [PERSON] не виконав належним чином договірні зобов'язання щодо погашення заборгованості та повернення кредитних ресурсів в обумовлені сторонами та визначені Договором, строки, у зв'язку з чим станом на 11.12.2014 р. має заборгованість перед позивачем в розмірі 3 770 412,31 грн., яка складається з: 811 966,05 грн. - сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту; 368 888,88 грн. - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 29 764,01 грн. - сума строкової заборгованості по відсоткам; 424 015,80 грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам; 2 135 777,57 грн. - пеня прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам. В забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором, позивачем були укладені договори поруки з - [PERSON], Договір поруки № 2-26-0411Р/1 від 29.04.2011р., ТОВ «КРИАЛ-сервіс», Договір поруки № 2-26-0411Р/2 від 29.04.2011 р., ТОВ «Строймаркет», Договір поруки № 2-26-0411Р/3 від 29.04.2011 р. Маючи за мету продовження кредитних відносин, банк, направляв на адресу відповідачів вимоги про дострокове погашення кредиту, однак на теперішній час сума заборгованості не погашена у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по кредитному договору 2-26-0411К від 29.04.2011р., яка станом на 11.12.2014р. склала 3 770 412,31 грн. в судовому порядку, а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, оскільки вважає їх обґрунтованими та законними. Відповідач [PERSON] не погоджуючись з поданим позовом надав заперечення в яких зазначив, що позивачем пеня нарахована із порушенням строку позовної давності, оскільки для пені передбачається спеціальна позовна давність та період за який вона має бути стягнута лише рік, а саме з січня 2014 року по січень 2015 року. Також, окрім вищезазначеного кредитного договору, він має інші грошові зобов'язання по яким з нього стягуються кошти в примусовому порядку, його рухоме та нерухоме майно також знаходиться в обтяженнях банківських установ. Вважає, що при загальній сумі боргу за кредитом, а саме кредит та відсотки по ньому, - 1634634,74 грн., сплачувати неустойку, яку вимагає позивач в розмірі 2135777,57 грн. є об'єктивно неможливим, враховуючи, що банк не несе жодних збитків, а він фактично сплатив відсотки за користування кредитом в розмірі 616201,59 грн., що складає більше третини від суми кредиту. Просить в задоволенні позовних вимог щодо застосування штрафних санкцій, а саме пені в розмірі 2135777,57 грн. відмовити. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], ТОВ «Строймаркет» - Таралешко Г.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в частині нарахування позивачем неустойки у вигляді пені. Просила в цій частині застосувати спеціальні строки позовної давності, а також застосувати норми ст.551 ЦК України та зменшити розмір пені, у зв'язку з тим, що визначений розмір пені позивачем значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Представник ТОВ «КРИАЛ-сервіс» в судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, заперечень щодо позову не надав. Вислухав пояснення учасників процесу, дослідив письмові докази по справі суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись сторонами належним чином та у встановлений строк, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов. Відповідно ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язань. В судовому засіданні встановлено, що 29 квітня 2011 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 2-26-0411К. Відповідно до п. 2.1 Договору про відкриття кредитної лінії №2-26-041К, Банк надає позичальнику в користування на умовах забезпеченості, поворотності та строковості , платності кредитні ресурси в рамках невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 1 660 000 грн. з оплатою по процентній ставці у розмірі 23% річних. Факт перерахування вказаної суми в розмірі 1 660 000 грн. на розрахунковий рахунок позичальника [PERSON] підтверджується випискою по особовому рахунку [NUMBER] за період з 29.04.2011 року по 29.04.2011 року та заявою на отримання споживчого кредиту від 29.04.2011 року. 24 листопада 2011 року та 22 липня 2013 року укладені відповідно додаткова угода № 1 та додаткова угода № 2 до договору про відкриття кредитної лінії № 2-26-0411К від 29.04.2011р. Згідно з умовами цих договорів [PERSON] отримав кредитні ресурси в сумі 1 660 000 гривень (один мільйон шістсот шістдесят тисяч гривень) та зобов'язався повернути кошти до 29 квітня 2021 року, а також сплачувати відсотки за користування кредиту згідно процентних ставок, визначених в п.п. 2.1 кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором, позивачем були укладені договори поруки з - [PERSON], Договір поруки № 2-26-0411Р/1 від 29.04.2011р., ТОВ «КРИАЛ-сервіс», Договір поруки № 2-26-0411Р/2 від 29.04.2011 р., ТОВ «Строймаркет», Договір поруки № 2-26-0411Р/3 від 29.04.2011 р. Відповідно до п.2.1., 2.2 Договорів поруки «2.1. У випадку невиконання Боржником зобов'язання за кредитним договором, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. 2.2. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що й Боржник, у т.ч. за основним боргом, сплаті щомісячних відсотків, сплаті підвищених відсотків, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки за основною заборгованістю та відсоткам, а також за відшкодування всіх збитків». Згідно ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (ч.1 ст. 546 ЦК України). Неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання... Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1,3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ч. 1 ст. 624 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ст. 551 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). [PERSON] були порушені умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту належним чином, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитом на 11.12.2014 р. в розмірі 3 770 412,31 грн., яка складається з: 811 966,05 грн. - сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту; 368 888,88 грн. - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 29 764,01 грн. - сума строкової заборгованості по відсоткам; 424 015,80 грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам; 2 135 777,57 грн. - пеня прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам. Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦПК України по спорам щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється позовна давність в один рік, що було враховано позивачем при складанні розрахунку заборгованості, який доданий до позову, і відповідно до якого пеня вирахувана за 1 рік, з 11.12.2013 року по 11.12.2014 року. За правилами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Не дивлячись на неодноразові спроби, [PERSON] порушення основного зобов'язання своєчасно не усунув: кредитні кошти та проценти за користування ними в повному обсязі не повернув. За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність з розміром основного зобов'язання. З огляду на вищевказане, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідачів підлягає стягненню в солідарному порядку: 811 966,05 грн. - сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту; 368 888,88 грн. - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 29 764,01 грн. - сума строкової заборгованості по відсоткам; 424 015,80 грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам, що загалом складає 1634463,73 грн. Що ж стосується суми непогашеної пені по процентам та кредиту, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України та з урахуванням засад справедливості, добросовісності й розумності погоджується з думкою представника відповідачів, щодо того, що він значно перевищує розмір фактичних збитків, є неспівмірним з розміром основного зобов'язання, а тому в цій частині вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідачів солідарно 1067888,79 грн. Також, відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, але не менше мінімальної ставки судового збору за позови майнового характеру, що становить 3654,00 грн.

Outcome: partial