Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в інтересах Дрогобицької міської ради, в якому просить стягнути з відповідача 4148 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2016 року закрито кримінальне провадження стосовно [PERSON] у звязку з примиренням винуватого з потерпілим. 09 жовтня 2016 року біля 18 год. [PERSON], знаходячись на дорозі, навпроти будинку №43 по вул. Перемоги в с. Смільна Дрогобицького району Львівської області, в ході раптово виниклого конфлікту, не маючи умислу на спричинення [PERSON], тілесних ушкоджень, з необережності, не передбачивши настання можливих наслідків, штовхнув в праве плече останнього, який перебував в стані алкогольного спяніння, від чого [PERSON] впав на дорогу з камінням, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді восьми синців, що розташовувались на чолі посередині і справа, в ділянці правої надбрівної дуги і на спинці носа, на правому і лівому колінному суглобі і ділянці обох гомілок в середній третині, одинадцяти саден, що розташовувались на фоні синців, відкритої черепно-мозкової травми, вдавленого імпресійного баготоуламкового перелому склепіння та основи черепа зліва, забою головного мозку важкого ступеня, гострої епідуральної гематоми лівої тімяної ділянки головного мозку, травматично субарахноїдального крововиливу, набряку-набухання головного мозку, дислокацій синдрому, забою мяких тканин тьмяної ділянки, зліва, що згідно висновку експерта №624, від 13.10.2016 року по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які були небезпечними для життя в момент заподіяння. Згідно довідки №1392 від 31.10.2016 року Дрогобицької міської лікарні №1 за стаціонарне лікування в нейрохірургічному відділенні [PERSON] нараховано 4148 грн. витрат. Враховуючи те, що в добровільному порядку [PERSON] шкоду не відшкодовано, змушений звертатись до суду із даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст.1166 ЦК України регламентовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до п.2 постанови Пленуми Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Матеріалами справи встановлено, що 09 жовтня 2016 року біля 18 год. [PERSON], знаходячись на дорозі, навпроти будинку №43 по вул. Перемоги в с. Смільна Дрогобицького району Львівської області, в ході раптово виниклого конфлікту, не маючи умислу на спричинення [PERSON], тілесних ушкоджень, з необережності, не передбачивши настання можливих наслідків, штовхнув в праве плече останнього, який перебував в стані алкогольного спяніння, від чого [PERSON] впав на дорогу з камінням, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді восьми синців, що розташовувались на чолі посередині і справа, в ділянці правої надбрівної дуги і на спинці носа, на правому і лівому колінному суглобі і ділянці обох гомілок в середній третині, одинадцяти саден, що розташовувались на фоні синців, відкритої черепно-мозкової травми, вдавленого імпресійного баготоуламкового перелому склепіння та основи черепа зліва, забою головного мозку важкого ступеня, гострої епідуральної гематоми лівої тімяної ділянки головного мозку, травматично субарахноїдального крововиливу, набряку-набухання головного мозку, дислокацій синдрому, забою мяких тканин тьмяної ділянки, зліва, що згідно висновку експерта №624, від 13.10.2016 року по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які були небезпечними для життя в момент заподіяння. Згідно довідки №1392 від 31.10.2016 року Дрогобицької міської лікарні №1 за стаціонарне лікування в нейрохірургічному відділенні [PERSON] нараховано 4148 грн. витрат. Ухвалою Дрогобицькго міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2016 року закрито кримінальне провадження стосовно [PERSON] у звязку з примиренням винуватого з потерпілим. Частиною 4 ст. 61 ЦПК України визначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. зі ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули відповідні строки. За роз'ясненням п.1 постанови пленуму Верховного суду України №12 від 20.02.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює закриття кримінальних справ», звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави (її компетентних органів) від засудження особи, яка вчинила злочин, та застосування до неї кримінально-правових засобів примусового характеру. Водночас звільнення від кримінальної відповідальності не є виправданням особи. Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі застосування строків давності не може свідчити про невчинення особою злочину, звинуваченою у ньому. З огляду на це особа, яка вважає себе невинуватою у вчиненні злочину або вина якої у вчиненні злочину не доведена, вправі вимагати не застосування строків давності, а постановлення виправдувального вироку або постановлення ухвали про відсутність події та складу злочину в діях такої особи. Лише такі процесуальні рішення носять реабілітуючий характер та звільняють особу від усіх звинувачень у вчиненні протиправного карного діяння. Згідно довідки №1392 від 31.10.2016 року Дрогобицької міської лікарні №1 за стаціонарне лікування в нейрохірургічному відділенні [PERSON] нараховано 4148 грн. витрат. Враховуючи вищенаведене, а також те, що в добровільному порядку шкода відповідачем не відшкодована, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 1600 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved