Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 2887,89 грн. та 3% річних у розмірі 55,45 грн. посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору № ВПЧ 97349 від 16.12.2010 року АПБ «Український бізнес банк» надав відповідачу кредит у розмірі 6323,46 грн. терміном з 16.12.2010 року по 16.12.2012 року зі сплатою 33 % річних за користування кредитом. У забезпечення виданого відповідачу кредиту 16.12.2010 року між позивачем, відповідачем та АПБ «Український бізнес банк» був укладений договір добровільного страхування № 020134, відповідно до умов якого невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором є страховим випадком, що є підставою для виплати страхового відшкодування відповідно до умов договору. Після закінчення терміну повернення кредиту відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, в разі чого утворилася заборгованість у сумі 2887,89 грн. Позивачем 30.01.2013 року була погашена заборгованість відповідача перед Банком в сумі 2887,89 грн., тому з відповідача повинна бути стягнута сума заборгованості та 3% річних у розмірі 55,45 грн. відповідно до ст. 625 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява в якій просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судова повістка про виклик до суду надсилалась йому за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання та повернулася до суду у зв'язку з відсутністю за місцем проживання, за закінченням терміну зберігання, що відповідно до ст.74 ч.5 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 16.12.2010 року між АБ «Український бізнес банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ВПЧ 97349 про надання кредиту в сумі 6323,46 грн. строком на 24 місяця з 16.12.2010 року по 16.12.2012 року включно, зі сплатою 33 % річних за користування кредитом. Умовами договору було передбачено що кредитні кошти перераховувалися на рахунок відповідача відкритий в ВТБ банку та позичальник зобов'язується застрахувати свою відповідальність за непогашення (неналежне погашення) своїх зобов'язань за кредитним договором шляхом укладання договору добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту. На виконання зазначених умов договору між ПАТ «Українська страхова компанія», відповідачем та АПБ «Український бізнес банк» 16.12.2010 року був укладений договір добровільного страхування № 020134. Умовами даного договору була передбачена виплата страхового відшкодування Банку в разі невиконання (неналежного виконання) умов кредитного договору. Після закінчення терміну повернення кредиту у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 2887,89 грн. Позивачем була погашена заборгованість відповідача перед Банком. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій особі. Відповідно до ст.990 ЦК України страховик здійснює виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифікату). Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 5.4 договору страхування № 020134 кр передбачено, що після сплати страхового відшкодування до Страховика переходять у межах сплаченої суми права вимоги, які Кредитор має по відношенню до осіб, які несуть відповідальність за заподіяння збитків. Як вбачається з довідки ПАТ «Український Бізнес Банк», у зв'язку з настанням страхового випадку, ПАТ «Українська страхова компанія» було здійснено страхову виплату за [PERSON] у розмірі 2887,89 грн. за кредитним договором № ВПЧ 97349 від 16.12.2010 року. /а.с. 6/ Факт виплати страхового відшкодування підтверджується відомостями по перерахованим страховим відшкодуванням згідно укладеним договорам страхування відповідальності позичальників за непогашення кредитів від 30.01.2013 року, 27.12.2012 року, 05.07.2012 року та платіжними дорученнями № 365 від 30.012013 року, № 4896 від 27.12.2012 року,та № 3226 від 30.07.2012 року. Але з наданих документів вбачається, що загальна сума відшкодування за кредитним договором, укладеним з відповідачем становить 2888 грн. 45 коп., а не 2887 грн.89 коп., як зазначає позивач. Оскільки позивач набув права вимоги, яке банк мав до позичальника, а позичальник порушив строк виконання грошового зобов'язання, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині. Суд, відповідно до ст. 11 ЦПК України, розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог. Оскільки позивач заявив позовні вимоги до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 2887,89 грн., тому саме ця сума і підлягає стягненню. Позивачем також заявлені вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 55,45 грн. відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Проте законом передбачено право страховика на відшкодування лише у межах фактичних витрат. [PERSON] грошових зобов'язань перед ПАТ «Українська страхова компанія» не мав. Відповідач зобов'язаний відшкодувати лише збитки, заподіяні страховій компанії в порядку регресу та ця обставина виключає застосування до виниклих між сторонами правовідносин положень ч.2 ст. 625 ЦК України, тому суд вважає за необхідне відмовити ПАТ «Українська страхова компанія» в частині вимог про стягнення 3% річних в розмірі 55,45 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial