Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики №1/03 від 28 березня 2017 року у розмірі 47675 грн. 63 коп. та судові витрати по справі. Вимоги обгрунтовано тим, що головою фермерського господарства «Матвєєв» [PERSON] відповідно до колективного договору господарства та на підставі поданої заяви був виданий наказ від 28 березня 2017 року №10/1-р «Про надання безвідсоткової позики [PERSON] налагоджувальнику сільськогосподарських машин та тракторів фермерського господарства «Матвєєв». На підставі даного наказу був укладений договір позики №1/03 між господарством та [PERSON]. Сума позики складає 60000,00 (шістдесят тисяч) гривень 00 копійок. Цільове призначення позики - купівля будинку. Після чого, 04 та 10 квітня 2017 року [PERSON] фактично отримав в повному обсязі позику в сумі 50000,00 (п'ятдесят тисяч гривень 00 копійок) гривень та відповідно 10000,00 (десять тисяч гривень 00 копійок) гривень. За вищезазначені кошти [PERSON] придбав житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. З 29 вересня по 10 листопада 2017 року [PERSON] не з'являвся на роботу. Під час прогулів відповідача, до нього неодноразово приїздила постійно діюча комісія з перевірки відпрацювання робочого часу за його фактичним місцем проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] та жодного разу [PERSON] не було дома, а на вхідних дверях висів навісний замок. Зазначив, що 03 жовтня 2017 року вдалося поспілкуватися в телефонному режимі з дружиною відповідача [PERSON]. З даної розмови з'ясувалось, що на даний момент вона з ним не проживає і його місце знаходження їй не відоме. При останній розмові [PERSON] їй повідомив, що знаходиться далеко за межами м. Знам'янка і на роботу до ФГ «Матвєєв» повертатися не буде. На момент звільнення борг відповідача перед позивачем, за Договором становив 47975,86 (сорок сім тисяч дев'ятсот сімдесят п'ять гривень 86 копійок) гривень. Проте під час звільнення йому була нараховані розрахункові за невикористану щорічну основну відпустку в сумі 1286,71 (одна тисяча двісті вісімдесят шість гривень 71 копійка) гривень. Дана сума була погашена в рахунок боргу за Договором. Таким чином, сума боргу складає - 46689,15 (сорок шість тисяч шістсот вісімдесят дев'ять гривень 15 копійок) гривень. 15 грудня 2017 року набув чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального Кодексу України, Цивільного процесуального Кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІ від 03.10.2017 року, на підставі якого Цивільний процесуальний Кодекс України викладено в новій редакції. Згідно п/п 9 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2017 року вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на житловий будинок, який належить [PERSON] на праві приватної власності розташований за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву вх. №3902/18 від 26 березня 2018 року, в якій просила суд позов задовольнити та справу розглянути за її відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України.Поважність причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзив не подав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що в адресованій суду заяві позивач не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] 28 березня 2017 року прийнято на посаду налагоджувальника сільськогосподарських машин та тракторів ФГ «Матвєєв», згідно наказу голови господарства №4-к від 27 березня 2017 року (а.с.4). На підставі заяви [PERSON] від 28 березня 2017 року видано наказ №10/1-р від 28 березня 2017 року «Про надання безвідсоткової позики [PERSON] налагоджувальнику сільськогосподарських машин та тракторів фермерського господарства «Матвєєв» (а.с.8). Відповідно до наказу від 28 березня 2017 року укладено договір позики №1/03 між господарством та [PERSON]. Сума позики відповідно до договору складає - 60000 (шістдесят тисяч) гривень 00 копійок. Цільове призначення позики - купівля будинку (а.с.20-21). Відповідно до розписок про отримання коштів від 04 та 10 квітня 2017 року [PERSON] фактично отримав в повному обсязі позику в сумі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок та відповідно 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок. Дана обставина також підтверджується відомостями на виплату грошей №28 від 04 квітня 2017 року та №29 від 10 квітня 2017 року (а.с.11,12). Згідно додатку до договору позики №1/03 від 28 березня 2017 року повне погашення позики необхідно здійснити до 10 жовтня 2019 року (а.с.22). Пунктом 5.3 договору передбачено, що у разі звільнення Позичальника з роботи (незалежно від причин звільнення), тобто у випадку припинення трудових правовідносин між Позичальником та Позикодавцем, до моменту повернення всієї суми Позики, наданої Позичальникові відповідно до Договору, сума позики підлягає обов'язковому поверненню Позичальником негайно протягом 1 (одного) календарного дня із дня звільнення Позичальника в порядку, установленому п. 5.2 Договору. При цьому, п.6.2 Договору передбачено, що при порушенні Позичальником строку повернення Позики, установленого пунктами 4.2. та 5.1. Договору, чи невиконання п. 5.3 Договору він повинен сплатити Позикодавцю неустойку в розмірі 10% від розміру Позики за кожен день прострочення повернення Позики. Наказом голови господарства №20-к від 10 листопада 2017 року [PERSON] звільнено за прогул на підставі пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України (а.с.13). Відтак, суд погоджується із розрахунками заборгованості відповідача, наданим позивачем, а саме: розрахунком інфляційних збитків та розрахунком пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, відповідно до яких інфляційні витрати складають - 574 грн. 43 коп. та 10% від розміру простроченої суми боргу за кожен день прострочення - 412,05 гривень. При цьму, сума позики складає 46689 грн. 15 коп.. Таким чином, загальна сума боргу складає 47675 грн. 63 коп. (а.с.14,15). Відповідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. Приписами статті 8 Конституції України, закріплено, що її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (статті 4 ЦПК України). Стаття 15 Цивільного кодексу України, передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 2 статті 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідночастини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1,2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Приписами цивільного законодавства передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У відповідності з правовою позицією Верховного Суду України по справі №6-63 цс13 (постанова від 18 березня 2013 року), письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а договір відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами. Окрім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, право позивача, з приводу якого він звернувся до суду порушено та підлягає захисту в межах заявлених вимог шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №1/03 від 28 березня 2017 року у розмірі 47675 грн. 63 коп.. Відповідно ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved