Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 61 267,26 грн., посилаючись на те, що 02 липня 2012 року [PERSON] стала клієнтом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». 04 листопада 2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold» відповідно до Тарифів якої відповідач отримала кредит у розмірі 6 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо змін кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним і банком - Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, однак, в зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за вказаним договором станом на 24 жовтня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 61 267,26 грн., яка складається з: 5 283,50 грн. - заборгованість за кредитом; 49 290,08 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3 300 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2 893,68 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами в сумі 1 600,00 грн. 11 квітня 2018 року від представника відповідача надійшло клопотання про застосування строків позовної давності та відзив на позовну заяву в якому він посилається на те, що отриманими у 2013 році кредитними коштами в загальній сумі 6 000,00 грн. [PERSON] користувалась, але не повернула в повному обсязі, у зв`язку з проведенням антитерористичної операції та відсутністю доходів. Відповідач здійснювала погашення кредиту, але після початку бойових дій, у зв`язку з припиненням роботи відділень банку в м. Лисичанську, почала сплачувати за кредит нерегулярно та не в повному обсязі. Позов [PERSON] визнає частково, а саме в частині стягнення з неї заборгованості за основною частиною кредиту в сумі 5 283,50 грн. та несплачених процентів на поточну заборгованість в сумі 553,27 грн., в іншій частині позову, а саме про стягнення з неї несплачених процентів в сумі 48 736,31 грн., комісії та пені в сумі 3 300 грн., та штрафів в розмірі - 3 393,68 грн. Просить відмовити за безпідставністю. В обґрунтування зазначеного відповідач послалась на те, що при отриманні кредиту не була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг та їх не підписувала. Стосовно нарахування комісії та пені та судовим штрафам відповідач послалась на положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та Закону України «Про захист прав споживачів». 17 липня 2018 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій він посилається на те, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, втому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку. Картковий рахунок - рахунок фізичної особи, до якого випущена Карта (п.п. 1.1.1.90 Умов) та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів. За Допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, Відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування (п.п.1.1.1.25 Умов). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача з якої послідковується. Що відповідачу булло встановлено кредитний ліміт та вбачається що відповідач користувався кредитними коштами, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах та в магазині. Виписки по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що Відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки Відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дата проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції). Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий та є належним доказом по справі Щодо підвищення процентної ставки зазначив наступне. Згідно Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших невідємних частин договору, повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу не було направлено та заяв про розірвання договору від відповідача не надходило. Щодо несписання відсотків та штрафів по кредитному договору представник зазначив, що остання не відбувалась оскільки, у Банка була відсутні інформація про адресу проживання відповідача. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 20 липня 2018 року позивач на виконання ухвали суду від 03 травня 2018 року надав суду довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , виписку за період з 04 листопада 2013 року по 24 жовтня 2017 року, довідку про видані [PERSON] кредитні картки з зазначенням строку їх дії. 02 листопада 2018 року від відповідача надійшов контррозрахунок. 04 січня 2019 року представник відповідача надав відповідь на відзив в якій зазначив, що вважає розрахунок проведений відповідачем неналежним, оскільки останній не має спеціальних знань для здійснення розрахунку. Ухвалою від 27 березня 2020 року, справу прийнято до провадження суддею Луньовою Д.Ю., відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін. У прохальній частині позовної заяви позивач вказав, що у разі неявки в судове засідання відповідача, він не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. (а.с. 3). Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи також повідомлявся належним чином. Представник відповідача неодноразово надавав суду клопотання, в яких просив розгляд справи провести без його та відповідача участі, проти позову заперечив (а.с. 168, 209) Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що позивач має банківську ліцензію за № 22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут АТ КБ «ПриватБанк». Як вбачається з матеріалів справи, 02 липня 2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій остання підтвердила свою згоду на те, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають між сторонами Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом сторін у заяві (а.с. 14). Відповідно до даного договору відповідач виявила бажання отримати кредитну картку «платіжна карта кредитка «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом в розмірі 8 000 грн. Згідно довідки про видачу кредитних карток [PERSON] були видані кредитні картки № [NUMBER] дата відкриття - 02 липня 2012 року з терміном дії до березня 2016 року; № [NUMBER] дата видачі - 04 листопада 2013 року з терміном дії до серпня 2017 року. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] на картку № [NUMBER] 04 листопада 2013 року був встановлений кредитний ліміт 6000 грн., 15 січня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. Дані обставини: як факт підписання анкети-заяви так і факт отримання кредитної картки з відкритим на ній кредитним лімітом - відповідач не оспорює. На підставі даної заяви (письмова форма) позивач відкрив відповідачу картковий рахунок, видав відповідачу кредитну картку та надав доступ до карткового рахунку та відкрив на даний картковий рахунок кредитування у вигляді кредитного ліміту. З даного договору у відповідача виникло право користування картковим рахунком, кредитною карткою і кредитними коштами, які позивач зарахував на відкритий картковий рахунок. З даного договору у відповідача виникли грошові зобов`язання перед позивачем по поверненню використаних кредитних коштів на умовах договору. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України , істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В заяві позичальника від 02 липня 2012 року, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Згідно з витягу з «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», то вони не містять підпису відповідача, тобто остання не повідомлена банком про умови кредитування за договором б/н від 02 липня 2012 року. Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, що саме у зазначеному в цих документах розміру і порядку мають здійснюватися нарахування платежів. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Даний висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 03 липня 2019 року справа № 342/180/17 в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ «КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З урахуванням зазначеного позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по процентам задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за пенею та комісією в сумі 3 300,00 грн., штрафу 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 2 893,68 грн. - штрафу (процентна складова), суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання зазначених вище положень закону Кабінет Міністрів України розпорядженням №1053-р від 30 жовтня 2014 року, та розпорядження №1275-р від 02 грудня 2015 року затвердив перелік населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція (АТО). Згідно положень «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» м. Лисичанськ, м. Новодружеськ Луганської області входить у перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з повідомлення відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрації місця проживання ДМС України в Луганській області від 19 січня 2018 року, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Отже, на відповідача розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій із зобов`язань за кредитними договорами у період проведення антитерористичної операції, оскільки банкам заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року. Враховуючи викладене, вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] зазначених пені, комісії та штрафів не підлягають задоволенню за необґрунтованістю. Разом з тим, стягненню з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягають фактично отримані та використані позичальником кошти на суму 5 283,50 грн. - заборгованість за тілом кредиту, оскільки в добровільному порядку відповідачем вони АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті та відповідач визнала позов в цій частині. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає. Згідно ст. 256 ЦК України, - позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 258 ЦК - для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, зокрема позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258). Згідно ст. 259 ЦК - позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як видно з наданого позивачем розрахунку заборгованості і виписки по рахунку позичальника - остання операція по картковому рахунку здійснена 30 грудня 2014 року. - поповнення готівкою на суму 310 грн. у терміналі самообслуговування: [ADDRESS] . З довідки Приватбанку встановлено, що остання картка № [NUMBER] перевипущена 04 листопада 2013 року, строк дії 08/17. З даним позовом до суду позивач звернувся 24 листопада 2017 року, тобто вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту пред`явлені позивачем у межах строку позовної давності. Тому відсутні підстави для відмови у позові за пропуском позовної давності - як про це заявив відповідач. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 137,98 грн. (5283,50/61267,26*1600).

Outcome: partial