Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, просить суд, звернути стягнення на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON], а також, просить суд, виселити останню, а також її сина [PERSON], посилаючись на те, що 21 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № HAA0G4000004197, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Приват Банк» було надано [PERSON] кредит в розмірі 227250.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15.00 % (відсотків) річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 21 грудня 2027 року. В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, 21 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] також було укладено договір іпотеки № HAA0G4000004197, відповідно умов якого остання передала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру № 54, що розташована по вул. Огарівській, 16 в м. Харкові, що належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Взяті на себе зобовязання [PERSON] не виконує, в звязку з чим станом на 03.03.2015 року за нею виникла заборгованість в розмірі 271543.12 грн., що змусило позивача звернутися з позовом до суду. Також, позивач просить суд, стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого судового збору у розмірі 3080.83 грн. та суму оплати витрат повязаних з розміщенням судового оголошення про виклик відповідача в засобах масової інформації у розмірі 545.40 грн. В судове засідання представник позивача не зявилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові, у разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.(а.с. 104) Відповідач в судове засідання не зявилася, причини своєї неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи сповіщена належним чином, що підтверджується повідомленням у пресі (газета «Слобідський край» № 74 від 23 червня 2015 року ( а.с.52,105 ) та газета Слобідський край № 107 від 08 вересня 2015 року). Заяв від відповідача до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, при вирішенні даного спору покладається на розсуд суду, у разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.(а.с.106) Зі згоди представника позивача, представника третьої особи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: У відповідності ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, 21 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № HAA0G4000004197, згідно якого банк надав відповідачу кредит у сумі 227250.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15.00 % (відсотків) річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 21 грудня 2027 року, на придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання (здачі в оренду) за договором купівлі-продажу № 1-3082 від 21 грудня 2007 року, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-15). Разом з тим, 21 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем [PERSON] (з метою забезпечення виконання зобовязань за договором про іпотечний кредит № HAA0G4000004197 від 21 грудня 2007 року) було укладено договір іпотеки № HAA0G4000004197, відповідно умов якого [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 54, що розташована по вул. Огарівській, 16 в м. Харкові, що належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки становить 303000.00 грн.(а.с.16-17) Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Взяті на себе зобовязання по зазначеному договору банк виконав своєчасно та у повному обсязі надавши кредитні кошти на придбання нерухомого майна. Відповідач взяті на себе зобовязання за договором своєчасно не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 03.03.2015 року, згідно розрахунку заборгованості (а.с.6-8 ), становить 271543.12 грн. з них: -213328.68 грн. заборгованість за кредитом; -32858.21 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -670.49 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; -24685.74 грн. штраф (відсоткова складова). Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що наслідками порушення Позичальником зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно листа № 14621/2/07-05 від 22.07.2015 року (а.с. 58) за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO] та її син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Названі та інші повноваження надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі-покупцеві у разі порушення основного зобов'язання містяться у договорі іпотеки, укладеному між відповідачем та позивачем, у розділі, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. На момент укладення договору іпотеки сторони прийшли до взаєморозуміння, що перелік зазначених у договорі іпотеки повноважень з продажу предмету іпотеки іпотекодержателем не є вичерпним. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд, за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та с. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідач підлягає виселенню з житла, яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: м.Харків, вул.Огарівська, буд .16, кв.кв. 54. Відповідно до п. 37 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Також, згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд, за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. При цьому, відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку», яка регулює порядок виселення при позасудовій процедурі звернення стягнення (згідно з ст. 33 це звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя), та порядок виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки з задоволенними вимогами про виселення, встановлено: перед примусовим виконанням рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки з виселенням (2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку») іпотекодержатель за 30 днів направляє вимогу про добровільне звільнення житла, і тільки якщо такого звільнення приміщення не відбулось, звертається до органів ДВС за примусовим виселенням. Таким чином, законодавцем не встановлено для іпотекодержателя обовязку направлення будь-яких претензій іпотекодавцю перед зверненням до суду з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. З листа № 30.1.0.0/2 2NO від 25.01.2015 року (а.с.9 ) вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк», до звернення із позовом до суду, з метою надання можливості відновити платіжну дисципліну за кредитним зобов'язанням, надіслав повідомлення боржнику (іпотекодавцю, якщо він є відмінним від боржника) про порушення основного зобов'язання та/або іпотечного договору з вимогою добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення у разі продовження порушення. Враховуючи, що відповідач не виконала зобовязання відповідно до вимоги кредитора та умов договору, суд вважає, за необхідне заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved