Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом (а.с.16-18), який обгрунтовує тим, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Ковпаківського управління юстиції перебувало виконавче провадження, відповідно до якого постановою державного виконавця б/н від 04.04.2005 року накладено арешт на все його нерухоме майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку цільове призначення якої є індивідуальне садівництво (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,042га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та заборонено здійснювати відчуження будь - якого майна, яке належить йому. 28.09.2018 року він отримав у спадщину ? частину земельної ділянки площею, 0,042га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вересні 2018 року маючи намір розпорядитися належним йому майном на власний розсуд, він дізнався, що на його майно, яке він має у власності на даний час, а саме земельну ділянку та частину квартири постановою державного виконавця б/н від 04.04.2005 року накладено арешт. Про наявність будь - яких виконавчих проваджень відносно нього він не знає і про накладення арешту в 2005 році він не повідомлявся державною виконавчою службою та крім того, будь - яких стягнень з нього протягом 13 років не здійснювалося. У відповіді відділу ДВС повідомляють, що станом на 24.09.2018 року відриті виконавчі провадження відносно нього не зареєстровані та не перебувають. Про підстави накладення арешту на його майно йому не відомо. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується його право приватної власності, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким зняти арешт з усього нерухомого майна та заборону відчуження, а саме з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та земельної ділянки цільове призначення якої є індивідуальне садівництво (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,042 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить йому, який накладений на підставі постанови б/н відділу державної виконавчої служби Ковпаківського управління юстиції від 04.04.2005 року. Відповідачем Ковпаківським відділом Державної виконавчої служби м.Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області надано відзив на позов, в якому зазначено, що 24.09.2018 року до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м.Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області звернувся позивач із заявою про зняття арешту з майна, на яку надано відповідь №26/43726 від 24.09.2018 року. Згідно перевірки Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавчі провадження щодо стягнення з [PERSON] у відділі не зареєстровано та не перебувають. Згідно п.9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженого наказом Міністерства юстиції України «2275/5 від 25.12.2008 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки. Згідно ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржнику, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. На підставі вищевикладеного, повністю покладаються на розсуд суду. У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з зазначених в позові підстав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача - Ковпаківського відділу Державної виконавчої служби м.Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області в судове засідання не з`явився, надали до суду заяву, в якій просили справу розглядати за відсутності їх представника. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що згідно постанови б/н 04.04.2005 державного виконавця ВДВС Ковпаківського управління юстиції накладено арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку цільове призначення якої є індивідуальне садівництво (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,042га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та заборонено здійснювати відчуження будь - якого майна, яке належить [PERSON] (а.с.7-9). Згідно з реєстром речових прав на нерухоме майно за [PERSON] зареєстрована на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] та ? частка земельної ділянки для індивідуального садівництва (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,042га (а.с.6-9). Відповідно до свідоцтва про спадщину за законом (спадкова справа №20/2011, зареєстровано в реєстрі за №1255) вбачається, що 28.09.2018 року [PERSON] отримав у спадщину ? частину земельної ділянки площею 0,042га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). У вересні 2018 року, маючи намір розпорядитися належним майном на власний розсуд, [PERSON] дізнався, що на його майно, яке він має у власності, постановою державного виконавця б/н від 04.04.2005 року накладено арешт. 24 вересня 2018 року позивач звернувся до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми з заявою, в якій просив надати інформацію на підставі чого і ким було накладене обтяження на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку цільове призначення якої є індивідуальне садівництво (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,042га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та отримав відповідь щодо відсутності інформації про накладення арешту на майно [PERSON] (а.с.10). З відповіді відповідача на звернення позивача та відзиву відповідача вбачається, що відносно позивача відкриті виконавчі провадження не зареєстровані. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно з ст..391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Позивач має намір розпорядитися належним йому майном на праві власності, однак через накладення арешту позбавлений можливості це зробити. Проаналізувавши надані сторонами докази в межах заявлених вимог, суд вважає, що на даний час немає жодних законних підстав в збереженні арешту на квартиру за адресою [ADDRESS], що зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON], та ? частки земельної ділянки, цільове призначення якої є індивідуальне садівництво (кадастровий номер [NUMBER]), площею 0,042га, яка розташована за адресою [ADDRESS], що належить [PERSON], який накладений на підставі постанови б/н від 04.04.2005 року відділу державної виконавчої служби Ковпаківського управління юстиції, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved