Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість з виплати остаточного розрахунку у розмірі 9958,05 грн., компенсацію втрати частини доходу у звязку з порушенням строків її виплати у розмірі 194,99 грн., моральну шкоду у розмірі 7000 грн. та середній заробіток у розмірі 56000 грн. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] 02.12.2017 прийнята на роботу до ТОВ «Салтівхліб» та 11.01.2018 звільнилася за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Після її звільнення відповідач всупереч ст.116\~КЗпП України у встановлені строки не провів остаточний розрахунок. Розмір заробітної плати за місяць складав 7000 грн., невиплаченою залишилась заробітна плата за весь період його роботи, а саме: у розмірі 9258,06 грн., з яких 6774,19 грн. за грудень 2017 р. та 2483,87 грн. за січень 2018 р. Також невиплаченою залишилась компенсація за невикористану відпустку у розмірі 699,99 грн. Ухвалою судді від 12.10.2018 року відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення сторін була направлена позивачу та відповідачу, проте у визначені строки відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України\~визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач була прийнята до ТОВ «Салтівхліб» по переводу пекарем 4-го розряду та була звільнена з посади за наказом № 5-к від 11.01.2018 за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, про свідчить копія трудової книжки.(а.с.5) Згідно ч.1 ст.\~115\~КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.43\~Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Всупереч норм КЗпП України та Конституції України відповідач ТОВ «Салтівхліб» з 01.12.2017 р. по 11.01.2018 р. не здійснювало виплату заробітної плати позивачу, невиплаченою залишилась заробітна плата у розмірі 9258,06 грн., з яких 6774,19 грн. за грудень 2017 р. та 2483,87 грн. за січень 2018 р. Також не виплаченою залишилась компенсація з виплати остаточного розрахунку у розмірі 699,99 грн. Таким чином, всього заборгованість з виплати остаточного розрахунку складає 9958,05 грн. 30.04.2018 р. позивачем було направлено лист на адресу відповідача про надання довідки про остаточний розрахунок та середньомісячний заробіток позивача, проте конверт повернувся за закінченням встановленого строку зберігання. За статтею 47\~КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працiвниковi належно оформлену трудову книжку i провести з ним розрахунок у строки, зазначенi ст. 116 КЗпП. Повний розрахунок означає виплату працiвниковi: - заробiтної плати, що йому належить (ураховуючи день звiльнення, оскiльки вiн є останнiм робочим днем); - грошової компенсацiї за всi невикористанi днi щорiчної вiдпустки, а також додаткової вiдпустки, якщо працiвник має на неї право; - вихiдної допомоги (ст. 44 КЗпП) у певних випадках. Виплата всiх сум вiд пiдприємства, установи, органiзацiї, що належать працiвниковi пiд час звiльнення, провадиться в день його звiльнення. Якщо працiвник у день звiльнення не працював, то такi суми мають бути виплаченi не пiзнiше вiд наступного дня пiсля пред'явлення звiльненим працiвником вимоги про розрахунок. Про нарахованi суми, належнi працiвниковi пiд час звiльнення, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повiдомити працiвника перед виплатою цих сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, вразі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відповідно до п.3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням того, що позивач в своєму позові просить суд стягнути з відповідача середній заробіток у розмірі 56000 грн. за період з лютого 2018 р. по вересень 2018 р., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму заявлену позивачем у розмірі 56000 грн. Згідно ч. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно ч. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати» та п. 3 Положення «Про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу. Відповідно до п. 4 Положення у разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується. Приклад розрахунку суми компенсації наведено у додатку до цього Положення. Відповідно до п.3 Положення сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою відділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом1. Коефіцієнт приросту споживчих цін розраховується з трьома знаками після коми. Індекси споживчих цін для розрахунку коефіцієнта приросту споживчих цін щомісячно публікуються Держкомстатом наростаючим підсумком з початку того року, в якому виникла заборгованість із виплати заробітної плати, що підлягає компенсації відповідно до пункту 2 цього Положення. ( Абзац четвертий пункту 3 в редакції Постанови КМ N 692 (\~692-99-п\~)від 23.04.99) Якщо виплата заборгованості із заробітної плати провадиться до опублікування Держкомстатом індексу споживчих цін за останній місяць перед виплатою суми заборгованості, під час розрахунку суми компенсації на період до опублікування зазначеного індексу споживчих цін за згодою працівника для розрахунків застосовується індекс споживчих цін за попередній місяць. ( Пункт 3 доповнено абзацом згідно з Постановою КМ N 692 (692-99-п) від 23.04.99 ) Беручи до уваги дані Державного комітету статистики України суд вважає, що компенсація складає 194,99 грн. Позивач в своєму позові також просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 7000 грн. Відповідно до ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд, з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача, позбавлення його можливості отримання винагороди у вигляді заробітної плати, а також з урахуванням розумності і справедливості, вважає достатнім та необхідним стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 7000 грн. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судові витрати від сплати яких позивача звільнено пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved