Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення неустойки за несвоєчасне виконання зобов'язання, в якій зазначає, що 26.06.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір виготовлення та монтажу сходів за місцем проживання позивача в смт. Козин Обухівського району. Відповідно до вказаного договору за виконання робіт було перераховано 38000 грн., термін виконання даного замовлення два місяці. Так, як на сьогоднішній день зобов'язання відповідач не виконав, просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення виконання зобов'язання в сумі 416100 грн.. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]. заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити, оскільки замовлення відповідачем не виконано, про що свідчить відсутність акту прийому - передачі робіт, а також висновок здобрений Обухівським РВ ГУ. Також представник пояснив, що оплата за виконання робіт було проведено ТОВ «АВМ» за погодженням з позивачем. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона не визнає заявлені позовні вимоги, оскільки дійсно позивач представився. Як представник ТОВ «АВМ» та уклав договір на виконання вказаних робіт, які фактично виконано. Кошти були перераховані ТОВ «АВМ» в сумі 38000 грн., але в подальшому на вимогу позивача деякі речі перероблювалися та сума виконаних робіт значно вища, але ТОВ «АВМ» відмовляється сплачувати інші кошти та підписувати акт виконаних робіт. Представник відповідача [PERSON] заперечив, щодо заявлених позовних вимог, вважає позовні вимоги абсурдними та не обґрунтованими, оскільки його довіритель мав справи з ТОВ «АВМ», де як йому відомо [PERSON] є одним із засновників. Вважає що даний спір повинен розглядатися в господарському судочинстві. Суд, вислухавши представників, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. 26.06.2013 року було укладено договір виробництва-продажу столярних виробів між ТОВ «АВМ» та ФОП [PERSON] (а.с.3-4). Відповідно платіжного доручення №68 від 27 червня 2013 року ТОВ «АВМ» перерахувало СПД «[PERSON] 38000 грн.(а.с.2). Відповідно до письмових пояснень наданих суду директором ТОВ «АВМ» Дуплік О.В., вбачається що [PERSON] є чоловіком останньої та працівником «ТОВ «АВМ». Також вона повідомила, що ТОВ «АВМ» ніякиї договорів з ФОП [PERSON] не укладалося, хоча в червні 2013 року вони перерахували ФОП [PERSON] 38000 грн. у рахунок договору від 26.06.2013 року, предметом якого є монтаж сходів з матеріалу замовника у приватному будинку укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON], вирахування яких здійснюється за окремою угодою між [PERSON] та ТОВ «АВМ». Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що будь-яких належним і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про існування договірних відносин укладених між позивачем та відповідачем, суду всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України позивачем не подано, тому такі ствердження позову слід вважати недоведеними. Оскільки договір було укладено між ТОВ «АВК» та відповідачем, платіжне доручення також було звернуто від ТОВ «АВК», а не від фізичної особи. Враховуючи викладене вище, суд вважає позовні вимоги недоведеними і не вбачає передбачених законодавством підстав для стягнення з відповідача неустойки за прострочення виконання зобов'язання перед іншою юридичною особою. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які свідчать про наявність договірних відносин між позивачем та відповідачем, представником позивача не надано та відсутні в матеріалах справи, представник позивача обґрунтовує свої позивні вимоги лише на припущеннях не виконання умов договору між сторонами на підставі висновку Обухівського РВ ГУ, який було винесено при перевірки звернення [PERSON] про сварку з власником будинку [ADDRESS] Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими, не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed