Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, просив визнати договір позики укладений між ним та [PERSON] 07.10.2011 р. недійсним та застосувати наслідки недійсності до удаваного правочину шляхом стягнення з [PERSON] коштів, які отримані ним на виконання удаваного правочину в розмірі 8 000 грн. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним у позові. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні обставинам, викладеним в позові. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що розписка від на 48 000 грн. не має відношення до договору купівлі-продажу, вказані в ній гроші позивач дійсно брав у борг в день укладання договору, до того як вони пішли до нотаріуса для укладення договору. Після укладення договору позивач сплатив відповідачу гроші. Представник відповідача пояснення відповідача підтримав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що консультував сторони стосовно правильного написання розписки, гроші у його присутності не передавалися, напис «свідок» означає, що він був присутній при написанні розписки, а не передачі грошей. У судовому засіданні дослідженні докази: копія розписки; копія договору купівлі-продажу житлового будинку; копія витягу з реєстру прав про державну реєстрацію прав; копія заяви на видачу готівки №194 від 07.10.2011 р.; копія технічного паспорту; копія посвідчення інваліда 2 групи; копія вкладки до посвідчення; копія виписки з історії хвороби №1174. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 07 жовтня 2011 р. позивач у присутності [PERSON] написав розписку про отримання від відповідача у борг 48 000 грн. строком на 12 місяців, однак гроші у цей момент не передавалися (а.с.12). Того ж дня після написання вказаної розписки між сторонами було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку №1 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №2504 (а.с.15,16). Відповідно до ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти…, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)… Договір позики є укладеним з моменту передання грошей… Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підставі ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти… не були одержані ним від позикодавця… З позову та пояснень позивача і його представника вбачається, що позивач не визнає отримання грошових коштів від відповідача за розпискою від 07.10.2011 р., оскілка вказана сума фактично є боргом за договором купівлі-продажу будинку, тому просить визнати правочин удаваним. Разом з цим, цивільне законодавство передбачає інший спосіб захисту порушених прав, а саме визнання договору позики безгрошовим, однак такі позовні вимоги позивачем не заявлялися. Окремо суд зазначає, що згідно зі ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу… житлового будинку… укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. На підставі ст.220 ч.1 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно ст. 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. З наведеної норми вбачається, що правочин, який сторони вчинили для приховання іншого правочину, повинен відповідати вимогам законодавства до правочину, який сторони насправді вчинили, зокрема, форма правочину, державна реєстрація за необхідності тощо. Оскільки розписка про отримання грошових коштів відповідає простій письмовій формі, у той час як договір купівлі-продажу будинку нотаріально посвідчений та зареєстрований у реєстрі правочинів (ст.ст.182, 210 ЦК України), визнання договору позики удаваним правочином, що приховував договір купівлі-продажу нерухомості неможливе. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed