Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 79975,36 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обгрунтування вимог позивач вказав, що 01.03.2018 року між сторонами укладено Кредитний договір № СL-95984, відповідно до якого позивач зобов`язувався надати у власність відповідача грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язувався використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. У відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів» від 16.11.2017 року 29.11.2018 року Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» змінило своє найменування на Акціонерне товариство «Кредобанк». Відповідно до умов договору позивач зобов`язувався надати відповідачу кредит на суму 59 900,00 грн. з терміном кредитування до 28.02.2023 року. Однак, в період дії договору відповідачем було допущено прострочення по погашенню основної суми кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, що підтверджується банківською випискою про рух коштів по рахунку відповідача, у зв`язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість. Оскільки відповідач кредитні кошти, не сплатив відсотки за користування кредитом, чим порушив зобов`язання за кредитним договором утворилась заборгованість по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом на суму 77 540,31 грн., з яких: 59 900,00 грн. - заборгованості по погашенню кредиту; 17 640,31 грн. - заборгованості по сплаті відсотків, яку позивач і просить стягнути. Представником позивача - адвокатом Кикіш С.-М.Р. заявлено клопотання про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток на поштову адресу, проте, судові повістки повернулись на адресу суду не врученими адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 01.03.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № СL-95984, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 59900,00 грн. строком на 60 місяців, до 28.02.2023 року, далі - Договір (а.с. 10-14). Пунктом 4.2. Договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п. 4.1 Договору, а саме 44,99 % річних, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі. Пунктом 6.3.1 Договору встановлено, що для здійснення належного погашення кредиту позичальник зобов`язаний щомісячно не пізніше дати погашення щомісячного платежу, встановленої графіком платежів, забезпечити наявність на поточному рахунку для обслуговування кредиту суми коштів, що відповідає розміру щомісячного платежу. Відповідно до п. 6.9 Договору Банк у випадках, передбачених п. 3.3. Договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Договором, про що письмово повідомляє Позичальника. Згідно меморіальних ордерів № 11390296 від 01.03.2018 року, № 11390311 від 01.03.2018 року позивачем перераховано відповідачу суму кредиту 59900,00 грн. (а.с. 17, 18). 04.09.2018 року АТ КБ «Кредобанк» звернувся до [PERSON] з повідомленням-вимогою та вимагав погашення простроченої заборгованості за кредитним договором (а.с. 19). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № СL-95984 від 01.03.2018 року, станом на 19.11.2018 року заборгованість [PERSON] становить 77540,31 грн. та складається з суми заборгованості за кредитом - 59900,00 грн. та суми заборгованості за відсотками - 17640,31 грн. (а.с. 8). Відповідно до п. 7.1 Договору, позивачем нараховано пеню по простроченій заборгованості відповідача за період з 03.04.2018 року по 19.11.2018 року в розмірі 2 435,05 грн. (а.с. 9). Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов`язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов`язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Враховуючи, що позивачем належним чином виконано умови договору, невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором призводить до порушення майнових прав та інтересів позивача, оскільки заборгованість за договором на даний не погашено, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення у повному обсязі. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved