Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Санжари, вул.Спортивна, буд.19. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Санжари, вул.Спортивна, буд.19, належить позивачу на праві власності. Відповідач [PERSON], який є віддаленим родичем позивача та не є членом родини позивача, в даному приміщенні зареєстрований, проте фактично ніколи не мешкав. Викладена вище обставина суперечить інтересам власника, адже добровільно відповідач не знявся з реєстрації, чим порушує право власності позивача. В судове засідання позивач, належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи не зявився, від нього надійшла заява, в якій останній просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також не заперечує в разі неявки відповідача проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в тому числі шляхом публікації в газеті оголошення про виклик до суду у відповідності до п. 9 ст. 74 ЦПК України, про що в матеріалах справи маються відповідні підтвердження. Про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи в його відсутність не надав. Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки. У звязку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. В звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.01.2017, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за №3-3, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Харківська область, Харківський район, сел.Санжари, вул.Спортивна, буд.19, належить [PERSON]. Дана обставина підтверджена також відомостями з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №77633993 від 03.01.2017. Згідно з довідкою виданою Манченківською селищною радою Харківського району Харківської області за вих.№363 від 12.05.2017, у житловому будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, сел.Санжари, вул.Спортивна, буд.19, зареєстровані [PERSON] (померлий власний), [PERSON] (померлий чоловік власника) та [PERSON] (син). Відповідно до ч. 3 ст.10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Згідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст.ст. 64, 156 ЖК України, відповідач є членом сімї позивача. Так, в порядку визначено ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON], підтвердили, що [PERSON] фактично не мешкав у житловому будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, сел.Санжари, вул.Спортивна, буд.19. Відтак, існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням судом не встановлено. В Законі України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а саме, в ст. 7 передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Судом не встановлено поважні причини, перелік яких чітко визначений законом, відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання, а тому враховуючи вище викладене, прийшов до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved