Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником 3/5 частин вказаного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 26 квітня 2013 року. Відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов'язався знятись з реєстрації в 3/5 частин будинку до 31 грудня 2013 року. З моменту укладення договору [PERSON] фактично за вказаною адресою не проживає, однак, не виконав взяті на себе зобов'язання та з реєстрації не знявся, чим порушує права позивача як власника вказаного будинку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі та просив його задовольнити з викладених у ньому підстав; не заперечив щодо заочного розгляду справи. Враховуючи, що від відповідача, який належним чином був повідомлений і не з'явивсь в судове засідання, не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі статті 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. За умовами договору купівлі-продажу 3/5 частин житлового будинку від 26 квітня 2013 року, [PERSON], в інтересах якої діяв [PERSON], як продавець передала, а [PERSON], як покупець прийняв у власність 3/5 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4 - 5). Право власності позивача на вказану частину зазначеного будинку зареєстроване державою, про що свідчить відповідний Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень (а.с. 6). Згідно із п. 9 укладеного між сторонами договору, продавець зобов'язався знятись з реєстрації особисто та [PERSON], котрий зареєстрований в 3/5 частині будинку до 31 грудня 2013 року. Проте, відповідач наведеної умови договору не виконав та з реєстрації не знявся. Вказане також підтверджується Будинковою книгою для прописки громадян, які проживають в [ADDRESS], підтвердженнями депутата Гребінківської селищної ради Сіленка В.М. від 10 січня і 18 червня 2014 року, а також довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС в м. Києві (а.с. 7 - 8, 9, 10, 14). Стаття 1 ЦПК України визначає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України). Норма ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, враховуючи наведені норми закону та встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що відповідач, який зареєстрований в належній позивачу на праві власності частині житлового будинку, порушує законні права останнього щодо належного здійснення права власності. Таким чином, права позивача підлягають захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а тому позов є обґрунтованим. Разом з цим, позов слід задовольнити частково, оскільки позивач є власником 3/5 частин житлового будинку. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Відповідно до пункту шостого частини третьої статті 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідач викликався в суд через оголошення у пресі, за розміщення яких позивачем сплачено 620 гривень 00 копійок (а.с. 25, 26). За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial