Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 1 830 000,00 грн. за договором позики та понесені ним судові витрати. Покликається на те, що 07.02.2012 року передав у позику [PERSON] кошти в сумі 2 000 000,00 грн., про що отримав від останньої розписку в якій зобов*язувалась повернути кошти до 07.02.2015р. Станом на 15.06.2015 року йому було повернуто 1700 000 грн. згідно з розписками: 50 000,00 грн. - 5.07.2012р., 50 000,00 грн. 12.12.2012р., 70 000,00 грн. 17.04.2013р. Неповернутими залишились 1 830 000,00 грн., які просить стягнути з відповідача. В судове засідання позивач не з*явився, представник позивача подав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просить розглядати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з′явився, подала суду заяву в якій позовні вимоги визнає, просить розглядати справу у її відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1. ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із правової позиції висловленої у Постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13, вбачається, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Судом встановлено, що 07.02.2012р. [PERSON] передав, а [PERSON]. прийняла в позику 2 000 000,00 грн. та зобов`язувалась повернути борг до 07.02.2015р. На підтвердження фактичного отримання [PERSON] коштів, остання надала розписку від 07.02.2012р. Зважаючи на вказане суд вважає, що розпискою підтверджується факт укладення між сторонами саме договору позики за яким позивач надав кошти в сумі 2000000,00 грн., а відповідач отримала вказані кошти до 07.02.2015р., а й факт передачі коштів. Позивач зазначав, що станом на 15.06.2015 року, відповідачем йому було повернуто 170 000, 00 грн., про що свідчать розписки на суму 50 000 грн. від 05.07.2012р., 50 000,00 грн. від 12.12.2012р., 70 000,00 грн. від 17.04.2013р. Однак в порушення умов договору позики від 07.02.2012р. відповідач взятих на себе зобов*язань в повному обсязі не виконав, таким чином заборгував перед позивачем суму позики в розмірі 1 830 000,00 грн. яку визнав. Враховуючи наведене слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по договору позики в сумі 1 830 000,00 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. сплачений ним при зверненні до суду. Судовий збір в розмірі 3410,40 грн. сплату якого ухвалою суду від 08.10.2015 року було відстрочено на строк до ухвалення рішення по справі стягнути з відповідача в користь держави.

Outcome: approved