Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 13223,72 грн. та моральну шкоду, яку оцінює в 1500 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що працює у відповідача на посаді «техніка - конструктора» технологічного відділу. Однак, з листопада 2012 року по даний час йому не виплачується заробітна плата. Він неодноразово звертався до керівництва заводу про виплату йому заборгованості із заробітної плати, але його прохання були проігноровані. Через позбавлення відповідачем його права на своєчасну оплату праці, він не має можливості вільно розпоряджатися своїми коштами. Інших доходів він не має, а відтак змушений позичати гроші в знайомих та родичів. Грошей постійно не вистачало, що порушило його нормальні зв'язки. З таких підстав, для захисту своїх конституційних прав на справедливу винагороду за працю, змушений звертатись до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача Бурмас Ю.Р. в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає в частині заборгованості по заробітній платі. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Статтею ст.43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Встановлено, що позивач працює у відповідача на посаді «техніка-конструктора» технологічного відділу. Згідно довідки ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» від 05.03.2014 року №224 заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати станом на 05.03.2014 року становить 13223,72 грн. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст.237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер неправомірних дій відповідача, його поведінку після невиплати заробітної плати, тривалість порушення прав позивача, як наслідок порушення нормального ритму життя, нормальних життєвих зв'язків, тяжкість вимушених змін, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. А тому, враховуючи вимоги п.п.3,5,6,9,13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, з відповідача слід стягнути в користь позивача 1500 грн. моральної шкоди. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Outcome: approved