Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованість за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. В позовній заяві зазначено, що 11.07.2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 500951721. Відповідно до умов Договору, позивач зобов'язується надати відповідачеві кредит у сумі 31 270,05 грн., у строк з 11.07.2014 року по 14.07.2019 рік. Відповідно до умов Договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші платежі. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши Відповідачеві кредит у сумі 31 270,05 грн.. У порушення умов Договору, Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в ре¬зультаті чого, станом на 14.06.2015 рік має прострочену заборгованість за кредитом - 31 092,85 грн., за відсотками - 4 141,67 грн., по комісії - 7 880,10 грн.. Відповідно до умов Кредитного договору відповідачу було нараховано неустойку - штраф у розмірі 1 800 грн.. В судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача за довіреністю - Дубіна Х.К. надала клопотання про розгляд справи за її відсутністю, в разі неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання, повідомлена своєчасно належним чином повторно не з'явилася, причину та обставини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю або відкладення судового засідання не надіслала, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд розглядає справу у відсутність відповідача, оскільки наявних в справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін. В судовому засіданні встановлено що 11.07.2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 500951721 (а.с.4-6). Відповідно до умов Договору, позивач надав відповідачеві кредит у сумі 31 270,05 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с.12-13). Відповідно до умов Договору, відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші платежі, в сумі та по строкам, передбаченим Графіком погашення кредиту (а.с.7), який є додатком №1 до Кредитного договору. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в ре¬зультаті чого, станом на 14.06.2015 рік має прострочену заборгованість за кредитом - 31 092,85 грн., за відсотками - 4 141,67 грн., по комісії - 7 880,10 грн., по штрафу - 1 800 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.11). У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по Договору, позивачем була направлена вимога про дострокове повернення кредиту (а.с.14), яка залишилась відповідачем не виконаною. Заборгованість по кредиту не сплачена. Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору і вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦПК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджуються наданими доказами. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати.

Outcome: approved