Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 28 серпня 1999 року у відділі реєстрації актів громадського стану Львівського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про одруження та зроблено запис №1403. У шлюбі народилось двоє синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки шлюбні відносини з відповідачкою фактично припинилися, так як відповідачка вирішила виїхати з України за кордон на постійне місце проживання. На прохання залишитись - ігнорує. Позивач вказує, що не може виїхати з нею, так як в Україні проживають та навчаються їхні неповнолітні діти, а також його батьки. Зазначає, що саме в Україні він може забезпечити дітям належні умови для фізичного та розумового розвитку та зможуть здобути належну освіту. Крім цього зазначає, що в Україні знаходиться його постійне місце роботи та джерела його доходів, що знову ж таки унеможливлює його виїзд за кордон. Також позивач просить визначити місце проживання дітей у зв'язку із виїздом відповідачки за кордон на постійне місце проживання. Переконаний, що сини повинні проживати разом з ним. Зазначає, що любить своїх синів і спроможний забезпечити їх всім необхідним, оскільки має престижну роботу з високим заробітком та нормований робочий день. Постійно слідкує за станом здоров'я дітей, їхнім розвитком, виховує та піклується про них, з синами має психологічний контакт та прив'язаність одне до одного. У позовній заяві вказує, що відповідачка не заперечує проти залишення дітей з ним, так як розуміє, що позивач зможе забезпечити їх всім необхідним та останній не має наміру перешкоджати відповідачці у здійсненні її прав та обов'язків щодо їхніх дітей.Просить суд позов задовольнити. Окрім цього, просить залишити синів на утриманні позивача та визначити місце проживання дітей з ним. 12.03.2015 року позивач подав до суду заяву про відмову від позовних вимог в частині про залишення синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на утриманні батька та про залишення їх проживати разом з батьком. Додав суду копію нотаріально посвідченого Договору обов'язкового утримання дітей між батьками [PERSON] та [PERSON] щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Галанюк Н.Я. від 13 березня 2015 року, згідно якого батьки домовились про порядок здійснення батьківських прав батьком та матір'ю, яка проживатиме окремо від дітей, місцем проживання дітей батьки визначили місце проживання батька: [ADDRESS]. У разі зміни місця проживання дітей, батько зобов'язується попереджувати матір письмово із вказанням точного місця проживання дітей не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про відмову від позовних вимог в частині про залишення синів на утриманні батька та про залишення їх проживати разом з батьком, а також просить слухати справу за його відсутністю. Зазначив, що інші позовні вимоги підтримує повністю, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позов визнала. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - «[PERSON]». Суд у відповідності до ст.169 ЦПК України, вважає, що справу слід розглядати у відсутності позивача та відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачці відомі та зрозумілі. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити в частині розірвання з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 1999 року між позивачем та відповідачкою було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Львівського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про одруження та зроблено запис № 1403. У шлюбі народилось двоє синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі вирішили припинити спільне проживання у зв'язку із виїздом відповідачки за кордон на постійне місце проживання, подальше спільне життя і збереження шлюбу не узгоджується з інтересами позивача та відповідачки, нотаріально посвідчено договір обов'язкового утримання дітей між батьками [PERSON] та [PERSON] щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, а тому суд приходить до переконання, що примирення між сторонами не вбачається можливим. Згідно з ч. 2 ст.140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що шлюб між позивачем та відповідачкою слід розірвати. З наведених міркувань та

Outcome: approved