Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що він є власником домоволодіння, розташованого за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ, вул. Тюленина, 86. В даному будинку з 2004 року значаться зареєстрованими відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] Оскільки вони як члени його родини не проживають на вищезазначеній жилій площі з червня 2012 року, просить визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням - домоволодінням, що розташоване за адресою: м. Красноармійськ, вул. Тюленина, 86. Позивач в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без його участі, за участю свого представника [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили . Суд на підставі ст. 224 ЦПК України постановляє заочне рішення по справі, оскільки відповідач не з»явився в судове засідання по невідомій причині, а позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, що розташований за адресою : м. Красноармійськ, вул. Тюленина, 86 ( а. с. 6,7). Як вбачається з матеріалів справи відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] значаться зареєстрованими на вказані жилій площі з вересня 2004 року, ( а.с. 8-9). Згідно акту, складеного Красноармійською міською радою від 21.01.2016 року, [PERSON] та [PERSON] не проживають на вищезазначеній жилій площі з червня 2012 року по теперішній час ( а. с. 10). Судом, встановлено, що відповідачі вселились на вказану житлову площу як члени сім»ї власника, набули право користування та зареєстрували своє місце проживання в установленому законом порядку. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. При цьому держава не втручається у здійсненні власником права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ( частина друга статті 386 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права корситування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім»ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку ( квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім»ї власника будинку ( квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку ( квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до п. постанови №5 Пленуму ВССУ від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша\~статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути\~ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені\~главою 32 ЦК. Оскільки житловий будинок перебуває у приватній власності, відповідачі вселились в домоволодіння як члени сім»ї власника, між вказаними особами як суб»єктами сервітутного правовід ношення виникли відносини щодо користування спірним будинком, що регулюється саме нормами ст. 405 ЦК України, враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних про визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком що розташований за адресою: м. Красноармійськ, вул. Тюленіна, 86. На підставі викладеного,

Outcome: approved