Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади м.Синельникове в особі Синельниківської міської ради про визнання права приватної власності на квартиру. Свої вимоги обґрунтовують тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 грудня 1995 року, виданого Синельниківським ресорним заводом ім. Комінтерна та зареєстрованого в Синельниківському БТІ 28 лютого 2001 року у реєстрову книгу № 120 за реєстром 1866, їм належить право приватної власності по 2/3 частини (тобто по 1/3 частини кожному) квартири [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 червня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої синельниківської держнотконтори (реєстр № 292) вони є спадкоємцями у рівних частинах кожний третьї частини квартири [ADDRESS] (тобто по 1/6 частині кожний), яка належала на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 14.12.1995 року Синельниківським ресорним заводом ім..Комінтерна, померлому 19.09.2000 року [PERSON]. Таким чином, зараз, при спробі користування квартирою, з залученням правовстановлюючих документів на неї, вони виявили, що їх право власності на 1/3 частку квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 червня 2001 року не зареєстровано в Синельниківському БТІ. Свідоцтво про право власності на житло від 14 грудня 1995 року, орган приватизації ресорного заводу ім. «Комінтерну», свідчить, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON] та [PERSON], квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», загальною площею 54.59 кв.м. та видане згідно з розпорядженням (наказом) від 07 грудня 1995 року № 809. У свідоцтві про право на спадщину за законом від 06 червня 200 і року на 1/3 частку квартири, загальна площа квартири [ADDRESS] визначена 56.49 кв.м. Поточною інвентаризацією квартири № 36 за адресою: вулиця Миру будинок 35 м. Синельникове Дніпропетровської області, встановлено: в цілому квартира складається із: лоджії-пл. 1.4 кв.м., кухні 2- пл. 8.57 кв.м., коридору 3-пл. 10.15 кв.м., кімнати 4-пл. 11.34 кв.м., ванної 5- пл. 2.6 кв.п. санвузла 6-пл. 1.15 кв.м., кімната 7- пл. 17.08 кв. 08 кв.м., вбудованої шафи 8 -пл. 0.5 із а., вбудованої шафи 9-пл. 0.2 кв.м., вбудованої шафи 10-пл. 0.5 кв.м. Загальна площа квартирі складає 53.49 кв.м., житлова площа квартири складає 28.42 кв.м. Зміна площі коридору 3, улаштування вбудованих шаф 8, 9, 10 відбулися в результаті перепланування квартири без порушення несучих конструкцій (улаштування не капітальних перегородок), також зміна площі лоджії з 3.8 кв.м. на 2.8 кв.м. відбулася за рахунок уточнення розмірів лоджії та прийнятні коефіцієнту 0.5, та згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 р. № 127 із змінами та доповненнями на 2013 рік, не відноситься до категорії самовільного, рішення виконкому не вимагається - довідка КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації від 19.10.2016 року №.1633. Відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державний реєстратор реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області повідомила їм в усній формі про відмову у реєстрації права власності на 1/6 часті ну квартири за кожним на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 червня 2001 року з підстав, що документи подані для проведення реєстрації права не відповідають вимогам закону, А саме: до свідоцтва про право на спадщину за законом не додано його копію засвідчену в установленому порядку, а також виявлена невідповідність загальної площі квартири, що зазначена у правових документах: свідоцтві про право власності на житло від 14 грудня 1995 року - 54.59 кв.м., свідоцтві про право на спадщину за законом від 06 червня 2001 року - 56.49 кв.м., загальній площі, що зазначено у технічному паспорті - 53.49 кв.м. На час видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири власності на житло та реєстрація права власності на житло - 2001 року, орган, що здійснював державну реєстрацію права власності на нерухоме майно були бюро технічної інвентаризації. Отже, право власності на вказану квартиру вони мають, але воно не визнається іншими особами. Просить постановити рішення, яким визнати право приватної власності на квартиру [ADDRESS] и Синельникове Дніпропетровської області, яка складається з: лоджії 1- пл. 1.4 кв.м., кухні пл. 8.57 кв.м., коридору 3- пл. 10.15 кв.м., кімнати 4 - пл. 11.34 кв.м., ванної 5 - пл. 2.6 кв.м., санвузла 6 - пл. 1.15 кв.м., кімнати 7 - пл. 17.08 кв.м., вбудованої шафи 8 - пл. 0.5 кв.м., вбудованої шафи 9 - пл. 0.2 кв.м., вбудованої шафи 10- пл. 0.5 кв.м., загальною площею - 53.49 кі. житловою площею - 28.42 кв. м.. за: [PERSON] - на 1/2 частину, за [PERSON] - на 1/2 частину. Позивачі до початку відкритого судового засідання надали суду заяви якими просять суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач до початку відкритого судового засідання надав суду заяву якою просить суд справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 14 грудня 1995 року ресорного заводу ім..Комінтерну [PERSON] та членам його сімї [PERSON] та [PERSON] дійсно належить на праві приватної власності, спільної сумісної квартира [ADDRESS], загальною площею 54,59 кв.м., яка приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 07 грудня 1995 року № 809. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 червня 2001 року за № 292 1-3 частина квартири, що належала [PERSON] перейшла у власність [PERSON] та [PERSON]. Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 червня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої синельниківської держнотконтори [PERSON] спадкоємцем майна померлого 19 вересня 2000 року [PERSON] є дружина [PERSON] та неповнолітній син [PERSON] на майно у вигляді 1/3 частини приватизованої квартири, яка знаходиться за адресою: м.Синельнкиове, вул.. Миру, 35/36. Згідно довідки КП «СМБТІ» від 19.10.2015 року № 1633, відповідно до архівних довідок квартира [ADDRESS] зареєстровано 2/3 частки за [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 14.12.1995 року. В цілому квартира складається із: лоджії-пл. 1.4 кв.м., кухні 2- пл. 8.57 кв.м., коридору 3-пл. 10.15 кв.м., кімнати 4-пл. 11.34 кв.м., ванної 5- пл. 2.6 кв.п. санвузла 6-пл. 1.15 кв.м., кімната 7- пл. 17.08 кв. 08 кв.м., вбудованої шафи 8 -пл. 0.5 із а., вбудованої шафи 9-пл. 0.2 кв.м., вбудованої шафи 10-пл. 0.5 кв.м. Загальна площа квартирі складає 53.49 кв.м., житлова площа квартири складає 28.42 кв.м. Зміна площі коридору 3, улаштування вбудованих шаф 8, 9, 10 відбулися в результаті перепланування квартири без порушення несучих конструкцій (улаштування не капітальних перегородок), також зміна площі лоджії з 3.8 кв.м. на 2.8 кв.м. відбулася за рахунок уточнення розмірів лоджії та прийнятні коефіцієнту 0.5, та згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 р. № 127 із змінами та доповненнями на 2013 рік, не відноситься до категорії самовільного, рішення виконкому не вимагається. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Отже, факт перепланування квартири не вимагає рішення виконкому міської ради та не відноситься до категорії самовільного, у звязку з чим таке перепланування не може бути підставою для не визнання за позивачами права власності на квартиру. Таким чином, суд дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як законно обґрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного,

Outcome: approved