Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з квартири № [ADDRESS] (колишня вул. Карнаухова) у м. Кременчуці та зняти їх з реєстрації за цією адресою. Позивач позов підтримав та просив задовольнити, подав до суду заяву про слухання справи без його участі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися повторно. Неодноразово 4 рази направляли до суду заяви про відкладення розгляду справи у звязку зі станом здоровя. Були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Враховуючи повторну неявку відповідачів та згоди позивача на заочний розгляд справи, суд у відповідності до ст.ст. 274-279 ЦПК України та ст.ст. 280-281 ЦПК ухвалив слухати справу в порядку спрощеного провадження та заочно. Розглянувши матеріали справи, надавши оцінку іншим доказам по справі, суд приходить до наступних висновків. Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06.04.2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено, стягнуто на його користь з [PERSON] борг у сумі 587 850 грн. 00 коп. та понесені судові витрати. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 06.06.2017 року змінено рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06.04.2015 року, зменшено розмір стягуваної з [PERSON] суми боргу за договором позики з 587 850 грн. 00 коп. до 467 850 грн. 00 коп. В іншій частині рішення залишено без змін. На виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області 09.06.2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука видано виконавчий лист № 524/10527/14-ц. У ході примусового виконання виконавчого провадження № 47808407 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу в розмірі 591 504 грн. 00 коп. звернуто стягнення на нерухоме майно, належне [PERSON], а саме: 3-кімнатну квартиру № [ADDRESS] Реалізація квартири проводилась відповідно до Порядку реалізації арештованого майна. затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 року за № 2831/5. Торги, призначені на 10.01.2017 року, 31.01.2017 року та 21.02.2017 року, не відбулися у звязку з відсутністю допущених учасників торгів, про що системою сформовано протоколи № 226787 від 10.01.2017 року, № 232339 від 31.01.2017 року та № 237208 від 21.02.2017 року. Відповідно до ч. 6, 8, 9, 10 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» у разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобовязаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом.Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. У разі наявності кількох стягувачів, які виявили бажання залишити за собою нереалізоване майно, воно передається в порядку черговості, визначеної статтею 46 цього Закону (у разі наявності застави та/або іпотеки декількох стягувачів щодо такого майна - також з урахуванням відповідних норм Закону України «Про заставу» та/або Закону України «Про іпотеку»), а в межах однієї черги, визначеної статтею 46 цього Закону, - у порядку надходження виконавчих документів на виконання. [PERSON] є єдиним стягувачем по виконавчому провадженню № 47808407. Згідно ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги стягувача [PERSON] відносяться до 5 черги вимоги. 22.02.2017 року державним виконавцем запропоновано стягувачу в порядку ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» передачу майна боржника [PERSON] в рахунок погашення боргу. 27.02.2017 року [PERSON] подав до ВДВС заяву про надання згоди на прийняття нерухомого майна боржника [PERSON], а саме: 3-кімнатної квартири № [ADDRESS] Актом № 478084407 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 28.02.2017 року [PERSON] передано 3-кімнатну квартиру № [ADDRESS], яка належить [PERSON]. 02.03.2017 року приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON], відповідно до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акту № 478084407 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 28.02.2017 року, посвідчив, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з квартири № [ADDRESS], про що видано свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 481. Згідно відповіді Автозаводської районної адміністрації виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області за № 01-33/1600 від 29.03.2017 року у квартирі № [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Позивач просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, про їх виселення та зняття з реєстрації. На вимоги позивача про виселення з квартири відповідачі не реагують. У звязку з чим він не має можливості користуватися та розпоряджатися своїм майном. Частинами 1 та 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.ст. 317, 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині виселення відповідача. Щодо вимоги позивача про зняття відповідачів з реєстрації в даному приміщенні суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. Рішення суду про виселення відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання» є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання органами, які мають відповідні повноваження відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання» та «Правил реєстрації місця проживання», затверджених Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved