Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем. Посилається у позові на те, що 14.09.2008 між сторонами було укладено шлюб, від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем. Зазначено, що сімейні відносини не склалися, стосунки з часом погіршились, у зв`язку з чим примирення і подальше спільне проживання між ними стало неможливим, на даний час шлюбні відносини між ними фактично припиненні, а шлюб носить суто формальний характер. Спорів, пов`язаних із розірванням шлюбу між сторонами немає. Ухвалою судді від 09.01.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі. 10.04.2019 відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Вказав на те, що шлюбні відносини між ним та позивачем фактично припинилися, спільне життя не склалося, оскільки у них різне поняття про родинне життя. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, у поданому ним відзиві на позовну заяву просив розглядати справу за його відсутності. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, було зареєстровано 14.09.2008 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2448. Згідно свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві від 15.06.2010, актовий запис № 1666, встановлено, що від шлюбу особи мають спільну дитину - [PERSON] ,, [INFO] . Судом встановлено, що сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки, взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом враховано, що відповідачем визнано позов, а відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved