Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом 04.03.2015 року та в обґрунтування заявлених вимог послався на наступне. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22 лютого 2012 року по справі № 22ц/1590/1220/2012 було частково задоволено позов [PERSON] та стягнуто з Комінтернівського ВУЖКГ Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області на користь [PERSON]: компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати у розмірі 582 грн. 99 коп.; середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 79904 грн. 94 коп. з утриманням з даної суми податків та інших обов'язкових платежів. Однак, дане рішення до теперішнього часу не виконано. Виконання було проведено лише частково в примусовому порядку, зокрема з боржника стягнуто 12814 грн.32 коп., і залишок боргу, на складає 67673 грн. 61 коп. З дня постановлення рішення суду про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні минуло 36 місяців, тобто затримка розрахунку складає 36 місяців. Отже, він просить стягнути з Комінтернівського виробничого управління житлово-комунального господарства Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 23 лютого 2012 року по 22 лютого 2015 року в розмірі 103972 грн. 68 коп. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмові пояснення, в яких повідомив, що підприємство ВУЖКГ ніяких доходів не отримує, фактично не працює, майно передано КП «Комінтернівське», яке не є правонаступником. Можливості виконати рішення суду немає. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Відповідно до ст.ст.116,117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до встановленого п.п.2,3 Порядку обчислення середньої заробітної плати загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача повинен обчислюватися, виходячи з відпрацьованих робочих днів. Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Частиною п'ятою статті 95 Кодексу Законів про працю України визначено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення) та ін. Згідно абз. 4 п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер підлягають індексації. На підставі ст. 34 Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 р., Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМ України № 159 від 21 лютого 2001 року(далі: Порядок) позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, нарахованої йому, але не виплаченої в день звільнення. Судовим розглядом справи встановлено, що відповідно до Статуту Комінтернівського ВУЖКГ Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області позивач був призначений на посаду начальника ВУЖКГ розпорядженням Голови селищної ради № 56-07 KP від 28 вересня 2007 року та наказом № 97 від 2 жовтня 2007 року. Розпорядженням Голови селищної ради № 64 від 12 травня 2009 року позивач звільнений з роботи за власним бажанням 12 травня 2009 року. У трудових відносинах позивач перебував безпосередньо з ВУЖКГ, де отримував заробітну плату. Розпорядженням Голови селищної ради від 12 травня 2009 р № 64 головному бухгалтеру ВУЖКГ було визначено провести виплату розрахункових згідно з вимогами чинного законодавства, однак остаточний розрахунок в день звільнення не був проведений. Вказані обставини підтверджується рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22 лютого 2012 року по справі № 22ц/1590/1220/2012. Вказаним рішенням частково задоволено позов [PERSON] та стягнуто з Комінтернівського ВУЖКГ Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області на користь [PERSON]: компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати у розмірі 582 грн. 99 коп.; середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 79904 грн. 94 коп. з утриманням з даної суми податків та інших обов'язкових платежів. По теперішній час зазначене вище рішення не виконано, що підтверджується виконавчим листом у справі №2-1452/11 та постановою заступника начальника ВДВС Комінтернівського РУЮ про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.06.2014 року, згідно яких з боржника стягнуто 12814 грн.32 коп., а залишок боргу складає 67673 грн. 61 коп. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати належних працівнику сум з вини підприємства в день звільнення, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку». Рішенням Апеляційного суду Одеської області зазначено, що при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Згідно з п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (з наступними змінами і доповненнями) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Позивач був звільнений з роботи 12 травня 2009 року, отже середній заробіток повинен обчислюватися за останні 2 календарні місяці роботи, тобто за березень-квітень 2009 року. Заробітна плата позивача за два місяці до звільнення складала 5776,30 грн., а саме: за березень 2009 року - 2904,00 грн., за квітень 2009 року - 2872,30 грн. Таким чином, відповідно до встановленого п.п. 2, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача повинен обчислюватися, виходячи з відпрацьованих робочих днів у березні 2009 р. - 22 р. д. , у квітні 2009 р.- 20 р. д., середньоденного заробітку 137,53 грн. (5776,30 грн. / 42 р. д.), середньомісячного заробітку 2888,13 грн. (137,53 грн. х 21 дн.). З дня постановлення рішення суду про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні минуло 36 місяців, тобто затримка розрахунку складає 36 місяців. Виходячи з середньомісячного заробітку 2888,13 грн., сума загального розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23 лютого 2012 року по 22 лютого 2015 року складає 103972 грн. 68 коп. (2888,13 грн. х 36 міс). Відповідач не надав суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Таким чином, виходячи з встановленого в судовому засіданні неналежного виконання відповідачем зобов'язань щодо виплати заборгованості позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», ст.ст. 33, 34 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved