Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь наступні суми: - 11502,00 грн. суму компенсації за затримку розрахунку при звільненні; 267, 52 грн. 3% річних; 695,23 грн. суму інфляційних витрат, а всього загальну суму у розмірі 12464,75 грн. Свій позов позивач мотивує тим, що він, [PERSON], працював на підприємстві ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» на посаді електромонтера по ремонту і обслуговуванню електромереж з 03.10.2005 року. Звільнився за власним бажанням згідно ст. 38 ч. 3 КЗпПУ у звязку із порушенням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору з 14.07.2017 року, на підставі Наказу № 17 від 13.07.2017 року. Відповідно до ст. 116 КЗпПУ і Закону України «Про оплату праці», підприємство повинно здійснити повний розрахунок із звільненого особою у день звільнення. ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» вимоги закону не виконало, заробітну плату йому не виплатило. На день звільнення, 14.07.2017 року, заборгованість ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» перед ним по зарплаті складала 31601,40 грн. Вказану суму заборгованості по заробітній платі боржник ПАТ «РЕФМА» йому не виплачує, незважаючи на його неодноразові звернення, посилаючись, що розрахунки підприємства арештовані. Саму суму боргу відповідач визнає, про що видав відповідну довідку. Через це він звернувся із заявою про видачу йому судового наказу про стягнення заробітної плати у примусовому порядку, згідно ст.ст. 95-98 ЦПК України, Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було видано судовий наказ, який він подав до ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції та стягнув суму заборгованості у примусовому порядку, остаточно суму 31601,40 грн. він отримав 26.10.2017 року. Внаслідок того, що відповідач фактично не розрахувався зі мною у повному обсязі до теперішнього часу, тому він змушений звернутися до суду з вказаними позовними вимогами. Сторони у судове засідання не зявилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить стягнути з відповідача на його користь: 12464,75 грн. суму заборгованості по заробітній платі згідно наданого їм розрахунку. Від представника відповідача надійшла заява-відзив на позовну заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості по заробітній платі у розмірі 12464,75 грн. визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. При судовому розгляді встановлено, що [PERSON] працював на підприємстві ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» на посаді електромонтера по ремонту і обслуговуванню електромереж з 03.10.2005 року. Звільнився за власним бажанням згідно ст. 38 ч. 3 КЗпПУ у звязку із порушенням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору з 14.07.2017 року, на підставі Наказу № 17 від 13.07.2017 року, що підтверджується копією трудової книги (а.с.7-8). На день звільнення, 14.07.2017 року, заборгованість ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» перед позивачем по зарплаті складала 31601,40 грн. (а.с.9). Вказану суму заборгованості по заробітній платі боржник ПАТ «РЕФМА» не виплачувала [PERSON], незважаючи на його неодноразові звернення, посилаючись, що розрахунки підприємства арештовані. Через це позивач звернувся із заявою про видачу йому судового наказу про стягнення заробітної плати у примусовому порядку, згідно ст.ст. 95-98 ЦПК України, який було видано Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, який він подав до ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції та стягнув суму заборгованості у примусовому порядку, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження (а.с. 9). Згідно ст. 117 КЗпПУ, у разі несвоєчасного розрахунку Роботодавець повинен сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні до моменту фактичного розрахунку. Згідно наданої позивачу довідки про заборгованість по заробітній платі, на підставі здійсненого ним розрахунку відповідно до Порядку № 100, середньоденний заробіток позивача складає 162,00 грн. 3 15.07.2017 року по 26.10.2017 року, кількість робочих днів прострочення виплати заробітної плати складає 71 робочий день. Сума, що підлягає сплаті на користь позивача підприємством - Відповідачем за затримку розрахунку при звільненні, фактично збільшилася та складає: 71 р.дн. х 162,00 грн. = 11 502,00 грн. Також розмір 3% річних згідно ст. 625 ЦКУ, з 15.07.2017 року по 26.10.2017 року складає - 103 календарних дні; при сумі заборгованості по з/пл. у розмірі 31\~601,40 грн. 31\~601,40 грн. / 100 х 3 /365 х 372 = 267,52 грн. Індекс інфляції у липні 2017 року (у серпні інфляції не було), який склав 100,2%, та вересень 102,2%, що становить 2,2% від простроченої суми а саме: 31601,40 грн. / 100 х 2,2% = 695,23 грн. Тому відповідач повинен сплатити на користь позивача: Суму компенсації за затримку розрахунку при звільненні 11502,00 грн.; суму 3% річних згідно ст. 625 ЦКУ у розмірі 267,52 грн. та суму інфляційних втрат згідно ст. 625 ЦКУ у розмірі 695,23 грн., що у сукупності складає 12\~464,75 грн. (дванадцять тисяч чотириста шістдесят чотири гривні) 75 копійок. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні, інфляційних витрат та процентів, обґрунтовані та до того ж визнані представником відповідача в повному обсязі, а тому підлягають задоволенню. Крім того, оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 640 грн. і рішення ухвалено на його користь, тому судові витрати на вказану суму підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved