Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивував тим, що йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Департаментом держмайна Маріупольської міської ради від 08.07.1993 року та зареєстрованого в реєстровую книгу за №6065, а також на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою державною нотаріальною конторою 15.10.1998 року після смерті [PERSON] за реєстром №9/2085 та зареєстрованих у Маріупольському бюро технічної інфентаризації 07.10.1998 року та 19.10.1998 року за реєстром 34904 належить двокімнатна квартира, загальною площею 31.87 м2, яка розташована в [ADDRESS] . Згідно інформації наданої центром надання адміністративних послуг Департамента адміністративних послуг Маріупольської міської ради 19.06.2018 року за №46-126-817 про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, за зазначеною адресою зареєстровані: він як власник квартири та його син [PERSON] , який з 2010 року не мешкає в квартирі, фактичним місцем мешкання його є: [ADDRESS] . В квартирі [ADDRESS] його майна немає. На його прохання до сина про зняття з реєстрації відповідач пообіцяв, а потім відмовив, тому і змушений звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього також не надходило, тому суд, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08.07.1993 року [PERSON] та члену його сім`ї [PERSON] належить на праві власності двокімнатна квартира, загальною площею 31.87 м2, яка розташована в [ADDRESS] . Зі свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що [PERSON] належить 1/2 частина спірної квартири. Отже, з наведеного вбачається, що він є власником всієї вказаної квартири. Згідно інформації наданої [PERSON] Центром надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг випливає, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано дві особи: [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд враховуючи обставини, що відповідач залишається зареєстрованою у спірній квартирі, не оплачує комунальні послуги, порушує права позивача, оскільки перешкоджає вільному володінню й розпорядженню своєю власністю, тому, суд вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, тим більше, що у відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що відповідач на день ухвалення судового рішення не мешкає в спірному приміщенні більше року, а також не встановлено поважність причин відсутності [PERSON] . На підставі ст. ст. 16, 391, 386, 405 ЦК України,

Outcome: approved