Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вимоги по якому протягом судового розгляду збільшив, про стягнення з відповідача грошових коштів як відповідальності за невиконання грошового зобовязання В позові зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2013 року, яке набрало законної сили, з відповідача на його користь стягнуто заборгованість у сумі 256052 грн. У Жовтневому відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження з виконання зазначеного рішення суду. До теперішнього часу рішення суду не виконано. Вказані обставини зумовили звернення позивача до суду з позовом, в якому він просить стягнути на його користь з відповідача проценти за користування його грошовими коштами у сумі 122613 грн. 81 коп., виходячи з того, що до правовідносин, які склалися між сторонами, можна застосувати правила цивільного законодавства про позику; інфляційні витрати у сумі 226740 грн. 28 коп., а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 22792 грн. 14 коп. Крім вказаних сум просить покласти на відповідача видатки зі сплати судового збору, попередньо понесені ним, у сумі 3721 грн. 51 коп. В заяві про збільшення позовних вимог від 25.11.2016 року (а. с. 40) просить про стягнення на його користь 246673 грн. 57 коп. інфляційних витрат, а також 26538 грн. річних за прострочення виконання грошового зобовязання. В судове засідання позивач не зявився, надавши суду письмове звернення, яке містять прохання про задоволення позову і вирішення справи без його участі, а також згоду на проведення заочного розгляду справи, що у відповідності до ст. ст.158, 169 ЦПК України є підставою для розгляду спору без участі позивача. Представник відповідача, належним чином повідомленого про час та місце вирішення справи, до суду не зявися з невідомих причин, заперечень проти позову, а також заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. За згаданих обставин зі згоди позивача, висловленої у його письмовому зверненні, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України ухвалює про вирішення спору при заочному розгляді. Оцінивши доводи заяви, зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2013 року, яке набрало законної сили 10 червня 2013 року, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість у сумі 253520 грн. (а. с. 10-12). 23 листопада 2015 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження за виконавчим листом на виконання згаданого рішення суду (а. с. 13-14). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином згідно до вимог договору та цивільного законодавства. В силу ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вирішуючи вимоги про притягнення відповідача до відповідальності, встановленої статтею 625 ЦК України, суд знаходить всі підстави для їх задоволення, оскільки у відповідача існує встановлене рішенням суду невиконане грошове зобовязання перед позивачем, тому, на думку суду, є всі підстави для покладення на нього цієї відповідальності. Згідно із ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, а його зміст становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов, як випливає зі ст. 638 ЦК України. З наведених положень цивільного законодавства витікає, що відповідальність за порушення умов договору виникає лише за наявності договору між сторонами, укладеного у передбаченій законом формі. Відповідно до ст. ст. 3,10 ЦПК України лише порушене, невизнане або оспорюване цивільне право чи інтерес підлягають судовому захисту. Що стосується вимог про стягнення з відповідача процентів за користування ним належними позивачеві грошовими коштами, суд не вбачає підстав для їхнього вирішення на користь позивача у відсутність підстав для застосування до правовідносин, які регулюються главою ЦК України про правові наслідки порушення зобовязання, положень про договір позики, який сторонами не укладався. Таким чином, у відсутність ознак порушення права позивача з боку відповідача в цій частині суд ухвалює про відмову у задоволенні цих вимог. Судовий збір, попередньо оплачений позивачем, відповідно до правил цивільного процесуального законодавства підлягає стягненню з відповідача на його користь в розмірі, пропорційному розміру позовних вимог.

Outcome: partial