Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 31.12.2011 помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Шкільна, 32, в с. Ленінське Скадовського району. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Було зясовано, що вказаний житловий будинок рахується за померлим [PERSON] з 1955 року, зареєстрований ним в сільській раді на підставі записів у погоподарській книзі №16, особовий рахунок 944-1 за 2011-2015 роки, але документи на право власності на будинок сільська рада не видавала. Оскільки згідно чинної на час придбання будинку Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, виникнення права власності на будинки не залежало від реєстрації, на підставі ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними. Просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 31.12.2011, на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, розташований за адресою: Херсонська обл., Скадовський р-н, с. Ленінське, вул. Шкільна, 32. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні заявлену вимогу підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Скадовського району в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав на відсутність заперечень по суті заявлених вимог та про визнання позову. Представник третьої особи Скадовської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень на позов не надав. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 31 грудня 2011 року помер [PERSON] (а.с.8). Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON], що підтверджується паспортом та свідоцтвом про народження (а.с.6-7). З 1955 року [PERSON] мав у власності житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами, розташований в с. Ленінське Скадовського району Херсонської області по вул. Шкільній, 32, що підтверджується відомостями з погосподарської книги №16, особовий рахунок 944-1, за 2011-2015 роки (а.с.10). Разом з тим, [PERSON], придбавши будинок, свідоцтво про право власності на нього не отримував. Після смерті [PERSON] його син [PERSON], який є єдиним спадкоємцем, звернувся у встановлений законом строк до нотаріуса для належного оформлення спадщини, проте останній повідомив, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (а.с.14). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України спадщину складають всі права та обовязки, які б належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як розяснено в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством за наявності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину позивачем підтверджено листом нотаріуса щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. З матеріалів справи вбачається, що правовстановлюючі документи на домоволодіння на імя спадкодавця не оформлювалися, однак ця обставина не свідчить, що померлий за життя не набув права власності на спірне майно. Відповідно до розяснень, викладених у п.3.1 інформаційного листа ВССУ від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 №105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 №56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] за життя набув, але не зареєстрував право власності на житловий будинок по вул. Шкільній, 32, в с. Ленінське Скадовського району Херсонської області. Згідно технічного паспорту житловий будинок №32 по вул. Шкільній в с. Ленінське Скадовського району складається з житлового будинку літ. «А, літньої кухні літ. «Б», прибудови літ. «б», погребу літ. «В», сараїв літ. «Г», «Д», «Е», «З», вбиральні літ. «Ж», водопроводу №1, воріт №2, огорожі №3-7, замощення VІІІ. Самовільні будівлі чи споруди відсутні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки є достатньо доказів того, що померлий [PERSON] був законним власником житлового будинку, позивач є єдиним спадкоємцем, відсутність правовстановлюючих документів на будинок унеможливлює реалізацію ним спадкових прав, на підставі чого суд приходить до висновку, що вказане право підлягає захисту, у звязку з чим, позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved