Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «КБ «Фінансова Ініціатива» про зобов'язання вчинити певні дії, а саме просив зобов'язати відповідача видати готівкою через касу належні позивачу кошти за договором банківського вкладу у розмірі 2 947 доларів США 00 центів. Свої вимоги обґрунтовував наступним. 16 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського вкладу, відповідно до умов якого та додаткової угоди до нього, позивач вніс на рахунок банку 2 947 доларів США, а відповідач зобов'язувався повернути вклад 21 жовтня 2014 року. Позивач 22.10.2014 звернувся до відповідача за поверненням вкладу та процентів, нарахованих на нього за термін дії договору. Банк у задоволенні вимоги вкладника відмовив - суму вкладу та нараховані на нього проценти не повернув, посилаючись на відсутність у банка коштів. У судове засідання позивач не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву, у якій просив про розгляд справи без його участі і зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 жовтня 2013 року між [PERSON] (позивач) та ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» (відповідач) був укладений договір банківського вкладу № 59-в/16/236374, відповідно до умов якого позивач вніс на рахунок відповідача вклад у розмірі 2 400,00 доларів США зі строком повернення вкладу 21 жовтня 2014 року (а.с.5-7). Також 16 жовтня 2013 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до договору банківського вкладу № 59-в/16/236374 від 16.10.2013, відповідно до умов якого позивач поповнив вклад на суму 547,00 доларів США (а.с.8). Внесення позивачем на рахунок відповідача грошових коштів у загальному розмірі 2 947,00 доларів США підтверджується відповідними квитанціями (а.с.10). Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 22 жовтня 2014 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою, в якій просив повернути йому внесені за вищезазначеним договором кошти та нараховані на них відсотки (а.с.5). Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Суд встановив, що відповідач порушив свої зобов'язання відповідно до умов вищезазначеного договору та не повернув позивачу вкладених коштів, тому позовні вимоги суд вважає необхідним задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 694 грн 31 коп. Враховуючи вищенаведене, ст.ст. 509, 526, 1058, 1060 ЦК України та

Outcome: approved