Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. При цьому позивач посилається на те, що 24 листопада 2007 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння та спільних інтересів. Фактичні шлюбні відносини сторони припинили, спільне господарство тривалий час не ведуть. Позивач зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення повідомлявся належним чином, згідно доданої до позову заяви просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву відповідно до якої позов визнала та просить розглядати справу у її відсутності, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Максимюк». Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 листопада 2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси було зареєстровано шлюб між [PERSON] та Чернега (після укладання шлюбу Максимюк) [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №1112 (Свідоцтво про шлюб серії І-ЖД №066665, видане 24 листопада 2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси). Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, які мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Суд вважає, що оскільки сім'я фактично розпалась та існує формально, надання строку для примирення є безпідставним. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у звязку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у звязку з чим, є неможливим. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved