Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 03 жовтня 1987 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено відповідний запис за №3736. В обґрунтування позову покликається на те, що сімейне життя між ними не склалось; втратили почуття любові, розуміння та підтримки один до одного; не мають спільних інтересів; намагання зберегти сім'ю не дали результату, а тому шлюб існує лише формально; попри те, під час шлюбу у них викали конфлікти та непорозуміння, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, а відтак подальше збереження шлюбу неможливе. Від шлюбу мають спільних дітей. Просить позов задовольнити. У судове засідання позивач та його представник не зявились, хоча належним чином повідомлялись про місце і час розгляду справи, представник позивача подав суду заяву про слухання справи у їх відсутності та позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений, суду не відомі причини неявки, а тому, суд зі згоди позивача, постановив ухвалу, яка внесена до журналу судового засідання, про порядок заочного розгляду справи з дотриманням вимог, встановлених ст.224 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 03 жовтня 1987 року уклали шлюб, який зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено відповідний запис за №3736, що підтверджено повторним свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 162217, однак міцної сім'ї не створили. Сторони не підтримують шлюбних відносин, у звязку із чим такі фактично припинились; спільне господарство не ведуть; проживають окремо. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позов підставний, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем, в останнього відсутні які-небудь почуття до відповідача, а відтак наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сторін по справі нічого не об'єднує, а тому такий необхідно розірвати, а позов задовольнити у повному обсязі. Розподіляючи судові витрати, суд приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з квитанцією, наявною у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено 640 грн. 00 коп. судового збору, що підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved