Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить скасувати п.п. 2,3 розпорядження Дніпровського сільського голови Білозерського району Херсонської області № 20 від 16.02.2016 року та поновити його на посаді директора Агрофірми радгосп «Білозерський» з 05.01.2015 року, посилаючись на незаконність оскаржуваного розпорядження в частині його звільнення фактично у звязку з його неодноразовим поновленням на роботі судом та укладенням з ним контракту 23.03.2015 року в період дії якого й прийнято оскаржуване розпорядження. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги за підставами вказаними у позові, доповнивши обгрунтування позову фактичним продовженням трудових відносин з позивачем та укладенням з ним трудового договору на невизначений строк відповідно до ч.2 ст. 391 КЗпП України. Дніпровський сільський голова Білозерського району Херсонської області в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Представник Комунального підприємства Агрофірма радгосп «Білозерський» та Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області надав суду відзиви на позов, які підтримав в судовому засіданні та просив відмовити у задоволенні вимог позивача посилаючись на законність оскаржуваного розпорядження сільського голови у звязку із закінченням 05.01.2015 року строку дії контракту укладеного з позивачем 06.11.2009 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 81, 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім тих які визнаються учасниками справи, є загальновідомими або встановлені рішенням суду в іншій справі. Судом встановлено, що згідно розпорядження Дніпровського сільського голови Білозерського району Херсонської області № 86-р від 06.11.2009 року [PERSON] призначено директором Агрофірма радгосп «Білозерський» з укладенням контракту. Відповідно до контракту укладеного 06.11.2009 року між Дніпровською сільською радою Білозерського району Херсонської області в особі її голови та позивачем [PERSON] термін дії контракту з 06.01.2010 року по 05.01.2015 року (п.9.1 контракту), а контракт розривається в тому числі у разі закінчення його терміну (п.8.2 контракту). З досліджених в судовому засіданні розпоряджень Дніпровського сільського голови Білозерського району Херсонської області та рішень судів різних інстанцій встановлено, що укладений сторонами 06.11.2009 року контракт неодноразово розривався з ініціативи відповідачів та позивач поновлювався на роботі судом у звязку з незаконним його звільненням. Згідно розпорядження Дніпровського сільського голови Білозерського району Херсонської області № 20 від 16.02.2016 року на підставі рішення апеляційного суду Херсонської області від 16.02.2016 року [PERSON] поновлено на посаді директора Комунального підприємства Агрофірма радгосп «Білозерський» з 13.03.2014 року та з 05.01.2015 року, а також розірвано укладений з ним контракт з 05.01.2015 року у звязку із закінченням терміну його дії. Вказані обставини підтверджуються поясненнями представників позивача та відповідачів й сторонами визнаються. Згідно ст. 43 Конституції України, поряд з іншим, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Поряд з цим, Пленум Верховного Суду України у п.13 Постанови № 9 від 06.11.1992 року звернув увагу судів при розгляді справ про поновлення на роботі осіб звільнених за п.8 ст.36 КЗпП на можливість припинення трудового договору при наявності умов для його розірвання визначених сторонами в контракті. Відповідно до ст. 36 ч.1 п. 8 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави передбачені контрактом. Статтею 21 КЗпП України передбачено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Згідно ст. 391 КЗпП України, якщо після закінчення строку трудового договору трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Як встановлено судом в ході судового розгляду контракт укладений 06.11.2009 року з позивачем згідно п. 9.1 на період з 06.01.2010 року по 05.01.2015 року, після спливу якого трудові відносини з позивачем припинені, про що свідчить його неодноразове звільнення з ініціативи відповідачів та фактичне невиконання ним трудових обовязків, що сторонами не заперечувалось. При цьому, угода між Дніпровською сільською радою Білозерського району Херсонської області та позивачем відповідно до п. 8.6 вказаного контракту про продовження його дії на новий строк в передбаченому цим пунктом порядку та строки не укладалася. За таких обставин відсутні підстави для визнання незаконним оскаржуваного позивачем розпорядження Дніпровського сільського голови Білозерського району Херсонської області № 20 від 16.02.2016 року в частині розірвання укладеного з позивачем контракту та його звільнення, оскільки воно прийнято з дотриманням вимог ст.ст. 21, 23, 36, 391 КЗпП України та п.п. 8.2, 8.6, 9.1 контракту укладеного сторонами 06.11.2009 року. Доводи представника позивача про неможливість позивача продовжувати виконання своїх обовязків на протязі тривалого часу, в тому числі й з 05.01.2015 року, не дають підстав вважати триваючими трудові відносини між сторонами, а навпаки свідчать про бажання відповідачів припинити трудові відносини з позивачем, що фактично сторонами визнається. Що стосується доводів представника позивача про наявність іншого контракту укладеного між сторонами 23.03.2015 року, вони не приймаються судом до уваги, як такі що не впливають на законність розпорядження Дніпровського сільського голови Білозерського району Херсонської області № 20 від 16.02.2016 року, яким розірвано контракт укладений сторонами 06.11.2009 року термін якого сплив 05.01.2015 року. Поряд з цим, доводи представника позивача про невизначений строк укладеного з позивачем трудового договору, з посиланням на ч. 2 ст. 391 КЗпП України, не можуть бути враховані судом, оскільки будь-яких доказів переукладення, в тому числі неодноразового, з позивачем трудового договору суду не надано та вказана обставина не може бути підставою для скасування оскаржуваного розпорядження про розірвання контракту укладеного на певний строк. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача та поновлення його на роботі, як незаконно звільненого за розпорядженням Дніпровського сільського голови Білозерського району Херсонської області № 20 від 16.02.2016 року.

Outcome: dismissed