Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], відносно її малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], зазначивши, що мати дітей ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по їх вихованню та утриманню, долею дітей не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, про фізичний, духовний та розумовий розвиток дітей не піклується. В судове засідання представник позивача не з'явилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримала повністю, наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, не повідомила суд про причини неявки, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином шляхом направлення виклику на адресу, вказану в позовній заяві, який був отриманий нею особисто, про що свідчить підпис у поштовому повідомленні, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заяви про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача, третьої особи про слухання справи за їх відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народився [INFO], матір'ю його є [PERSON] Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народився [INFO], матір'ю його є [PERSON] Відомості про батька дітей при реєстрації народження записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України. 24 жовтня 2014 року до служби у справах дітей Мелітопольської міської ради надійшла заява від [PERSON], в якій вона повідомила, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживають в родині [PERSON], до 2012 року мати також проживала разом з дітьми постійно. Протягом 2012 року мати періодично зникала з дому на тривалий час, не повідомляла про своє місце знаходження. З січня 2013 року мати з дітьми не проживає, декілька разів їх відвідувала, матеріально не утримує, державну допомогу на утримання дітей витрачає на власні потреби. Дітей виховують та матеріально утримують [PERSON] та її чоловік [PERSON] Відповідно до інформації адміністрації Мелітопольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 13 від 15 жовтня 2014 року №443, малолітній [PERSON], [INFO], є учнем вказаного закладу. Дитина проживає в сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Сім'я [PERSON] перебуває на внутрішньо-шкільному обліку, як сім'я, яка опинилася в складних життєвих обставинах, у зв'язку з ухиленням матері [PERSON] від виховання дітей. Мати живе окремо від дітей, не займається її вихованням, матеріально не утримує. Згідно довідки дільничного педіатра, [PERSON], [INFO], проживає в сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS], яка приводить дитину на прийоми, займається його лікуванням амбулаторно та в стаціонарі КУ «Мелітопольська міська дитяча лікарня». Також, спеціалістами служби у справах дітей з [PERSON] проводилася профілактична робота з питання щодо ухилення її від обов'язків по вихованню дитини. Відповідно постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 грудня 2014 року [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. 19 березня 2015 року рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради № 38/3 затверджено висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], яким встановлено, що вона свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню і матеріальному утриманню дітей, тривалий час з ними не проживає, не турбується про їх фізичний, розумовий, духовний розвиток, не піклується про неї, про стан здоров'я, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх самоусвідомлення, матеріально не утримує, а тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради вважає доцільним позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав по відношенню до [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані поважати дитину, виховувати її, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до пункту 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, судом встановлено, що мати [PERSON] систематично і навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків протягом тривалого часу: не виявляє інтересу до існування своїх дітей, не спілкується з дітьми у обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, матеріально дітей не забезпечує. За таких обставин суд вважає необхідним позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. У відповідності до вимог ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі по 1/4 частині з усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь юридичної або фізичної особи, під опіку або на виховання яких будуть передані діти, починаючи з 11 лютого 2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved