Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 2 859 734 грн., з яких: 2 799 000 грн. - сума основного боргу, 60 734,47 грн. - заборгованість зі сплати процентів річних, готівкою одноразовою операцією через касу Публічного акціонерного товариства «Златобанк». Пізніше позовні вимоги було зменшено, а саме позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 2 659 734,47 грн., з яких: 2 599 000 грн. - сума основного боргу, 60 734,47 грн. - заборгованість зі сплати процентів річних, готівкою одноразовою операцією через касу Публічного акціонерного товариства «Златобанк». Позовні вимоги мотивує тим, що 29.07.2014 року між ним та ПАТ «Златобанк» укладено договір банківського вкладу № 066320 «Класичний плюс» в національній валюті, предметом якого є розміщення позивачем у банку строкового вкладу у розмірі 2 800 000,00 грн., строком до 19.08.2014 року, з виплатою процентів у розмірі 17 % річних. 09.10.2014 року між сторонами було укладено угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне обслуговування фізичних осіб № 070917, відповідно до умов якого позивачем було внесено на вкладний рахунок грошові кошти у розмірі 2 799 000,00 грн., строком до 09.01.2015 року, з виплатою процентів у розмірі 21,5 % річних. Також, 23.10.2014 року між сторонами було укладено договір про внесення змін до Угоди про приєднання до публічної пропозиції про комплексне обслуговування фізичних осіб, зокрема, було обумовлено строк розміщення вкладу до 07.11.2014 року, з виплатою процентів у розмірі 16,5 % річних. 08.12.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявами про видачу вкладу, проте грошові кошти у повному обсязі повернуті не були. Представник позивача в судове засідання не з'явився, на адресу суду подав заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою представника позивача суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, так як представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. 29.07.2014 року [PERSON] та ПАТ «Златобанк» уклали договір банківського вкладу № 066320 «Класичний плюс» в національній валюті, предметом якого є розміщення позивачем у банку строкового вкладу у розмірі 2 800 000,00 грн., строком до 19.08.2014 року, з виплатою процентів у розмірі 17 % річних (а.с. 8-9). 09.10.2014 року між сторонами було укладено угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне обслуговування фізичних осіб № 070917, відповідно до умов якого позивачем було внесено на вкладний рахунок грошові кошти у розмірі 2 799 000,00 грн., строком до 09.01.2015 року, з виплатою процентів у розмірі 21,5 % річних (а.с. 10). 23.10.2014 року між сторонами було укладено договір про внесення змін до Угоди про приєднання до публічної пропозиції про комплексне обслуговування фізичних осіб, зокрема, було обумовлено строк розміщення вкладу до 07.11.2014 року, з виплатою процентів у розмірі 16,5 % річних (а.с. 11). 08.12.2014 року позивач звернувся до ПАТ «Златобанк» із заявами про видачу вкладу, проте грошові кошти йому повернуті не були (а.с. 37-40). Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 року № 105 «Про віднесення ПАТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13 лютого 2015 року № 30 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Златобанк», згідно з яким з 14.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Златобанк». Згідно зі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] були виплачені грошові кошти в розмірі 200 000 грн. Згідно ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження права клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, § 56, 20 жовтня2011 року)». Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»: «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права». Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Таке порушення виявилося в наступному: У ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. Але, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які відповідач отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув у повному обсязі. Враховуючи, що позивачеві Фондом гарантування вкладів фізичних осіб були виплачені грошові кошти в розмірі 200 000 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума банківського вкладу у розмірі: 2 799 000 - 200 000 = 2 599 000 грн. Відповідно до виписки по угоді 070917 від 09.10.2014 року (з 09.10.2014 року по 22.12.2014 року), наданої ПАТ «Златобанк», позивачу були виплачені проценти у розмірі 35 428,44 грн., остання дата нарахування - 06.11.2014 року. Враховуючи, що з 07.11.2014 року по 24.12.2014 року кількість днів прострочення становить 48 днів, розмір процентів складає 16,5 %, то загальна сума процентів річних за договором складає 60 734,47 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved