Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки грошову суму в розмірі 112 500 грн. 00 коп. в якості оплати ? частини вартості проданої відповідачкою за його довіреністю 23.08.2016 їх спільної квартири [ADDRESS]. Позивач та його представник [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягають, пояснивши при цьому, що сторони по справі колишнє подружжя, яким на праві спільної часткової власності у рівних частках належала квартира [ADDRESS]. У серпні 2016 року позивачем було видано довіреність на імя відповідачки з правом продажу даної квартири. В подальшому 23.08.2016 відповідачкою було відчужено вищевказану квартиру за ціною 225000 грн. Однак, до теперішнього часу відповідачка частину суми від продажу квартири позивачу не передала. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши при цьому, що сторонам, як подружжю, належала однокімнатна квартира [ADDRESS]. В даній квартирі вони не жили. Від шлюбу з позивачем у них є дві дочки. Коли одна з дочок вирішила обміняти свою однокімнатну квартиру на двокімнатну квартиру, то позивач надав згоду на продаж їх спільної квартири з метою доплати за двокімнатну квартиру дочки при обміні. Позивач видав довіреність на відповідачку, яка після продажу квартири відразу віддала гроші від продажу квартири дочці. Після чого, дочка дала кожному з батьків по 1500 доларів США. Суд, вислухавши пояснення сторін, їхніх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом сторони з 01.10.1983 перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому був розірваний у 2010 році, про що не заперечувалось сторонами та підтверджується відміткою органу РАЦС у паспорті /а.с.82-83/. 23 серпня 2016 року приватним нотаріусом [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] /а.с.39-41/. При складанні даного договору [PERSON] виступала як продавець, яка діяла за себе особисто та в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом [PERSON] 05 серпня 2016 року та зареєстрованої в реєстрі за №2099 /а.с.38/. Отже, при укладанні договору купівлі-продажу відповідачка діяла від імені позивача по довіреності. Із матеріалів справи вбачається, що 05 серпня 2016 року позивач [PERSON] надав довіреність, якою уповноважив відповідачку [PERSON] зареєструвати право власності належної йому частки квартири [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав; продати цю належну йому частку даної квартири; бути його представником у відповідних органах щодо його зняття з реєстрації з місця проживання та/або реєстрації його місця проживання за будь-якою адресою. Також, даною довіреністю повіреному було надано права перелік, яких вказаний в довіреності. Строк дії довіреності до 05 серпня 2019 року. Довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] /а.с.38/. Згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] 23 серпня 2016 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2284, [PERSON], яка діяла за себе особисто та на підставі довіреності від імені [PERSON] (продавці) та з другої сторони [PERSON] (покупець) уклали договір про те, що за цим договором «продавці» передають у власність «покупцю» квартиру [ADDRESS]. Відповідно до\~ст. 244 ЦК України\~представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Відповідно до ч. 1 ст. 1006 ЦК України повірений зобов'язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. Вказана стаття має імперативний характер, тому, обов'язки повіреного є такими, що встановлені безпосередньо законом. Повірений зобов'язаний негайно передати все одержане за договором довірителеві. У зв'язку з тим, що правочин, вчинений повіреним, створює правові наслідки саме для довірителя, йому ж на праві власності належатиме майно, яке повірений одержить у зв'язку з виконанням договору. Тому, повірений зобов'язаний негайно передати таке майно власникові, а у разі невиконання цього обов'язку повинен нести відповідальність за спричинену матеріальну шкоду. В судовому засіданні відповідачкою не заперечувався факт неповернення коштів від продажу квартири, оскільки гроші отримані від продажу квартири вона одразу передала їхній дочці для обміну квартирами. Відповідно до п. 2 вищезазначеного договору продаж квартири вчинено за 249050 грн., які продавці одержали від покупця повністю до підписання цього договору. Відповідно до висновку про оціночну вартість нерухомого майна, виданого ТОВ «АН «Альянс-Да» 15 серпня 2016 року, загальна вартість квартири, що є предметом цього договору, становить 249050 грн./а.с.42-63/. Таким чином, своїм підписом під договором купівлі-продажу квартири відповідачка [PERSON], що діяла також і від імені продавця [PERSON], підтвердила факт повного розрахунку за продану квартиру. Тому, вартість квартири, яку необхідно відповідачці повернути позивачу та щодо якого виник спір є сума 249050 грн., де частка позивача від продажу буде складати 124525 грн., але позивач в судовому засіданні не заперечував щодо повернення йому суми від продажу квартири, вказаної ним в позові у розмірі 112500 грн. і наполягає саме на цій сумі. Отже, повноваження повіреного щодо юридичних дій з укладення цивільно-правових угод, предметом яких була квартира, чітко визначалися наданою довіреністю. Законодавством чітко визначено дії повіреного по закінченню виконання договору доручення, зокрема, негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. Отже, у відповідачки перед позивачем з моменту продажу квартири виникло зобовязання щодо передачі довірителеві коштів, отриманих на виконання доручення. Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Жодних доказів того, що позивач отримав за продаж квартири кошти від відповідачки, суду не надано. Не надано суду і доказів того, що позивач дав згоду та довірив відповідачці передати його частину грошей від продажу квартири дочці, в довіреності про це не зазначено. Аналогічна позиція викладена в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 09 квітня 2014 року у цивільній справі № 6-55231св13. Виходячи з викладеного суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 112500 грн. 00 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved