Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив ухвалити рішення про припинення стягнення з нього ([PERSON]) на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], які проводяться на підставі рішення Долинського районного суду від 26 листопада 2013 року; стягнути аліменти з [PERSON] на його ([PERSON]) користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дочкою повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачкою [PERSON] він перебував в зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2008 року. 20 вересня 2013 року шлюб з останньою розірвано, дочку [PERSON] вирішено залишити на проживанні з матір'ю. Він не заперечував проти визначення місця проживання дочки з відповідачкою, оскільки діяв в інтересах дитини. Після розірвання шлюбу дочка [PERSON] переїхала з [PERSON] проживати до бабці [PERSON] в м. Борислав. Він матеріально утримував дитину, піклувався про неї, часто забирав до себе, робив все можливе для нормального її розвитку. Незважаючи на те, що він виконував свій обов'язок по утриманні дитини, [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дочки, яке згідно рішення Долинського районного суду від 26 листопада 2013 року проводиться в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку. Сплачуючи аліменти, він також додатково брав участь в утриманні дочки в грошовій та натуральній формі. Однак після розірвання шлюбу та переїзду до своєї матері, [PERSON] почала регулярно вживати спиртне, вести аморальний спосіб життя, перестала брати участь у вихованні дочки, отримані аліменти витрачала на себе, виділяючи своїй мамі мізерні суми для придбання продуків харчування для дитини. Така поведінка колишньої дружини стала причиною звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з ним. Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 30 березня 2017 року визначено місце проживання дочки з ним за адресою м. Долина Івано-Франківської області. Після прийняття вказаного рішення судом, дочка почала проживати з ним в м. Долина, де навчається в школі. Натомість [PERSON], не беручи будь-якої участі у вихованні та утриманні дитини, продовжує отримувати аліменти на дочку, витрачаючи їх на власні потреби, що послужило підставо для звернення до суду з вимогою про припинення стягнення аліментів на користь [PERSON] Він намагався домовитися з відповідачкою про спосіб виконання нею обов'язку щодо утримання дитини, однак остання не бажає домовлятися та брати участь в утриманні дочки в будь-який формі, насміхається з нього, що стало причиною звернення до суду з вимогою про стягнненя з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Оскільки доходи в [PERSON] нерегулярні, мінливі, тому розмір аліментів просить визначити у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивач позов підтримав, зіславшись на вищевикладене, просив його задовольнити. Додатково пояснив, що неповнолітня [PERSON], якій на даний час виповнилося 8 років, згідно рішення суду проживає з ним. Він її матерільно утримує та зебезпечує всім необхідним, тому підстав для стягнення з нього аліментів на її утримання на користь [PERSON] не має. При цьому, дочка ходить в школу, відвідує різні гуртки: танцювальний, плавання, що потребує витрат. Однак [PERSON] участі в утриманні дитини не бере, нічого не купує. Відповідачка працює, однак йому не відомо чи офіційно, часто змінює місце роботи, тому просить стягнути на його користь аліменти у твердій грошовій сумі. Інших утриманців вона не має, є фізично здоровою. Враховуючи, що спір фактично виник між ним та відповідачкою [PERSON], тому судові витрати просить стягувати тільки з неї. Не заперечив проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час, день та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про що свідчать їхні розписки (а.с. 29, 37, 38, 40). Враховуючи, що відповідачі були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, не вказали причини неявки, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності не надходило, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом цих положень закону, аліменти є формою участі в утриманні дитини того з батьків, хто проживає окремо від дитини. Таким чином, якщо дитина стала постійно проживати з тим з батьків, хто сплачував аліменти на її утримання, інший з батьків втрачає правові підстави на їх утримання. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розмірі платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 березня 2009 року [PERSON] народилася [INFO], актовий запис № 89. Її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Долинського районного суду від 26 листопада 2013 року, яке набрало законної сили 09 грудня 2013 року, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 7). Згідно рішення Бориславського міського суду Львівської області від 30 березня 2017 року, яке набрало законної сили 11 квітня 2017 року, визнечене місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON], який зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 8-12). Як вбачається з копії довідки № 48 від 26.04.2017 р., [PERSON] дійсно навчається в 2-Б класі Долинської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 6 Долинської районної ради Івано-Франківської області (а.с. 15). З огляду на викладене та встановлені судом обставини справи, оскільки дитина, на утримання якої присуджені аліменти, проживає з батьком та знаходиться на його утриманні, суд вважає необхідним припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], яке проводиться на підставі виконавчого документа, виданого згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2013 року, а позов в цій частині задовольнити повністю. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно дост. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язок щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають окремо. Неповнолітня [PERSON] проживає з батьком та перебуває на його утриманні. Відповідачка участі в утриманні дитини не бере, хоча зобов'язана це робити на рівні з позивачем, тому є підстави для стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивача. Враховуючи матеріальне становище та стан здоров'я дитини, матеріальне становище та стан здоров'я платника аліментів, а також те, що відповідачка має можливість працювати та сплачувати аліменти, інших утриманців не має, суд приходить до переконання, що з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 900,00 грн. щомісячно, а позовні вимоги в цій частині задовольнити частково. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. При цьому, суд бере до уваги, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з вимогою до [PERSON] про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] в дохід держави. Щодо вимоги про припинення стягнення аліментів, то суд враховує те, що позивач поніс судові витрати в сумі 960,00 гривень (640,00 грн. +320,00 грн. (а.с. 1, 19)), які просив стягнути тільки з одного з відповідачів, а саме з [PERSON], не наполягаючи на стягненні відповідної частки з Долинського РВ ДВС, тому з останньої на користь позивача слід стягнути 480,00 гривень (960/2) понесених судових витрат. На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ст.ст. 141, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial