Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 17 грудня 2012 року померла його бабуся, [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,03 га, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташована на території Новопавлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області. Його рідна сестра, [PERSON], також є спадкоємцем першої черги за законом спадщини [PERSON], оскільки її рідний син - [PERSON], помер до відкриття спадщини, 30.11.2010р. Ще за свого життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] вище зазначену земельну. У визначений законодавством шестимісячний строк, з моменту відкриття спадщини, позивач не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини [PERSON], оскільки задовго до її смерті він постійно проживав разом з нею за місцем своєї реєстрації у Запоріжжі, при тому що бабуся була зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджує факт прийняття ним спадщини. До 2016-го року позивач не звертався до нотаріальних органів з питання переоформлення на своє ім'я обєкту спадщини бо займався пошуком оригіналу Державного акту на земельну ділянку, який віднайшов лише в кінці 2015-го року. 04.02.2016 року позивач подав до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу [PERSON] заяву з документами на видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (пай), згідно яких нею було заведено спадкову справу №9 за 2016 рік, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено через пропуск строку для прийняття спадщини. Відсутність правовстановлюючого документу на імя позивача позбавляє можливості отримувати орендну плату за цим договором, яка перебуває в користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Клас», на підставі договору оренди земельної ділянки від 26.03.2008р. Просить суд визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER], право власності на спадщину, що залишилася після померлої 17 грудня 2012 року [PERSON], у вигляді земельної ділянки загальною площею 6,03 га, цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташованої на території Новопавлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право приватної власності на землю І-ЗП №042029, виданим Новопавлівською сільрадою 27.12.1999р., про що зроблено відповідний запис в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №19, з правом реєстрації його на його імя. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 17 грудня 2012 року померла [PERSON], підтвердженням чому є свідоцтво про смерть серії 1-ЖС №257942, видане 18.12.2012 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Згідно до державного акту на право приватної власності на землю І-ЗП №042029, виданого Новопавлівською сільрадою 27.12.1999р. - [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 6,03 га, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка розташована на території Новопавлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області Відповідно до заповіту, посвідченого 05.11.2001 року секретарем виконавчого комітету Новопавлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, зареєстрованим за №231, [PERSON] « всю належну їй земельну ділянку/пай/, яка перебуває у колективній власності КСП «Родіна», що на день смерті буде їй належати і на яку вона за законом матиме право заповідає [PERSON]»/а.с.31/. У визначений законодавством шестимісячний строк, з моменту відкриття спадщини, [PERSON] не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини [PERSON], оскільки він проживав разом з [PERSON] з 15.02.2007 року по день смерті 17.12.2012 року, що підтверджується довідкою Новопавлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 11.04.2016 року №109/01-27, довідкою Запорізької міської ради міського комунального підприємства «Основаніє» Центра обслуговування споживачів від 14.04.2014 року №541. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 цього Кодексу визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтями 1296-1299 ЦК України визначено, що питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку , яка розташована на території Новопавлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право приватної власності на землю І-ЗП №042029, видане Новопавлівською сільрадою 27.12.1999р. Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено через пропуск строку для прийняття спадщини, визначеного ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, про що була надана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №17/02-31 від 04.02.2016р. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна за заповітом або за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Отже, судом встановлено, що позивач прийняв фактично спадщину за заповітом, крім того, його рідна сестра, [PERSON] - відповідач у справі, відповідно до положень ст. 1266 Цивільного кодексу України, також є спадкоємцем першої черги за законом спадщини [PERSON], оскільки, - [PERSON], помер до відкриття спадщини, 30.11.2010р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС №189348, виданим 01.12.2010 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, яка на спадщину не претендує, що підтверджується поданою до суду заявою. Також, як вбачається із копії спадкової справи №9/2016, що відкрилася після смерті [PERSON], померлої 17.12.2012 року, інші спадкоємці відсутні. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховним Судом висловлена правова позиція, відповідно до якої свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Outcome: approved