Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 11.11.2011 року у розмірі 117\~000,00 грн. та судовий збір в сумі 1 762,00 грн.\~ Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.11.2011 року [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши Анкету Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». 21.06.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Сold» відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив, що свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», « Правилами користування платіжною карткою» та Тарифами банку складає між ними та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов договору відповідач зобовязання за кредитним договором не виконав, у звязку з чим станом на 31.10.2017 року має заборгованість 117\~000,00 грн., яка складається з наступного: - 9998,69 грн. заборгованість за кредитом, - 107001,31 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.\~\~\~ Ухвалою судді від 26.02.2018 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 13.00 год. 21.03.2018 року, яке у звязку з неявкою сторін було відкладено на 08.00 год. 23.04.2018 року.\~\~\~\~\~ Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином, та в п.3 в позовної заяви зазначив про розгляд справи без участі представника Банку, а в разі неявки в судове засідання відповідача проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити на підставі наявних матеріалів справи заочне рішення, відповідно до вимог ст., ст. 280 284 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як убачається із Анкети-заяви [PERSON] від 11.11.2011 року, вона містить пункт наступного змісту: «Я ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які були надані мені для ознайомлення у письмовому вигляді Я згодний з тим, що ця заява, разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та банком договір про надання банківських послуг» (а.с.10 на звороті). Таким чином, під час укладення договору б/н від 11.11.2011 року були дотримані вимоги як частини 1, так і частини 2 ст. 207 ЦК України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін. З врахуванням наведеного, вказаний вище кредитний договір складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг. Отже, доведеним є факт, що 11.11.2011 року між ПАТ\~ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умови сплати 27,60%\~ річних на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 21.06.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Сold» відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.10 - 35). Зокрема, судом встановлено, що пунктом 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг сторони погодили, що після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, [PERSON] здійснює перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну карту. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт надає Банку право у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Також пункт 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачає, що підписання даного договору є прямою та безумовною згодою Клієнта стосовно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Згідно п 1.1.2.16 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний підтримувати в актуальному стані номер свого мобільного телефону та інші контактні дані, які перебувають у банка. У випадку їх зміни інформувати про це банк в строк не пізніше 15 днів з моменту їх зміни. Таким чином, рішення про розмір кредитного ліміту банк приймає вже після підписання заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов\~ та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно\~ з п. 2.1.1.7.6 Умов\~ та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Зокрема, з витягу з тарифів обслуговування кредитних карт також зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, в звязку з чим банк буде вимушений звернутися до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання\~ (неналежне виконання).\~\~\~Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Таким чином, з позовної заяви вбачається, що відповідно до розрахунку банку відповідач не виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином, в результаті чого станом на 31.10.2017 року має заборгованість 117\~000,00 грн., яка складається з наступного: - 9998,69 грн. заборгованість за кредитом, - 107001,31 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. З наданого розрахунку вбачається, що в період з 21.06.2013 року по 31 серпня 2014 року за користування кредитом позивач нараховував відсотки в розмірі 27,60% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, в період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - 32,40% річних, в період з 01 квітня 2015 по 31 жовтня 2017 року - \~42,00% річних. Тобто, вбачається, що позивач неодноразово збільшував відсоткову ставку за кредитом. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України \~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17 та від 30 листопада 2016 року у справі №6-82цс16. Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», відповідач отримав кредит з відсотковою ставкою 2,3% в місяць, тобто 27,6%% в рік. 21.06.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Сold» відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. з відсотковою ставкою 2,3% в місяць, тобто 27,6%% в рік (а. с. 11). В період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - 32,40% річних, в період з 01 квітня 2015 по 31 жовтня 2017 року - \~42,00% річних, тобто, вбачається, що позивач неодноразово збільшував відсоткову ставку за кредитом. Суд вважає, що позивачем незаконно було збільшено в односторонньому порядку відсоткову ставку за кредитним договором, оскільки таке збільшення відбулося в односторонньому порядку відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, який не відповідає\~ ст.1056-1 ЦК України. Зокрема, відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), банк зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Інших положень, які надають право банку збільшувати процентну ставку за договором, регламентують умови та порядок такого збільшення, вказані Умови та правила надання банківських послуг не містять. Зокрема, відповідно до п. 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за N 541/13808, банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку). Згідно з ч. 1 ст.651 ЦК України \~зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» \~банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. У документах, які у своїй сукупності складають укладений між сторонами кредитний договір, всупереч ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, не визначено тип процентної ставки (фіксована або змінювана). Згідно з ч. 3 ст.1056-1 ЦК України \~фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.\~\~\~\~\~\~ Суд зауважує, що порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч. 4-6 ст.1056-1 ЦК України. Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення.\~\~\~\~ Як убачається, позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, а тому не можна вважати, що сторонами було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку. Сама по собі вказівка в Умовах та правилах надання банківських послуг на право банку змінювати тарифи, з огляду на вимоги закону, є недостатньою. Окрім цього, відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Однак, позивачем не надано суду доказів про вручення відповідачеві під розписку повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, а є лише посилання на тарифи банку, які викладені на банківському сайті, тому таке збільшення є незаконним також і з цих підстав. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за процентами за період по 31.10.2017 року, виходячи з діючої на час укладення кредитного договору ставки, тобто 27,60 % річних, що за розрахунком суду становить 11\~745,81 грн.\~ (Розрахунок за період з 01.09.2014 року по 31.10.2017 року до стягнення підлягають проценти в сумі 11\~745,81 гривень (9998,69 грн. (залишок простроченої заборгованості по кредиту) х 27,60 % (річна процентна ставка) / 360 днів (кількість днів в році, що визначена домовленістю сторін при укладенні договору) х 1157 (дні прострочення з 01.09.2014 року по 31.10.2017 року) = 9256 грн. + 2489,81грн. (залишок заборгованості по процентам станом на 31.08.2014 року) = 11\~745,81 грн.). Таким чином, суд вважає встановленим, що станом на 31.10.2017 року утворилась заборгованість за\~ кредитним договором в загальній сумі 21744,50грн., із них: заборгованість за кредитом 9998,69 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 11745,81 грн.. Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує на користь\~ позивача\~ сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 327,47 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial