Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача борг за кредитним договором в розмірі 21 675 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.12.2012 року між ТзОВ «Комерційний банк «Дельта Банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір відповідно до умов заяви № 006-13563-111212, згідно якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № 26252907405910 та встановив ліміт кредитної лінії в розмірі 16 775,00 грн. Відповідно до умов договору банк відкрив позичальнику картковий рахунок № 26252907405910 на суму 16 775,00 грн. Відповідач станом на 02.06.2014 року порушив умови кредитного договору, своєчасно кошти не вносив, у зв’язку з чим виникла прострочена заборгованість. Відповідач неодноразово був повідомлений про заборгованість, однак на даний час кредит не погасив. Станом на 02.06.2014 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 21 675 грн., яку просить стягнути на користь банку. В судове засідання представник позивача не з’явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить його задоволити, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, проти чого відповідач не заперечив. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що 11 грудня 2012 року він уклав кредитний договір з ПАТ «Дельта Банк», згідно умов якого йому було надано кредитні кошти в сумі 20 000 грн. Даний кредитний договір він уклав на прохання свого товариша [PERSON], про що той написав йому розписку. Окрім цього, зазначив, що він здійснював погашення кредиту, проте несвоєчасно, по мірі повернення [PERSON] позичених у нього коштів. Визнає борг, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 11 грудня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 006-13563-111212 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки /а.с.4-7/. Відповідно до ч.2 кредитного договору позивач відкрив відповідачу поточний рахунок з використанням платіжної картки № 26252907405910 в національній валюті – гривні, випустив та надав держателю платіжну картку. Відповідно до п.2.4 строк ліміту кредитної лінії – 364 дні /а.с.4/. За умовами договору, держатель карти зобов’язаний щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді обов’язкового мінімального платежу, який складається із частки обов’язкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредит, плати за обслуговування, овердрафту, процентів за овердрафт, штраф за прострочену заборгованість та суми заборгованостей минулих періодів. Окрім цього, плата за обслуговування кредитного ліміту нараховується щомісячно, в останній робочий день поточного місяця, від суми кредитного ліміту та у разі наявності заборгованості за рахунком станом на день нарахування. Сплачується у день поповнення карткового рахунку. /а.с.4з/ Як вбачається з розрахунку заборгованості, долученого до позовної заяви, станом на 02.06.2014 р. у відповідача перед банком виникла заборгованість на загальну суму 22 125 грн. 00 коп., а саме: тіло кредиту – 12 800 грн., прострочене тіло кредиту – 3 975 грн., заборгованість за відсотками – 4 900 грн. та комісія – 450 грн. /а.с.3/. В судовому засіданні встановлено та не заперечується відповідачем, що всі кошти, які відповідач вносив на рахунок банку, останнім зараховано. Наведене підтверджується, зокрема і дослідженим в судовому засіданні розрахунком заборгованості від 02.06.2014 року, з якого вбачається, що відповідач [PERSON] здійснював погашення кредиту, а саме: з 25.01.2013 року - в сумі 1 700 грн., 25.02.2013р. – 1 400 грн., 25.03.2013р. – 1 200 грн., 26.03.2013р. – 100 грн., 22.04.2013р. – 1 300 грн., 29.05.2013р. – 1 400 грн., 05.08.2013р. – 4 200 грн. та 27.12.2013р. – 3 525 грн. /а.с.3/. Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо договором позики встановлений обов’язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні відповідач визнав, що заяву № 006-13563-111212 від 11.12.2012 року підписав, анкету заповнив та кошти отримав, проте своєчасно не повернув, а тому вказану суму слід стягнути з відповідача на користь позивача. Підлягають стягненню з відповідача і понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved