Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком по [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу йому належить житловий будинок по [ADDRESS] Крім нього у будинку зареєстрований його син [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2013 року відповідач змінив своє місце проживання. На даний час відповідач перебуває на території Російської Федерації, самостійно знятися з реєстрації відмовляється, чим порушує [PERSON] права власника. Відповідач в будинку не проживає, всі витрати він несе одноособово, однак у зв`язку з реєстрацією відповідача в будинку він змушений сплачувати надмірні комунальні витрати, реєстрація [PERSON] не дає йому змоги оформити бажану житлову субсидію. Позивач у судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Позивач подав заяву у якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно договору купівлі-продажу від 15.10.1991 року [PERSON] належить будинок з господарськими спорудами, який знаходиться у [ADDRESS] . Згідно акту-розпорядження від 23.03.2019 року, квартального комітету №14, складеного в присутності сусідів, в якому в ході обстеження було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] , але не проживає в будинку з жовтня 2013 року. Згідно довідки квартального комітету №14 від 16 березня 2019 року вих.№57, [PERSON] , [INFO] , син власника, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою наданою на запит суду Управлінням дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради від 04.04.2019 року №968/75/16. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Відповідно до ст.ст.150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи надані позивачем докази, виходячи зі змісту наведених норм права і з урахуванням вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, а також те, що відповідач не надав суду доказів, які б вказували на те, що він не проживає у зазначеному будинку або відсутній у ньому з поважних причин, або за ним відповідно до закону зберігається право користування жилим приміщенням, суд вважає доведеним те, що відповідач втратив право користування спірним будинком. Тому позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved