Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати право власності на спадкове майно 6,5/10 частин квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка постійно мешкала в квартирі [ADDRESS]. [PERSON] за життя був складений заповіт, яким своє майно, а саме 26/100 частин квартири заповіла відповідачці - [PERSON], яка є дружиною її брата. Приблизно в 1990 році її мати та брат [PERSON] обміняли двокімнатну квартиру, в якій мешкали по [ADDRESS] на кімнату в комунальній квартирі [ADDRESS]. В 1994 році вона внаслідок обміну, за обмінним ордером, в'їхала в квартиру [ADDRESS]. Таким чином, в комунальній квартирі [ADDRESS] стало проживати дві окремі сім'ї: вона та мати з братом. Вона є співвласником 48/100 частин спірної квартири. [PERSON] та [PERSON] стали власниками 52/100 частин квартири [ADDRESS]. Враховуючи, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло 52/100 частини квартири [ADDRESS] належали в рівних частинах [PERSON] та [PERSON], спадкове майно [PERSON] у вказаній квартирі складає 26/100 частин. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є її діти, вона та її брат [PERSON] в рівних частинах. Враховуючи, що на час смерті матері [PERSON] вона досягла 56 річного віку та була пенсіонером за віком, вона має право на обов'язкову частку в спадщині яка відкрилась після її смерті та складає 6.5/100 частин спадкового майна. Проте, Третьою Київської державною нотаріальною конторою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які знаходяться у відповідачки. Тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що [PERSON] не має права на спадщину після смерті [PERSON], оскільки будь-якої допомоги їй не надавала, не доглядала за нею коли та хворіла. Крім того, вартість 6,5/100 частини квартири значно завищена позивачкою, і не відповідає її дійсній вартості. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову заперечував з тих же підстав, що і відповідачка [PERSON] Представник третьої особи Головного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу у відсутність представника Головного управління юстиції в м. Києві, за наявними в справі доказами та документами, та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO], є рідними братом та сестрою, та дітьми [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] від 15.10.1974 р. серії [NUMBER], виданим Міським РАГС, та свідоцтвом про народження [PERSON], виданого Відділом РАЦС Печерського РУЮ у м. Києві 03 лютого 2009 року, серії [NUMBER], та визнано сторонами, а тому не підлягає доказуванню в порядку ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 березня 1998 року Відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківської державної адміністрації, 52/100 частин квартири [ADDRESS], належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та [PERSON], в рівних частинах кожному. Загальна площа квартири становить 31,78 кв.м. За свого життя, 31.03.2010 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Фроловою А.О., зареєстрований в реєстрі за № 4-549, на ім'я [PERSON], відповідно до якого заповіла їй все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося і, взагалі, буде їй належати на день смерті та на, що вона за законом матиме право. Згідно свідоцтва про смерть від 24 жовтня 2011 року серія [NUMBER], [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 26/100 частин квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON]. є її діти: [PERSON] та [PERSON] На час відкриття спадщини [PERSON] досягла пенсійного віку, [PERSON] являвся інвалідом 3 групи від загального захворювання, а тому в силу ст.26 ЗУ «Про загальнообовґязкове державне пенсійне страхування», ч.4 ст.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», ст.1200 ЦК України вони були на день смерті матері непрацездатними дітьми. 21 лютого 2012 року [PERSON] звернулась до Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], та просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом. Проте, Листом Державний нотаріус Третьої Київської державної нотаріальної контори від 29 травня 2012 року № 1321/02-14 їй повідомив, що у спадковій справі щодо майна померлої [INFO] [PERSON] є заповіт на все майно не на її користь. Також зазначено, що вона є спадкоємицею на обов'язкову частку у спадщині і, що для вирішення питання по спадщині їй необхідно з'явитись до нотаріальної контори. 09.08.2013 року до Третьої Київської держаної нотаріальної контори звернувся представник за довіреністю [PERSON] - [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Листом державного нотаріуса Третьої Київської державної нотаріальної контори № 1546/0214 від 09.08.2013 року йому було повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] та належала померлій [INFO] [PERSON], видано бути не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказану квартиру. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно із ч. 3 ст. 1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно довідки форми № 3, виданої КП «ЖЕК «Татарка» Шевченківського району 22 лютого 2012 року, [PERSON] зареєстрований та постійно проживає в [ADDRESS] з 1990 року, а тому є таким, що прийняв спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України. Таким чином, у відповідності до вищевказаних норм цивільного законодавства кожний із дітей [PERSON] успадкував би за законом по 13/100 частини спірної квартири, однак, за наявності заповіту обов'язкова частка кожного у спадщині складає 6,5/100 частини квартири [ADDRESS]. За таких обстави, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved