Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] є троюрідним братом [PERSON] , яка померла [INFO] та визначити йому додатковий строк у три місяці з дня набрання даним рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька [PERSON] . Позов мотивує тим, що [INFO] померла його троюрідна сестра [PERSON] . Після смерті сестри відкрилась спадщина на належне їй майно: квартиру [ADDRESS] . Він є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті [PERSON] , як троюрідний брат померлої, оскільки на даний час інших спадкоємців за законом попередніх черг після її смерті немає. Після звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, з метою оформлення спадкового майна, що залишилось після смерті сестри, він дізнався, що ним пропущений встановлений чинним законодавством шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини та для підтвердження його прав, як спадкоємця за законом четвертої черги, йому необхідно встановити факт родинних відносин із сестрою. Шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] минув [INFO] . Строк для прийняття спадщини ним був пропущений у зв`язку з тим, що про смерть сестри він дізнався від працівників поліції, які розшукували родичів померлої. Окрім поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини для оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно, що залишилось після смерті сестри, йому також необхідно встановити факт родинних відносин, а саме те, що він є троюрідним братом [PERSON] , яка померла [INFO] . На даний час підтвердити факт родинних відносин з померлою в досудовому порядку не можливо, виходячи з того, що документи які підтверджують їх родинні зв`язки в повній мірі не збереглися. [PERSON] , 1888 р.н. - дід [PERSON] та [PERSON] , 1894 р.н. - дід [PERSON] являлись рідними братами, відповідно [PERSON] та [PERSON] є троюрідними братом і сестрою. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позов підтримали, з мотивів наведених у ньому та додаткових письмових поясненнях. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Подав заяву, у якій просив проводити розгляд справи за відсутності відповідача та представника відповідача. Вказав, що сторона відповідача при вирішенні справи покликається на розсуд суду. Представники третіх осіб державного нотаріуса п`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілової Тетяни Миколаіївни, [PERSON] позов заперечили, вказуючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували родинний зв`язок позивача з померлою [PERSON] . Представник [PERSON] подав до суду письмові заперечення, з яких вказав, що усі обставини, викладені у позові є видуманими, свідки є найманими особами, а докази штучно створеними. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів за відсутності третіх осіб. Дослідивши матеріали позовної заяви, заслухавши доводи учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - квартира [ADDRESS] . Матір`ю [PERSON] була [PERSON] , [INFO] , яка народилася в с. Лужков, Республіка Польща, що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] . Як вказує позивач, батьком [PERSON] був [PERSON] , 1888 р.н., який народився в Республіці Польща, та який являється дідом позивача. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 07.07.1958 р, її батьком був [PERSON] , 1924 р.н., який народився в Польщі. Позивач зазначає, що батьком [PERSON] був [PERSON] , 1894 р.н., який є дідом померлої [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що народилась в одному місці з дідом [PERSON] - батьком [PERSON] у с. Городло, Польща. [PERSON] є сином двоюрідної сестри [PERSON] - [PERSON] . Свідок [PERSON] показала, що померлу [PERSON] знала давно. Була знайома також з дідом [PERSON] - [PERSON] та з її батьком (сином [PERSON] ) - [PERSON] . Вона з [PERSON] проживала у цивільному шлюбі. У [PERSON] була лише одна дитина [PERSON] . [PERSON] (позивач) - це син двоюрідної сестри [PERSON] - [PERSON] . [PERSON] і [PERSON] є однією особою, однак його ім`я було невірно зазначено в документах, виданих на німецькій мові. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. [PERSON] є батьком [PERSON] . [PERSON] - це донька [PERSON] . З родиною [PERSON] вона спілкувалась регулярно. [PERSON] помер у 1994 році. До своєї смерті він проживав у Львові. Позивач є двоюрідним братом свідка, сином [PERSON] . [PERSON] є донькою [PERSON] (її діда). Підтвердила, що на долучених до позовної заяви позивачем фотознімках знаходяться [PERSON] та його рідні - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] . Відповідно ч.2 п.5 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до вимог ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно п.п. 1, 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України - про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеної у свідоцтві про народження або паспорті. Пленум Верховного Суду України в постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в п.7 роз`яснив, що суди вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням пояснень свідків та долучених до позовної заяви досліджених та перевірених судом письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, в тому числі фотоматеріалів, на думку суду факт родинних відносин на які посилається позивач, а саме те, що він є троюрідним братом [PERSON] , яка померла [INFO] є доведеним, а заява обґрунтованою. Вищезазначені докази повністю узгоджуються з позовною заявою [PERSON] , показаннями свідків і є такими, що дозволяють встановити факт родинних відносин позивача з померлою [PERSON] . При цьому, доводи представників третіх осіб щодо штучного створення доказів та необґрунтованості позову не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а відтак такі доводи відхиляються судом. Більше того, незважаючи на те, що треті особи, а також інші учасники справи обізнані у предметі і підставі позову, жоден з них не надав суду належні та допустимі докази з приводу того, що досліджені судом докази є недопустимими, неналежними або недостовірними. Крім того, суду не представлено жодного судового рішення, яке встановлює недостовірність наданих суду доказів. Від встановлення факту родинних відносин [PERSON] зі спадкодавцем залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач звернувся до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини за законом 21.08.2020 року. 25.09.2020 року листом завідувача П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілової Т.М. позивачу відмовлено у реалізації права на спадкування, оскільки спадкова справа після смерті [PERSON] вилучена на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова про тимчасовий доступ до речей і документів. Згідно п.24 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. У постанові Верховного Суду України 26.09.2012 року по справі №6-85цс-12 зазначається, що правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду України від 6 лютого 2013 року у справі 6-167цс12, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийнята спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Той факт, що позивач про факт смерті сестри дізнався від працівників поліції, які шукали родичів померлої [PERSON] , оскільки разом з нею не проживав, свідчить про об`єктивну неможливість та наявність перешкод у позивача для вчинення ним дій по поданню до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті сестри у строк встановлений статтею 1270 ЦК України, внаслідок необізнаності про смерть сестри. Таким чином, причини пропуску строку на прийняття спадщини наведені позивачем є поважними. Зважаючи на дану обставину, суд визнає поважним пропуск позивачем строку для прийняття спадщини. Беручи до уваги, що пропущення позивачем строку для прийняття спадщини сталося з поважної причини, суд вважає, що йому необхідно визначити додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, враховуючи вищенаведені доводи та мотиви, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат слід провести на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved