Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] в сумі 23760,41 грн., а також судового збору в сумі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 17.06.2008 року між сторонами був укладений договір, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач умов договору належним чином не виконувала, наслідком чого станом на 17.03.2014 року утворилась заборгованість в сумі 23760,41 грн. В добровільному порядку заборгованість відповідачем погашена не була. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з наведених у ньому підстав. Відповідач заперечувала проти задоволення позову. Вказала, що кредитного договору з ПАТ «Акцент-Банк» не укладала, кошти не отримувала. Крім того, на момент укладення спірного договору (17.06.2008 року) їй було дванадцять років. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що заява на отримання кредиту від 17.06.2008 року (а.с.10) була написана [PERSON], а не відповідачем [PERSON] Будь-яких доказів у підтвердження оформлення кредиту [PERSON] позивач не надав, у зв'язку з чим в задоволенні позову належить відмовити. Крім того, суд зазначає, що на момент укладення кредитного договору від 17.06.2008 року відповідачу було 12 років, а відтак відповідно до ст. 31 ЦК України вона не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 31, 509, 526, 527, 1054 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 212- 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed