Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим будинком №11 по вул.Павлюченкова у с.Нове Мелітопольського району Запорізької області, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить 1/2 частки даного будинку, інша 1/2 частина будинку належала [PERSON], після смерті якої володіє та користується дочка [PERSON]. Крім неї, в даному будинку прописаний її колишній чоловік. Однак, відповідач після розірвання шлюбу з 2014 року не живе в будинку, його речей там в немає, жодного разу він не намагався вселитися. На теперішній час позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. На теперішній час позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй частиною будинку, а тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання позивач не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, судова повістка, що направлялася за двома адресами, повернулась з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання» та «не відсутністю адресата вдома». Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання та за фактичною адресою проживання. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідача немає. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з\~п.\~4\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України,\~днем вручення\~повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки та відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк суду не надано. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, від неї надійшла письмова заява про розгляд справи в її відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником Ѕ частки будинку №11 по вул.Павлюченкова в с.Нове Мелітопольського району Запорізької області, про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину та Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.11.2018 /а.с.6-9/. У вищезазначеному будинку зареєстрований відповідач, що підтверджується відомостями Новенської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 09.10.2018 /а.с.11/. Відповідач, який доводиться позивачці колишнім чоловіком, не проживає у вищевказаному будинку з 2014 року, що підтверджується копією рішення суду від 24.11.2009 року та відомостями Новенської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 09.10.2018 /а.с.10,11/. В силу того, що відповідач зареєстрований у будинку позивача, але в ньому не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Крім того, комунальні послуги за проживання в будинку нараховуються на усіх осіб, які зареєстровані в ньому, а тому, позивач вимушена сплачувати їх за свій рахунок. Відповідачі є колишнім членом сімї позивача, а саме: колишнім чоловіком, тому, згідно з чинним законодавством у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, тобто, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідача у будинку судом не встановлено. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3\~ЗУ «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження того факту, що відповідач з 2014 року не проживає за місцем реєстрації без поважної на те причини. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не проживає в [INFO] понад 1 рік, а тому, він можє бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням в ньому. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved