Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення суми грошового внеску, а саме просив розірвати: Договір-заяву № 300937/82184/1-14 від 25.12.2014, Договір № 300937/4548/07-15 від 15.01.2015, Договір № 300937/11760/07-15 від 11.02.2015; стягнути з відповідача на користь позивача суму банківського вкладу розміром 3 000 доларів США; пеню за прострочення виконання зобов'язання за Договором-заявою № І 300937/82184/1 -14 від 25.12.2014 в сумі розміром 3 240 доларів США; суму банківського вкладу розміром 1 500 доларів США; суму банківського вкладу розміром 517,69 доларів США. 06 квітня 2015 року позивач подав заяву про збільшення та уточнення позовних вимог, у якій просив стягнути додатково з відповідача на свою користь пеню у загальному розмірі 1 003,53 долари США. Свої позовні вимоги обґрунтовував наступним. 25 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського вкладу, відповідно до умов якого позивач вніс на рахунок банку 3 000,00 доларів США, а відповідач зобов'язувався повернути вклад 25 січня 2015 року. Також між сторонами були укладені договори банківського вкладу на суми 1 500,00 доларів США та 517,69 доларів США відповідно. Строки їх повернення за заявою позивача 19 лютого 2015 року та 18 лютого 2015 року відповідно. Після закінчення строків дії договорів позивач звертався до відповідача за поверненням вкладів. Відповідач у задоволенні вимог позивача неправомірно відмовив - суму вкладу не повернув. У судове засідання 24 квітня 2015 року позивач не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву, у якій просив про розгляд справи без його участі і зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25 грудня 2014 року між [PERSON] (позивач) та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (відповідач) був укладений договір банківського вкладу № 300937/82184/1-14, відповідно до умов якого позивач вніс на рахунок відповідача вклад у розмірі 3 000,00 доларів США зі строком повернення вкладу 25 січня 2015 року (а.с.8). 15 січня 2015 року між [PERSON] (позивач) та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (відповідач) був укладений договір банківського вкладу № 300937/4548/07-15, відповідно до умов якого позивач вніс на рахунок відповідача вклад у розмірі 1 500,00 доларів США зі строком повернення вкладу протягом передбачених п.1.1 строків за бажанням позивача. Останній звернувся за повернення вкладу за закінченням строку 18 лютого 2015 року (а.с.9-10). 11 лютого 2015 року між [PERSON] (позивач) та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (відповідач) був укладений договір банківського вкладу № 300937/11760/07-15, відповідно до умов якого позивач вніс на рахунок відповідача вклад у розмірі 517,69 доларів США зі строком повернення вкладу протягом передбачених п.1.1 строків за бажанням позивача. Останній звернувся за повернення вкладу за закінченням строку 17 лютого 2015 року (а.с.11-12). Внесення позивачем на рахунок відповідача грошових коштів за вищезазначеними договорами у загальному розмірі 5 017,69 доларів США підтверджується відповідними виписками за особовими рахунками (а.с.13-15). Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Після закінчення строку дії вищевказаних договорів позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою, в якій просив повернути йому внесені за вищезазначеними договором кошти, однак відповідач у задоволенні цих вимог необґрунтовано відмовив. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Суд встановив, що відповідач порушив свої зобов'язання відповідно до умов вищезазначеного договору та не повернув позивачу вкладених коштів, тому позовні вимоги щодо розірвання вищезазначених договорів та повернення банківських вкладів на загальну суму 5 017,69 доларів США суд вважає необхідним задовольнити. Щодо стягнення пені з відповідача на користь позивача у загальному розмірі 1 003,53 долари США суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку суду 3% річних за прострочення виконання зобов'язання за договором № 300937/82184/1-14 від 25 грудня 2014 становить 21,95 долар США. 3% річних за прострочення виконання зобов'язання відраховуються після закінчення строку дії договору (26.01.2015) по день ухвалення рішення. 3% річних за прострочення виконання зобов'язання за договором № 300937/4548/07-15 від 15 січня 2015 року становить 7,89 доларів США. 3% річних за прострочення виконання зобов'язання відраховуються після закінчення строку дії договору (20.02.2015) по день ухвалення рішення. 3% річних за прострочення виконання зобов'язання за договором № 300937/11760/07-15 від 11 лютого 2015 року становить 2,77 долари США. 3% річних за прострочення виконання зобов'язання відраховуються після закінчення строку дії договору (19.02.2015) по день ухвалення рішення. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 1 137 грн 89 коп. Враховуючи вищенаведене, ст.ст. 509, 526, 625, 1058, 1060 ЦК України та

Outcome: approved