Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки матеріальну шкоду у розмірі 31950 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн., завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позивач в судове засідання не з'явився, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, справу просив розглядати в його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: копія вироку Лисичанського міського суду від 15.05.2014 р.; копія посвідчення. Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що з 12 вересня 2013 р. відповідачка, згідно усного договору з донькою потерпілого - позивача, почала здійснювати догляд за ним. 10 листопада 2013 р. відповідачка маючі намір на заволодіння майном позивача шляхом зловживання довірою, під приводом позики грошових коштів без наміру повертати грошові кошти в подальшому зайняла у позивача 2000 грн. До теперішнього часу відповідачка гроші не повернула. 16 листопада 2013 р. відповідачка аналогічним способом заволоділа грошовими коштами, що належать позивачу у розмірі 2000 грн., 21 листопада 2013 р. у розмірі 1000 грн., 27 листопада 2013 р. у розмірі 1500 грн., 06 грудня 2013 р. у розмірі 2000 грн., 12 грудня 2013 р. у розмірі 4000 грн., 21 грудня 2013 р. у розмірі 2000 грн., 27 грудня 2013 р. у розмірі 3000 грн., 03 січня 2014 р. у розмірі 3000 грн., 15 січня 2014 р. у розмірі 3000 грн., 19 січня 2014 р. у розмірі 3000 грн., 20 січня 2014 р. у розмірі 3000 грн., 24 січня 2014 р. у розмірі 3000 грн., 26 січня 2014 р. у розмірі 3150 грн. Всього на суму 36650 грн. Вищезазначені обставини були підтверджені вироком Лисичанського міського суду від 15 травня 2014 р., за яким відповідачка була визнана винною у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.190, ч. 2 ст. 190 КК України. У добровільному порядку відповідачка відшкодувала позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 4700 грн. Таким чином, не відшкодована матеріальна шкода складає 31950 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи, що відповідачкою скоєний злочин середньої тяжкості, вона в добровільному порядку частково відшкодувала шкоду позивачу, з урахуванням принципу розумності та справедливості суд частково задовольняє позов в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 563,1 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial