Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом в якому просив на підставі ст. 32 «Закону України «Про оренду землі» та ст. 22 ЦК України стягнути з відповідача збитки в загальній сумі 175505 грн 53 коп., посилаючись на те, що вказані збитки понесено товариством у звязку з достроковим розірванням укладеного між сторонами договору оренди належної відповідачу земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача за підставами вказаними у позові просив стягнути з відповідача збитки в загальній сумі 90513 грн 36 коп., які складаються із зайво виплаченої орендної плати за 2018 рік в сумі 29\~985 грн та витрат понесених на обробку землі під вражай наступного року: посів сідерату на суму 24016 грн 48 коп. та витрати на дизельне пальне на загальну суму 36511 грн 88 коп. В судовому засіданні представник відповідача заявлені вимоги визнав частково лише в частині зайво виплаченої орендної плати на суму 29\~985 грн, а в іншій частині позов не визнав посилаючись на те, що позивачем не доведено понесення таких витрат на обробку земельної ділянки відповідача, які б відповідно до закону підлягали відшкодуванню орендатору власником такої земельної ділянки. Судом задоволені клопотання сторін про долучення письмових доказів. Судом за клопотанням сторін допитані свідки. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 81, 82 ЦПК України, сторони зобовязані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що 22.12.2014 року між сторонами було укладено договір оренди належної відповідачу земельної ділянки загальною площею 19,9948 га строком на 10 років. 20.04.2015 року між сторонами укладено додаткову угоду до вказаного договору оренди земельної ділянки про дострокове його розірвання згідно з якою вона набирає чинності з моменту її державної реєстрації. Вказана додаткова угода зареєстрована реєстратором за заявою відповідача 11.04.2018 року, що підтверджується відповідним витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з пояснень сторін належна відповідачу земельна ділянка фактично перебувала у користуванні позивача на підставі укладеного 22.12.2014 року договру оренди земельної ділянки до реєстрації в 2018 році додаткової угоди про його розірвання та відповідачу була виплачена позивачем орендна плата за договором за 2018 рік в сумі 29\~985 грн, що підтверджується відповідною відомостю. Вказані обставини сторонами не заперечуються. Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. Стаття 34 Закону України «Про оренду землі» передбачає обовязок орендаря у разі припинення або розірвання договору оренди землі повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» у разі розірвання договору оренди землі за погодженням сторін кожна сторона має право вимагати в іншої сторони відшкодування понесених збитків відповідно до закону. Статею 28 Закону України «Про оренду землі» передбачено право орендаря на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі. Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у звязку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних. У разі дій орендаря, не передбачених договором оренди, що призвели до зміни стану земельної ділянки, витрати на їх здійснення орендодавцем не відшкодовуються. У разі здійснення орендарем за письмовою згодою орендодавця поліпшення орендованої земельної ділянки за власний рахунок орендодавець зобовязаний компенсувати витрати на її поліпшення, якщо інше не передбачено договором оренди. Здійснені орендарем без згоди орендодавця витрати на поліпшення орендованої земельної ділянки, які неможливо відокремити без заподіяння шкоди цій ділянці, не підлягають відшкодуванню. Орендар вправі залишити за собою здійснені ним за власний рахунок вигоди від поліпшення орендованої земельної ділянки, якщо ці поліпшення можуть бути відокремлені без заподіяння шкоди земельній ділянці. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України,\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому, ч.3 ст. 22 ЦК України передбачає відшкодування збитків у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1212 ЦК України передбачає обовязок особи, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача ТОВ «Зерноком Агроюг» понесені збитки внаслідок дострокового розірвання договору оренди належної відповідачу земельної ділняки обгрунтовуються достроковою виплатою відповідачу орендної плати за 2018 рік та обробкою належної йому земельної ділянки в 2017 році під вражай 2018 року, а саме: посів сідерату та рихлення й дискування землі в липні, вересні та грудні 2017 року. На підтвердження збитків, які зазнав позивач його представником надані та досліджені судом довідка без номера та дати обліку витрат під урожай 2018 року, відомость про виплату орендної плати за 2018 рік, акт витрат насіннія і садивного матеріалу за липень 2017 року, шляхові листи за липень, вересень та грудень 2017 року, акти списання дизельного палива за липень, вересень та грудень 2017 року, відомості дефектів на ремонт машин за вересень 2017 року, а також допитаний в якості свідка керівник ТОВ «Зерноком Агроюг» [PERSON] Разом з тим, з пояснень даних в судовому засіданні свідка [PERSON], який до жовтня 2017 року був власником ТОВ «Зерноком Агроюг», а після зміни його власника до лютого 2018 року ще залишався його керівником, вбачається, що фактично земельна ділянка належна відповідачу після збору врожаю в 2017 році позивачем лише один раз дискувалася в липні 2017 року, а в грудні 2017 року рихлення не відбулося у звязку з технічною неможливістю здійснити її. З довідки № 1122 від 02.08.2018 року виданої Інгулецькою сільською радою Білозерського району Херсонської області вбачається, що належні відповідачу земельні ділянки в період з серпня 2017 року по серпень 2018 року не засівалися та утримувалися як чорний пар. У звязку з цим, суд критично відноситься до пояснень керівника ТОВ «Зерноком Агроюг» [PERSON], оскільки його пояснення є загальними, обставини обробки землі відомі йому фактично з чужих слів та він є зацікавленим в результатах розгляду справи. При цьому, документація надана представником позивача на підтвердження витрат на обробку землі відповідача на думку суду не є належними та допустимим доказами, які б підтверджували реальні витрати понесені позивачем та їх розмір. Поряд з цим, вказані позивачем витрати взагалі не відносяться до збитків в розумінні вимог Закону України «Про оренду землі» (ст.28) та договору оренди землі укладеного сторонами (п.24), які б підлягали відшкодуванню позивачу в разі дострокового розірвання договору оренди за згодою сторін. За таких обставин, з урахуванням передбаченого ст. 34 Закону України «Про оренду землі» обовязку орендаря у разі припинення або розірвання договору оренди землі повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах визначених договором, п. 21 якого (укладеного сторонами) передбачено повернення орендодавцеві земельної ділянки у стані не гіршому порівнянно з тим в якому він одержав її в оренду, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат понесених на обробку земельної ділянки відповідача в 2017 році не можуть бути задоволені судом як недоведені та такі, що не грунтуються на нормах діючого законодавства. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача зайво сплаченої орендної плати за 2018 рік в сумі 29\~985 грн за розірваним в 2018 році договором оренди землі від 22.12.2014 року, ці вимоги в силу ст. 1212 ЦК України є законнимим та з урахуванням визнання їх представником відповідача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 450\~грн в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial