Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку в ході розгляду справи уточнив і просив: визнати незаконним і скасувати наказ [PERSON] НЄЛЦУ № П3-201016-1 від 20 жовтня 2016 року «Про звільнення [PERSON]», визнати незаконним і скасувати рішення Церковного керівництва (синодального комітету) Церковного управління ([PERSON]) НЄЛЦУ, протокол № 24 від 17-18 жовтня 2016 року у частині звільнення [PERSON] з посади пастора Церковного управління ([PERSON]) Німецької Євангелічно-Лютеранської церкви України в громаді м. Харків з 21 жовтня 2016 року, поновити [PERSON] на посаді пастора Церковного управління ([PERSON]) НЄЛЦУ з 21 жовтня 2016 року, стягнути з Церковного управління ([PERSON]) НЄЛЦУ на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне. З 1 вересня 2012 року [PERSON] займав посаду пастора НЄЛЦУ у Харківському окрузі на підставі рішення засідання Керівництва церкви від 8-9 лютого 2012 року та свідоцтва про ординацію пастора від 22 вересня 2013 року. 23 жовтня 2016 року був ознайомлений з наказом від 20.10.2016 р. № П3-201016-1 про звільнення із займаної посади з 21 жовтня 2016 року за прогул без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП України). Позивач вважає своє звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за вчинення прогулу з 24 вересня 2016 року по 3 жовтня 2016 року незаконним та необґрунтованим, оскільки він не вчиняв прогулу. Протягом зазначеного строку він виконував свої трудові обовязки в рамках служіння, зокрема, за дорученням громади «Святого Вознесіння» м. Харкова проходив курс по роботі з дітьми вулиці у м. Варшава ([PERSON]) з 25 вересня по 2 жовтня 2016 року. 24 вересня та 3 жовтня 2016 року були витрачені на проїзд відповідно до Варшави та Харкова. Під час здійснення поїздки до Варшави позивач виконував вказівки керівництва церкви, до якого відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Статуту церковного управління ([PERSON]) НЄЛЦУ належить громада. На засіданні Ради громади «Святого Вознесіння» м. Харкова 11 вересня 2016 року було прийнято рішення делегувати [PERSON], в рамках його служіння від громади на курс по роботі з дітьми вулиці, що мав відбутися в м. Варшава з 25 вересня по 2 жовтня включно. Це рішення було відображено в Протоколі № 9 засідання Ради громади від 11 вересня 2016 року. Крім того, відповідно до п. 1.3 підрозділу В розділу ІІ Положення про ординацію і служіння пастора (службова інструкція), пастори зобовязані регулярно підвищувати свою кваліфікацію, особливо за допомогою теологічної роботи на пасторських конференціях, через участь у проведенні церковних освітніх заходів та самоосвіту. Перед поїздкою 23 вересня 2016 року [PERSON] повідомив [PERSON] НЄЛЦУ [PERSON] та президента [PERSON] НЄЛЦУ [PERSON] про його участь у проведенні курсу по роботі з дітьми вулиці, що проходив у м. Варшава. Оскільки жодних заперечень щодо поїздки позивача до Варшави від вказаних осіб не надійшло, позивач вважає, що у нього не було підстав відмовлятись від виконання доручення Ради громади «Святого Вознесіння» м. Харкова. Тому виконання цього доручення з попереднім повідомленням [PERSON] та президента [PERSON] синоду НЄЛЦУ виключає неповажність причини відсутності позивача за місцем служби. Також, [PERSON] посилається на порушення процедури звільнення, зокрема передбаченого п. 4.8 Статуту церковного управління ([PERSON]) НЄЛЦУ обовязкового погодження [PERSON] звільнення пастора з церковною громадою або регіональним церковним округом. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі та надали додаткові пояснення за заявленими вимогами. Зокрема, наголосили, що під час звільнення було порушено вимоги ст. 149 КЗпП, оскільки відповідач при обранні виду стягнення повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, попередню роботу працівника. Натомість фактичною причиною звільнення позивача є упереджене ставлення до нього з боку [PERSON] [PERSON], а також той факт, що в середині НЄЛЦУ відбувається конфлікт між церковним керівництвом та громадами. Протягом останніх років [PERSON] звільнив за надуманими підставами кількох пасторів. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON], які діють на підставі довіреностей, позовні вимоги не визнали, надавши письмові заперечення щодо позову. На обґрунтування своєї позиції зазначили, що в період з 25 вересня 2016 року по 3 жовтня 2016 року позивач був відсутній за місцем служіння в громаді «Святого Вознесіння» м. Харкова без поважних причин. Позивач не погодив зі своїм роботодавцем відсутність на робочому місці та не оформив належним чином (заява про відпустку, відрядження тощо) запланований відїзд. З метою встановлення причин відсутності позивача за місцем служіння в період з 25 вересня 2016 року по 3 жовтня 2016 року було видано службове розпорядження № СР - 041016 від 5 жовтня 2016 року, яким позивачу було запропоновано надати пояснення стосовно відсутності за місцем служіння в вказаний період. Позивач власноручно написав пояснення, в яких визнав факт відсутності за місцем служіння громаді «Святого Вознесіння» м. Харкова з 24 вересня 2016 року по 3 жовтня 2016 року, та вказав, що перебував на тренінгу присвяченому неформальній освіті та праці. Зазначений курс (тренінг) проводився в м. Варшава, Польща. Тому було прийняте рішення Церковного керівництва (синодального комітету) Церковного Управління ([PERSON]) НЄЛЦУ (протокол № 24 від 17-18 жовтня 2016 року) про звільнення [PERSON] з посади. На виконання зазначеного рішення був виданий наказ від 20 жовтня 2016 року № ПЗ - 201016-1 про звільнення [PERSON] з займаної посади. У день звільнення з позивачем був проведений повний розрахунок, а саме вся належна заробітна плата та інші нарахування були перераховані на картковий рахунок позивача. Затримка з виданням трудової книжки обумовлена небажанням позивача отримати трудову книжку в Церковному Управлінні ([PERSON]) НЄЛЦУ або надати письмову заяву, у якій надати згоду на пересилання трудової книжки поштовим відправленням, а також повідомити адресу для направлення трудової книжки. Представник третьої особи релігійної громади «Святого Вознесіння» Німецької Євангелічно-лютеранської Церкви України [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила,що [PERSON] просив позивача подати заяву про звільнення за власним бажанням і тоді релігійній громаді залишиться будівля церкви. При цьому пастор перестає бути членом [PERSON], але продовжує здійснювати служіння в громаді м. Харкова, Полтаві, Лозовій та Кременчуці. Позивач був звільнений [PERSON] за прогул, але у нього не могло бути прогулу, оскільки [PERSON] виконував рішення Ради громади, яка і вирішує усі питання щодо його пересування. Щодо поїздки до Варшави, то це питання вирішувалося Радою громади з урахуванням потреб її діяльності, зокрема необхідності здійснювати соціальну роботу в зоні проведення антитерористичної операції. Пастор виконує свою роботу постійно, у нього не буває вихідних днів, оскільки він може бути викликаний у будь-який момент для надання духовної допомоги. Рада громади не здійснює табелювання робочого часу пастора. Під час поїздок пастора до різних громад йому не виписується посвідчення про відрядження. Заробітна плата виплачується НЄЛЦУ. Приймаючи рішення про звільнення позивача, [PERSON] не звертався до релігійної громади «Святого Вознесіння», в тому числі і до ради громади за погодженням. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є представником [PERSON]. Їй відомо, що [PERSON] просив позивача подати заяву про звільнення за власним бажанням і тоді релігійній громаді залишиться будівля церкви, про що [PERSON] обіцяв скласти розписку. Також свідку відомо, що позивач їздив до Варшави та це питання вирішувалося Радою громади з урахуванням потреб її діяльності. Про свою поїзду всіх повідомив. Його поїздка була предметом обговорення на Раді громади «Святого Вознесіння» та оформлено Протоколом № 9 засідання Ради громади Святого Вознесіння м. Харкова від 11 вересня 2016 року. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами письмові докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі обставини і відповідні їм правовідносини. Рішенням Керівництва НЄЛЦУ від 8-9 лютого 2012 року [PERSON] був направлений на період вікаріата до Харківського церковного округу з 1 серпня 2012 року. Відповідно до наказу керуючого справами канцелярії НЄЛЦУ № 10-к від 05.09.2013 року позивач був прийнятий на посаду пастора громади міста Харкова з 10 вересня 2013 року з окладом згідно штатного розпису. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу, виданих Управлінням Пенсійного фонду у Фрунзенському районі м. Харкова [PERSON] з жовтня 2012 року до жовтня 2016 року був застрахований у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування та його страхувальником зазначено Церковне Управління ([PERSON]) Німецької Євангелічно-лютеранської Церкви України. Відповідно до п. 1.3, 1.4 Статуту Церковного управління ([PERSON]) НЄЛЦУ, відповідач є неприбутковою релігійною організацією, яка здійснює свою духовну діяльність, адміністративну і господарську діяльність відповідно до Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації». НЄЛЦУ має бланки, штампи, печатки зі своєю назвою та християнською символікою лютеранської Церкви, а також вона може мати рахунки, у т.ч. і валютні, в установах банку. Відповідно до п. 4.16 Статуту Церковного управління ([PERSON]) НЄЛЦУ права та обов'язки співробітників Церкви регламентуються посадовими інструкціями та штатним розкладом, затвердженим Церковним керівництвом, але у будь-якому разі вони повинні відповідати вимогам чинного трудового законодавства України, зокрема з питань додержання режиму праці та відпочинку, відповідної матеріальної винагороди та соціально-пенсійного забезпечення. Права та обовязки пасторів НЄЛЦУ регламентуються Положенням про ординацію і служіння пастора (службовою інструкцією), що затверджене Синодом НЄЛЦУ в 2009 році. Згідно положень розділу 2 Положення про ординацію та служіння пастора (службова інструкція пастора), кандидат на ординацію приймає участь у обговоренні умов трудового договору. Пунктом 2 розділу 4 Положення про ординацію та служіння пастора передбачено, що ординований втрачає право на проповідь та відправлення таїнств внаслідок закінчення дії доручення (трудового договору). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями). Відповідно до ч. 1-3 ст. 25 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійна організація має право приймати на роботу громадян. Умови праці встановлюються за угодою між релігійною організацією та працівником і визначаються трудовим договором, який укладається у письмовій формі. Релігійна організація зобов'язана в установленому порядку зареєструвати трудовий договір. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» на громадян, які працюють у релігійних організаціях та створених ними підприємствах, добродійних закладах на умовах трудового договору, поширюється дія законодавства про працю, загальнообовязкове державне соціальне страхування, оподаткування. Таким чином, наведені норми Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», Статуту Церковного управління ([PERSON]) НЄЛЦУ, Положення про ординацію та служіння пастора засвідчують, що правовий статус священнослужителя, зокрема пастора НЄЛЦУ визначається трудовим законодавством, а також внутрішньо церковним канонічним правом. Так, Рада громади «Святого Вознесіння» м. Харкова 11 вересня 2016 року прийняла рішення делегувати [PERSON] в рамках його служіння від громади Святого Вознесіння на курс по роботі з дітьми вулиці, що мав відбутися в м. Варшава з 25 вересня по 2 жовтня 2016 року включно. Це рішення оформлено Протоколом № 9 засідання Ради громади Святого Вознесіння м. Харкова від 11 вересня 2016 року. 23 вересня 2016 року позивач направив електронного листа [PERSON] НЄЛЦУ [PERSON], президенту [PERSON] НЄЛЦУ [PERSON] про свою поїздку до м. Варшава для участі у проведенні курсу по роботі з дітьми вулиці. Факт поїздки та участі у проходженні курсу по роботі з дітьми та молоддю в рамках проекту «Міні-проекти - невеликі дії, великі зміни 2.0» у період з 24 вересня до 3 жовтня 2016 року підтверджується письмовими доказами, доданими до матеріалів справи, а саме довідкою клубу католицької інтелігенції від 17 травня 2017 року, програмою тренінгу з менторства та тренерства, а також довідкою заступника голови Синодального відділу соціального служіння та благодійності Української православної церкви Київського патріархату від 22 травня 2017 року № 37. 11 жовтня 2016 року на виконання службового розпорядження № СР-04.10.2016 від 05.10.2016 року позивач надав на імя [PERSON] НЄЛЦУ та Синодального комітету НЄЛЦУ службову записку щодо обставин своєї поїздки до м. Варшава. Наказом [PERSON] НЄЛЦУ [PERSON] № П3-201016-1 від 20 жовтня 2016 року [PERSON] було звільнено з 21 жовтня 2016 року з посади пастора Церковного управління [PERSON] НЄЛЦУ у громаді м. Харкова року за прогул без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП України). 23 жовтня 2016 року радник [PERSON] НЄЛЦУ з адміністративних справа [PERSON], перебуваючи у м. Харкові, вручив позивачу наказ № П3-201016-1 про його звільнення. Відповідно до положень п. 4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Відповідно до\~ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Статтею 147-1 КЗпП України\~визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством. Згідно положень п. 4.8 Статуту НЄЛЦУ, [PERSON] має повноваження призначати та звільняти з посади пасторів за рішенням Церковного керівництва і за погодженням церковної громади або регіонального церковного округа згідно з внутрішньо церковним канонічним правом, якщо це передбачено ним. Як вбачається з наказу [PERSON] НЄЛЦУ № П3-201016-1 від 20 жовтня 2016 року «Про звільнення [PERSON]», цей наказ було видано на підставі рішення Церковного керівництва (Синодального комітету) Церковного управління ([PERSON]) НЄЛЦУ (протокол № 24 від 17-18 жовтня 2016 року). Згідно виписки з протоколу засідання церковного керівництва НЄЛЦУ № 24 від 17-18 жовтня 2016 року вирішено звільнити [PERSON] з посади пастора церковного управління ([PERSON]) Німецької Євангелічно-лютеранської Церкви України у громаді м. Харків з 21 жовтня 2016 року у звязку з прогулом без поважних причин. Згідно зі\~ст. 148 КЗпП України\~дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до\~ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. У\~\~п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» \~розяснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40\~п.1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149\~ КЗпП\~правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Під час видання наказу [PERSON] НЄЛЦУ № П3-201016-1 від 20 жовтня 2016 року «Про звільнення [PERSON]» зазначені вимоги чинного законодавства не були дотримані. Так, відповідно до п. 2.4 підрозділу В «Про поведінку пастора» розділу ІІ Положення про ординацію і служіння пастора (службова інструкція), пастор повинен виконувати службові вказівки керівництва церкви. Відповідно до п. 1.3 цього ж підрозділу Положення про ординацію і служіння пастора (службова інструкція), пастори зобовязані регулярно підвищувати свою кваліфікацію, особливо за допомогою теологічної роботи на пасторських конференціях, через участь у проведенні церковних освітніх заходів та самоосвіту. Відповідно до п. 3.1 Статуту церковного управління ([PERSON]) НЄЛЦУ, органами управління НЄЛЦУ є: громада; регіональний церковний округ; вищий рівень церковного керівництва Церква України в цілому. Відповідно до п. 3.2 Статуту церковного управління ([PERSON]) НЄЛЦУ, для управління, керівництва і представництва на кожному рівні утворюються: в громаді Рада громади, яка обирається Загальними зборами громади усіма повноважними конфірмованими членами громади, і приймає свої рішення разом з пастором громади; в окрузі відповідна рада регіонального церковного округа, яка формується з пасторів та проповідників, виконуючих обовязки пасторів, від усіх громад, що входять до округу; на рівні Церкви України - [PERSON] НЄЛЦУ та Церковне Управління ([PERSON]) НЄЛЦУ, які діють з принципів пропорційного узгодженого розподілу обовязків та взаємної відповідальності. Відповідно до п. 2.8 підрозділу В «Про поведінку пастора» розділу ІІ Положення про ординацію і служіння пастора (службова інструкція), пастор повинен знаходитись за місцем свого служіння. Питання про те, за яких обставин він може залишити місце служіння, не рахуючи відпустки, вирішується керівництвом церкви. Рада громади повинна бути проінформована пастором. З урахуванням того, що відсутність позивача за місцем служіння у м. Харкові протягом 24 вересня 3 жовтня 2016 року була погоджена органом управління НЄЛЦУ, яким є громада у м. Харкові в особі Ради громади, а також того, що метою поїздки [PERSON] була участь у навчальному курсу по роботі з дітьми та молоддю в рамках проекту «Міні-проекти - невеликі дії, великі зміни 2.0» у період з 25 вересня по 2 жовтня 2016 року, тобто підвищення його кваліфікації, підстав для розірвання трудового договору за п. 4 ст. 40 КЗпП (за прогул без поважних причин) суд не вбачає. Суд враховує також, що про поїздку до м. Варшава [PERSON] заздалегідь повідомив [PERSON] [PERSON] та інших керівників НЄЛЦУ. Це повідомлення здійснено в межах робочого часу пастора, оскільки він не нормований. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що таке повідомлення було здійснено вночі і перед вихідним днем, спростовуються відсутністю затвердженого графіку роботи як [PERSON], так і пастора, які здійснюють служіння у будь-який час доби, а також протягом визначених КЗпП вихідних днів тижня суботи та неділі. Також, суд бере до уваги, що відповідно до п. 4.8. Статуту церковного управління ([PERSON]) НЄЛЦУ [PERSON] має повноваження призначати та звільняти пасторів за рішенням Церковного керівництва і за погодженням церковної громади або регіонального церковного округа згідно з внутрицерковним канонічним правом, якщо це передбачено ним. Статут НЄЛЦУ є частиною внутрицерковного канонічного права, що було встановлено під час судового засідання і визнано сторонами. Тому, приймаючи рішення про звільнення позивача з посади пастора церковного управління ([PERSON]) Німецької Євангелічно-лютеранської Церкви України у громаді м. Харків з 21 жовтня 2016 року церковне керівництво (синодальний комітет) і [PERSON] НЄЛЦУ повинні були дотримуватися вимог п. 4.8 Статуту НЄЛЦУ і погодити це звільнення з громадою «Святого Вознесіння» м. Харкова. Як встановлено матеріалами справи та показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, ні синодальний комітет, ні [PERSON] НЄЛЦУ С. [PERSON] не звертався за погодженням про звільнення пастора [PERSON] до релігійної громади «Святого Вознесіння» НЄЛЦУ. Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року «Про ратифікацію Конвенції Міжнародної Організації Праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця» ратифіковано цю Конвенцію. Відповідно до п. 4 Конвенції трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов'язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та визнає незаконним звільнення та скасовує наказ [PERSON] НЄЛЦУ № П3-201016-1 від 20 жовтня 2016 року «Про звільнення [PERSON]» у звязку з вчиненням прогулу за п. 4 ст. 40 КЗпП України, також визнає незаконним та скасовує рішення Церковного керівництва (синодального комітету) Церковного управління ([PERSON]) НЄЛЦУ, протокол № 24 від 17-18 жовтня 2016 року Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Середній заробіток визначається відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (з наступними змінами). Відповідно до зазначеної постанови, а також п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у звязку з незаконним звільненням, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Судом досліджено довідку Церковного управління ([PERSON]) НЄЛЦУ № 2660517 від 18 травня 2017 року про заробіток [PERSON] за період роботи в НЄЛЦУ. Його заробітна плата за останні 2 календарні місяці роботи, які передують звільненню (серпень та вересень 2016 року) становила 5 690,40 грн. (2 845,20 грн. + 2 845,20 грн.). Середньоденна заробітна плата Ш варца П.М. становить: 5 690,40 грн. / 44 (кількість робочих днів у серпні та вересні 2016 року) = 129,33 грн./день. Таким чином, середній заробіток [PERSON] за час вимушеного прогулу за період з 21 жовтня 2016 року по 13 листопада 2017 року складає 129,33 грн. х 267 днів = 34531,11 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 \~ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved