Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Запоріжжя, [ADDRESS]. Мотивував свої вимоги тим, що будинок за вказаною адресою є гуртожитком, який є власністю територіальної громади міста Запоріжжя та знаходився на обслуговуванні та в господарському віданні комунального підприємства «Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків» відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради. Після прийняття рішень Запорізькою міською радою «Про припинення діяльності підприємств шляхом приєднання» від 27.04.2012 року № 5, «Про затвердження передавальних актів та визначення розміру статутного капіталу міського комунального підприємства «Основаніє» від 25.07.2012 року № 6 міське комунальне підприємство «Основаніє» є повним правонаступником комунального підприємства «Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків», отже на теперішній час саме МКП «Основаніє» є балансоутримувачем гуртожитком по [ADDRESS] у місті Запоріжжя. Наймачем кімнати [ADDRESS] у місті Запоріжжяє відповідач [PERSON], який порушуючи норми житлового законодавства в перебігу тривалого часу за адресою реєстрації не проживає, фактичне місце проживання останнього не відомо. Внаслідок не проживання відповідача за місцем реєстрації, позивач вважає, що останній втратив інтерес до житла. Тому позивач просив визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою його реєстрації. В судовому засіданні представник позивача Чепурна Т.А., діюча на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Запоріжжя, [ADDRESS], також просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, не надав заяву про згоду на розгляд справи за його відсутністю. У відповідність з вимогами ст. 224 ЦПК України у випадку неявки відповідача в судове засідання, сповіщеного судом належним чином, і від якого не надійшло заяви про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого розгляду справи. Оскільки представник позивача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку і відповідач по справі не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи при цьому повідомленим належним чином, у суду маються всі підстави для постанови заочного рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд ухвалив розглядати справу у заочному порядку на підставі ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішенням Запорізької міської ради від 25.07.2012 року № 6«Про затвердження передавальних актів та визначення розміру статутного капіталу міського комунального підприємства «Основаніє» встановлено, що міське комунальне підприємство «Основаніє» є повним правонаступником комунального підприємства «Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків» та на баланс АКП «Основаніє» передано безоплатно об'єкти житлового фонду комунальної власності територіальної громади міста Запоріжжя в тому числі гуртожиток у будинку [ADDRESS] в місті Запоріжжя. Згідно довідки єдиної абонентської служби Запорізької міської Ради № 7349від 27.05.2015 року [PERSON], [INFO] значиться зареєстрованим в [ADDRESS], дата реєстрації 10.10.1995 року. Згідно актів від 15.12.2014, 20.03.2015 року та від 02.06.2015 року, складених комісією МКП «Основаніє» [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з моменту реєстрації, тобто з 1995 року. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що він проживає за адресою: [ADDRESS] з 2007 року, з цього часу відповідача за місцем реєстрації жодного разу не бачив, крім того, був членом комісії при огляді спірної кімнаті у гуртожитку, та комісія встановила, що відповідач в спірному житловому приміщенні не проживає з моменту реєстрації, речей його в кімнаті немає, місцезнаходження його не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні також підтвердила факт непроживання відповідача за адресою: м. Запоріжжя, [ADDRESS] з моменту його реєстрації. З наведеного суд дійшов висновку, що відповідач дійсно не проживає в спірній квартирі з 1995 року, тобто більш ніж 6 місяців. У відповідність з вимогами ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його родини були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей термін за заявою відсутнього може бути продовжений наймодавцем, а у випадку спору - судом. Аналізуючи причини непроживання відповідача в зазначеному житловому приміщенні, суд дійшов до висновку, що він не проживає в спірній кімнаті понад встановлений законом строк без поважних причин. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. З пояснень представника позивача вбачається, що відповідач спірну квартиру залишив добровільно, перешкод в проживанні йому ніхто не робив, проживати в неї не бажає, інтерес до вказаного житлового приміщення ним втрачений, особисті речі в кімнаті відсутні. Ці обставини знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. Проаналізувавши зібрані по справі докази в їхній сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не проживає в спірній квартирі понад шість місяців, інтерес до житла втратив, за таких підстав позов підлягає задоволенню. В порядку ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача судові витрати у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved