Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача, [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтовування позову вказують на те, що відповідач зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . На даний час відповідач в належній позивачу на підставі договору дарування квартирі не проживає, своїх речей не зберігає, поштової кореспонденції не отримує, не здійснює оплату комунальних послуг, не несе обов`язку по утриманню житла в належному технічному стані. Шлюб між сторонами розірвано. Де саме на даний час проживає відповідач позивачу невідомо. Добровільно вирішити питання про право користування житловим приміщенням в позасудовому порядку неможливо у зв`язку із невідомим місцем проживання та перебування відповідача, а тому позивач змушена звертатися з позовом до суду. Ухвалою від 15 жовтня 2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 19 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву та заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку позивачів, висловлену у письмовій заяві, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 280 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно ст. 282 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії довідки №2252 виданої виконкомом Пустомитівської міської Ради 18.09.2019 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . і сім`я складається: власник - [PERSON] , донька - [PERSON] , син - [PERSON] , чоловік - [PERSON] . З актів обстеження фактичного проживання, складених працівником поліції Пустомитівського ВП ГУНП, у Львівській області від 30.08.2018 року, 21.12.2018 року, 16.05.2019 року 18.09.2019 року, вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що позивач є власницею житлового приміщення. Протягом більш як одного року відповідач вказаною квартирою не користується. Місце проживання відповідача не відоме, оскільки він покинув квартиру і більше не з`являвся, не проживає у квартирі, своїх речей не зберігає, поштової кореспонденції не отримує, не здійснює оплату комунальних послуг, не несе обов`язку по утриманню житла в належному технічному стані. Статтею 405 ЦК України визначені права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відомості про те, що [PERSON] , [INFO] , є членом сім`ї [PERSON] - відсутні. З`ясовуючи причини відсутності відповідача понад встановлені строки у спірному житловому будинку, суд не встановив, що такі є поважними. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дослідженими в судовому засіданні доказами повністю доведено, що відповідач протягом тривалого часу не проживає у спірній квартирі, будучи членом сім`ї власника правомірно набув права на проживання у вказаному житловому приміщенні, однак, станом на момент розгляду справи судом не є членом сім`ї власника, добровільно забрав особисті речі, не несе витрат, пов`язаних з утриманням житла, виїхав в невідоме місце проживання, будь-яких договорів щодо користування квартирою позивача не існує, як і не встановлено прояви відповідачем інтересу до вказаного житла понад рік, а тому реєстрація відповідача порушує права позивача та створює останній незручності, позивач змушена нести додаткові витрати на утримання житла та позбавлені можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю. Отже, вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved