Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 28.04.2011 р. [PERSON] отримав кредит у виді встановленого ліміту на платіжну картку у розмірі 300 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік від суми залишку заборгованості за кредитом. Згідно до умов договору позичальник зобов'язаний погашати заборгованість, однак, свої зобов'язання не виконує. Станом на 31.03.2015 р. утворилась заборгованість в розмірі 28996.45 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 8697.05 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 18442.43 грн., штрафу ( фіксована частина) - 500 грн., штрафу ( процентна складова) - 1356.97 грн. Оскільки [PERSON] ухиляється від сплати заборгованості, позивач просить у примусовому порядку стягнути з нього суми заборгованості 28996.45 грн та судові витрати у виді судового збору в сумі 289.96 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з»явився, про місце та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином про що є підтвердження у матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі матеріалів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 22 липня 2015 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись відповідно до вимог закону або договору. Судом встановлено, що 28.04.2011 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір без №, відповідно до якого останній отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 300 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік від залишку заборгованості за кредитом, про що свідчить його заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ( а.с.10,11). Підписання заяви позичальником і є підтвердженням укладення між сторонами Договору, що складається з заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. Розмір, зміна кредитного ліміту відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг встановлюються за рішенням Банку без згоди позичальника. Підписання цього Договору є прямою та безумовного згодою позичальника на встановлені банком умови. Під час укладення угоди сторони керувались положеннями ст. 634 ч.1 ЦК України, а саме: договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відсотки за користування кредитом нараховуються відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг. Свої зобов»язання за кредитним договором відповідач не виконує, станом на 31.03.2015 р. р. заборгованість за кредитним договором без № складає 28996.45 грн., виходячи з наступного: заборгованості за кредитом - 8697.05 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 18442.43 грн., штрафу ( фіксована частина) - 500 грн., штрафу ( процентна складова) - 1356.97 грн., що підтверджується розрахунком, долученим до матеріалів справи ( а.с.8,9). В свою чергу банком свої зобов»зання, визначені в ст. 1054 ЦК України, а також Умовах та Правилах надання банківських послуг щодо надання грошових коштів позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, виконано. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов»язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В разі порушення умов договору з боку позичальника Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено повернення кредиту, оплата винагороди банку, сплата штрафу тощо. В зв»язку з неналежним виконанням своїх зобов»язань боржником банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, з письмовою заявою про розірвання договору або проханням щодо зміни тарифів позичальник не звертався. Окрім того, в судове засідання відповідач взагалі не з»явився, не скористався своїми правами, передбаченими ст. ст. 10, 27 ЦПК України, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надав доказів по справі. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені зобов'язання по кредитному договору, до наступного часу заборгованість не погашена, позивачем з свого боку виконані всі умови договору, права позичальника не порушені, позивачем давалась змога відповідачу в добровільному порядку погасити заборгованість, однак, ним вимоги позивача ігнорувались, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості на користь позивача. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved