Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 15.09.2016 року у розмірі 17 175,37 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. В обгрунтування вимог позивач вказав, що [PERSON] звернулась до банку з метою отримання банківських послуг та у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 22.05.2019 року. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 12\~000,00 грн. Зі своєї сторони банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитними коштами, на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, відповідач не надававла своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями та в порушення умов договору свої зобов`язання не виконав. На підставі чого, банк змушений звернутись до суду з позовом. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 8). Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками отримала, відзиву на позовну заяву не надходило. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.09.2016 року [PERSON] підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, в якій зазначено, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 25). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] , максимальний кредитний ліміт за карткою становить 12 000 грн (а.с. 23). Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Зі змісту наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 15.09.2016 року, станом на 19.05.2020 року заборгованість [PERSON] становить 17\~175,37 грн, з яких: заборгованість за тілом кредита 15\~995,01 грн, заборгованість за простроченими відсотками 1180,36 грн (а.с. 12-17). Позивач стверджує, що кредитний ліміт по кредитній картці, оформленій [PERSON] , було встановлено у розмірі 12\~000,00 грн. У розрахунку визначає розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 15\~995,01 грн, тобто який перевищує кредитний ліміт встановлений банком, матеріали справи не містять доказів збільшення кредитного ліміту до 15\~995,01 грн, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12\~000,00 грн, що належно підтверджено матеріалами справи. Згідно розрахунку заборгованість за відсотками було нараховано виходячи із процентної ставки у виді 43,2 % на рік. У Анкеті-заяві вказано, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До позову банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна Контракт», «Універсальгна Голд» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 26, 27-80), однак останні не містять підпису відповідача. Оцінивши вказані докази, суд приходить до висновку, що ними належним чином не підтверджено погодження між сторонами умов кредитування, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, в свою чергу анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, але\~ не містить даних про умови кредитування, в\~ тому числі розмір погодженого сторонами розміру процентної ставки, умов та підстав сплати штрафу. 03.07.2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом\~ ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт\~ та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника,\~ не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами\~ шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про огляд веб-сайту, в якому позивач, посилаючись на ч. 7 ст. 85 ЦПК України, просить здійснити огляд та фіксування змісту розділу 2.1 Умов та правил надання банківських послуг, актуальний на 01.10.2015 року, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк» за посиланням https://privatbank.ua/terms (а.с. 10-11). Проте, оскільки позивач не надав докази, які підтверджують, що розміщені на веб-сайті Умови та правила надання банківських послуг, актуальні саме на 01.09.2016 року та є невід`ємною частиною укладеного між сторонами кредитного договору від 15.09.2016 року, а тому клопотання позивача про огляд веб-сайту задоволенню не підлягає. З урахуванням чого, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що при укладенні кредитного договору від 15.09.2016 року сторонами були погоджені умови, зокрема, щодо сплати відсотків та в якому розмірі, сплати штрафу та у яких випадках, суд вважає безпідставними вимоги про стягнення заборгованості за відсотками . За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе з зобов`язань, що призводить до порушення майнових прав позивача, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення із [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі\~ 12\~000,00 грн заборгованості за тілом кредита. Крім того, на підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~ з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в сумі\~1468,45 грн.

Outcome: partial