Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, посилаючись на те, що він з 09 вересня 2013 року по 02 грудня 2013 року працював у відповідача. За вересень та листопад 2013 року відповідач не виплатив йому заробітну плату в розмірі 1560,76 грн. за кожний місяць. На день його звільнення заборгованість по заробітній платі склала 3121,52 грн., яку позивач просить стягнути на його користь, а також моральну шкоду в розмірі 7000 грн. та судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. У судовому засіданні позивач надав пояснення аналогічні викладеним у позові та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що вказана сума заборгованості по заробітній платі стягнута з відповідача на користь позивача рішенням комісії по трудовим спорам. Що стосується інших позовних вимог, то вони не ґрунтуються на вимогах закону. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач з 09 вересня 2013 року перебував у трудових відносинах з відповідачем на посаді слюсаря-ремонтника в відділі головного механіка, що підтверджується записом у трудовій книжці, копія якої наявна у матеріалах справи. 02 грудня 2013 року позивач був звільнений з підприємства, що підтверджується наказом № 346/к від 02.12.2013 року. Судом встановлено, що дійсно заборгованість відповідача перед позивачем складала 3562,21 грн., однаке вона була стягнута з відповідача рішенням Комісії по трудовим спорам № 168 от 25.04.2014 року за вересень 2013 року в розмірі 1560, 76 грн., № 176 від 28.04.2014 року за жовтень 2013 року в розмірі 1,00 грн., № 180 від 15 травня 2014 року за листопад 2013 року - 1560,76 грн., № 189 від 16 травня 2014 року за грудень 2013 року - 439,69 грн., про що були видані посвідчення на примусове виконання рішення Комісії по трудовим спорам № 168 від 25.04.2014 року, № 176 від 28.04.2014 року, № 180 від 15.05.2014 року, № 189 від 16.05.2014 року. Данні посвідчення були передані до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції для примусового виконання. За результатами їх розгляду Амур-Нижньодніпровським ВДВС були відкриті виконавчі провадження, що підтверджується відповідними постановами. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі задоволенню не підлягають. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд, враховуючи ступінь важкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача, вважає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн., що буде, на думку суду, відповідати принципам розумності та справедливості. В частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу, то на, думку суду, вказані вимоги не підтверджені суду належними та допустимими доказами відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial