Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, посилаючись, що 20.07.2002 між сторонами зареєстровано шлюб. Вказує, що від даного шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON] . Шлюбні відносини між сторонами не склалися з причини розходження поглядів на сімейне життя, втрати почуття любові. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з початку 2018 року, спільне господарство не ведуть. Подальше збереження шлюбних відносин позивач вважає не можливим, тому звернувся з даним позовом до суду. У судове засідання позивач не з`явився, від нього в матеріалах справи мається заява про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає. Просить не стягувати з неї судовий збір. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивача про слухання справи за її відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20.07.2002 Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 491, про що свідчить відповідь в.о. начальника Мелітопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) /а.с.7/. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] /а.с.7/. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з початку 2018 року, намірів до відновлення шлюбних відносин не мають, на теперішній час спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Стосовно розподілу судових витрат, враховуючи вимоги п.1 ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача у зв`язку із задоволенням позовних вимог судового збору в розмірі 420,40 грн., інша половина судових витрат в розмірі 420,40 грн. має бути повернута позивачу з державного бюджету у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Outcome: approved