Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 17.04.2007 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір №5336113, згідно умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 85 000 доларів США зі сплатою 11,9% річних та кінцевою датою повернення кредиту 17.04.2027 року. В забезпечення своїх зобовязань боржником з позивачем 17.04.2007 року укладено договір іпотеки №5343008, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Відповідач не виконав умови договору, в результаті чого має заборгованість в сумі 47\~479, 94 доларів США. Просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на вказаний предмет іпотеки, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки позивачем з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому прохає справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши суду заперечення, в яких пояснив суду про неможливість виконання рішення на час проведення антитерористичної операції, просив справу розглянути за його відсутності. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступного: 17.04.2007 року між ЗАТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений кредитний договір №5336113, згідно умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 85\~000 доларів США зі сплатою 11,9% річних та кінцевою датою повернення кредиту 17.04.2027 року. (а. с. 6-11) В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ЗАТ «ПУМБ» та [PERSON] 09.11.2007 року було укладено договір іпотеки №5343008, предметом якого є квартира [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 17.04.2007 року, зареєстрованому в Державному реєстрі правочинів за №1258 (а. с. 38-42). Як вбачається з наданих суду документів, ПАТ «ПУМБ» є правонаступником ЗАТ «ПУМБ» (а. с. 60-62). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав свої зобовязання в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в сумі 85\~000 доларів США. Згідно ст. 526, 527 ЦК України зобовязання повинно бути виконано належним чином та відповідно з умовами договору та вимог Цивільного кодексу. Боржник повинен виконати свої обов`язки, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Пунктом 3.2.1 Кредитного договору відповідач зобовязаний повертати кредит згідно графіка, встановленого в додатку до договору, а також сплачувати проценти за користування кредитом, однак не виконує своїх зобовязань. Пунктом 3.5.7 договору передбачено, що [PERSON] ( позивач ) має право вимагати від позичальника (відповідача) дострокового повернення кредиту та уплати відсотків у разі не виконання ним зобовязань за кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи, позивач вживав заходи щодо досудового вирішення спору, з моменту порушення його прав ним направлено вимоги про усунення заборгованості, однак [PERSON] ніяких мір для погашення боргу не здійснив (а. с. 32-37). Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя 263/15123/15-ц від 29.04.2016 року було задоволено позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» до [PERSON], стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором №5336113 від 17.04.2007 року в сумі 47\~479, 94 доларів США (а. с. 113-114). Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлений обовязок позичальника повернути чергову суму кредиту, у разі не виконання позичальником вказаних зобовязань, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась та сплатити належних йому процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Згідно з ч.3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі не виконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.2 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення не предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Відповідач не має іншого нерухоме житлового майна у власності. Таким чином відповідач підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Ураховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладеної ним по справі №6-57цс15 у постанові від 27 травня 2015 року та по справі 6-483цс15 у постанові від 9 вересня 2015 року, що установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника). Оскільки вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, тому не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності. Таким чином рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Крім цього, за ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року, протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб'єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотеко держателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об'єкти), статей 41, 43 - 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку». В п. 5 ст. 11 «Прикінцевих та перехідних положень» вказаного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема, затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» 2 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1275-р, яким було затверджено «Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», згідно п. 20 ч. 1 якого місто Маріуполь Донецької області входить до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Враховуючи, що місто Маріуполь Донецької області відноситься до вказаного Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, то квартира загальною площею 108,8 кв.м за адресою: [ADDRESS], яка перебуває в іпотеці та належить відповідачу, громадянці України, розташована на території проведення антитерористичної операції, тому зупинено дію ст. 38 Закону України «Про іпотеку» у частині реалізації права іпотекодержателя, позивача, на продаж цієї квартири. Таким чином на час дії ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» унеможливлюється фактична реалізації права іпотекодержателя, позивача, на продаж предмета іпотеки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] має заборгованість перед позивачем в особі ПАТ «ПУМБ» в сумі 47479,94 доларів США, які стягнуто з відповідача рішенням жовтневого районного суду м. Маріуполя, яке набрало законної сили 10.05.2016 року, але в добровільному порядку відповідачем не виконано, тому суд вважає, що є всі підстави для задоволення вимог позивача шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS]. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплачений судовий збір в сумі 16727,90 грн. (а. с. 1).

Outcome: approved