Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, яка в ході розгляду була уточнена, до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 3407,62 грн., посилаючись на те, що відповідач проживає по [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії. Станом на 28.01.2020 року з урахуванням платежів які були здійсненні відповідачем за період з 24.01.2016 року по 31.05.2017 року, заборгованість складає 3407,62 грн. На підставі вищевикладеного, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 3407,62 грн. та судові витрати у сумі 1600,00 гривень, сплачені позивачем при зверненні до суду. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні. Також, зазначила, що заборгованість нарахована з 2011 року, тому просила застосувати строк позовної давності. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг, які надає Акціонерне товариство «Харківобленерго». 25 червня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Харківобленерго» укладено договір про користування електричною енергією, відповідно до умов якого за цим договором енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних їй обсягах відповідно до потужності 1,9 кВт електроустановок споживача з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником. Відповідно до п.3 ПКЕЕН, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем та енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором і укладається на три роки. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, затверджені Правила користування електричною енергією для населення. Згідно з п.1 ПКЕЕН, ці правила регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до п.п. 19, 20, 42, 48 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року, споживач зобов`язаний оплачувати спожиту електроенергію щомісяця. Відповідно до детального розрахунку заборгованості по о/р 3471347 за період з 24.01.2016 року по 31.05.2017 року з урахуванням платежів за період з 12.06.2017 року по 21.05.2019 року сума боргу складає 3407,62 грн. Борг на початок вказаного періоду складав 2895,26 грн. До суду [PERSON] надала акт звірки № 3471347/02-12-19, з якого вбачається, що за період з 01 вересня 2016 року до 01 березня 2017 року сума боргу становила 2260,77 грн., сплачені кошти -1550,00 грн. Вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає недоведеною наявність заборгованості [PERSON] перед позивачем, так як з розрахунку заборгованості вбачається, що на початок нарахування заборгованості за вказаний період за відповідачем вже була заборгованість в сумі 2895,26 грн. з якої не зрозуміло за який період вона нарахована. З копії рахунку за грудень 2019 року, надісланої Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» відповідачу вбачається, що [PERSON] має переплату на початок місяця в розмірі 1013,44 грн. Крім того, [PERSON] надала копії квитанції про сплату цих послуг за період з 2011 року по квітень 2017 року. Інших доказів учасниками процесу суду не надавалося. Враховуючи, відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості відповідача перед позивачем, суд вважає, що позов є безпідставним та необґрунтованим і є таким, що не підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, у липні [PERSON] зверталась до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення за подання якої нею було сплачено судовий збір. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про перегляд заочного рішення фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становила на час подання заяви 384 грн. 20 коп. Оскільки, заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2018 року скасовано та у задоволенні позову відмовлено, на користь [PERSON] підлягає стягненню з позивача за подання заяви про перегляд заочного рішення судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved