Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 26.04.2017 просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі\~21800,28 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 26.04.2017 580581,39 грн, з яких заборгованість по кредиту - 14075,83 долари США (374865,14 грн), заборгованість по відсотках 5599,53 долари США (149\~125,74 грн), нарахована пеня 2124,92 долари США (56590,51 грн); стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 22.08.2007 між Закритим акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів» (надалі - Банк), та [PERSON] (надалі - Позичальник) було укладено кредитний договір\~№2007S0375 на суму 50000,00 доларів США із платою за користування кредитом 13% річних, з кінцевим погашенням кредиту 01.09.2022. 07.08.2008 між ПАТ АКБ «Львів» та [PERSON] укладено Доповнення №1 до Кредитного договору, згідно з яким плата за користування кредитом встановлюється в розмірі 13,5% річних. 01.07.2010 між Банком та Позичальником укладено Додаток №2 до Кредитного договору, згідно якого Банк надає позичальнику кредит у сумі 34000,00 доларів США та відсоткову ставку встановлено в розмірі 12% річних. 23.08.2007 між Банком та Позичальником укладено Договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку\~передано квартиру №107 по вул.\~Пасічна, 133-2 у м. Львові. Для забезпечення виконання Кредитного договору 01.07.2010 між ПАТ АКБ «Львів» та [PERSON] укладено Договір поруки. 11.06.2014 ухвалою Сихівського районного суду м. Львова за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа ПАТ АКБ «Львів» про поділ спільного майна подружжя визнано мирову угоду, згідно з якою заборгованість по сплаті кредитної заборгованості є їх спільним солідарним обовязком, який може виконуватися ними в рівних частинах. Зважаючи на те, що станом на 28.10.2014 умови Кредитного договору не виконуються, ПАТ АКБ «Львів» набув права вимагати від [PERSON], [PERSON] та [PERSON] погашення заборгованості солідарно. З метою мирного врегулювання спору, Банком було скеровано відповідачам листи з вимогою погасити заборгованість, зокрема лист від 17.07.2014 за №473/2-12, однак такі вимоги залишились без відповідного реагування зі сторони відповідачів. В звязку із чим просить стягнути солідарно з відповідачів\~заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 21.08.2015 (за наслідками розгляду позовної заяви заяви з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11.06.2015) позов\~ задоволено, стягнуто солідарно з\~[PERSON], [PERSON], [PERSON]\~на користь\~Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Львів»\~заборгованість за кредитним договором №2007S0375 від 22 серпня 2007 року у розмірі 16824,29 доларів США, що еквівалентно в національній валюті України 355889 грн 76 коп.; вирішено питання судових витрат. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 28.01.2016 вказане рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.02.2017 рішення Сихівського районного суду м.Львова від 21.08.2015 та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28.01.2016 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 17.03.2017 (головуючий суддя Теслюк Д.Ю.) справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, від 27.04.2017 прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог від 26.04.2017, згідно з якою позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі\~21800,28 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 26.04.2017 580581,39 грн, з яких заборгованість по кредиту - 14075,83 долари США, заборгованість по відсотках 5599,53 долари США, нарахована пеня 2124,92 долари США; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати у розмірі 8708,72 грн. Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, від 23.05.2017 прийнято до розгляду в одному провадження разом із первісним позовом зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], [PERSON], про визнання договору кредитування та договору іпотеки недійсними, в якому просить: визнати недійсним кредитний договір №2007S0375 від 22.08.2007, доповнення до даного договору №1 від 07.08.2008 та додаток №2 від 01.07.2010, який укладений між [PERSON] та ЗАТ Акціонерним комерційним банком «Львів»; визнати Договір іпотеки від 23.08.2007, укладений між [PERSON] та ЗАТ АКБ «Львів» за реєстраційним №8789 на майнові права на жиле приміщення квартиру [ADDRESS] недійсним. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2018 справу №463/6774/14-ц передано для розгляду судді Мичці Б.Р. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 12.04.2019 прийнято відмову позивача за зустрічним позовом [PERSON], який одночасно є відповідачем за первісним позовом, від зустрічного позову та закрито провадження по справі за зустрічним\~позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], [PERSON], про визнання договору кредитування та договору іпотеки недійсними. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у ньому. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] первісні позовні вимоги визнали у повному обсязі, щодо задоволення вимог з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог заперечили, покликаючись на те, що ПАТ АКБ «Банк Львів» надіслав достроково вимогу до відповідачів про погашення заборгованості за кредитним договором №2007S0375 від 22.08.2007. Оскільки банк використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, то з часу звернення до Сихівського районного суду м.Львова настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, з урахуванням вимог ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за їх відсутності. Зясувавши обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Судом встановлено, що 22 серпня 2007\~\~року між Закритим акціонерним товариством Акціонерно комерційний банк «Львів», правонаступником якого є ПАТ АКБ «Львів» та [PERSON] укладено кредитний договір №2007S0375, на суму 50000,00 доларів США із платою за користування кредитом 13% річних, згідно з яким банк надав позичальнику 50000,00 доларів США з порядком погашення кредиту та сплатою відсотків згідно з графіком погашення та терміном повернення заборгованості до 01.09.2022. 07.08.2008 між ПАТ АКБ «Львів» та [PERSON] укладено Доповнення №1 до Кредитного договору, згідно з яким плата за користування кредитом встановлюється в розмірі 13,5% річних. 01.07.2010 між Банком - ПАТ АКБ «Львів» та Позичальником - [PERSON] укладено Додаток №2 до Кредитного договору, згідно з яким Банк надає позичальнику кредит у сумі 34000,00 доларів США та відсоткову ставку встановлено в розмірі 12% річних. Згідно з розрахунком заборгованості, наданого ПАТ АКБ «Львів», станом на 28.10.2014 відповідачі допустили заборгованість по кредиту на загальну суму 15571,38 доларів США, що еквівалентно в національній валюті України станом на 28.10.2014 - 201664,08 грн, з них - 14075,83 доларів США прострочена заборгованість по тілу кредиту, 1390,04 доларів США несплачені проценти за користування кредитом, 105,51 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та процентів. Згідно з розрахунком заборгованості, наданого ПАТ АКБ «Львів», станом на 26.04.2017 відповідачі допустили заборгованість по кредиту на загальну суму 21800,28 доларів США, що еквівалентно в національній валюті України станом на 26.04.2017 580581,39 грн, з яких заборгованість по кредиту - 14075,83 долари США (374865,14 грн), заборгованість по відсотках 5599,53 долари США (149\~125,74 грн), нарахована пеня 2124,92 долари США (56590,51 грн). Для забезпечення виконання Кредитного договору 01.07.2010 між ПАТ АКБ «Львів» та [PERSON] укладено Договір поруки, відповідно до п.1.2 якого Поручитель зобовязується відповідати перед Кредитором солідарно із Боржником в повному обсязі за своєчасне виконання Боржником його зобовязань за Кредитним договором. Згідно з п.4.2 вказаного договору дія такого припиняється в момент повного виконання Боржником або Поручителем зобов'язань Боржника перед Кредитором по Кредитному договору. Кредитор має право пред'явити вимогу до Поручителя, що випливає з умов цього Договору поруки до 01.09.2025. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 11.06.2014 визнано мирову угоду, укладену між сторонами у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа ПАТ АКБ «Львів», про поділ спільного майна подружжя. Так, відповідно до пунктів 5, 6 мирової угоди сторони визнали, що сплата кредитної заборгованості згідно кредитного договору №2007S0375 від 22 серпня 2007 року є їх спільним солідарним обовязком, який може виконуватися ними в рівних частинах. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до вимог ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з п.3.2.4 Кредитного договору Позичальник зобовязаний повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим Договором, та/або додатками до нього, та плату (відсотки, плату за оформлення кредиту) за користування ним. Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору Позичальник самостійно сплачує Банку щомісяця в термін до останнього робочого дня місяця нараховані за цей місяць відсотки за користування кредитом. Повний розрахунок по сплаті відсотків здійснюється в день остаточного погашення заборгованості Позичальника по кредиту. \~Згідно\~з ст.541 ЦК України\~солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета забов'язання. Відповідно до\~ст.\~543\~ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого окремо. Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручитель може буди одна особа або кілька осіб. Згідно змісту ч.1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржник зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. З урахуванням викладеного судом достовірно встановлено, що відповідачами не виконано взятих на себе зобовязань за договорами у добровільному порядку, останні ухиляються від сплати заборгованості, згідно з договором поруки кредитор має право пред'явити вимогу до Поручителя до 01.09.2025, відтак заборгованість підлягає стягненню на користь позивача солідарно з відповідачів. Разом із тим судом встановлено, що 17.07.2014 ПАТ АКБ «Львів» направило відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] вимогу про досудове врегулювання спору №473/0-12, згідно з якою Банк вимагає від позичальника у строк до 30 днів з дати отримання вимоги сплатити заборгованість по кредиту, нараховані відсотки за користування кредитом і пеню. Відтак, у такий спосіб кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів та порядку сплати процентів за користування кредитом. Таким чином, положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. [PERSON] Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 (справа №310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18) висловила думку про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Згідно з правовим висновком [PERSON] Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Так, статтею 1050\~ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, суд прийшов до висновку, що кредитором достроково стягнуто з позичальника заборгованість за кредитним договорам та змінено строк виконання зобов'язання, тому у такому випадку кредитор має право на стягнення з позичальника коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, однак позивач таких вимог не заявляв. Враховуючи викладене, у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по відсотках, нарахованих після звернення до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, слід відмовити. У відповідності до статті 99\~Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Статтею 192\~ЦК України встановлено, що гривня є законним платіжним засобом на території України, а іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст.\~524\~ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці - гривні. В той же час, ч. 2 вказаної статті визначено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. У пункті 12 [PERSON] пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3\~ст. 533 ЦК України. Пунктом 14 [PERSON] Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. За таких обставин, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 15571,38 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України станом на день ухвалення рішення (за курсом НБУ 26,83 грн) становить 417780,12 грн, з яких заборгованість по кредиту - 14075,83 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України станом на день ухвалення рішення (за курсом НБУ 26,83 грн) становить 377\~654,52 грн; заборгованість по процентах 1390,04 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України станом на день ухвалення рішення (за курсом НБУ 26,83 грн) становить 37294, 77 грн, нарахована пеня 105,51 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України станом на день ухвалення рішення (за курсом НБУ 26,83 грн) становить 2830,83 грн. В пункті 47 [PERSON] [PERSON] Верховного Суду по справі № 761/12665/14-ц від 04 липня 2018 року зазначено, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов'язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. В пункті 51 зазначеної [PERSON] [PERSON] Верховного Суду дійшла висновку про те, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум (і в національній, і в іноземній валютах), які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов'язку боржника, який в тій справі виконувався примусово за участі державного виконавця. Відповідно до п. 30.1 статті 30\~Закону України\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. Таким чином, зазначення у резолютивній частині еквіваленту стягнутої суми в судовому рішенні в національній валюті не буде відповідати вказаним положенням, оскільки буде відображати еквівалент суми боргу не на момент виконання зобов'язання, а на момент ухвалення судового рішення. З огляду на те, що відповідачами не виконано взятих на себе зобовязань за договорами у добровільному порядку, останні ухиляються від сплати заборгованості, відтак сума заборгованості, зазначена у позовній заяві від 19.12.2014, підлягає стягненню на користь позивача солідарно з відповідачів. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати, повязані зі сплатою судового збору, у розмірі 2017 грн 00 коп., а саме по 672 грн 33 коп. з кожного з відповідачів. На підставі статтей 192, 524, 525,\~526,\~527, 530,\~536, 541, 543, 551, 553, 554, 610, 612,\~624, 625,\~627, 1054 ЦК України\~та

Outcome: partial