Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 30828,84 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03.06.2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №475/5235LCL1А на суму 16992 грн. Згідно умов Кредитного договору позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. Відповідач взятих на себе зобовязань не виконав, а тому у нього виникла заборгованість в сумі 30828,84 грн.. Між ПАТ « Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги за вищевказаним кредитним договором. Разом з тим, 17.06.2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №1706/1, у відповідності до умов якого відступило право вимоги від відповідача коштів, право на одержання яких належить ПАТ « Платинум Банк», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання також не зявилася, подала заяву про застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення пені. У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що 03.06.2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір зі страхування життя позичальника №475/5235LCL1А, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 16992 грн.. 17.06.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БІЗНЕСФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір про заміну сторони у зобовязання. Поряд з цим, 17.06.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БІЗНЕСФІНАНС» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги від відповідача коштів за вищевказаним кредитним договором, уклавши договір факторингу №1706/01, а останній відповідно набув право вимоги грошових коштів від відповідача за таким кредитним договором. Про що також свідчить додаток №1 до договору факторингу №1706/1 від 17.06.2015 року. Відповідачу були надіслані повідомлення про відступлення права вимоги та повідомлення про погашення заборгованості (а.с.14-16). При цьому, відповідач не виконав взятих на себе кредитних зобовязань, у звязку з чим заборгованість згідно розрахунку заборгованості в загальному становить 30629,88 грн. за кредитним договором і складається з : 15188,90 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 4434,23 грн. - заборгованість за процентами та комісією за користування кредитом, 11006,75 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості (а.с.13). Згідно ст.ст.\~1077,\~1078 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актівцивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно умов вказаного кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом; сплачувати відповідну комісійну винагороду, та у випадку порушення зобов'язання, сплачувати відповідні штрафні санкції. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача суд зазначає наступне. У відповідності до частини 2 пункту 1\~статті 258 ЦК України , позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 03 вересня 2014 року (справа №6-100цс14). Отже, стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності. Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до пені. З поданого позивачем позову та розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що з 17 червня 2015 року не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. За таких обставин, суд вважає, що сума неустойки (пені) не підлягає до стягнення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що вимоги позивача є підставними та підлягають частковому задоволенню виходячи з розрахунку заборгованості, який є відмінним від позовних вимог, а тому з відповідача слід стягнути заборгованість за вищевказаним кредитним договором згідно представленого розрахунку на суму 19\~623,13 грн. (за мінусом 11006,75 грн. пені). Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 1378 грн. судового збору.

Outcome: partial