Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку та відшкодувати моральну шкоду. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він працював у відповідача з 13.05.2010 року. З 06.10.2014 року його звільнили з займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату. В цей же день розрахунок з ним всіх належних виплат при звільненні не провели, а саме не виплатили заборгованість по заробітній платі. Вважає, що відповідач несе відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, тому повинний виплатити\~ середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. З вини відповідача він відчуває психічні страждання, які полягають в порушенні його звичайного способу життя. Розмір моральної шкоди оцінює в 5000 грн. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, та просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 27000,00 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 202886, 00 грн. та відшкодувати моральну шкоду в сумі 5000 грн. Позивач та його представник за договором про надання правової допомоги [PERSON] в судове засідання не зявилися, просили розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю з урахуванням уточнень та наполягають на їх задоволенні. Належно повідомлений представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. \~\~ Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються КзпП України. Позивач [PERSON] з 13.05.2010 року знаходився у трудових відносинах з товариством з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені [PERSON] Московської». 06.10.2014 року його звільнили з займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату (а.с. 6 ). Згідно інформації, що міститься в персональній картці застрахованої особи [PERSON] стосовно суми нарахованої йому заробітної плати та з якої сплачено відповідні страхові внески (а.с. 80) заборгованість по заробітній платі у [PERSON] складає 26150,99 грн. за червень жовтень місяці 2014 року. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або \~уповноважений \~ним \~орган \~зобов'язаний \~в \~день звільнення провести \~з працівником розрахунок у строки, \~зазначені в статті 116 цього Кодексу. Із змісту заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 77-78) вбачається, що в порушення вказаних положень КЗпП України підприємством остаточний розрахунок належних до сплати сум позивачу станом на 13.02.2017 року не призведено. Згідно до ст. 116 КЗпП України \~при звільненні працівника виплата всіх сум, \~що належать йому від \~\~підприємства, \~установи, \~організації, \~провадиться \~в \~день звільнення. Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України в разі невиплати \~з \~вини \~власника \~або \~уповноваженого \~ним \~органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього \~Кодексу, \~\~при \~відсутності \~спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки \~по \~день \~фактичного розрахунку. В той же час суд не погоджується із представленим представником позивача розрахунку суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в сумі 202886,00 грн. з наступних підстав. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року Про практику застосування судами законодавства про оплату праці установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі,\~ наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно з п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період. Таким чином суд приходить до висновку, що не проведення своєчасного розрахунку з позивачем є порушенням статей 47 та 116 Кодексу. У звязку з цим позивачу необхідно сплатити заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки розрахунку належних до сплати сум \~за період з 06.10.2014 року по 13.02.2017 року у розмірі середнього заробітку. Відповідно до цього середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 46 грн. 75 коп. Враховуючи зазначене, положення Порядку про обчислення середньої заробітної плати, а також \~встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідача по справі на користь позивача необхідно стягнути розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 06.10.2014 року по 13.02.2017 року на загальну суму 27676,00 грн., виходячи із 592 робочих днів при середньоденному заробітку у розмірі 46,75 коп. (визначеному за період серпень-вересень 2014 року із числа відпрацьованих робочих днів за цей період - 42). Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. \~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~ \~Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~ \~ Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України суд прийняв до уваги доводи позивача про завдання йому моральної шкоди внаслідок порушення його законних прав. Суд врахував глибину та тривалість моральних страждань, втрату \~нормальних життєвих \~зв'язків, що вимагало \~від \~позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, з \~врахуванням ступеня та глибини моральних страждань позивача,

Outcome: partial