Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позову зазначив, що 23.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» (далі ПАТ «ВБР») та [PERSON] укладено кредитний договір № MKIPF.25672.001, відповідно п. 1.1 та п.п. 1.1.3 ПАТ «ВБР» надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 265 000 грн. 00 коп., на строк до 22 лютого 2019 року із сплатою відсотків в розмірі 21,00% річних. З метою забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № РХ029031.25682.001 від 23.02.2012 р. Відповідно до п. 5 Договору поруки [PERSON] відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, пені, відсотків за користування кредитом, комісії, штрафи, пені та інші платежі, відшкодування збитків. ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» виконав свої зобов`язання за кредитним договором, проте відповідач [PERSON] тривалий час не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором по поверненню кредитних коштів, внаслідок чого станом на 13.09.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 622 716 грн. 02 коп., яка складається з: 224 331 грн. 52 коп. - прострочена заборгованість за кредитом; 396 385 грн. 26 коп. - прострочена заборгованість за процентами по кредиту; 1 999 грн. 24 коп. - заборгованість за пенею за кредитним договором. 13 вересня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» укладені договір про відступлення права вимоги №147 від 13.09.2019 р., відповідно до якого ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» відступив шляхом продажу ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» права вимоги, що належали ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» за відповідними договорами, до яких, зокрема, входять права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № MKIPF.25672.001 від 23.02.2012 р. та договору поруки № РХ029031.25682.001 від 23.02.2012 укладеного з [PERSON] . Просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 622 716 грн. 02, та судові витрати покласти на відповідачів. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02.04.2021 року відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечували проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідачі не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідачів з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступного. Судом встановлено, що 23.02.2013 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та [PERSON] було укладено кредитний договір № MKIPF.25672.001, відповідно до п. 1.1, п. 1.1.1 та 1.1.2 банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 265 000 грн. 00 коп., терміном користування по 22.02.2019 року, процентна ставка за користування кредитом складає 21,00% річних. (а.с. 4-8) Відповідно до п. 2.4. кредитного договору період сплати кредиту, комісії та відсотків здійснюється з 1-го по 20-те число кожного місяця, починаючи з дати підписання договору. Заборгованість за відсотками погашається в сумі залишку на 1-ше число кожного поточного місяця за попередній місяць, починаючи з дати підписання даного договору. При несплаті кредиту, комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Відповідно до п. 2.5 договору повернення кредиту здійснюється шляхом здійснення платежу на транзитний рахунок, зазначений в п. 1.3, згідно графіку погашення який є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п. 2.8. нарахування відсотків здійснюється щоденно, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами виходячи з 360 днів у році. Відповідно до п. 6.3 за порушення строків сплати процентів за використання кредитом та/або комісії Банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Відповідно до договору поруки № РХ029031.25682.001 від 23.02.2012 року укладеного між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та [PERSON] , остання поручилась перед ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та [PERSON] (а.с. 13) Згідно розрахунку заборгованості, станом на 13.09.2019 року заборгованість за кредитним договором № MKIPF.25672.001 від 23.02.2012 року складає 622 716 грн. 02 коп., а саме: 224 331 грн. 52 коп. - прострочена заборгованість за кредитом; 396 385 грн. 26 коп. - прострочена заборгованість за процентами по кредиту; 1999 грн. 24 коп. - заборгованість за комісією по кредиту. (а.с. 24-25). 13 вересня 2019 року між Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський Банк Розвитку» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕСАЙМЕНТ» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 147 від 13.09.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЕСАЙМЕНТ» набуло у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № до цього договору (а.с.24-25). Згідно додатку № 2 до Договору № 147 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 13.09.2019 року, серед позичальників є і відповідач [PERSON] (а.с.39). Відповідно до платіжного дорученням № 355 від 27 серпня 2019 року ТОВ «ФК`«Есаймент» сплатило ПАТ «ВБР» грошові кошти у сумі 1438690 грн. 00 коп. за відступлення прав вимоги за основними договорами (а.с. 27). Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що банком були виконані умови договору, надано відповідачеві кредит. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 554 ЦК України передбачено, що в разі невиконання зобов`язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема відповідає за сплату основного боргу і процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки, якщо інше не встановлено Договором поруки. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником у визначений у кредитному договорі строк з відповідною платою за його користування. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником у порядку та об`ємі, визначених у статті 554 цього кодексу. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всупереч умов Кредитного договору відповідач своєчасно не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту, та має значну заборгованість по нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконував належним чином умови договору від 23.02.2012 року в частині своєчасної сплати кредитних коштів, тому суд дійшов висновку про те, що відповідач [PERSON] дійсно має заборгованість, а саме: прострочену заборгованість за кредитом у сумі 224 331 грн. 52 коп., прострочену заборгованість за процентами по кредиту у сумі 396 385 грн. 26 коп., яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів пені у розмірі 1999 грн. 24 коп., суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до ст. 2 якого забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Пунктом 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов`язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 22 ч. 1 цього Розпорядження м. Селидове (Селидівська міська рада) Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і до цього переліку включено м. Селидове Донецької області. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями паспортів відповідачів, тому в даному випадку слід застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 13 вересня 2019 року існує заборгованість відповідача за кредитом, яка складається з основного боргу та пені у відповідному розмірі. При цьому, вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення пені в розмірі 1999 грн. 24 коп., суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, пеня нарахована у період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». На підставі викладеного, враховуючи, що [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання, передбачених кредитним договором від 23 лютого 2012 року, тому суд враховуючи норми ст. 553, 554 ЦК України вважає що позовні вимоги щодо солідарного стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача прострочену заборгованість за кредитом у сумі 224 331 грн. 52 коп., прострочену заборгованість за процентами по кредиту у сумі 396 385 грн. 26 коп. ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню, в іншій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial