Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зокрема, квартирою №69 у будинку №171 по проспекту Будівельників у місті Маріуполі Донецької області, у звязку з тим, що остання не проживає за вищевказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.05.2004 року він є співвласником квартири [ADDRESS]. З 04.11.2014 року у квартирі зареєстрована [PERSON], яка була його дружиною, з якого шлюб розірваний рішенням суду від 28 вересня 2017 року. З 2016 року та по теперішній час відповідачка у квартирі не проживає, особистих речей її не має. Така ситуація створює перешкоди у користуванні позивачем належним йому обєктом нерухомості, ускладнює реалізацію його прав, як співвласника квартири. У звязку з цим, він був вимушений звернутися до суду для вирішення спірного питання. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Треті особи надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та на розсуд суду. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута за відсутністю відповідачки. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини. 24 травня 2004 року Управлінням міського майна було видано Свідоцтво на право власності на житло (№29454 від 24.05.2004 року) квартиру [ADDRESS], відповідно до якого вона належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Загальна площа квартири складає 62,9кв.м. Згідно особового рахунку №9509 виданого ККП «КК «Західна», в квартирі [ADDRESS], з 04 листопада 2014 року зареєстрована [PERSON], [INFO]. Згідно акту від 07.05.2018 року, складеного КСН «Будівельник», [PERSON], [INFO], зареєстрований та фактично мешкає за адресою: місто Маріуполь, проспект Будівельників, 171-69, що підтверджують сусіди, окрім нього в квартирі ніхто не проживає. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 28 вересня 2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Статтями 317, 319, 321 і 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Статтею 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право користування жилим приміщенням у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік. Відповідачка не проживає у [INFO], а відповідно втратила право користування житлом, у звязку з чим, суд вважає обґрунтованими твердження позивача про порушення його прав, як власника спірного житла, з боку відповідачки, за захистом якого він звернувся до суду. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved