Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що протягом травня-серпня 2017 року надав у позику відповідачам 30 450 доларів США та 176 000 гривень з остаточним терміном погашення 1 жовтня 2017 року. Просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] суму основного боргу 176000 гривень та 30 450 доларів США за офіційним курсом НБУ на день ухвалення судового рішення, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] втрати від інфляції в сумі 18732 гривень 31 коп , стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] три проценти річних в розмірі 32353 гривень 11 коп., стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] проценти за користування чужими грошима в сумі 190186 гривень 89 коп. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договорів позики від 10 травня 2017 року на суму 16 650 доларів США та від 12 травня 2017 року на суму 176 000 гривень , укладених між [PERSON] та [PERSON] , визнати відсутність обов`язку щодо повернення коштів [PERSON] , як для другого з подружжя за договорами позики від 10 травня 2017 року на суму 16 650 доларів США та від 12 травня 2017 року на суму 176 000 гривень , укладених між [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та його представник - [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримали, зустрічний позов не визнали. [PERSON] пояснив, що здобувши кошти від відчуження майна, захотів інвестувати кошти у бізнес, у зв`язку з чим розмістив оголошення на веб-сайті «olx.ua». Після цього [PERSON] зв`язався із [PERSON] і домовився про зустріч. Під час зустрічі [PERSON] розповів, що хоче інвестувати кошти у придбання м`ясного фаршу з метою подальшого продажу ковбасним цехам, розташованим в м. Кам`янці-Подільському та попросив [PERSON] надати кошти у позику зі сплатою відсотків за користування коштами. Для впевненості надійності здійснення інвестиції в бізнес ідеї [PERSON] , [PERSON] 10 травня 2017 року поїхав в місто Кам`янець Подільський. Однак квитків на поїзд не було і маршрутним транспортним засобом він доїхав до перехрестя біля міста Хмельницького. Там його забрав [PERSON] на автомобілі «Хамер», в автомобілі був ще товариш [PERSON] . Разом вони приїхали на огороджену територію, охорона [PERSON] , де відповідач [PERSON] показував виробничі потужності, а саме: холодильні камери для зберігання м`ясної сировини (продукції), стверджуючи, що ці об`єкти належать його сім`ї і що вони давно цим займаються. Після чого, 10 травня 2017 року в квартирі по [ADDRESS] , яку зі слів [PERSON] він здає в оренду, в якій не було ознак проживання когось , [PERSON] передав [PERSON] кошти в сумі 16650 доларів США під розписку написану особисто [PERSON] . По дорозі [PERSON] не виспався, був змучений , однак побачив , що [PERSON] . охорона прийняла за свого пропустила на територію, що [PERSON] керував дорогим автомобілем, те, що [PERSON] логічно викладав його погляди по введенню бізнесу викликало впевненість в [PERSON] в надійності інвестицій. Крім того [PERSON] склав приємну думку про себе та ввійшов у довіру перед [PERSON] , в соціальних мережах [PERSON] викладав гарні фото з дружиною, фото з собакою, фото з риболовлі, де [PERSON] зловив велику рибу , дорогі автомобілі, при [PERSON] . [PERSON] завжди гарно відзивався про дружину. 12 травня 2017 року [PERSON] на прохання [PERSON] перерахував зі свого рахунку на картковий рахунок № [NUMBER] [PERSON] кошти в сумі 176000 грн. 25 червня 2017 року особисто [PERSON] в м. Києві на території СТО по вул. Механізаторів в присутності його товаришів отримав ще 12000 доларів США. 16 серпня 2017 року на літньому майданчику кафе «Чердак» в місті Києві по вул.. М.Кривоноса [PERSON] передав [PERSON] 1200 доларів США . Гроші в сумі 12000 доларів США. та 1200 доларів США [PERSON] передавав [PERSON] без письмових розписок , оскільки довіряв останньому. [PERSON] пояснював. що ці кошти необхідні були для придбання головизни та бокового сала, [PERSON] пояснював, що йому підвернулась можливість придбати цю продукцію за зниженою ціною і обіцяв додатковий прибуток від цих операцій поділити з [PERSON] порівну. Документів на ведення бізнесу , на нерухомість [PERSON] в [PERSON] перед наданням коштів в позику не вимагав. Факт передачі коштів [PERSON] в сумі 12000 доларів США. та 1200 доларів США підтверджується перепискою в програмі «Viber». В жовтні 2017 року [PERSON] повідомив, що не може спілкуватись з [PERSON] через те, що розлучається з дружиною через що він хвилюється і, що вона забрала всі речі з дому. Грошові кошти на загальну суму 63000 гривень. які були перераховані [PERSON] на картковий рахунок [PERSON] то є винагорода [PERSON] за інвестицію в бізнес [PERSON] , що підтверджується перепискою між [PERSON] і [PERSON] [PERSON] не сумнівається справжності розписки [PERSON] від 19 лютого 2019 року, про те, що [PERSON] використовував банківську картку [PERSON] для отримання коштів від [PERSON] . Представник позивача [PERSON] , [PERSON] первісний позов підтримав, просив позов задовольнити з наведених підстав, зустрічний позов не визнав. В судовому засіданні пояснив, що договори позики [PERSON] були укладені в інтересах сім`ї і відповідно до ст.. 65, 70, 74 Сімейного кодексу України повинні відшкодовуватись солідарно. За користування коштами за договорами позики з [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню в солідарному порядку також втрати, яких зазнав [PERSON] внаслідок інфляції в сумі 18732 грн. 31 коп. три проценти річних в сумі 32353 гривень 11 коп., проценти за користування чужими грошима в сумі 190186 гривень 89 коп. в розмірі облікової ставки НБУ. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. В письмових поясненнях [PERSON] , підпис якого посвідчений нотаріусом в Респубіці Польща, надісланих на адресу суду, [PERSON] вказує, що на початку 2017 року помітивши оголошення [PERSON] про наміри інвестувати власні кошти у підприємницьку діяльність, [PERSON] зателефонував [PERSON] та запропонував розпочати бізнес пов`язаний із постачанням м`ясних виробів та сировини підприємствам для подальшої її переробки або реалізації. Після чого [PERSON] з власної ініціативи приїхав до м. Кам`янець-Подільський, щоб пересвідчитись про наявні виробничі потужності та повідомив [PERSON] , що може надати кошти для використання у підприємницькій діяльності. [PERSON] повідомив [PERSON] , що йому потрібні кошти у сумі 440\~000,00 грн. які [PERSON] надав йому у валюті (долар США), про що 10.05.2017 року [PERSON] була написана розписка на суму 16\~650 доларів США. 12.05.2017 року [PERSON] перерахував 176 000,00 грн. на картковий рахунок [NUMBER] , який належить [PERSON] .. [PERSON] без відома колишньої дружини [PERSON] взяв картку щоб отримати готівку, таким чином: 13.05.2017 року зняв з вказаного рахунку через відділення банку 74\~738,00 грн.; 15.05.2017 року через банкомат отримав готівкою 20\~000,00 грн.; 15.05.2017 року через відділення банку отримав готівкою 73\~000,00 грн.. Вказані кошти [PERSON] використав для придбання м`ясної продукції для подальшої її реалізації. Всі отриманні від [PERSON] кошти були ним повернені під час особистих зустрічей в м. Києві, зокрема шляхом перерахування коштів на карткові рахунки [PERSON] та його дружини. Після того, як повернув всі кошти, попросив [PERSON] повернути розписку, на що останній повідомив, що не може це зробити, у зв`язку з тим що втратив її. Просить суд залишити позов [PERSON] без задоволення. Відповідач позивач [PERSON] та її представник - [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнали , зустрічний позов підтримали. Пояснили, що в 2013 році [PERSON] познайомилась з [PERSON] , після чого 21 грудня 2016 року зареєстрували шлюб, проживали разом у батьків [PERSON] в будинку в с. Голосків Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. [PERSON] працювала в салоні краси та займалася прикрашанням весільних суконь. Ніякою підприємницькою діяльністю спільно з [PERSON] вони не займались. [PERSON] ніде не працював, вона знала, що він допомагає матері з відчимом, які займаються бізнесом по виготовленню ковбасних виробів. Коштами на прожиття допомагали батьки [PERSON] та його батьки. Вона [PERSON] довіряла. Він пояснював, що перебував в «чорному списку» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і тому вона передала йому в користування її картку, яка була відкрита їй для отримання допомоги по безробіттю. [PERSON] пояснював їй , що банківська картка йому потрібна для придбання сировини. Про будь-які фінансові зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] вона дізналась після надходження листа від [PERSON] з вимогою повернути кошти. Після її дня народження - 28 березня 2017 року вони з [PERSON] посварились і почали проживати окремо, однак він приділяти їй знаки уваги , а вона надіялась, що щось зміниться в їхньому спільному житті. Однак в вересні 2017 року вона вирішила шлюб розірвати і подала заяву в Кам`янець - Подільський міський відділ ЗАГСу про розірвання шлюбу і в жовтні шлюб було розірвано. В травні 2017 року до неї звернувся [PERSON] щоб вона допомогла зняти йому кошти в касі банку з карткового рахунку, пояснив, що то кошти по його бізнесу. Вона йому дуже сильно довіряла до розірвання шлюбу. Картку [PERSON] повернув їй перед Різдвом в 2018 році. Ніяких коштів зі знятих з карткового рахунку в травні 2017 року [PERSON] їй не давав. [PERSON] працював в його батьків , він міг працювати в цеху : клеїти етикетку, працювати на м`ясорубках , продавати ковбасу з цеху, їздити за сировиною, продавати сировину, розвозити ковбасу по магазинах. після отримання повідомлення від [PERSON] [PERSON] по «Viber» зв`язалася з [PERSON] і той повідомив їй що вона нічого не винна і що [PERSON] сам розбереться з [PERSON] . Через декілька днів [PERSON] передав їй розписку, яку вона забрала в водія автобуса з Польщі. Ніякого майна з [PERSON] вони не нажили. Вона не проживала в квартирі в будинку по Данила [ADDRESS] , там було дві квартири в батьків [PERSON] після припинення відносин з [PERSON] , останній залишив їй собаку. [PERSON] раніше взяв кошти в батьків [PERSON] і теж не повернув. [PERSON] - представник відповідачки [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що грошові кошти [PERSON] в [PERSON] не позичала і не отримувала. Кошти, які надійшли на картковий рахунок, [PERSON] забрав собі, вона ними не користувалась. Договори позики на 16500 доларів США та 176000 гривень підлягають визнанню недійсними так як [PERSON] не давала [PERSON] згоди на їх укладання. Доказів передачі [PERSON] 1800 доларів США та 12000 доларів США [PERSON] немає. Розписка [PERSON] від 19 лютого 2018 року була подана суду разом з зустрічним позовом, бо [PERSON] був пропущений строк на її подачу разом з запереченнями на первісний позов. Свідок [PERSON] мати [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її донька після одруження із [PERSON] проживали разом із батьками [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] . Також зазначила, що допомагала матеріально доньці і зятеві, оплачувала комунальні послуги та купувала продукти, [PERSON] ніде не працював, сім`ю не забезпечував, міг принести палку ковбаси. Під час перебування доньки в шлюбі в зимову пору року вона позичила [PERSON] 10000 доларів США. Гроші думала, що давала на розвиток бізнесу батьків [PERSON] однак він гроші не повернув. Вона з донькою дуже добре до нього ставились і він вмів привернути до себе інших людей. Після отримання повідомлення від [PERSON] вона з`ясувала, що [PERSON] винен ще гроші іншим людям. Знаючи спосіб та рівень життя батьків [PERSON] свідок [PERSON] не могла уявити , що [PERSON] міг мати потребу позичати в когось гроші. Заслухавши учасників судового розгляду , свідка [PERSON] , вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Судом встановлено, що протягом травня-серпня 2017 року [PERSON] надавав у позику [PERSON] кошти в сумі 30450 доларів США та 176000 гривень. Відповідно до ст.. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що мав намір інвестувати кошти в бізнес і давав кошти в позику [PERSON] на розвиток бізнесу. Надати документів, які б підтверджували здійснення [PERSON] підприємницької діяльності , належність [PERSON] виробничих приміщень, засобів виробництва , [PERSON] в [PERSON] не вимагав і [PERSON] самостійно таких документів [PERSON] не давав. [PERSON] також пояснив, що він давав кошти [PERSON] на здійснення бізнесу по реалізації сировини для виробництва ковбасних виробів. Тобто, для здійснення певного виду діяльності певній людині, а не подружжю чи на розвиток сімейного бізнесу. [PERSON] в своїх поясненнях вказав, що наявність в [PERSON] дорогого автомобіля на якому [PERSON] зустрів [PERSON] і возив показувати виробничі приміщення, те, що [PERSON] пустила охорона на територію, де знаходились виробничі приміщення, наявність двох квартир в одному будинку по [ADDRESS] , те, що [PERSON] на різних автомобілях приїздив в місто Київ, викликало впевненість в можливості надання інвестицій [PERSON] . Тобто [PERSON] мав намір надавати кошти тільки [PERSON] на розвиток господарської діяльності. Той факт, що [PERSON] не вимагав в [PERSON] документів на здійснення підприємницької діяльності може свідчити про те, що [PERSON] могла не цікавити законність здійснення діяльності [PERSON] Про те, що [PERSON] не позичав кошти в інтересах сім`ї свідчать також його пояснення (т. 1 , а.с. 136 137) , які узгоджуються з поясненнями [PERSON] про надання коштів на здійснення підприємницької діяльності і підпис [PERSON] в цих поясненнях посвідчений нотаріусом в республіці Польща 12 грудня 2018 року. На підтвердження доводів, що [PERSON] не давав коштів подружжю, свідчить та обставина , що в лютому 2018 року він звернувся до [PERSON] коштів в сумі 176000 гривень на підставі ст.. 1212 ЦК України , тобто безпідставно набутих коштів, а не коштів , переданих за договором позики (т. 1 а.с. 10). Статтею 3 ЦК України визначено, що однією із основних засад цивільного законодавства є добросовісність. Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі -«non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Тому суд вважає, що [PERSON] , подаючи позов до [PERSON] про стягнення коштів діє всупереч своїй попередній поведінці і стягненням заборгованості за договорами позики, які з нею не укладав, намагається ставити протилежну сторону [PERSON] у невигідне становище, необхідності здійснення виплат за іншу особу [PERSON] . Тому суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів слід відмовити незважаючи на те, що [PERSON] перераховував кошти для [PERSON] на картковий рахунок [PERSON] . Поняття договору позики визначено ст. 1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 р. у справі № 6-50цс16). Відповідно до статті 65 СК України укладений одним із подружжя договір створює обов`язки для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сім`ї, а майно, одержане за цим договором, використане для задоволення потреб сім`ї. Оскільки будь-яких доказів на підтвердження того, що отримані в борг кошти [PERSON] були витрачені саме в інтересах сім`ї, позивач не надав, що є його процесуальним обов`язком ( статті 12, 81 ЦПК України ), тому суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог щодо солідарного стягнення боргу за договором позики з [PERSON] відсутні у зв`язку з їх недоведеністю. З копії розписки від 10.05.2017 року вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 16 тисяч 650 доларів США, які зобов`язався повернути 05.06.2017 року. З копії платіжного доручення № Р24685446А593472375 від 12 травня 2017 року вбачається, що [PERSON] перерахував на картковий рахунок № [NUMBER] в ПАТ «Приватбанк» грошові кошти в сумі 176000 гривень. Зі скріншотів переписки доданих позивачем [PERSON] до позовної заяви (а.с. 16-37) вбачається, що [PERSON] просить [PERSON] виконати грошове зобов`язання, а [PERSON] обіцяє повернути борг який на той момент складав 37219 доларів США. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Кам`янець-Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №65 від 10 жовтня 2017 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. У ст. 599 ЦК визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Статтею 1046\~ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений\~законом\~розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,\~- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З копії розписки вбачається, що відповідач [PERSON] мав повертати грошові 16650 доларів США до 05 червня 2017 року. Грошові кошти в сумі 176000 гривень [PERSON] мав повернути до 01 жовтня 2017 року. Грошові кошти в сумі 12000 доларів США та 1800 доларів США [PERSON] мав повернути до 01 жовтня 2017 року. Відповідно до частини першої\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Згідно зі\~статтею 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню три проценти річних в сумі 32353 гривні 11 коп. Великою Палатою Верховного Суду при розгляді справи № 464/3790/16-ц, провадження № 14-465цс18 у постанові від 16 січня 2019 року була висловлена позиція , що частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~визначено єдиний розмір процентів, якщо такі договором позики не передбачені, - на рівні облікової ставки НБУ, яка встановлюється виключно для національної валюти України, тому вказана норма та, як наслідок, право позикодавця вимагати сплати процентів від суми позики, може бути надане та реалізоване лише у разі, якщо позика отримана у гривні, оскільки НБУ не визначає мінімальної вартості іноземних валют, що є прерогативою відповідних органів іноземних держав. Отже, у випадку отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у ньому умови такої складової грошового зобов`язання як розмір і порядок сплати процентів від суми позики, положення частини першої\~статті 1048 ЦК України\~не можуть бути застосовані, з огляду на відсутність передбаченого\~ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором механізму (формули) їх застосування та нарахування. Конвертація суми позики в іноземній валюті для визначення розміру процентів на рівні облікової ставки НБУ в національну валюту України - гривню буде суперечити частинам першій, третій\~статті 1049 ЦК України\~щодо обов`язку позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем). Тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню проценти за користування 176000 гривень в розмірі облікової ставки НБУ за період з 01 жовтня 2017 року по 15 вересня 2018 року в сумі 26802 гривні 63 коп. З цих підстав необхідно відмовити в стягненні з [PERSON] на користь [PERSON] процентів в сумі 156271 гривень 93 коп. за користування 30450 доларами США. За період з 01 жовтня 2017 року по 15 вересня 2018 року індекс інфляції становив 1.109 % тому інфляційні втрати за неповернення коштів в сумі 176000 гривень підлягає стягненню в сумі 18732 гривні 31 коп. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договорів позики від 10 травня 2017 року на суму 16 650 доларів США та від 12 травня 2017 року на суму 176 000 гривень , укладених між [PERSON] та [PERSON] , визнання відсутності обов`язку щодо повернення коштів [PERSON] , як для другого з подружжя, за договорами позики від 10 травня 2017 року на суму 16 650 доларів США та від 12 травня 2017 року на суму 176 000 гривень , укладених між [PERSON] та [PERSON] , слід відмовити. При відмові в задоволенні зустрічного позову суд враховує, що оспорювані договори не зачіпають права і законні інтереси [PERSON] , оскільки кошти [PERSON] передавались [PERSON] на розвиток бізнесу по продажу сировини для виготовлення ковбасних виробів, тобто на здійснення підприємницької діяльності. [PERSON] ніякої підприємницької діяльності не здійснювала, а [PERSON] не повідомляв її про те, що він позивач грошові кошти в інших громадян. Договори позики не укладались в інтересах сім`ї , а тому в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного .

Outcome: partial