Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просить поновити його на роботі, скасувавши наказ № 56-к від 28.09.2016 року про його звільнення; стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у сумі 31072 грн. 78 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що працював з 28 листопада 2006 року на посаді заступника начальника лікарні ветеринарної медицини міста Харкова відповідно до наказу від 28.11.2006 року №117-к. 26.09.2016 року наказом №46 начальник Міської державної лікарні ветеринарної медицини м. Харкова доручив йому організувати забезпечення належного ремонту автотранспорту, що знаходиться на балансі лікарні та надати інформацію про виконання вищезазначеного наказу до 15.00 год. 27.09.2016 року. Для виконання наказу він склав комісію із спеціалістів для проведення належного комісійного обстеження, 26.09.2016 року було проведено комісійне обстеження технічного стану автомобіля ДУК-1, державний номер [NUMBER]. До складу комісії ввійшли: [PERSON] - механік, [PERSON] - водій, який обслуговував раніше цей автомобіль. Комісією було встановлено в результаті обстеження, що вищезазначений автомобіль 1998 року випуску потребує капітального ремонту, а саме: ремонту двигуна; ходової частини автомобіля; зварювання дезінфекційної установки (ДУК) або її заміни. 27.09.2016 року до 15.00 він надав начальнику лікарні інформацію щодо організації належного ремонту автотранспорту із пропозиціями комісії. 28 вересня 2016 року наказом №56-к його було звільнено з роботи за одноразове грубе порушення трудових обов'язків на підставі п.1 ст. 41 КЗпП України. Вказане звільнення з займаної посади вважає незаконним, оскільки відповідачем порушені підстави та порядок звільнення за ініціативою уповноваженого органу. Вважає, що відповідачем порушені приписи ст. 149 КЗпП України, а саме: від нього не були отримані письмові пояснення щодо «порушення». Крім того, при обранні стягнення роботодавець повинен встановити чи була вина в діях працівника (пряма або побічна), яку шкоду було заподіяно діями або бездіяльністю працівника та ступень тяжкості проступку. Позивач зазначає, що його вини не має в тому, що списану дезінфекційну установку ДУК-1 відремонтувати терміново належним чином не можливо у зв'язку із відсутністю необхідних частин. Крім того, він не є розпорядником фінансів і не має прав та можливості для заміни цієї установки. Зазначені обставини підтверджуються наданими позивачем копією трудової книжки та відповідними наказами, а також не заперечується сторонами по справі. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити, з підстав, викладених в позові. Представник відповідача Міської державної лікарні ветеринарної медицини м. Харкова Крюкова А.О. проти позову заперечувала. Надала до суду письмові заперечення в яких вказує, що [PERSON] жодних дій із організації забезпечення належного ремонтуДУК у зазначений наказом начальника Міської державної лікарні ветеринарної медицини м. Харкова від 26.09.2016р. №46 строк виконано не було, у зв'язку з чим його було звільнено з роботи за одноразове грубе порушення трудових обов'язків на підставі п.1 ст. 41 КЗпП України. Третя особа у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки в діях позивача, які полягали у невжитті вичерпних заходів щодо організації належного ремонту Дезинфекційної установки Комарова (ДУК) єодноразовим грубим порушенням трудових обов'язків, у зв'язку з чим [PERSON] звільнено з займаної посади. Із показань свідка [PERSON], у судовому засіданні, вбачалося, що не зважаючи на ситуацію, яка склалася навколо [PERSON], той відмовився надати пояснення щодо невиконання Наказу від 26.09.2016р. №46, та відмовився від його підпису, згідно Актів від 28.09.2016р. (а.с.69-70). Допитані ж свідки [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що входили до комісії із спеціалістів для проведення належного комісійного обстеження технічного стану автомобіля ДУК-1 та 26.09.2016 року, у звязку з чим, був складений акт про обстеження автомобіля ДУК-1, який ними підписаний. При цьому [PERSON] зазначив, що автомобіль ДУК-1, 1998 року випуску потребує капітального ремонту, його потрібно списати, або робити заміну механізму, оскільки термосистема підігріву дезрозчину не працює, а з 2003 року вказаний автомобіль не виконує свої функції. В тому числі із пояснень [PERSON], виходить, що автомобіль ДУК-1, 1998 року потрібно списати, оскільки термосистема підігріву дезрозчину не працює, з 2003 року вказаний автомобіль не виконує свої функції. Робота термосистеми розрахована на 10 років, яка з 2003 року вийшла із ладу. Термосистему відремонтувати на той час було неможливо, оскільки в Україні відсутні відповідні запчастини. Суд, дослідивши доводи позивача та його представника, представника відповідача, третьої особи та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 28 листопада 2006 року [PERSON] працював на посаді заступника начальника лікарні ветеринарної медицини міста Харкова відповідно до наказу по установі від 28.11.2006 року №117-к. (а.с. 5) Наказом начальника міської державної лікарні ветеринарної медицини м.Харкова -Парафіло О.М.від 26.09.2016 року №46 [PERSON] було необхідно терміново у строк до 27.09.2016 р. з метою ліквідації вогнища африканської чуми свиней, недопущення її розповсюдження на території Харківської області, з урахуванням недостатньої забезпеченості дезінфекційним транспортом, на підставі Закону України «Про ветеринарну медицину», на виконання завдання лікарні із здійснення ветеринарно-санітарних та інших протиепізоотичних заходів, передбачених Положенням про Міську державну лікарню ветеринарної медицини м.Харкова та вимог Протокольного рішення ДНПК при ХОДА №4/2016 від 02.09.2016р., організувати забезпечення належного ремонту автотранспорту, що знаходиться на балансі Міської державної лікарні ветеринарної медицини м. Харкова, а саме термосистеми Дезинфекційної установки Комарова (ДУК), яка не працює згідно «Технічної характеристики ДУК», тобто здійснює подачу холодного розчину натра їдкого, кальцинованої соди та фрезота. Інформацію про виконання наказу надати 27.09.2016р. до 15.00 год. (а.с. 13) Згідно акту від 26.09.2016 року [PERSON] було проведено комісійне обстеження технічного стану автомобіля ДУК-1, державний номер [NUMBER]. До складу комісії ввійшли: [PERSON] - механік, [PERSON] - водій, який обслуговував раніше цей автомобіль. Комісією було встановлено в результаті обстеження, що вищезазначений автомобіль 1998 року випуску потребує капітального ремонту, а саме: ремонту двигуна; ходової частини автомобіля; зварювання дезінфекційної установки (ДУК) або її заміни. (а.с.16) В матеріалах справи міститься інформація [PERSON], яку він надав начальнику міської державної лікарні ветеринарної медицини м.Харкова Парафіло О.М. щодо організації належного ремонту автотранспорту із пропозиціями комісії, а саме, що автомобіль,1998 року випуску потребує капітального ремонту, а саме: ремонту двигуна; ходової частини автомобіля; зварювальні роботи. (а.с. 15) Також в матеріалах справи міститься доповідна записка [PERSON] від 23.09.2016 р., згідно якої начальнику міської державної лікарні ветеринарної медицини м.Харкова Парафіло О.М. доповідають про те, що з 2000 року система підігріву дезрозчину не працює, в такому стані автомобіль був прийнятий, який на теперішній час знаходиться в робочому стані, але потребує профілактичного ремонту. (а.с.17) 27.09.2016 року начальником Міської державної лікарні ветеринарної медицини м. Харкова Парафіло О.М. було утворено комісію щодо проведення обстеження технічного стану ДУК (держ. номер [NUMBER]) та згідно акту комісією встановлено, що ДУК-1 придатний до експлуатації, може використовуватися для дезинфекції з використанням гарячих (80-900) розчинів натра їдкого, кальцинованої соди та фрезота за умови ремонту термосистеми, що забезпечує їх подачу, ємностей хімічних речовин та інженерного обладнення. Термосистема ДУК-1 може бути відремонтована у короткий строк, необхідне обладнання для цього наявне, є можливість залучення відповідних фахівців. Наказом №56-к про припинення трудового договору, [PERSON] звільнити з 28 вересня 2016 року з виплатою компенсації за невикористану щорічну відпустку з 28 листопада 2015 року по 28 вересня 2016 року тривалістю 12 календарних днів у розмірі 2076 грн. 36 коп. (а.с.12) Наказом начальника Міської державної лікарні ветеринарної медицини м. Харкова Парафіло О.М. від 28.09.2016 року №48 [PERSON] звільнено з посади заступника начальника Міської державної лікарні ветеринарної медицини м. Харкова на підставі п.1 ст.41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків заступником керівника державної установи.(а.с.10-11) Посадові обовязки позивача визначені у його посадовій інструкції. Під одноразовим грубим порушенням, яке стало підставою для його звільнення стало те, що п.п.2.1,2.10 посадової інструкції №3 заступника начальника Міської державної лікарні ветеринарної медицини м. Харкова передбачено, що заступник начальника міської державної лікарні ветеринарної медицини м. Харкова зобов»язаний приймати участь в організації роботи структурних підрозділів міської державної лікарні ветеринарної медицини м. Харкова; виконувати інші роботи по завданням начальника міської державної лікарні ветеринарної медицини м. Харкова. (а.с. 7-9) В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що причиною для звільнення [PERSON] із займаної посади стало порушення ним положень посадової інструкції, зокрема пунктів п.п.2.1,2.10 даної інструкції. Дослідивши зміст вказаних пунктів посадової інструкції суд прийшов наступних висновків. Зазначені пункти, як і загалом вся посадова інструкція позивача, розповсюджується виключно на правовідносини, пов'язані зі здійсненням та реалізацією позивачем своїх посадових прав та обов'язків як керівника. В посадовій інструкції №3 заступника начальника міської державної лікарні ветеринарної медицини м. Харкова не зазначено, як саме він повинен діяти у ситуації, аналогічній тій, за яку його згодом було звільнено. Посилання представника відповідача на ті обставини, що невжиття вичерпних заходів позивачем, щодо організації належного ремонту Дезинфекційної установки Комарова, яка використовується задля знищення збудника Африканської чуми свиней в умовах спалаху та в період карантинних обмежень є одноразовим грубим порушенням заступника керівника лікарні не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Пунктом 1 частини 1 статті 41 КЗпП України встановлено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку, зокрема, одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. В роз'ясненнях, які містяться в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику вирішення трудових спорів» зазначено, що вирішуючи питання, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд враховує характер проступку, обставини, за яких його вчинено, шкоду, яку ним завдано (або могло бути завдано). Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків, що проявились в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер. Згідно наказу № 56-к від 28.09.2016 року підставою звільнення позивача за п.1 ст.41 КЗпП України є наказ по міській державній лікарні ветеринарної медицини м. Харкова № 48 від 28 вересня 2016 року. (а.с. 12) Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. Суд приходить до висновку, що [PERSON] не було вчинено порушень трудового законодавства, в тому числі порушень, які можна віднести до категорії грубих, які б призвели до наслідків, та за які до нього можливо було б застосувати дисциплінарне стягнення відповідно до п. 1 ст. 41 КЗпП України. Крім того, встановлено, що позивач тривалий час працював, зауважень щодо роботи не мав. Судом не встановлено будь-яких фактичних (конкретних) обставин, які б могли свідчити про те, що невжиття [PERSON] заходів з технічного ремонту ДУК за умови можливості його ремонту та наявності комплектуючих в умовах спалаху Африканської чуми свиней, є його винною поведінкою і таких доказів відповідачем не надано. Обставини, викладені у запереченнях до позовної заяви та в судовому засіданні, могли бути підтверджені показаннями свідків, особами, що здійснювали технічне обстеження ДУК-1 (держ.номер 337-40 ХА) у складі комісії 27.09.2016 р., про що складено акт, із залученням незалежних фахівців ТОВ «ЄВРОПРОФЛАЙН». Однак, допитати свідків ТОВ «ЄВРОПРОФЛАЙН», які могли б підтвердити факт того, що ДУК-1 придатний до експлуатації, може використовуватись для дезінфекції з використанням гарячих (80-90С) розчинів натра їдкого, кальцинованої соди та фрезота за умови ремонту термосистеми, що забезпечує їх подачу. Термосистема ДУК-1 може бути відремонтована у короткий строк, необхідне обладнання для цього наявне, є можливість залучення відповідних фахівців : Лапко Н.В. директора; Горохова В.А. технічного директора; Влащенко І. директора по виробництву, не вдалося можливим через їх неявку, а відповідач просив їх не викликати у своїй заяві. (а.с.135) На думку суду, такі доводи відповідача на підставі тверджень цих осіб як свідків, можуть бути допустимими доказами, проте за їх відсутності мають лише його суб'єктивне судження. Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ч. 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: approved