Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 02.08.2019 р. відбулася ДТП за участю [PERSON] та [PERSON] , внаслідок якої належний позивачу транспортний засіб Сhery Amulet було пошкоджено, завдано позивачу збитків на суму 90768,20 грн, які складаються з 57746,62 грн - вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу; 33021,58 грн - вартості відновлювального ремонту із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу; 33021,58 грн - вартість матеріального збитку. Зазначив, що страхова компанія винної у скоєнні ДТП особи (відповідача) виплатила йому відшкодування у розмірі 33021, 58 гривень, і відповідач [PERSON] має компенсувати різницю невідшкодованого збитку в сумі 24725,04 грн. У якості письмових доказів суду надав копію постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08.08.2019 по справі №320/6378/19 про притягнення відповідача [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, копію звіту про оцінку автомобіля Сhery Amulet державний номер [NUMBER] від 15.08.2019, копію документів про посвідчення особи. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає, просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 02.08.2019 о 19 годині 50 хвилин громадянин [PERSON] в м. Мелітополі на регульованому перехресті проспекту 50-річчя Перемоги та вулиці Гоголя, керуючи автомобілем HONDA Accord державний номер [NUMBER] , повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, не надав дорогу автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку прямо та скоїв зіткнення з автомобілем Chery Amulet державний номер [NUMBER] під керуванням громадянина [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було завдано матеріальних збитків. [PERSON] свою провину визнав, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. Вказані обставини викладені у постанові Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08.08.2019 по справі №320/6378/19, постанова набрала чинності 20.08.2019 і має силу преюдиції і додаткового доказування не потребує. Згідно п. 1 висновку Звіту №363/2 про оцінку автомобіля Chery Amulet державний номер [NUMBER] від 02.08.2019 (складено 15.08.2019), складеного спеціалістом-автотоварознавцем [PERSON] , вартість відновлювального ремонту без врахування значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Chery Amulet державний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження, з урахуванням ПДВ на запчастини, складає 57746 гривень 62 копійки. Згідно п. 2 висновку цього ж самого Звіту вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Chery Amulet державний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження, з урахуванням ПДВ на запчастини, складає 33021 гривень 58 копійок. Судом встановлено, що цивільно-правову відповідальність відповідача [PERSON] було застраховано у страховій компанії ПрАТ «Страхова група «ТАС». Внаслідок ДТП позивач [PERSON] зазнав матеріальних збитків. Після звернення до страхової компанії винної особи позивач отримав від страховика ПАТ «СГ «ТАС» вартість матеріальної шкоди в сумі 33021 гривень 58 копійок. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV. Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у ст. 29 передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Закон № 1961-IVрегулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IVстраховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У Законі № 1961-IV детально регламентовано дії водія транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика. У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35). Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону),

Outcome: dismissed