Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначив, що 06.11.2013 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 9300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов`язався щомісячно в строки, визначені умовами договору, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 21.02.2019 року має заборгованість в сумі 124808,72 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом -9616,09 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 115192,63 грн. за період з 06.11.2013 р. по 02.05.2018 р. Просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 124808,72 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалу суду від 25.04.2019р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 59). 20.05.2019р. відповідачем до суду наданий відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, у якому вказав, що за умов надання позивачем належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували позовні вимоги фактично визнав позов частково, а саме суму заборгованості за кредитом в розмірі 9616,09 грн. та по процентам в розмірі 3662,89 грн. із врахуванням строку дії картки до 31.07.2017 р. та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказуючи на те, що в порушення вимог законодавства, позивач у односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку. Також просила застосувати строки позовної давності до заявлених позовних вимог, оскільки позивач звернувся до суду з позовом лише 21.03.2019р. Також просив справу розглянути за його відсутності. Після отримання відповіді позивача на його відзив надав заперечення від 23.07.2019 р. вказав, що позивачем не надано доказів, на підтвердження отримання ним кредиту оскільки анкета заява містить його персональні дані проте не містить жодної інформації щодо отримання карки «Універсальна» встановленої на неї процентної ставки, ліміту заяви-анкети не містить. Крім того фото з карткою в руках надане позивачем не містить ні дати його знімання та не несе жодної інформації що саме він її тримає у руці, також не містить номеру картки, строку її дії тому у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Позивачем надана відповідь на відзив, згідно якого вважає, що ним надано достатньо доказів на підтвердження укладення кредитного договору, а саме до позовної заяви долучено «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Gold» з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку в розмірі 2,3 % (27,6% на рік). Сторонами при укладені кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Згідно виписки з карткового рахунку, чітко прослідковується, що відповідач користувався кредитним лімітом, отримував гроші через банкомат, тобто користувався кредитною карткою, оскільки проведення операцій є неможливим без наявності картки. Що стосується процентної ставки, що під час укладення договору процентна ставка була встановлена в розмірі 2,3 % в місяць, далі вона була змінена з 01.04.2014 р. на 32,4 %, а з 01.04.2015 р. на 42%, що узгоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг у зв`язку із змінами Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Вважає, що строк позовної давності не пропущений позивачем оскільки строк дії карка до 07.2017 р., а позивач звернувся до суду 18.03.2019 р. тобто до спливу строку позовної давності. Просив позовні вимоги задовольнити. Суд, дослідивши докази, дійшов висновку про таке. Згідно ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 06.11.2013 року, між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] , підписано «Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку». Своїм власним підписом в Анкеті-заяві відповідач засвідчив, що пам`ятка клієнта, Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи складають договір про надання банківських послуг. Їх відповідач отримав в письмовому вигляді та ознайомився (а.с. 7). Фактично Відповідач у своїй відповіді на відзив від 20.05.2019 р. визнав, що користувався грошовими коштами, що також підтверджується наданою позивачем виписки по картковому рахунку № [NUMBER] з датою відкриття 06.11.2013 р. ( а.с. 49-53), але вказав, що позивачем не надано доказів, що підписавши заяву від 06.11.2013 р. він приєднався саме до наданих позивачем Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банк оскільки вказані Умови та Тарифи не містять його підпису. Проте суд не погоджується з доводами відповідача, оскільки з анкети - заяви вбачається, що [PERSON] погодився із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Зазначено, що він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, наданими йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. [PERSON] зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись із їхніми змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Достовірність свого підпису на цій заяві [PERSON] не заперечував та не спростував. Також сторони не оспорюють обставин, що процентна ставка за користування кредитом на момент укладення договору відповідно до тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна gold» складала 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Тобто договір укладений між сторонами є за своєю формою фактично договором приєднання, відповідно до приписів ст. 634 ЦК України. Таким чином, підписавши заяву [PERSON] підтвердив про своє ознайомлення з додатками до договору та приєднався до нього на умовах визначених банком, з чого в свою чергу випливає, що Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання кредитних банківських послуг. Отже, даний договір про надання банківських послуг є чинним та згідно приписів ст. 204 ЦК України правомірним, а тому його умови є обов`язковими для сторін. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої обов`язки за договором виконав та надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 9300,00 грн. (а.с. 54), шляхом передачі цієї картки 06.11.2013 року терміном дії до 07/17 р., що підтверджується особистим підписом відповідача в заяві та довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карки (а.с. 7, 54). Після укладання договору, відповідач користувався виданою карткою «Універсальна», здійснюючи платежі, розрахунки та поновлюючи рахунок, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку (а.с. 5-6, 49-53). Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постановах від 19.03.2014 року у справі №6-14цс14 та від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14 «відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі, зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору». Станом на час закінчення строку дії кредитної карти 31.07.2017р. у відповідача утворилася заборгованість за кредитом в сумі 9616,09 грн., яка на час пред`явлення вимоги не погашена. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки позивач звернувся до суду 21.03.2019р. (а.с.2) то вимогу про повернення тіла кредиту суд визнає такою, що заявлена в межах 3 річного строку встановленого ст. 257 ЦК України. Що стосується процентів за користування кредитом, суд зазначає про таке. Відповідно до ст.10561 ЦК України (в редакції на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки. Сторони посилаються на розмір процентної ставки 27,60% річних при укладені договору, та цей факт не оспорюють. Проте позивач на можливість зміни процентної ставки на підвищену посилається на «Тарифи обслуговування» (а.с.8) та Правила надання банківських послуг» (а.с.9-32). Так «Тарифи обслуговування» містять тарифи «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна, contract», «Універсальна, gold». Анкета-Заява (а.с.7) не містить відомостей про посилання на будь який з тарифів, що вищезазначені. Позначка в Анкеті-Заяві про оформлення платіжної КРЕДИТКИ «Універсальна gold» не міститься, проте саме за умовами тарифів обслуговування зазначеної кредитної карки базова % ставка в місяць з 01.04.2013 р. становить 2,3 %. Оцінюючи наявність підстав для підвищення банком процентної ставки за кредитом, суд керується правовими позиціями, викладеними в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року по справі № 6-1374 цс17, сторонами якої були ПАТ КБ «Приватбанк» та позичальник. Так, Верховним Судом України в цих правових позиціях було зазначено, що у разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Так відсоткова ставка була змінена з 01.09.2014 р. - 2,7% на місяць, з 01.04.2015 р. -3,5% на місяць. Наданий позивачем лист, що міститься на (а.с.92,93) як доказ про повідомлення відповідача за допомогою SMS про зміну процентної ставки, суд не може визнати достовірним в розумінні ст. 79 ЦПК України та до уваги не бере, оскільки з них не можливо визначити, що повідомлення відправлялося за допомогою мобільного зв`язку, а також відсутні відомості про отримання їх відповідачем. Таким чином, суд приходе до висновку, що позивачем не доведено факту отримання відповідачем відомостей про зміну умов процентної ставки за користування кредитом. Так позивачем надано розрахунок заборгованості по процентам за період з 06.11.2013р. по 02.05.2018р. в сумі 115192,63 грн. Відповідач, в обґрунтування своїх заперечень надав розрахунок, крім того посилається на загальний строк позовної давності та просить відмовити в задоволенні вимог із цієї підстави. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором б/н від 06.11.2013 року [PERSON] була надана кредитна картка: № [NUMBER] з датою відкриття 06.11.2013 року і терміном дії 07/17. (а.с.83). Суд з урахуванням вищенаведеної правової позиції Верховного Суду України зазначає, що позивачем подано позов 21.03.2019р. отже до вимог про стягнення заборгованості по процентам, що нараховані до 21.03.2016р. включно підлягає застосуванню строк позовної давності визначений ст. 257 ЦК України та за цими вимогами позов задоволенню не підлягає згідно ч.4 ст.267 ЦК України, оскільки поважних причин пропущення позовної давності судом не встановлено. За вимогами починаючи з 1.08.2017р. суд відмовляє з причин відсутності правових підстав, оскільки як раніше наведено, строк дії договору сплив 31.07.2017 р. із закінченням строку дії кредитної картки, а після закінчення строку договору проценти не нараховуються і права та інтереси позивача можуть бути забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, що відповідає правовій позиції, яка висловлена у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року №444/9519/12, проте позивач таких вимог не заявляв. З урахуванням наведеного, суд при розрахунку заборгованості за період з 22.03.2016р. по 31.07.2017р. у фіксованій процентній ставці 27.60% річних, наводить власний розрахунок 9616,09 грн.*27,6% = 2654,04 грн. / кількість календарних днів у році *497 кількість календарних днів у періоді заборгованості =3662,89 грн. Отже з урахуванням наведеного заборгованість відповідача по процентам за користування кредитними коштами складає 3662,89 грн. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № б/н від 06.11.2013 року станом на 21.02.2019 року становить 9616,09 гривень - заборгованість за кредитом, 3662,89 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом. Інші документи, що подані сторонами та досліджені судом, висновків суду не спростовують. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (13278,98/1248,09=10,63% (1921,00*10,63%=204,20), а саме судовий збір в розмірі 204,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial