Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про усунення перешкод у здійсненні права власності. У судовому засіданні представник позивача АТ «Альфа-Банк» - Тищенко К.О. позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що 22.02.2007 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] яка виступила майновим поручителем [PERSON] , укладено іпотечний договір №030.29-50/230-С, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . АТ «Укрсоцбанк» набув право власності на вищевказану квартиру на підставі договору іпотеки, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 157372295 від 23.02.2019. Внаслідок реорганізації шляхом приєднання правонаступником всього майна АТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа-Банк». У зв`язку з тим, що відповідачі втратили право користування вказаною квартирою, однак добровільно звільнити приміщення відмовляються, позивач просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, зняти їх з реєстраційного обліку в примусовому порядку. У судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував та пояснив суду, що відповідачі проживають у спірній квартирі та утримують її, позивач жодних витрат щодо неї не несе. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 22.02.2007 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] яка виступила майновим поручителем [PERSON] , укладено іпотечний договір №030.29-50/230-С, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку в якості забезпечення виконання за договором про надання відновлювальної кредитної лінії квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-6). АТ «Укрсоцбанк» набув право власності на вищевказану квартиру на підставі договору іпотеки №030.29-50/230-С від 22.02.2007, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 157372295 від 23.02.2019 (а.с. 10). У квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру територальної громади м. Києва від 28.03.2019 (а.с. 7). У матеріалах справи міститься вимога АТ «Уксоцбанк» до [PERSON] та [PERSON] ро виселення та зняття з реєстраційного обліку, а також квитанція ПАТ «Укрпошта» від 24.06.2019 про направлення [PERSON] та [PERSON] рекомендованого листа (а.с. 8-9). Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами направлення вимоги про виселення відповідачам, оскільки сама лише квитанція про надіслання рекомендованого листа не може підтверджувати зміст відправленої кореспонденції, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом та зняття останніх з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що у позовних вимогах суд відмовив, вимоги про стягнення на користь позивача судового збору задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed