Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за опалення, що утворилась по особовим рахункам [NUMBER] в розмірі 4496,87 грн., понесені витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS], отримує від позивача послуги з централізованого опалення даної квартири, нарахування за які проводяться відповідно до опалювальної площі квартири та належним чином встановлених тарифів. Позивач, посилаючись на те, що відповідач оплату з централізованого опалення квартири не проводить, в наслідок чого станом на 01 серпня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 4496,87 грн., просить суд стягнути вищевказану заборгованість за рішенням суду. До суду надійшли заперечення відповідача, в яких останній з посиланням на необхідність застосування строку позовної давності та з врахуванням необхідності зменшення суми боргу на розмір нарахованої субсидії просить в позові відмовити. Також відповідачем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності. Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що позивач надавав, а відповідач споживає послуги позивача з гарячого водопостачання та централізованого опалення квартири за адресою: квартира [ADDRESS], облік платежів за яким ведеться за особовим рахунком [NUMBER]. Ухвалою від 08.07.2015 року Васильківським міськрайонним судом Київської області відмовлено позивачу у задоволення його заяви про видачу судового наказу, з якою останній звернувся до суду 03.07.2015 року. Як вбачається з переліку сум по особовим рахункам [NUMBER], заборгованість відповідача з опалення квартири в період з листопада 2006 року по серпень 2015 року становить 4496,87 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України боржник повинен виконувати свій обов'язок перед кредитором належним чином відповідно до закону, умов договору та вимог ЦК України і має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини інші юридичні факти. Відповідно до вимог п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання», затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 р. N 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Доказів вчасної сплати відповідачем коштів за спожиті послуги суду не надано. Натомість позивачем надано докази на підтвердження щодо розміру заборгованості відповідача в сумі 4496,87 грн. Враховуючи викладене, розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 4496,87 грн. Щодо позовної давності, то відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України п еребіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Враховуючи те, що позивач звернувся до суду із позовною заявою до суду 07.08.2015 року, що підтверджується відбитком поштового штампу на позовній заяві, та враховуючи те, що згідно розрахунку, проти якого відповідач не заперечив, відповідач сплачував кошти в розмірах, що перевищують поточний рахунок за відповідний місяць. Отже, відповідач вчинив дії, що свідчить про визнання відповідачем свого боргу перед позивачем, а тому строк позовної давності переривався щороку і почався заново. Отже, позивачем строк позовної давності не пропущено, а заява відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає. Крім того, відповідачем не надано суду та не названо жодного доказу, згідно якого відповідач має право на субсидію і позивачем розмір вказаної субсидії не враховано. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то згідно зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved