Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 23 серпня 2015 року приблизно о 16-00 годин він йшов по узбіччю дороги Синельникове-Миролюбівка Дніпропетровської області, де неподалік селища Циганівка на нього було здійснено наїзд автомобілем ВАЗ-2103, державний номер: [NUMBER] ,під керуванням відповідача [PERSON] , який з місця дорожньо-транспортної пригоди зник. Після цього позивач 23 серпня 2015 року був доставлений до реанімаційного відділення Синельниківської ЦРЛ. Внаслідок ДТП позивачу було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді сукупної травми: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку ІІ-ІІІ ступеню, субюарахноїдального крововиливу, геморагічного забою в області базальних відділів мозку, закритої тупої травми груди, численних переломів ребер справа, правобічного пневмотораксу, закритих переломів обох плечових кісток та лівої стегнової кістки. Згідно висновку судово-медичної експертизи №259 від 24 вересня 2015 року встановлені тілесні ушкодження у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. За час лікування позивач поніс витрати на придбання ліків в розмірі 89797,53 грн. На даний час позивач має нестабільний стан здоров`я, на відновлення якого потрібен довгий час і значні кошти, є інвалідом 1 групи. Зазначає, що між Дніпропетровським обласним управлінням ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] 01 квітня 2015 року було укладено поліс №АІ/6871775 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким було застраховано автомобіль ВАЗ-2103, державний номер: [NUMBER] . Позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] і Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, в розмірі 89797,53 грн. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» надав суду відзив на позов, де зазначив про те, що позивач в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не скористався своїм правом на своєчасне звернення до страхової компанії з заявою про відшкодування шкоди, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Крім того, договір страхування цивільно-правової відповідальності був укладений між страховою компанією і [PERSON] , тобто [PERSON] не був застрахованою особою і за його дії страхова організація відповідальності не несе. У судовому засіданні позивач і представник [PERSON] позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» Горбенко В.Я. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав обставини, викладені у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] раніше надав пояснення, що не вважає себе зобов`язаним сплачувати завдану позивачеві шкоду, оскільки він вже відбуває покарання в місцях позбавлення волі за скоєне кримінальне правопорушення. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази по справі. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги до [PERSON] підлягають задоволенню, а позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З копії вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2017 року вбачається, що відповідач [PERSON] був визнаний винним у тому, що 23 серпня 2015 року приблизно о 16-00 годин він йшов по узбіччю дороги Синельникове-Миролюбівка Дніпропетровської області, де неподалік селища Циганівка на нього було здійснено наїзд автомобілем ВАЗ-2103, державний номер: [NUMBER] ,під керуванням відповідача [PERSON] , який з місця дорожньо-транспортної пригоди зник. Його дії кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України і він засуджений до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Отже, винуватість [PERSON] у спричиненні потерпілому [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень є доведеною. Згідно копій наданих суду чеків на придбання медичних препаратів розмір понесених позивачем витрат на лікування складає 89797,53 грн. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. При цьому згідно ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З вищезазначених та вивчених судом матеріалів справи вбачається, що позивачу дійсно завдана шкода винними діями відповідача по справі і,

Outcome: approved