Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь борг за договором позивача в розмірі 140760грн, що, згідно курсу НБУ станом на 17.09.2018р. де 1 долар США коштує 28,1520 грн., є еквівалентом 5000 доларів США. В обґрунтування позову зазначив, що 02.02.2016р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання безпроцентної позики в розмірі 5000 доларів США, що на дату укладення Договору, згідно з курсом НБУ 25,4483грн. за 1 долар США було еквівалентом 127\~241грн. З даного договору вбачається, що [PERSON] зобовязується повернути позику 02.02.2018р. Проте у визначений договором строк відповідач не виконав свого кредитного зобовязання, тому 01.06.2018р. позивач звернувся до нього із вимогою про повернення боргу. Разом з тим, протягом строку визначеного у вимозі, відповідач не повернув позивачу борг, тому останній змушений був звернутися до суду з даним позовом. 04.09.2018р. позивачем було подано суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу на праві приватної власності. Ухвалою суду від 08.10.2018р. у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою суду від 25.10.2018р. провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. В судове засідання сторони не з'явилися, про причини неявки не повідомили. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Також позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник позивача [PERSON], в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив провести розгляд даної справи за його відсутності. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідача в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, однак надав на адресу суду відзив із змісту якого вбачається, що заявлені позовні вимоги про стягнення з нього 140760грн. він визнає в повному обсязі, оскільки грошові кошти отримав від [PERSON], але через скрутний матеріальний стан вчасно віддати борг не зміг. Також зазначив, що проти заявленого [PERSON] розміру судових витрат заперечень не має. Інших доказів, окрім тих, що були надані позивачем в ного немає. З огляду на те. О його явка в судове засіданні судом не визнана обовязковою, згідно ч.3 ст. 223ЦПК України, тому він просив провести розгляд справи за його відсутності. Дослідивши надані сторонами заяви по суті, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 02.02.2016р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання безпроцентної позики (а.с. 3). Як вбачається із змісту даного договору, розмір позики складає 5\~000 доларів США (840, USD), що на дату укладення даного Договору, згідно курсу НБУ 25,4483 грн. за 1 долар США (840, USD), є еквівалентом 127\~241грн. Факт одержання коштів підтверджується розпискою підписаною Позичальником в момент передачі йому суми позики, що є невідємною частиною даного Договору. Термін повернення позики 02 лютого 2018р. Строк та інші умови повернення Позики можуть бути змінені тільки за письмовою домовленістю Сторін, окрім випадків прямо визначених у цьому Договорі. Згідно розписки від 02.02.2016р. підписаної [PERSON], він отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 доларів США (840, USD) за Договором про надання безпроцентної позики (а.с. 4). Таким чином, позивач своє зобовязання за укладеним між сторонами Договором виконав належним чином, внаслідок чого відповідачем було отримано обумовлену позику. Разом з тим, відповідач порушив умови Договору та у визначений сторонами строк не повернув позику, а тому позивачем було предявлено [PERSON] вимогу від 01.06.2018р. про повернення боргу, на якій, в той же день, останній власноруч написав, що борг в сумі 5000 доларів США визнає та зобовязується його повернути протягом місяця (а.с. 5). Станом на 17.09.2018р. (звернення позивача до суду із позовом), відповідачем не було повернуто [PERSON] позику. Тож між сторонами виник спір з приводу виконання договірних зобовязань, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та умовами, укладеного між сторонами договору. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом положень ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК). Відповідно до ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За таких обставин, враховуючи, що відповідачем допущено прострочення виконання зобовязання за договором позики, то він зобовязаний повернути позивачеві суму позики в розмірі 140760грн., що є еквівалентом 5000 доларів США, за курсом НБУ станом на 17.09.2018р. 1 долар США коштує 281520грн., а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, в якості відшкодування сплати судового збору в сумі 1407,60грн. На підставі ст. ст. 526, 533, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved