Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просить збільшити розмір аліментів з 500 грн. до 1200 грн. та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1200 грн. до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. В обґрунтування заявлених вимог послалася на такі обставини. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23 червня 2015 року було зобовязано стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн на кожного до закінчення навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Наразі позивач втратила право отримувати аліменти на утримання дочки, оскільки остання досягла віку 23 років. Відповідач оплачує аліменти тільки на утримання сина, однак її матеріальний стан погіршився у звязку з тим, що позивач змушена продовжувати оплачувати навчання дочки. Позивач не працює через хворобу та не отримує доходів. На даний час сума сплачуваних аліментів на сина менша, ніж їх мінімальний розмір, передбачений ч. 2 ст. 182 СК України, у звязку з чим вона не в змозі утримувати сина, який потребує більших витрат. У наданих письмових поясненнях до позовної заяви також вказала, що у їхнього спільного сина [PERSON], [INFO], погіршився стан здоровя, що він перебуває на обліку в невропатолога та що лікар-кардіолог тимчасово заборонив йому займатися спортом, у звязку з чим дитина потребує більших фінансових витрат (а.с. 28-29). У судове засідання сторони не зявились. Позивач подала до суду заяву, якою просить справу розглядати під час її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 42). Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча про час і місце розгляду належним чином повідомлявся за адресою місця проживання (а.с. 18). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини справи і відповідно ним правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами в справі був зареєстрований шлюб (а. с. 5), від якого останні мають двох спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 7). 22 червня 2009 року між сторонами в справі було розірвано шлюб (а.с. 6) 23 червня 2015 року Житомирським районним судом Житомирської області було ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн на кожну дитину (а.с. 4). Згідно з договором про навчання від 13 серпня 2012 року, укладеного між ВНМУ ім. Пирогова та позивачем, та довідки № 05-418 від 17 травня 2017 року дочка сторін [PERSON] є студентом 5 курсу денної форми навчання медичного факультету № 1 зазначеного навчального закладу, навчається за контрактом, термін навчання становить з 1 вересня 2012 року по 1 липня 2018 року (а.с. 8, 10). З наданих копій квитанцій вбачається, що позивач сплачує за навчання спільної дочки сторін [PERSON] кошти в розмірі 7688 грн за семестр (а. с. 31-36) З протоколу обстеження КУ Обласний медичний консультативно-діагностичний центр Житомирської обласної ради (а.с. 12) та довідки обласного медичного центру (а.с. 40) вбачається, що позивачу встановлені діагнози посттромбофлебічний синдром правої нижньої кінцівки та деформуючий артрит колінного суглобу. З консультативного висновку спеціаліста вбачається, що спільному сину сторін [PERSON] встановлений діагноз вегетосудинна дистонія (а.с. 13). Частина 1 статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України установлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України Про охорону дитинства). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України). З огляду на наведене, зважаючи на стан здоровя позивача та дитини, їх матеріальне становище, те, що в матеріалах справи відсутні докази неможливості сплачувати відповідачем аліменти в тому розмірі, якому просить стягувати з нього позивач, суд дійшов висновку, що позовні вимоги мають бути задоволені.

Outcome: approved