Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку(пай) в порядку спадкування за законом, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] в селі Барило Білопільського району Сумської області померла йогомати- [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності АПТЗТ «Зоря» розміром 3.42 в умовних кадастрових гектарах на територоії Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, право на яке мала померла на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 06 грудня 1996 року. Позивач вказує, що він, [PERSON] , - є спадкоємцем першої черги за законом як син спадкодавця. Факт родинних відносин із покійною матір`ю позивача підтверджується записом «мати» у свідоцтві про його народження серії [NUMBER] від 21 вересня 2017 року. Мати позивача заповітного розпорядження не складала та до дня смерті 19 червня 1998 року була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 07 лютого 2019 року за № 226. Позивач відповідно до норм Цивільного кодексу Української РСР фактично прийняв спадщину своєї покійної матері, на підтвердженя чого приєднав довідку Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 07 лютого 2019 року за № 226. Зазначаючи, що маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, він звернувся до приватного нотаріуса Білопільського районного нотаріального округу Бойко О.І., але у видачі вищевказаного свідоцтва йому було відмовлено у зв`язку з тим, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 06 грудня 1996 року був втрачений, та що ним було дано оголошення в газеті «Білопільщина» за № 28-30 від 09 березня 2019 року про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] ,- виникла ситуація, при якій позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого права, як спадкоємця першої черги після смерті матері, який належним чином прийняв її спадщину, але за відсутності правовстановлюючого документу позбавлений права власності на спадкове майно, позивач просить суд визнати за ним у порядку спадкування за законом після матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) у землі яка перебувала у колективній власності АПТЗТ «Зоря» розміром 3.42 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яке належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 06 грудня 1996 року, виданого на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 28 листопада 1996 року № 332. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача - Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області до суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради та визнання позову. Приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Сумської області Бойко Оксана Іванівна до суду не з`явилася, була належним чином сповіщена про день, час і місце розгляду справи. Завідувач Білопільської районної державної нотаріальної контори Л.Б. Ковальова направили суду Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 55846355 від 12.04.2019 року згідно якої за параметрами запиту « [PERSON] , дата смерті [INFO] » у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Представник третьої особи - Відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області до суду не з`явився, був належним чином сповіщений про день, час і місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою сторін, третьої особи суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до абз. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с.Горобівка, Білопільського району, Сумської області. Його батьки: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 21 вересня 2017 року, актовий запис № 11 (а.с.11). Мати позивача, [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 38 (а.с.9). Згідно довідки виконкому Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 07.02.2019 року № 226 вбачається, що мати позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] одна. Заповіт від імені померлої [PERSON] виконкомом Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області не посвідчувався та не реєструвався. Спадщину прийняв син, [PERSON] , який на протязі шести місяців з дня смерті матері, [PERSON] , розпорядився предметами домашнього вжитку та особистими речами спадкодавця, зберігав документи та здійснював догляд за будинком та городом ( а.с.12). Згідно довідки Відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 551/162-17 від 29.11.2017 [PERSON] мала право на земельну частку(пай розміром 3,42 умовних кадастрових гектарів натериторії Вирівської сільської ради, АПТЗТ «Зоря» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 06.12.1996 року, виданого згідно розпорядження Білопільської райдержадміністрації від 28.11.1996 року № 332. Сертифікат одержаний на руки, про що свідчить підпис у Книзі реєстрації сертифікататів ( а.с.10). Позивач дав оголошення в газеті «Білопільщина» за № 28-30 від 09 березня 2019 року про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] ,- загублений сертифікат вважати недійсним ( а.с. 14). Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05. 2008 року, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 3.5 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року у разі втрати сертифіката про право на земельну частку (пай), аналогічному державному акту порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, (який діяв на момент відкриття спадщини), позивач прийняв спадщину матері, так як він протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщин, ( дня смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO]), фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, розпорядився предметами домашнього вжитку та особистими речами спадкодавця, зберігав документи та здійснював догляд за будинком та городом, що підтверджено довідкою виконкому Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 07.02.2019 року. Згідно п. 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року зазначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно ст.81 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі, в тому числі, прийняття спадщини. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05. 2008 року, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до п.1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни- спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом. Згідно з п.1 ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а тому спадкодавець мав право власності на земельну ділянку в межах згідно з планом, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай). Позивач, відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України своєчасно прийняв спадщину за законом після смерті своєї матері, [PERSON] У відповідності до ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що ні відповідач, ні треті особи, не заперечували обставин справи, - суд вважає правомірним визнати за позивачем право власності на спадкове майно. Судом встановлено, що майнові права на спадкове майно у зв`язку зі смертю фізичної особи-спадкодавця, не припиняються, а переходять в порядку правонаступництва (спадкування). Момент переходу прав в порядку спадкування за законом визначається як час відкриття спадщини. З цього моменту права та обов`язки спадкодавця належать спадкоємцеві (ч.5 ст.1268 ЦК). Таким чином, судом встановлено, що сукупність прав та обов`язків, (спадщина), після смерті матері позивача перейшли в порядку спадкування позивачу, згідно своєчасного прийняття позивачем спадщини, тому він є спадкоємцем і власником спадкових прав, а саме власником права на земельну частку (пай) у землі яка перебувала у колективній власності АПТЗТ «Зоря» розміром 3.42 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яке належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 06 грудня 1996 року, виданого на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 28 листопада 1996 року № 332. Таким чином, за вищевказаних обставин, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом після смерті його матері. На підставі викладеного,

Outcome: approved