Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником зазначеного будинку, який належить йому згідно свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону) від 04.11.2019. У вказаному будинку також зареєстрований відповідач, як колишній власник будинку. Відповідач у вказаному будинку не мешкає, комунальні послуги не сплачує, особистих речей в будинку не має. Через реєстрацію відповідача у будинку позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатись своєю власністю. Ухвалою судді від 02.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Надав суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі. Відзив суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону) від 04.11.2019, що підтверджується копією свідоцтва, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 187396029, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 253720950 від 21.04.2021. Згідно листа Відділу з питань надання адміністративних послуг Новогродівської міської ради № 05-19/307 від 30.03.2021, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З копії акту від 20 лютого 2018 року, складеного в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , затвердженого депутатом Новогродівської міської ради Безручко Н.П., вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , багато років ніхто не проживає. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Разом з цим, згідно з положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Отже, судом встановлено, що відповідач зареєстрований у будинку [ADDRESS] , але фактично там не проживає, не є власником будинку та не є членом сім`ї власника будинку. Позивач через реєстрацію відповідача у квартирі несе додатковий тягар зі сплати комунальних послуг, що створює йому перешкоди у користуванні житлом, яке належить йому на праві власності, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимоги в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved