Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення з останніх в солідарному порядку заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, а саме: послуги за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 10249,11 грн. за період з 01.01.2016 року по 30.11.2020 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на балансі ЛКП «Господар» перебуває будинок [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані у квартирі [ADDRESS] а вказаного будинку та користуються житлово-комунальними послугами, котрі надаються позивачем. Відповідач [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] а згідно розпорядження №192 від 12.03.1997 року. Послуги надаються вчасно та належної якості, однак відповідачі не оплачують житлово-комунальні послуги в повному обсязі та крім цього, відмовляються від укладення відповідного договору. За період з 01.01.2016 року по 30.11.2020 року заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території становить 10249,11 грн. Оскільки погасити вказаний розмір заборгованості в добровільному порядку відповідачі відмовляються, а тому з метою захисту своїх порушених прав позивач звернувся до суду з позовом, який просить задоволити. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 18.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11.02.2021 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін справи. Розгляд справи відкладено на 12.04.2021 о 09.00 год. без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 12.04.2021 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Шуріної Н.Р. про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 15.03.2021 року через канцелярію суду представником відповідача [PERSON] адвокатом Шуріною Н.Р. подано відзив на позов, згідно якого просить в задоволенні позову відмовити повністю. Мотивуючи необґрунтованість заявленого позивачем позову представник відповідача зазначає про те, що в справі відсутні належні та допустимі докази на підтвердження підставності заявлених вимог, а саме: стороною позивача не представлено суду доказів про те, що позивач є учасником у сфері житлово-комунальних послуг, що має встановлені договірні відносини з відповідачем, тобто, що між сторонами укладено договори про надання житлово-комунальних послуг, що відповідають формі Типового договору. Заявлений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає дійсності та розрахований з порушенням вимог чинного законодавства та пропуском 3-річного строку позовної давності, передбаченої ст.257 ЦПК України. Крім того, зазначила, що у зв`язку із непридатністю для проживання, з 2016 року відключено газ, відповідачі не проживають у квартирі [ADDRESS] , а відтак відповідними послугами, які ніби-то надані позивачем, не користуються. Крім того, відповідач [PERSON] є малозабезпеченою соціально незахищеною людиною, яка опікується хворою повнолітньою донькою. Про дату, місце та час розгляду справи відповідачі повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки (а.с.7), відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] згідно розпорядження №192 від 12.03.1997 року. Загальна площа квартири становить 45,00 кв.м. Житлово-комунальні послуги мешканцям вказаного будинку надаються позивачем. Матеріали справи не містять доказів про існування між сторонами договірних відносин. Згідно розрахунку заборгованості (а.с.10) за період з 01.01.2016 року по 30.11.2020 року заборгованість за надані послуги з утримання та обслуговування житлового будинку становить 10249,11 грн. З метою стягнення цих коштів з відповідачів позивач звернувся до суду з цим позовом. Таким чином питання, які мають бути вирішені в цій справі полягають в тому, чи несуть відповідачі обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг та чи є наданий позивачем розрахунок обґрунтованим. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 набрав чинності 10.12.2017 та був введений в дію 01.05.2019 (далі Закон № 2189-VIII). До цього часу чинним був Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 (далі Закон № 1875-IV). Отже, при вирішенні питання про стягнення заборгованості, яка утворилась до 01.05.2019 суд керуватиметься загальними актами цивільного законодавства та положеннями Закону № 1875-IV, а після 01.05.2019 тими ж актами та положеннями Закону № 2189-VIII. Відповідно до\~положень ст.68\~ЖК України,\~наймач зобов`язаний\~своєчасно вносити\~квартирну плату\~та плату\~за комунальні\~послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. За визначеннями, які зазначені у статті 1 Закону № 1875-IV, житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Такі послуги надаються споживачу фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Частиною першою статті 19 Закону № 1875-IV встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону № 1875-IV споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-IV визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У частині першій статті 19 Закону № 1875-IV передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-IV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц. Отже, відсутність між сторонами договірних відносин не є перешкодою для стягнення з відповідачів заборгованості, яка утворилась до 01.05.2019. Аналогічно, на думку суду вказана обставина не є перешкодою для стягнення заборгованості, яка утворилась після 01.05.2019. Зокрема, поняттю житлово-комунальних послуг положення пункту 5 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII надано те ж саме смислове і юридичне значення, що й Законом № 1875-IV. Крім того, за змістом пункту 1 частини першої статті 7 Закону № 2189-VIII споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Так само як і в попередньому випадку, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII обов`язок індивідуального споживача надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Зрештою, так само як і виконавець індивідуальний споживач в силу вимог пункту 1 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Тому, відсутність договірних відносин з 01.05.2019 теж не звільняє споживача від обов`язку оплачувати житлово-комунальні послуги. У справі яка розглядається ніщо не свідчить про те, що проведений позивачем розрахунок заборгованості є невірним. Крім того, ніщо не свідчить про ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг. Як наслідок, суд визнає позов обґрунтованим та задовольняє в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2102 грн., сплата якого проведена з урахуванням вимог ч. 2 ст. 164 ЦПК України і що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.4-6). На підставі наведеного та

Outcome: approved