Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що йому та відповідачці належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. 17.11.2014 року рішенням Хотинського районного суду шлюб між сторонами був розірваний. Після розірвання шлюбу відповідач почала перешкоджати йому користуватися квартирою а з часом змінила замки від вхідних дверей та висилила його. Він неодноразово звертався до неї з прохання надати можливість проживати у квартирі та надати ключі від вхідних дверей. Однак відповідач жодним чином не реагувала на його звернення. Вимушений проживати у своєї мати. Відповідач не реагувала і на його офіційні звернення направлені ним листом 22.05.2015 року до неї, та ніяким чином не відреагувала після відвідування квартири ним з працівником міліції, ключ від квартири не надала. Позивач вважає, що дії відповідача є неправомірними по відношенню до нього та просить суд вселити його в квартиру [ADDRESS]. Під час розгляду справи по суті представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], про усунення перешкод у користуванні майном. Ухвалою суду від 05 вересня 2016 року дані позовні вимоги обєднанні в одному провадженні. [PERSON] в позові посилається на те, що власником квартири за адресою [ADDRESS] є [PERSON] [INFO], яка проживає [INFO] яка є матерю позивача [PERSON]. [PERSON] через опір колишньої невістки [PERSON] не має можливості користуватись належною їй квартирою, чим порушуються її права власника. Право власності на квартиру підтверджується судовими рішенням Хотинського районного суду від 20.02.2015 року по справі №724/2300/14-ц в якому зазначено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 31 січня 1995 року, виданого Хотинським сільськогосподарським технікумом згідно наказу № 5-К від 23 січня 1995 року. 15 липня 2004 року в Хотинській державній нотаріальній конторі [PERSON] було укладено договір дарування №1341 належної їй квартири №9, що знаходиться в місті Хотині по вулиці І.Франка, в будинку №8 на ім'я [PERSON] та на ім'я [PERSON] в рівних частках кожному. Представник позивачів вважає, що відповідно до статті 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії ЕЕМ №668785 від 10.12.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні. Тобто обдаровані не скористались своїм правом на реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Представник позивачів вважає, що власником квартири №9 по вул. І.Франка, м. Хотин і надалі є позивач [PERSON] але не має можливості користуватися своїм правом так як у даній квартирі проживає колишня невістка [PERSON] з новим чоловіком. Просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою та вселити [PERSON] та [PERSON] в квартиру №9 по вул. 1.Франка, м. Хотин. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, суду додатково пояснив, що власником квартири є його мати [PERSON] яка в 2004 році подарувала дану квартиру йому та колишній дружині в рівних часках. Він та його колишня дружина договір дарування не зареєстрували, тому він вважає що власником квартири залишилась його мати. В спірній квартирі він та його дружина проживали постійно та в даній квартирі він офіційно зареєстрований. Після розірвання шлюбу дружина поміняла замки від вхідних дверей та почала створювати умови неможливості спільного проживання. На його прохання не перешкоджати проживати в квартирі та надати ключі від дверей вона ніяким чином не реагувала. Представник [PERSON] суду пояснив, що поданий позов в інтересах [PERSON] підтримує в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві просить суд позов задовольнити. Відповідач позов не визнала суду пояснила, що вона не перешкоджає позивачу у користуванні квартирою. Представник відповідача позов не визнав суду пояснив, що позивачі не надали суду належні та допустимі докази порушеного права зі сторони відповідача а тому просить суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. Наданими сторонами доказами судом встановлено, що 15 липня 2004 року [PERSON] подарила належний їй на праві власності квартиру [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON]. В 2015 році [PERSON] поозувалась до Хотинського районного суду з позовною заявою про визнання даного договору не дійсним. Рішенням Хотинського районного суду від 20.02.2015 року по справі №724/2300/14-ц. відмовлено у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Дане рішення набрало законної сили 09.04.2015 року відповідно до ухвали апеляційного суду Чернівецької області. З довідки про місце реєстрації з адресного бюро на а.с.11 вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [INFO] з 2000 року. [PERSON] з ч.1 ст.722 ЦК України, право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Суд аналізуючи у сукупності пояснення сторін, зазначені докази та правову норму дійшов висновку, що право власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] виникло з моменту її прийняття тобто з 15 липня 2004 року. [PERSON] з ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів свої сімї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. [PERSON] з ч.1 ст.60 ЦПК України, 1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 15.05.2015 року [PERSON] звертається листом до [PERSON] про надання йому можливості користуватися своєю часткою в квартирі [ADDRESS]. Відповіді він не отримав. З офіційного висновку затвердженого начальником міліції Хотинського РВ УМВС України в Чернівецькій області від 30.05.2015 року вбачається, що після розірвання шлюбу між сторонами [PERSON] поміняла замки від вхідних дверей квартири та з жовтня 2014 року [PERSON] не приходив і не просив ключа від квартири. З офіційного висновку затвердженого начальником поліції Хотинського ВП ГУНП України в Чернівецькій області від 14.04.2016 року вбачається, що після розірвання шлюбу між сторонами [PERSON] поміняла замки від вхідних дверей квартири та остання не надає [PERSON] можливості проживати в квартирі. Під час розгляду справи по суті судом була надана можливість відповідачці надати відповідачу ключі від квартири для підтвердження правдивості її заперечень на заявлені позовні вимоги, що ніхто у неї ключ не просив і вона може його надати, однак вона в послідуючих судових засіданнях не зявилась та ключі не надала. [PERSON] з ч.3 ст.60 ЦПК України, Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. [PERSON] з ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Суд оцінюючи у сукупності викладене вважає, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами те що вона не перешкоджає позивачу у вільному користуванні квартирою. Тому суд її зауваження щодо невизнання позову вважає такими, що надані з метою уникнення цивільної правової відповідальності від своїх неправомірних дій щодо порушеного нею права власності [PERSON] вільно розпоряджатися квартирою яка належить обом на праві спільної сумісної власності та в якій він офіційно зареєстрований. [PERSON] з ч.1 та 2 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. [PERSON] з ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. [PERSON] з ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєю інтелектуальної, творчої діяльності. [PERSON] з ч.1 ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Суд вважає, що право на проживання позивача в квартирі [ADDRESS] є похідним від його права власності на дану квартиру яка належить йому на праві спільної сумісної власності з відповідачем. Отже суд дійшов висновку, вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. Щодо зазначених представником [PERSON] порушеного права [PERSON] користуватися своєю власністю квартирі [ADDRESS], суд вважає, що в даній частині заявлених позовних вимог слід відмовити з наступних правових підстав. Відповідно до договору дарування від 15 липня 2004 року [PERSON] подарила належний їй на праві власності квартиру [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] з ч.1 ст.722 ЦК України, право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Суд аналізуючи у сукупності пояснення сторін, зазначені докази та правові норму дійшов висновку, що [PERSON] втратило право користування, розпорядження та володіння квартиро [ADDRESS] з моменту прийняття подарунку [PERSON] та [PERSON] тобто з 15 липня 2004 року, оскільки вони проживали в даній квартирі, утримували квартиру та розпоряджалися нею. З пояснень позивача та представника позивача встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає у квартирі що знаходиться у с.Ставчани Хотинського району, Чернівецької області. [PERSON] з ч.1 ст.3 ЦПК України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже зазначені докази та правові норми з однозначністю та достовірністю доказують, що права [PERSON] не порушуються, оскільки вона не має ніяких прав щодо квартири [ADDRESS]. Суд дійшов висновку, відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в інтересах [PERSON], щодо усунення перешкод у користуванні квартирою №9 по вулиці І.Франка №8 в м. Хотин, Чернівецької області за безпідставністю. Щодо заявлених порушених прав [PERSON] в частині того щоб зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні квартирою №9 по вулиці І.Франка №8 в м. Хотин, Чернівецької області суд вважає, що дані позовні вимоги найшли свого підтвердження вище зазначеними доказами та правовими нормами а тому в даний частині позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Платіжним дорученням від 24.07.2016 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.\~ Суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені витрати на сплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп..

Outcome: approved