Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача додаткові витрати викликані необхідністю додаткового лікування та придбання ліків, як потерпілому, внаслідок вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в сумі 47509,07 грн та понесені судові витрати. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 14 березня 2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння та призначенням йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин. Цим же вироком з [PERSON] на його користь стягнуто 47708,92 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди. Стягнута з [PERSON] матеріальна і моральна шкода останнім не сплачена, в зв`язку з чим він змушений був звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача суми встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за прострочення ним грошового зобов`язання. Даний позов судом було задоволено. Однак відповідач стягнутих з нього коштів йому не виплачує. Позивач вказує, що спричинені йому тілесні ушкодження [PERSON] , дали ускладнення на слухові нерви, що потягло за собою глуховатість 3 ступеня справа та глухоту зліва. Внаслідок спричинених йому тілесних ушкоджень, 26.04.2018 року йому була встановлена третя група інвалідності довічно. Стан його здоров`я після перенесених травм, потребував систематичного проходження різного роду обстежень та лікування. Так він в період з грудня 2017 року по січень 2020 року він неодноразово проходив лікування та обстеження, що підтверджується медичними епікризами. Також під час лікування на придбання ліків, він витрачав свої власні кошти, що підтверджується наданими до позову фіскальними чеками. Зважаючи на те, що погіршення стану здоров`я позивача настали внаслідок спричинених [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень, усі понесенні ним витрати на лікування, повинен відшкодувати відповідач. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги просить задоволити повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився вдруге, повідомлявся про час слухання справи належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов наступних висновків. Правовідносини, між сторонами виникли внаслідок завдання шкоди та регламентовані нормами Цивільного кодексу України. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто на користь потерпілого відшкодовуються витрати, які пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я. Судом встановлено, що вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 14 березня 2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України і призначено покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 47708,92 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди. Згідно з даним вироком потерпілому [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечне для життя в момент заподіяння. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 05 липня 2017 року вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 14 березня 2017 року відносно [PERSON] залишено без змін. 24 липня 2017 року Сарненським районним судом Рівненської області був виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 47708 грн. 92 коп. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди. Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2019 року було задоволено позов [PERSON] про стягнення з [PERSON] 15002,42 грн. суму індексу інфляції за прострочення грошового зобов`язання, 5438,90 грн. суму трьох відсотків річних за прострочення зобов`язання. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи наведені вимоги процесуального законодавства факт нанесення позивачеві [PERSON] тілесних ушкоджень відповідачем по справі та їх характер є встановленими та не підлягають доказуванню. На підтвердження факту проходження лікування в період з січня 2018 року по січень 2020 року надано: епікриз №512 відповідно до якого [PERSON] з 04.01.2018 року по 15.01.2018 року знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ «Сарненської ЦРЛ» з діагнозом: залишкові явища перенесеної відкритої ЧМТ, забій компресія головного мозку важкого ступеня (10.2015р), гострої субдуральної гематоми, резекц. Трепанації черепа, видалення гематоми, стан після пластики титановою пластиною дефекту черепа (102016), пірамідна мікросимптоматика церебро-астенічний синдром. Супутній діагноз: двобічний післятравматичний неврит слухових нервів. Нейросенсорна приглузоватість ІІІ ступеня справа, глухота зліва. Ангіопатія сітківки обох очей; епікриз №2265 відповідно до якого [PERSON] в період з 20.02.2018 року по 01.03.2020 року перебував на стаціонарному лікуванні в РОЛ на відділенні -центр мікрохірургії вуха з діагнозом стійкі залишкові явища перенесеної важкої ЧМТ, супутній діагноз післятравматична деформація носа; епікриз №1427 відповідно до якого [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ «Сарненська ЦРЛ» з 28.01.2019 року по 06.02.2019 року; епікриз відповідно до якого [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в РОЛ з 15.03.2019 року по 29.03.2019 року у відділенні центр мікрохірургії вуха; епікриз №419 відповідно до якого [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ «Сарненська ЦРЛ» з 06.01.2020 року по 15.01.2020 року з діагнозом стійкі залишкові явища перенесеної відкритої важкої ЧМТ. Також позивачем документально підтверджується витрати на придбання слухового апарату, а саме чеком від 18 грудня 2017 року, відповідно до якого позивач оплатив вартість слухового апарату в розмірі 17663 грн. Позивач під час лікування проходив комп`ютерну томографію 23.02.2018 року та сплатив за її проведення відповідно до касового чеку 800 грн. Відповідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0948475 [PERSON] з 26.04.2018 року встановлено третю групу інвалідності довічно. В обґрунтування заявленого до відшкодування розміру матеріальної шкоди в сумі 47509,07 грн. позивачем надані фіскальні чеки розрахункових операцій з аптечних пунктів, товарні чеки в яких відображено факт придбання товарів та медикаментів у відповідності до лікарських призначень. Тому вказані кошти підлягають відшкодуванню відповідачем. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що вимоги [PERSON] доведені дослідженими та достовірними доказами, а відтак підлягають до задоволення. Стороною відповідача не надано, а судом не встановлено доказів на спростування вище встановлених судом фактів лікування [PERSON] з причин не пов`язаних з отриманими тілесними ушкодження від неправомірних дій [PERSON] . Отже, з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 47509,07 грн. 00 коп., як понесені витрати на придбання ліків та додаткового лікування. Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 09.02.2021 року та акт до договору від 16 лютого 2021 року щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості , що становить 980 грн. Відповідно до квитанції №10 від 16 лютого 2021 року [PERSON] оплатив 980 грн. за надання йому правничої допомоги. Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог - слід стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат, які підтверджені документально. На підставі ст.ст. 23, 1166 ЦК України,

Outcome: approved