Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому посилаються на те що 16.05.2011 року в м.Херсоні по вул.Горького відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ивеко 35Е», ДНЗ [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Мазда», ДНЗ [NUMBER] під керуванням [PERSON] Причиною ДТП стало те, що [PERSON] перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічний справний стан транспортного засобу, внаслідок несправності якого, під час руху, відірвались задні праві колеса, які зіткнулися з транспортним засобом «Мазда» д/н [NUMBER], чим порушив п.2.3 а,б Правил дорожнього руху України, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 16.05.2011 року постановою Дніпровського районного суду м.Херсона у справі №3-1665/11 [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Країна» згідно полісу №ВЕ/8051725. Оскільки між [PERSON] та Страховою компанією «ВУСО» було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №121538-02-22-01 від 13.12.2010 року, предметом страхування за яким майнові інтереси страхувальника пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобу «Мазда» д/н [NUMBER]. Страхова компанія виплатила [PERSON] страхове відшкодування 17.06.2011 року та звернулася 08.08.2011 року до ПАТ «СК «Країна» з претензією про відшкодування шкоди де був застрахований [PERSON] Позивач відшкодував 5402,00грн. Просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 5402,00грн. та витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив слухати справу без участі представника позивача. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилався на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, в зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п.г п.38.1 п.38.1.1 ст.38 цього Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України, за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у спорі. Згідно постанови Дніпровського районного суду м.Херсона від 04.07.2011 року, [PERSON] 16.05.2011р. о 12.10год. керуючи транспортним засобом «Ивеко 35 Е» д/н [NUMBER] в м.Херсоні по вул.Горького перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічний справний стан транспортного засобу, внаслідок несправності транспортного засобу, а саме під час руху відірвались задні праві колеса, які зіткнулися з транспортним засобом «Мазда» д/н [NUMBER], який стояв на парковці, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п.2.3 (а,б) ПДР. [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення. Відповідно до полісу №ВЕ/8051725 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у ПАТ СК «Країна» застраховано цивільно-правову відповідальність водія забезпечений транспортний засіб автобус IVEKО 35Е д/н [NUMBER], водія [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ЗАТ СК «ВУСО», забезпечений транспортний засіб автомобіль Мазда д/н [NUMBER], договір №121538-02-22-01 від 13.12.2010р. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль Мазда д/н [NUMBER], що належить [PERSON], вартість збитку складає 5912,00грн., які були відшкодовані власнику страховою компанією «ВУСО» відповідно до платіжного доручення №7384 від 17.06.2011р. Відповідно до угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 21.09.2011р. укладеної між ПАТ «СК «Країна» та ПАТ «СК «ВУСО», які домовились здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог по регресним претензіям (зобов'язанням), строк виконання яких настав, серед яких п.1.2 і претензія в зв'язку з відшкодуванням на суму 5912,00грн., та Сторонами погоджено розмір страхового відшкодування в порядку регресу та за зазначеною регресною вимогою складає 5402,00грн. На підставі викладеного, судом встановлено, що страхове відшкодування [PERSON] було здійснено 17.06.2011 року, а з регресним позовом позивач звернувся до суду 21.07.2014 року, тобто зі спливом строку позовної давності, у застосуванні якої наполягав відповідач, у зв'язку з чим, суд, відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, вважає відмовити у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed