Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 4558,27 грн. майнової шкоди, завданої ушкодженням здоров'я. В обґрунтування позову зазначила, що 30.09.2015 р. близько 15-40 год. на перехресті вулиць Поповича та Перекопської в м. Херсоні, водій автомобіля ГАЗСА33507, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] вчинив зіткнення з автомобілем VOLVO S80, реєстраційний номер [NUMBER] під її керуванням. В результаті даної дорожньо-транспортної події мені заподіяно тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Внаслідок триманих нею під час ДТП тілесних ушкоджень, в період з 05.10.2015 до 15.10.2015 року вона проходила курс стаціонарного лікування в нейрохірургічному відділенні Херсонської обласної клінічної лікарні (ХОКЛ) з приводу встановленого діагнозу: «ЗЧМТ. Струс головного мозку. Садна м'яких тканин голови. Часткове пошкодження лівого ключично-акроміального зчленування» та в пульмо-терапевтичному відділенні комунального закладу Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С.Дунайського» з 15.10.2015 року до 21.10.2015 року (діагноз: «ЗЧМТ. Струс головного мозку»). Витрати, пов'язані з лікуванням (придбання ліків, медичних засобів тощо) у вказаних медичних закладах сукупно склали 4558,27 грн. На час звернення її до суду відповідачем завдана матеріальна шкода не відшкодована. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини не явки суду не відомі. В зв'язку з цим суд на підставі ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1166 ЦК України передбачено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, а саме: ч.1 - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; ч.2 - особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини; ч.3 - шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом; ч.4 - шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законнимі обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.09.2015 року о 15-40 год. в м. Херсоні на перехресті вулиць Поповича та Перекопської мало місце зіткнення автомобіля ГАЗСЗАП, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля VOLVO S80, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок ДТП остання отримала тілесні ушкодження. Зазначене внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2015 р. за №12015230000000605 за ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою слідчого Управління УМВС Херсонської області від 02.12.2015 р. кримінальне провадження №12015230000000605 від 30.09.2015 р. за фактом дорожньо-транспортної пригоди закрито у зв'язку з відсутністю у діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 11.01.2016 року провадження у справі відносно [PERSON] закрито у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до епікризу №17118 виданого Херсонською обласною клінічною лікарнею, [PERSON], [INFO] в період з 05.10.2015 року по 15.10.2015 року проходила лікування, діагноз встановлений: струс головного мозку. Садна м'яких тканин голови. Часткове пошкодження лівого ключично-акроміального зчленування. Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого пульмотерапевтичного відділення, [PERSON] в період з 15.10.2015 р. по 21.10.2015 р. проходила лікування в МКЛ ім.. О.С. Лучанського, встановлений діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку. Відповідно до норм ст.1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким джерелом визнається діяльність, пов'язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів (будь-яких), механізмів, обладнання. Особою, відповідальною за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка володіє таким джерелом на відповідній правовій підставі. Правовою підставою володіння, яке є критерієм визначення особи, відповідальної за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути будь-яка правова підстава, що передбачена чи допускається актами цивільного законодавства. Як вбачається з роз'яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в п.6 постанови Пленуму від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Статтею 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з п. 4 Постанови пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року зі змінами та доповненнями Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміються юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших (договору оренди, довіреності тощо). Згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статті 1194 ЦК України, пункту 32.7 статті 32 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що позивач при подачі даного позову звільнений від сплати судового збору, відповідно до положень ст. 83 ч. 3 ЦПК України, судовий збір стягується з відповідача на користь Держави. На підставі викладеного, ст.ст.10,11,60,88,209,212-215,224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved