Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 11737,11 грн., судові витрати в сумі 243,60 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 16.02.2011 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 6000,00 грн., у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підписується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом, відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Однак, взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує, станом на 30.04.2014 року, має заборгованість в сумі 11737,11 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 5977,12 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 3735,81 грн., заборгованості по пені та комісії за користування кредитом - 989,08 грн., штрафів - 500,00 грн., та 535,10 грн. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви з проханням слухати справу без їх участі, позивач на заявлених вимогах наполягає, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 16.02.2011 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 6000,00 грн., у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підписується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом, відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат (а.с.8,10-33). Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором станом на 30.04.2014 року, має заборгованість в сумі 11737,11 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 5977,12 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 3735,81 грн., заборгованості по пені та комісії за користування кредитом - 989,08 грн., штрафів - 500,00 грн., та 535,10 грн. (а.с.5-7). Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Суд знаходить, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. 1054 ЦК України, а укладений між ними договір відповідає вимогам ст. 1055 ЦК України. У відповідності зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України пеня та штраф як різновид неустойки обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежного виконання зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що між сторонами склалися договірні правовідносини, обов'язок відповідача по погашенню кредиту, сплати витрат за користування кредитом залишається невиконаним до цього часу, виконання вимог позивача про погашення заборгованості позичальника за кредитним договором відповідач не здійснив, тож позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, враховуючи що ПАТ КБ «Приватбанк» при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved