Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недостовірною та такою, що порушує права і свободи, принижує честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] , інформацію опубліковану і поширену [PERSON] [INFO] на своїй персональній сторінці у соціальній мережі Фейсбук, а саме, що «российский агент и владелец Newsone [PERSON] называет [PERSON] терористом, который готовил поджоги и подрывы зданий, так что героем его может считать только националистическая часть украинцев… как вы можете сидеть у этого преступника в студии? Как вы можете делать рупору [PERSON] в Украине рейтинги?...это русская пропаганда. Как Вам не стыдно помогать Путину захватывать Украину? І зобов»язати відповідача видалити дану інформацію зі своєї персональної сторінки у соціальній мережі Фейсбук протягом трьох календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили; зобов»язати відповідача протягом трьох календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати зазначену інформацію у такий самий спосіб, яким вона була поширена, а саме - шляхом розміщення на своїй персональній сторінці заяви від власного імені із спростуванням наступного змісту: « інформація, поширена [PERSON], [INFO] на своїй персональній сторінці у соціальній мережі Фейсбук, в якій наведені обставини про антиукраїнську та протиправну поведінку народного депутата України [PERSON] про «российский агент и владелец Newsone [PERSON] называет [PERSON] терористом, который готовил поджоги и подрывы зданий, так что героем его может считать только националистическая часть украинцев… как вы можете сидеть у этого преступника в студии? Как вы можете делать рупору [PERSON] в Украине рейтинги?...это русская пропаганда. Как Вам не стыдно помогать Путину захватывать Украину? Визнана рішенням суду такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Ухвалою суду від 11 жовтня 2018 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 30 січня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що [INFO] відповідач розмістив на своїй персональній сторінці у соціальній мережі Фейсбук наступну інформацію : «российский агент и владелец Newsone [PERSON] называет [PERSON] терористом, который готовил поджоги и подрывы зданий, так что героем его может считать только националистическая часть украинцев… как вы можете сидеть у этого преступника в студии? Как вы можете делать рупору [PERSON] в Украине рейтинги?...это русская пропаганда. Как Вам не стыдно помогать Путину захватывать Украину?. Позивач вважає зазначену інформацію недостовірною, негативною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, представник позивача посилається на те, що, виходячи із змісту поширеної інформації випливає, що відповідач, використовуючи інформацію, що не відповідає дійсності, намагається переконати необмежене коло осіб у порушенні позивачем норм чинного законодавства України та здійсненні протиправних дій проти державної цілісності, зневаги до норм законів України, непорядності, зневазі до норм людської моралі, тим самим дискредитуючи позивача в очах суспільства. В судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що інформація, яку розмістив на своїй сторінці відповідач є оціночним судженням в адресу та на критику публічної особи - позивача. Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та що кожен має право на повагу до його гідності. Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів, письмово або в іншій спосіб на свій вибір. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватись поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Якщо дослідити скрін - шоти сторінки відповідача [PERSON] в соціальній мережі Фейсбук від [INFO] із інформацією, що стосується особи позивача [PERSON] в спірній інформації та коментарі відповідач навів свої оціночні судження, думки, переконання, а також критичну оцінку висловлювань позивача щодо засудженого в РФ українського режисера [PERSON]. Вказані висловлювання, на які посилається позивач є суб»єктивною думкою, оцінкою дій позивача як публічної особи. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Відповідно до положень Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації , схваленої 12 лютого 2004 року , а також рекомендації , що містяться у резолюції 1165 Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які займають державні посади і користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті. У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися виставити себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв»язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів і повинні це усвідомити. У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 березня 2005 року у справі «Українська Прес - Група проти України» зазначено, , що у свої практиці суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Однак, навіть, якщо висловлення є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлення. Залежно від обставин конкретної справи висловлювання, які є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь - якого фактичного підгрунття. У зв»язку з наведеним, немає фактів, які б доводили, що заначені вище вислови відповідача у мережі Фейсбук , мотивовані цілеспрямованими діями з метою принизити честь, гідність, ділову репутацію позивача. Позивач є народним депутатом України, а висловлені відповідачем та розміщені на сторінці в соціальній мережі Фейсбук спірні відомості стосувалися саме діяльності позивача як посадової особи та опосередковано як власника телеканалу. Абзац 6 п. 3 Рішення Конституційного Суду України у справі про поширення відомостей від 10 квітня 20013 року № 8/рп/2003, згідно з яким проблеми, пов»язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій ( бездіяльності ) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини. Межу допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшим порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Відповідач [PERSON] є журналістом телевізійного каналу ATR, він є ведучим телепрограм та активно висловлює свою особисту думку щодо процесів та подій, які відбуваються в Україні на різних недійних майданчиках. Європейський суд неодноразово в своїх рішеннях зазначав, що преса відіграє істотну роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації, прав інших осіб і необхідності запобігання розголошенню конфіденційної інформації, тим не менш, її обов»язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов»язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань суспільного інтересу, включно з тими, що стосуються правосуддя. Стаття 10 захищає не тільки суть висвітлених ідей та інформацій, але також і форму, в якій вони надаються. Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або провокацій. / Перна проти Італії /. Таким чином, викладена інформація відповідача на сторінці у Фейсбук є оціночним судженням. Згідно зі статтею 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучі вираженням суб»єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідної дійсності і спростувати. Як вбачається із поняття «оціночного судження», викладеного в Законі України «Про інформацію», ним є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема, вживання гіпербол, алегорій, сатири. Таким чином, суд вважає цитату відповідача оціночним судженням і таким, що не містить фактичних даних з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів, крім того, вислів відповідача відбувався на російській мові і термін «преступник» відповідно до словників містить пряме та переносне значення, тобто це не обов»язково є особа, яка вчинила злочин, а і така особа, яка вчиняє щось на думку іншої особи, не узгоджене з її уявленнями. Крім того, якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь та ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. За умовами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За умовами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Суб»єктивне сприйняття позивачем поширеної інформації на свою адресу не є об»єктивним фактом, а тому не може бути визнано доказом, що підтверджує вимоги позивача. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed