overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, при цьому зазначивши, що з 12.10.2013 року вони перебувають в шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Зольнянської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 04. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачкою неповнолітніх дітей не мають. Позивач надав до суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка в судове засідання не зявився, але надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони 12.10.2013 року уклали шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Зольнянської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони неповнолітніх дітей не мають. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачем та відповідачкою виникли неприязні відносини через які вони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Припинити шлюб внаслідок його розірвання через державний орган реєстрації актів цивільного стану відповідачка не бажає. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у поданій до суду позовній заяві стверджує, що його рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає його волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України слідує, що\~ стороні\~ на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, при цьому зазначивши, що з 14.02.1995 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Рилівською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області за актовим записом № 01. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки. Позивач надав до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка також надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги позивача визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 14.02.1995 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Рилівською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області за актовим записом № 01, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання відповідачки, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачем та відповідачкою виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сімї є неможливим, і у звязку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Відповідачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 18.01.2017 року за №69/05-6, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у поданій до суду позовній заяві запевнив суд про те, що його рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає його волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити з відповідачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, при цьому зазначивши, що з 15.01.2011 року вони перебувають в шлюбі з відповідачкою, який був зареєстрований виконавчим комітетом Зубковиціької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 01. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачкою неповнолітніх дітей не мають. Позивач надав до суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена належним чином про час, день і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки та не повідомила суд про причини неявки в судове засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони 15.01.2011 року уклали шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Зубковиціької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 01, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони неповнолітніх дітей не мають. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачем та відповідачкою виникли неприязні відносини через які вони не підтримують шлюбні відносини близько року, спільного господарства не ведуть. Припинити шлюб внаслідок його розірвання через державний орган реєстрації актів цивільного стану відповідачка не бажає. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у поданій до суду позовній заяві стверджує, що його рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає його волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, при цьому зазначивши, що з 16.10.2007 року перебуває з нею в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. Між сторонами виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивач вважає, що шлюб між ними слід розірвати та визначити місце проживання неповнолітньої дитини за місцем проживання відповідачки для подальшого виховання. В судове засідання позивач не з'явився, але надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, але надала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позов визнала. В судовому засіданні встановлено, що сторони 16.10.2007 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №105, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] відповідно до свідоцтва про народження дитини та який проживає разом з відповідачкою. Під час шлюбу між сторонами виникли неприязні відносини відповідачка фактично проживає і працює тривалий час в м.Києві в наслідок чого вони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть та на примирення не згодні. Відповідачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, з якої слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку , що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити за місцем проживання відповідачки для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, при цьому зазначивши, що з 16 березня 2002 року перебуває з нею в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], які проживають разом із сторонами. Між сторонами виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивач вважає, що шлюб між ними слід розірвати та визначити місце проживання неповнолітніх дітей за місцем його проживання для подальшого виховання. В судове засідання позивач не з'явивсь, але надав заяву в якій просить слухати справу без його участі позов підтримав та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином. В судовому засіданні встановлено, що сторони 16 березня 2002 року зареєстрували шлюб у Первомайській сільській раді Маловисківського району Кировоградської області за актовим записом №01, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтв про народження дітей які проживають разом з позивачем (а.с.6,7). Під час шлюбу між сторонами виникли неприязні відносини і вони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть та на примирення не згодні. Відповідач [PERSON] не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні (а.с.13), а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, з якої слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку , що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити за місцем проживання позивача для подальшого виховання, оскільки це не суперечить його інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, при цьому зазначивши, що з 17.08.2001 року вони перебувають в шлюбі з відповідачкою, який був зареєстрований Відділом громадського стану Ленінградського районного управління юстиції у м.Києві за актовим записом № 823. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачкою неповнолітніх дітей не мають. Позивач надав до суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка також надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони 17.08.2001 року уклали шлюб, який було зареєстровано Відділом громадського стану Ленінградського районного управління юстиції у м.Києві за актовим записом № 823, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони неповнолітніх дітей не мають. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачем та відповідачкою виникли неприязні відносини через які вони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Припинити шлюб внаслідок його розірвання через державний орган реєстрації актів цивільного стану відповідачка не бажає. Відповідачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 29.12.2014 року №231, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у поданій до суду позовній заяві стверджує, що його рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає його волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, при цьому зазначивши, що з 17.11.2001 року вони перебувають в шлюбі, який був зареєстрований виконкомом Жубровицької сільської ради Олевського району Житомирської області записом № 09. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачкою неповнолітніх дітей не мають. Позивач надав до суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена належним чином про час, день і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки та не повідомила суд про причини неявки в судове засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони 17.11.2001 року уклали шлюб, який було зареєстровано виконкомом Жубровицької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 09, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони неповнолітніх дітей не мають. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачем та відповідачкою виникли неприязні відносини через які вони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Припинити шлюб внаслідок його розірвання через державний орган реєстрації актів цивільного стану відповідачка не бажає. Відповідачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 17.02.2017 року №34, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Позивач у поданій до суду позовній заяві стверджує, що його рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає його волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, при цьому зазначивши, що з 20.05.2011 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконкомом Журжевицької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 2. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачкою неповнолітніх дітей не мають. Позивач надав до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена належним чином про час, день і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки та не повідомила суд про причини неявки в судове засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 20.05.2011 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконкомом Журжевицької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 2, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони неповнолітніх дітей не мають. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачем та відповідачкою виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сімї є неможливим, і у звязку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Відповідачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ №314 від 29.12.2016 року, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у поданій до суду позовній заяві запевнив суд про те, що його рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає його волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, при цьому зазначивши, що з 21.01.2015 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований у відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олевського районного управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 6. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачкою мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає по місцю проживання відповідачки. Позивач надав до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, але надала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позов визнає та просить суд після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище Горпиніч. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 21.01.2015 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований у відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олевського районного управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 6, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], яка проживає по місцю проживання відповідачки, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачем та відповідачкою виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сімї є неможливим, і у звязку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Відповідачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ №198 від 06.09.2016 року, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у поданій до суду позовній заяві запевнив суд про те, що його рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає його волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити з відповідачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved