Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сергеєв Олександр Олександрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Біляєв Володимир Олександрович про визнання права власності та визнання договорів купівлі-продажу та договору дарування недійсними. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він у зв'язку з необхідністю здійснювати догляд за своєю матір'ю - [PERSON] продали свої квартири та за виручені кошти придбали квартиру [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. При оформленні спадщини він дізнався, що квартира [ADDRESS] була оформлена на його матір, а він стороною договору купівлі-продажу не є. Також, як він дізнався в подальшому, його матір'ю квартира була відчужена на підставі договору купівлі-продажу 1/3 частини квартири, посвідченого 06.08.2004 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О., договору купівлі-продажу 1/3 частини квартири, посвідченого 01.11.2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О. та договору дарування 1/3 частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS]; визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири [ADDRESS], посвідчений 06.08.2004 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О.; визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири [ADDRESS], посвідчений 01.11.2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О.; визнати недійсним договір дарування 1/3 частини квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги заяви та просив її задовольнити у повному обсязі з посиланням на обґрунтування наведені у тексті позовної заяви. Інші учасники справи в судове засідання 20 лютого 2018 року не з'явилися. Про час та місце розгляду справи судом повідомлялися. Заслухавши представника позивача, суд встановивши фактичні обставини справи, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи та пояснень представника позивача встановлено, що 02 жовтня 2001 року [PERSON], як продавець уклав договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. 11 жовтня 2001 року [PERSON], як продавець уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. 11 жовтня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. В подальшому, [PERSON] уклала договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири [ADDRESS], посвідчений 06.08.2004 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О., договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири [ADDRESS], посвідчений 01.11.2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О. та договір дарування 1/3 частини квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. Суд вважає, що позивачем не доведено факту того, що він є власником ? частини квартири [ADDRESS]. Позивачем не порушувалося перед судом питання про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 11 жовтня 2001 року недійсним в частині, а так само не надано доказів того, що зазначений договір станом на день розгляду справи є нечинним чи визнаний у встановленому законом порядку недійсним в частині купівлі-продажу ? частини квартири. Позивачем не було доведено перед судом та не наведено жодних мотивів за яких суд мав би підстави визнати його право власності на ? частини квартири [ADDRESS], з урахуванням того, що вимоги щодо оспорювання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з будь-яких правових підстав ним не пред'являлося. Фактично позивачем в ході розгляду справи оспорювалися обставини укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], при цьому вимог про скасування договору купівлі-продажу такої, з посиланням на удаваність угоди не висувалося. Також судом береться до уваги та обставина, що матеріалами справи не стверджується факт вселення та проживання позивача разом із своєю матір'ю у квартирі [ADDRESS] з моменту її придбання покійною [PERSON], оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач фактично був зареєстрований у зазначеній квартирі, починаючи з 07 грудня 2010 року, при тому що квартира, як він стверджує, ним як співвласником була придбана 11 жовтня 2011 року. Виходячи з таких мотивів та обставин справи, суд вважає, що покійна [PERSON] правомірно, на власний розсуд, як єдиний власник квартири [ADDRESS], розпорядилася її частками, а тому підстав для визнання договорів відчуження квартири по 1/3 частині, що оспорюються позивачем - немає, а ті на які посилається позивач у тексті позову не гуртуються на вимогах закону та не доводяться доказами наданими в розпорядження суду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В конкретному випадку суд вважає, що право позивача підлягає захисту з інших підстав, аніж тих з посиланням на які він звернувся до суду, у разі надання доказів на обґрунтування таких. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову повністю.

Outcome: dismissed