Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що 27 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 116-2008-2226, відповідно до умов якого Банк надав їй кредит в сумі 14 745, 00 дол. США, а [PERSON] зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 10 червня 2028 року зі сплатою 14, 95 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 27 червня 2008 року ВАТ «Універсал Банк» уклав з [PERSON] договір поруки № 116-2008-2226-Р, відповідно до якого остання поручилась перед Кредитором за належне виконання [PERSON] зобов'язань згідно Кредитного договору № 116-2008-2226. Однак, у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, у неї утворилась заборгованість, яка станом на 14 липня 2015 року складає 10 872, 59 дол. США, що складається з: простроченої заборгованості в розмірі 430, 08 дол. США; суми дострокового стягнення кредиту у розмірі 9 522, 60 дол. США; відсотків у розмірі 894, 17 дол. США; підвищених відсотків у розмірі 25, 74 дол. США. Представник ПАТ «Універсал Банк» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином за місцем їх реєстрації згідно вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомляли. Від [PERSON] повернулось поштове повідомлення про вручення їй судової повістки. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. Від [PERSON] до суду повернулось поштове повідомлення форми Ф-20 за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що відповідачка до операторів поштового зв'язку не зверталась. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків [PERSON], [PERSON], тому суд вважає, що останні про розгляд справи були сповіщені належним чином. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідачів у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 116-2008-2226, відповідно до умов якого Банк надав їй кредит в сумі 14 745, 00 дол. США, а [PERSON] зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 10 червня 2028 року зі сплатою 14, 95 % річних за користування кредитом. ПАТ «Універсал Банк» виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме в порядку передбаченому п. 1.1 Кредитного договору надав [PERSON] кредит шляхом перерахування коштів на її поточний рахунок в сумі 14 745, 00 дол. США. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 27 червня 2008 року ВАТ «Універсал Банк» уклав з [PERSON] договір поруки № 116-2008-2226-Р, відповідно до якого остання поручилась перед Кредитором за належне виконання [PERSON] зобов'язань згідно Кредитного договору № 116-2008-2226. Відповідно договору поруки поручитель зобов'язується відповідати за невиконання позичальником усіх зобов'язань перед кредитором, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Однак, у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, у неї утворилась заборгованість, яка станом на 14 липня 2015 року складає 10 872, 59 дол. США, що складається з: простроченої заборгованості в розмірі 430, 08 дол. США; суми дострокового стягнення кредиту у розмірі 9 522, 60 дол. США; відсотків у розмірі 894, 17 дол. США; підвищених відсотків у розмірі 25, 74 дол. США, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Судом також встановлено, що порушення [PERSON] умов кредитного договору у вигляді несплати кредитних коштів, розпочалось з 10 січня 2015 року. 25 червня 2015 року ПАТ «Універсал Банк» направив відповідачам відповідні вимоги про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором, а 23 грудня 2015 року звернувся до суду з дійсним позовом. Таким чином, суд вважає, що немає підстав для застосування до поручителя ст. 559 ЦК України щодо припинення зобов'язань за договором поруки. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачами кредитного договору та договору поруки позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 394, 02 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках на користь Банку. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved