Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 12 березня 2010 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції у м.Львові зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою - [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів за 2010 рік зроблено відповідний актовий запис №266. [PERSON] 25.10.2017 року змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] . Спільне сумісне життя не склалося, спільне господарство не ведеться, склалися неприязні стосунки, шлюб існує лише формально,а тому його збереження є недоцільним. Просить позов задовольнити. Позивач подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідач подала до суду заяву про те, що відповідачка позов визнає в повному обсязі, просить розгляд справи проводити без її участі та участі уповноваженого представника. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.03.2010 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №266, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.07.2012 року. Копією свідоцтва про зміну імені від25.10.2017 року серії [NUMBER] підтверджується факт зміни прізвища відповідачкою з [PERSON] на [PERSON] , актовий запис №50. Згідно з ч. 2 ст.140 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами ч.3 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Судом встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім`ї, примирюватись сторони не бажають, таким чином, подальше спільне життя сторін не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб з відповідачем слід розірвати. Судові витрати згідно ст. 141 ЦПК України стягнути покласти на позивача.

Outcome: approved