Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 2624,79грн. заборгованості по кредитному договору та понесені при подачі позову до суду судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачу на підставі кредитного договору №001-13017-250608 від 25 червня 2008 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON], було надано кредит у розмірі 3819грн. на придбання майна, з кінцевим терміном повернення до 24 червня 2010 року, зі сплатою 0,01% річних за користування кредитом та 1,5% в місяць за ведення кредитної справи. Всупереч норм цивільного законодавства та умов кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання перед банком щодо повернення кредиту відповідно до умов договору не виконав, а тому станом на 22 лютого 2014 року утворилася заборгованість в розмірі 2624,79грн., з яких: 1708,08грн. - заборгованість по тілу кредиту; 0,07грн. - заборгованість за відсотками, 916,64грн. - заборгованість за комісіями. У зв'язку з наведеним, просить суму боргу стягнути з відповідача в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, просить розглядати справу у його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила, настоює на застосуванні строку позовної давності. Зазначає, що кредит відповідачу було надано ще 25 червня 2008 року, строком на 24 місяці, тобто до 24 червня 2010 року. Всупереч умов договору відповідач належним чином платежів в рахунок погашення зобов'язання не вносив у зв'язку з скрутним матеріальним становищем, а позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з даним позовом з пропуском встановленого законом строку позовної давності. У зв'язку з наведеним, просить в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. 25 червня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір №001-13017-250608, згідно якого банк надав відповідачу кредитні кошти на придбання майна в розмірі 3819грн., із кінцевим терміном повернення не пізніше ніж 24 червня 2010 року, зі сплатою 0,01% річних за користування кредитом та 1,50% в місяць за ведення кредитної справи; відповідач зобов'язувався погашати заборгованість по кредиту та процентах щомісячно в строки визначені договором. Позивачем умови укладеного договору виконано та перераховано відповідачу суму кредиту у відповідності до умов договору, що підтверджується меморіальним ордером №26609908 від 26.06.2008р. Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим згідно розрахунку позивача, станом на 22 лютого 2014 року утворилася заборгованість в розмірі 2624,79грн., з яких: 1708,08грн. - заборгованість по тілу кредиту; 0,07грн. - заборгованість за відсотками, 916,64грн. - заборгованість за комісіями. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За нормою ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, за вимогами ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Таким чином, у даному випадку, за вимогами ч.1 ст.261 ЦК України, початком перебігу строку позовної давності слід вважати день, коли ПАТ «Дельта Банк» довідався про порушення свого права та особу, яка його порушила. Згідно п.1.2, 3.1 кредитного договору №001-13017-250608 від 25 червня 2008 року, позичальник зобов'язався повернути кредит згідно з графіком платежів по кредитному договору, з кінцевою датою погашення не пізніше ніж 24 червня 2010 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, прострочена заборгованість за кредитним договором №001-13017-250608 від 25 червня 2008 року виникла за період з 26.07.2009 року по 25.08.2009 року, останній платіж відповідачем [PERSON] здійснено 27 липня 2009 року, в подальшому позичальник жодного платежу в рахунок погашення кредитної заборгованості не здійснив (а.с.17-18). А відтак, позивачу ПАТ «Дельта Банк» з моменту виникнення простроченої заборгованості за кредитом було достовірно відомо про порушення свого права та про особу, яка його порушила. До суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права ПАТ «Дельта Банк» звернувся лише 23 квітня 2014 року, що стверджується штампом на поштовому відправленні, тобто з пропуском встановленого законом строку позовної давності. Про застосування строку позовної давності до позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заявлено представником відповідача [PERSON], клопотання про поновлення та доказів поважності пропуску строку позовної давності позивачем суду не надано. На підставі наведенного, суд приходить до висновку про пропущення Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Дельта Банк» строку позовної давності звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором №001-13017-250608 від 25 червня 2008 року з [PERSON] без поважних причин, що є самостійною підставою для відмови у позові. На підставі ст.ст.256, 257, 258, 261, 267, 525, 526, 530, 536, 610-612, 625, 1046-1050, 1054 ЦК України, та

Outcome: dismissed