Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача не чинити їй перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] та вселити її у квартиру, надавши ключі від замків на вхідних та міжкімнатних дверей, а також від дверей спільного користування. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона з відповідачем є співвласниками квартири [ADDRESS]. 18 вересня 2014 р. її брат, відповідач по справі, вигнав її з квартири, забрав ключі та поміняв усі замки. Вона неодноразово зверталася у міліцію з приводу захисту своїх прав, проте правоохоронним органами не було вжито жодних заходів. Через протиправні дії відповідача вона не має можливості ні жити, ні перебувати у власній квартирі. Відповідач унеможливлює своїми діями реалізацію права на користування та розпорядження власним майном. У судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні його змісту, просить позов задоволити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином в порядку ст.ст.74-76 ЦПК України викликався у суд, а тому згідно із вимогами ст.ст.224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та показання свідка, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку, зважаючи на таке. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], де у встановленому законом порядку і зареєстроване їх місце проживання. Вказане підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру [NUMBER] від 10 грудня 2004 р. та довідкою з місця проживання про склад сім*ї та реєстрацію, видану АОСББ «Сихівчани» 29 січня 2015 р. за №130. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). У ЖК України, зокрема у ст.150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Стаття 391 ЦК установлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У судовому засіданні позивач [PERSON] ствердила, що відповідач [PERSON] протиправно чинить їй перешкоди у користуванні спірною квартирою. Дана обставина узгоджується із зібраними по справі доказами та підтверджується показаннями в суді свідка [PERSON] Враховуючи наведені вище положення закону та встановлені обставини справи, а також те, що відповідач всупереч ст.128 ЦПК України письмове заперечення проти позову із зазначенням доказів, що підтверджують його заперечення, не надав, а тому суд прийшов до висновку, що відповідач чинить перешкоди позивачці у користуванні належним їй майном - спірною квартирою. Таким чином, позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а позов слід задоволити в повному обсязі. Крім цього, згідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути 121,80 грн. судових витрат. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.16, 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, та

Outcome: approved