Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 13.03.2017 у розмірі 14 111 грн. 34 коп. та понесені судові витрати в сумі 2 102 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг, звернувся до АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 13.03.2017 року. У відповідності до даного договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, комісією та іншими витратами згідно умов. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, отримані кошти не повернув та не сплатив нараховані відсотки за користування кредитними коштами. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 20.04.2020 становить 14 111 грн. 34 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відзиву на позов не подав, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 13.03.2017 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, визначено що в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на сайті; при непогашенні прострочених зобов`язань за кредитом клієнт сплачує банку пеню відповідно встановлених тарифів; у разі порушення клієнтом строків платежів по грошовому зобов`язанню більше ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти зобов`язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 цього Кодексу передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач умов кредитного договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 03.07.2019 р. Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову в цивільній справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) у подібних правовідносинах, якою зроблено правовий висновок про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, Великою Палатою Верховного Суду звернуто увагу на те, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З огляду на зазначений правовий висновок Верховного Суду, який є обов`зковим, враховуючи те, що на підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості позивачем надано Витяг з Тарифів та Витяг з Умов ґрунтуються на умовах, які викладені у Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правила банківських послуг, заява-анкета, у якій відсутня домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та комісій, суд приходить до висновку про відсутність підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які позивач вважає узгодженими. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення неповернутої суми кредитних коштів в розмірі 7 516 грн. 78 коп., а в задоволенні позову в частині стягнення відсотків за користування кредитом, пені та штрафів слід відмовити. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1 119 грн. 68 коп. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 634, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: dismissed