Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму заборгованості в розмірі 6 146,93 грн. Свої вимоги мотивує тим, що в 2012 році між ним та відповідачем було укладено в усній формі договір постачання моторного масла. На виконання вказаного договору протягом його дії ТОВ «ТТК» поставляло відповідачу товар, який був отриманий останнім, але вартість отриманого товару у повному розмірі сплачено ним не було. Таким чином у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 6 146,93 грн. Позивач звертався до відповідача з вимогою про виконання грошового зобов'язання, однак дана вимога була залишена без задоволення. На підставі наведеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання від представника позивача надійшла заява, в якій він підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Також просив розглянути справу у його відсутність та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання надав заяву, в якій визнав позов та не заперечував проти його задоволення. Просив також розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в 2012 році між сторонами було укладено в усній формі договір постачання моторного масла, на виконання якого протягом дії позивач поставляв відповідачу товар. Вказаний товар був відповідачем повністю отриманий, однак не в повному обсязі був сплачений, в зв'язку із чим виникла заборгованість в розмірі 6 146,93 грн. Позивач звертався до відповідача з вимогою про виконання грошового зобов'язання, однак дана вимога була залишена без задоволення. Наявність заборгованості відповідачем не заперечується, що підтверджується розпискою від 03.03.2014 р. про його зобов'язання погасити існуючу заборгованість. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved