Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики, просив стягнути 3 373 009,52 грн та судові витрати у розмірі 3654,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 12 квітня 2002 року він з відповідачем уклали договір позики. Згідно умов вищезазначеного договору позивач передав, а відповідач прийняв в борг грошові кошти в сумі 1 065 660,00 грн (згідно курсу НБУ 200 000,00 доларів США), які зобов'язувався повернути до 12 квітня 2012 року. Станом на 03 липня 2014 року відповідач взяті на себе зобов'язання перед позивачем належним чином не виконав. Таким чином сума основного боргу відповідача перед позивачем складає 2 357 099,60 грн. Окрім того, оскільки відповідач не повернув в строк борг згідно умов договору, з нього має бути додатково стягнуто 3% річних в сумі 155 568, 57 грн та пеню в сумі 860 341,35 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував та зазначив, що не зміг повернути борг через відсутність коштів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 квітня 2002 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики (а.с.5). Згідно умов вищезазначеного договору позивач передав, а відповідач прийняв у борг грошові кошти в сумі 1 065 660,00 грн, що в еквіваленті за курсом НБУ становило 200 000,00 доларів США, які зобов'язувався повернути до 12 квітня 2012 (а.с.5). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні представник позивача зазначив, що відповідач у встановлений договором строк не повернув борг, тому станом на 03 липня 2014 року основна сума заборгованості становить 2 357 099,60. Окрім того, оскільки відповідач не повернув в строк борг згідно умов договору, з нього має бути додатково стягнуто 3% річних в сумі 155 568, 57 грн та пеню в сумі 860 341,35 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Таким, чином, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити, оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань перед позивачем щодо своєчасного повернення суми позики, та з нього підлягають стягненню сума боргу у розмірі 2 357 099,60 грн разом з 3 % річних від суми позик у розмірі 155 568, 57 грн та з пенею в розмірі 860 341,35 грн. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 3654 грн 00 коп, які підтверджуються долученими до справи квитанціями про їх оплату (а.с.2). На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 527, 549, 625, 1046-1049 ЦК України,

Outcome: approved