Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В позові позивач вказує, що [INFO] померла [PERSON] . За життя їй на праві власності належала квартира [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла їй зазначену квартиру. Після смерті [PERSON] вона прийняла спадщину на зазначену квартиру шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. 11 червня 2019 року нею була подана заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення реєстрації права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Після звернення вона отримала рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Згідно вказаного рішення, вона не надала документи, які підтверджують право власності померлого на вищевказане нерухоме майно, а саме оригінали документів. Вона вважає, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на ім`я померлої не позбавляє її права успадкувати вказану вище квартиру після її смерті, але перешкоджає їй отримати свідоцтво про право на спадщину. Крім того, інших спадкоємців які б звернулися до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину немає, а також відсутні спадкоємці, які мають обов`язкову частку у спадщині. В зв`язку з тим, що в позасудовому порядку оформити право власності на частину будинку в порядку спадкування за заповітом неможливо, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав та інтересів. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача - Мелітопольської міської ради Запорізької області Шостак Д.Ю. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами у справі, заперечень проти позову не надав. Третя особа - нотаріус Мелітопольської державної нотаріальної контори Шевченко С.О. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, за необхідне провадити розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Правовідносини сторін регулюються такими нормами права. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до Реєстраційного посвідчення від 20.12.1991 року виданого МБТІ, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві особистої власності, на підставі Довідки №116 ЖБК № 15 «Центральний» від 14.12.1991 року, та записана у реєстрі №2 за реєстровим номером 57 та видано Технічний паспорт на квартиру (а.с.35, 9). Згідно довідки № 116 ЖБК № 15 «Центральний» від 14.12.1991 року [PERSON] сплатила в повному обсязі вартість квартири [ADDRESS] (а.с.34). Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть від 26.06.2018 року серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Як свідчать матеріали спадкової справи, наданої на запит суду, позивач прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] шляхом звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою. 11 червня 2019 року позивач подала заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення реєстрації права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Однак отримала рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з якого вбачається, що позивач не надала документи, які підтверджують право власності померлої на нерухоме майно, а саме оригінал реєстраційного посвідчення Мелітопольського БТІ від 20.12.1991 р.№ 57. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України встановлено, що першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. На підставі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 11 червня 2019 року позивач подала заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення реєстрації права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Однак отримала рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з якого вбачається, що позивач не надала документи, які підтверджують право власності померлої на нерухоме майно, а саме оригінал реєстраційного посвідчення Мелітопольського БТІ від 20.12.1991 р.№ 57. Відповідно до глави 10 п.4.15 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотарі\-усами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». Відповідно до глави 10 п. 4.18 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нота\-ріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку». Згідно п.2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії якщо не подано відомості (інформацію)та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верхового Суду України від 30.05.2008 ро\-ку «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із ст. 15 ЗУ «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю до кооперативу за рахунок спільних коштів члена кооперативу та членів його сім`ї, яким ця квартира надана. Згідно із ч. 3 ст. 3ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Дослідивши матеріали справи та враховуючи вимоги законодавства, суд приходить до висновку, що [PERSON] на законних підставах набула право власності на квартиру [ADDRESS] та отримала реєстраційне посвідчення на квартиру від 20.12.1991 року, видане МБТІ. Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний спосіб захисту узгоджується з передбаченим ст. 16 ЦК України та спрямований на захист спадкових прав позивачки, яка не має можливості їх захисту іншим шляхом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак при звернені до суду з даним позовом позивачем не був сплачений судовий збір, а ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 09 жовтня 2020 року у клопотанні [PERSON] про звільнення від сплати судового збору було відмовлено, і тому суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved