Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дітей. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2008 року у справі № 2-1522/08 з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 квітня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Після ухвалення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська рішення від 16травня 2008 року у справі № 2-1522/08 у позивача сталися суттєві зміни матеріального та сімейного стану. 19 червня 2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] , [INFO] . Від цього шлюбу народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2011 року у справі № 0417/2-2937/2011 з позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Просив суд врахувати, що на момент прийняття Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська рішення від 16 травня 2008 року у справі № 2-1522/08 та рішення від 14 листопада 2011 року у справі № 0417/2-2937/2011 він мав постійне місце роботи, щомісяця отримував заробітну плату у зв`язку з чим розмір аліментів був визначений в частці від заробітку, а зараз не має постійного місця роботи, доходи не є регулярними. На даний час на утриманні позивача також перебуває дочка [PERSON] , [INFO] , яка народилася після ухвалення вищезазначених рішень суду. Тому позивач звернувся до суду та просить змінити розмір аліментів, визначений згідно з рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2008 року у справі № 2-1522/08 та згідно з рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2011 року у справі № 0417/2-2937/2011. шляхом стягнення з позивача, на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень 00 копійок щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня подання цього позову до повноліття дитини та на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень 00 копійок щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня подання цього позову до повноліття дитини. Представник позивача 25 лютого 2019 року через канцелярію суду, надав заяву згідно якої підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив розглядати цивільну справу без його участі. Відповідач [PERSON] , 27 лютого 2019 року через канцелярію суду, надала заяву згідно якої просила цивільну справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Ухвалою суду від 21 січня 2019 року суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Кухтіним Г.О. цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2008 року у справі № 2-1522/08 ухвалено з позивача стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 квітня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. 19 червня 2009 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19 червня 2009 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського управління юстиції. Від цього шлюбу народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 15 липня 2009 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського управління юстиції, дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 24 квітня 2018 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2011 року у справі № 0417/2-2937/2011 ухвалено стягнути з позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. З матеріалів справи вбачається, що позивач зазначив, що на даний час не працює та надавши копію трудової книжки просив звернути увагу суду на відсутність постійного доходу. Ст. 192 СК України вказано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст. ст. 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Однак, 14 лютого 2019 року через канцелярію суду відповідачем [PERSON] надано відзив до позовної заяви, згідно якого остання зазначила, що з 03 червня 2015 року позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець в Бердянській районній державній адміністрації Запорізької області, ним отримані відповідні КВЕДи, та його взято на облік як платника єдиного внеску. Звернувши увагу суду на той факт, що працюючи на посаді генерального директора Житомирського м`ясокомбінату, потім на посаді генерального директора Глобинського м`ясокомбінату, позивач, змінюючи місця роботи гарно усвідомлював чим буде займатися в якості фізичної особи підприємця з тими видами діяльності на які отримав дозвіл, на підтвердження зазначеного відповідачем надано копію інформації з сайту Міністерства юстиції України про облік фізичних осіб-підприємців. Окрім того, відповідачем [PERSON] у відзиві зазначено, що на сьогоднішній день її донька - [PERSON] , [INFO] , ходить на навчання до п`ятого класу середньої школи. Вона сплачую щомісячно 500 гривень за харчування в школі, донька не сприймає іноземну мову - англійської мови, тому щомісячно витрачає 700 гривень на додаткові зайняття. З метою фізичного розвитку доньки щомісячно сплачує 700 гривень на зайняття гімнастикою в одному з платних дитячих закладів. Донька має вади зору, перебуває на обліку у лікаря офтальмолога в офтальмологічній лікарні «Зірочка». Всі процедури та обстеження сплачуються матір`ю особисто та відображаються в лікарняній карті пацієнта. З метою поліпшення зору дитини, за порадою лікарів, кожні шість місяців дитина приймає лікування в офтальмологічному центрі, вартість яких складає 3 000 гривень за один курс. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки позивач не довів обставини, на які посилається в своєму позові, а відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На думку суду, обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача інших дітей, яких він утримує, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру. Суд вважає, що розмір стягуваних аліментів не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. Інших доводів та доказів на їх підтвердження, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було. На підставі ст.. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. На підставі вище наведеного,

Outcome: dismissed