Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою яка в подальшому у судовому засіданні була уточнена, в якій зазначає, що з 11 травня 1998 року працював в редакції районної газети «Вісті Ананьївщини», а останнім часом на посаді кореспондента. Згідно наказу №32 від 01 листопада 2016 року був звільнений з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України, а саме з 02 листопада 2016 року за відсутність на роботі без поважних причин 28 жовтня 2016 року протягом більше трьох годин робочого дня. При цьому копію вказаного наказу отримав 02 листопада 2016 року. [PERSON] вказує, що звільнення вважає незаконним, а наказ таким, що підлягає скасуванню з поновленням його на роботі. При цьому позивач не заперечує того факту, що 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин (в пятницю робочий день закінчується о 16 годині 00 хвилин) був відсутнім на робочому місці, однак сталося вказане лише через те, що останні півтора чи два роки в редакції, з дозволу та за згодою редактора, в пятницю робочий день закінчувався о 12 годині 00 хвилин, а після обіду жіноча половина колективу влаштовувала санітарний час, а чоловіки йшли додому. Разом з цим зазначає, що до 28 жовтня 2016 року ніяких претензій з цього приводу з боку редактора не було, тому вважає, що його звільнення спричинене критикою з його боку професійних якостей редактора газети [PERSON], тобто є цілком спланованою акцією, а відсутність позивача на роботі 28 жовтня 2016 року протягом трьох годин лише прискорила розправу над ним. Крім того, позивач зазначає, що його звільнено з роботи в порядку ст.ст.147,149 КЗпП України, тобто звільнення є дисциплінарним, тому вважає, що адміністрація мала дотримуватись вимог, передбачених ч.3 ст.149 КЗпП України, де зазначено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок та попередню роботу працівника. Однак жодній з зазначених обставин відповідачем не було дано оцінки, не було також використано можливість застосування іншого стягнення, а саме догани. На підставі викладеного позивач вважає, що наказ від 01 листопада 2016 року № 32 про звільнення його з роботи має бути визнаний недійсним та скасованим, та його має бути поновлено на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в звязку з чим звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні, під час розгляду справи позивач пояснив, що в КП Ананьївської районної ради Редакція газети Вісті Ананьївщини пропрацював двадцять років, стояв у витоків комп'ютерної верстки сьогоднішньої газети. Декілька років тому, а може і більше редактор газети, за власним бажанням, по п'ятницях ввів скорочений робочий день, а саме всі працівники редакції розходились по домівках близько дванадцятої години дня і це ніколи не було перешкодою. У п'ятницю 28 жовтня 2016 року, коли майже ввесь колектив газети пішов на сесію районної ради, на якій мав звітувати [PERSON], позивач за негласним розпорядком, зачинив свій кабінет та пішов додому. При цьому вказує, що не мав змоги когось поставити до відома, оскільки не було керівного складу на робочому місці. 01 листопада 2016 року його було повідомлено про звільнення за прогул, що вважає цинічною та спланованою розправою над ним. Також зазначає, що жодного зауваження з боку редактора до нього не було. Щодо акту, складеного про його відсутність, зазначає, що даний акт підписували люди, які після обіду і самі були відсутні на робочому місці. Як вбачається, акт складений 28 жовтня 2016 року, в п'ятницю о 17 годині 00 хвилин, що є прямим підтвердженням фальсифікації його, оскільки всім відомо, що як редакція, так і районна рада, представник якої теж підписувався на ньому, працює по п'ятницях не до 17 години 00 хвилин, а до 15 години 45 хвилин. Редактор газети та інші працівники редакції, коли робочий день давно закінчився, складали та підписували те, чого не було та й ніколи не могло бути, тому просить суд звернути увагу на планомірність цього акту, на причини та наслідки цього протизаконного звільнення, адже своїм підписом [PERSON] привів сім'ю позивача у важку фінансову скруту. Якщо дійсно акт складався 28 жовтня 2016 року, то виникає питання, чому ж його не запросили на ці збори та не ознайомили з вказаним актом. Щодо всіх актів складених редактором та працівниками редакції, то про них йому нічого не було відомо, він їх не бачив, не знайомився та не підписував, як і акт від 28 жовтня 2016 року, який він отримав поштою після першого судового засідання. Підтвердив, що в редакції газети профспілкової організації немає. Як нараховувалась заробітна плата достовірно не відомо, однак знає, що є ставка, до якої додається або не додається інтенсивність. Дійсно підтверджує, що у п'ятницю 28 жовтня 2016 року його не було на робочому місці. Вказує, що підписувався в правилах внутрішнього трудового розпорядку, яки були складені та затвердженні у 2005 році, хоча зміст цих правил не пам'ятає, оскільки було дуже давно, по факту йому мало бути відомо, що робочий день з 08 години 00 хвилин до 12 години 00 хвилин, з 12 години 00 хвилин обід, а потім робочий день продовжується з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин. Між колективом та редактором газети була усна домовленість про неповний робочий день по п'ятницях, однак жодних документів, наказів про неповний робочий час, зменшення робочого часу по п'ятницях в письмовій формі не було, на лікарняному під час звільнення також не був. Також підтвердив той факт, що 28 жовтня 2016 року його не було на робочому місці з 13 години 00 хвилин, так як це була п'ятниця, а 31 жовтня 2016 року пішов додому на початку п'ятої, тому дійсності відповідає лише акт від 28 жовтня 2016 року, на підставі якого писав пояснювальну записку. Наказ №32 не отримував на руки, відмовився від підпису, але наказ йому було зачитано у присутності колективу редакції. 28 жовтня 2016 року дійсно позивач не повідомив редактора чи будь-кого іншого про те, що йде додому, однак керувався негласним робочим графіком, який діяв по п'ятницях. Також не розуміє яким чином акт про його відсутність могли підписати о 17 годині 00 хвилин всі працівники редакції, а також представник районної ради, якщо робочий день до 15 години 45 хвилин. На підставі викладеного позов просить задовольнити в повному обсязі. Представник позивача, діюча на підставі ордеру та витягу з договору (а.с.19-20), пояснила, що підтримує все зазначене позивачем та зауважила, що дійсно сам факт відсутності на роботі [PERSON] підтверджується актом та пояснювальною запискою однак він не міг бути складений особами, які його підписали, так як їх самих о 17 годині 00 хвилин на роботі не було та бути не могло. Дійсно позивач був відсутній з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин 28 жовтня 2016 року, що він і сам не заперечує. Разом з цим пояснила, що сам факт скоєння дисциплінарного правопорушення не є підставою для звільнення працівників з роботи, оскільки адміністрація газети мала би з'ясувати всі обставини скоєння вказаного дисциплінарного правопорушення, які редактором газети з'ясовано не було, або він не бажав з'ясовувати, або ж з'ясував поверхнево. Що ж стосується ступеня тяжкості правопорушення, то вважає, що позивач скоїв не настільки тяжке правопорушення, за яке відразу потрібно звільняти з роботи. Відсутність позивача на робочому місці 28 жовтня 2016 року сталася тому, що з роками склалася така традиція, коли по п'ятницях після обіду можна було піти з роботи, жінки прибирали в редакції, а чоловіки йшли додому, при цьому до 28 жовтня 2016 року жодних претензій з боку редактора до [PERSON] з цього приводу не було. Крім того мала бути врахована попередня робота [PERSON], який дуже давно працює в редакції та є спеціалістом своєї справи. Однак вважає, що перш ніж звільнити працівника з роботи, потрібно було врахувати його право на працю, а також всі вищевказані обставини та прийняти зважене рішення. Всі працівники вказали, що позивач не працює, всім заважає, на роботу не ходить, тому на її думку працівники редакції, ще за довго до зборів вирішили питання про звільнення позивача. Також в матеріалах справи присутні і інші акти, з яких видно, що протягом декількох місяців [PERSON] в певні дні на протязі певного періоду часу був відсутній на робочому місці, однак з жодним із цих актів позивача ознайомлено не було, він не надавав пояснення по причині відсутності на робочому місці, адже якщо він скоїв дисциплінарне правопорушення, то мав надавати якісь пояснення відносно цього, тому вважає, що ці акти складено станом на день звільнення [PERSON] Позивач не заперечує факт своєї відсутності на робочому місці, однак на її думку це не є підставою для його звільнення, так як, перш ніж звільнити, редактор мав врахувати обставини скоєння проступку, залишити працівника на робочому місці, застосувавши інший вид дисциплінарного стягнення, такий як догана. Також звертає увагу, що акт про відсутність на робочому місці [PERSON] 28 жовтня 2016 року підписав і представник Ананьївської районної ради Одеської області [PERSON], який прийшов до приміщення редакції газети о 17 годині 00 хвилин та не міг бачити сам факт відсутності [PERSON] на робочому місці з 13 години 00 хвилин. В своїх поясненнях які надав позивач на ім'я редактора газети Вісті Ананьївщини [PERSON], не заперечив факт своєї відсутності на робочому місці 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, однак повідомив, що робив все, як завжди, тобто за негласним робочим графіком (по п'ятницях, з дозволу редактора можна було піти раніше), закінчив роботу та пішов додому. Вважає, що під час звільнення [PERSON] не було враховано редактором газети обставини, які передбачені ст.149 КзпПУ: не зазначено шкоду, яка була завдана газеті, у зв'язку з відсутністю позивача на роботі, не визначено ступінь тяжкості проступку, вчиненого [PERSON], не враховано попередню роботу позивача. Попередні акти про відсутність [PERSON] на роботі, вважає, що не мають ніякого відношення до звільнення його з роботи, тому що мова не йде про систематичне невиконання трудових обов'язків, а лише про факт відсутності на робочому місці в певний час, а саме 28 жовтня 2016 року, про що є відповідний документ. На підставі викладеного, вважає, що є всі підстави для задоволення позову позивача в повному обсязі, а саме визнати недійсним наказ за №32 від 01 листопада 2016 року про звільнення [PERSON] з роботи, виданий комунальним підприємством Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини», поновити [PERSON] на посаді кореспондента КП «Редакція газети «Вісті Ананьївщини», а також стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, який, відповідно до довідки позивача, станом на 01 березня 2017 року складає 10123 гривні 52 копійки. Представник відповідача редактор газети КП Ананьївської районної ради Одеської області «Вісті Ананьївщини» [PERSON] в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснив, що 28 жовтня 2016 року кореспондент КП Ананьївської районної ради Одеської області «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» [PERSON] був відсутній без поважних причин на роботі - в редакції вказаної газети з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, а саме безперервно протягом чотирьох годин, про що було складено відповідний акт від 28 жовтня 2016 року за підписом пяти працівників редакції та завідуючого загальним відділом апарату Ананьївської районної ради [PERSON] А відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України, роботодавець має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин, у т.ч. відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, що ним і було зроблено. При цьому прогулом без поважних причин вважається залишення роботи без попередження власника або уповноваженого ним органу працівником, з яким укладено трудовий договір на невизначений строк. Законодавство про працю не містить переліку причин відсутності на роботі, які слід вважати поважними, а тому у кожному окремому випадку їх наявність або відсутність визнає роботодавець. 01 листопада 2016 року [PERSON] написав пояснювальну записку з приводу своєї відсутності на робочому місці, відповідно до якої він фактично погоджується з тим, що був відсутній на своєму робочому місці 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, без дозволу керівника, що підтверджує безпосередньо в судовому засіданні. Відповідач вважає його доводи щодо відсутності на робочому місці не є поважними та не виправдовують відсутність на робочому місці, за що його і було звільнено з роботи відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України, тобто за прогул без поважних причин. Доводи позивача про те, що нікого не було на робочому місці смішні та не відповідають дійсності, оскільки всі працівники редакції були на робочому місці, працювали, в кінці робочого дня підписалися в акті про відсутність [PERSON] на робочому місці. Також зазначає, що свідомо запросив на загальні збори представника Ананьївської районної ради, який 28 жовтня 2016 року близько 16 години 45 хвилин, заслухав думку співробітників редакції щодо прогулів [PERSON] та підтвердив це підписом в акті про відсутність на робочому місці [PERSON] Про те, що [PERSON] має намір залишити своє робоче місце, нікому, в тому числі і йому не повідомив та де він в цей час знаходились також ніхто не знав. Про вказане було складено відповідні акти, а тому після отримання пояснювальної записки у [PERSON] вважав за необхідне ставити питання про його звільнення з посад за прогул. 01 листопада 2016 року ним редактором КП Ананьївської районної ради Одеської області «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» [PERSON] в присутності [PERSON] та всіх працівників редакції газети було вголос зачитано наказ №32 від 01 листопада 2016 року по КП Ананьївської районної ради Одеської області «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» щодо звільнення [PERSON] з посади кореспондента КП Ананьївської районної ради Одеської області «Редакція газети «Вісті Ананьївшини» та [PERSON] було запропоновано поставити свій підпис в тому, що він ознайомлений з цим наказом. Підписуватись [PERSON] про ознайомлення з вищезазначеним наказом відмовився у присутності всіх працівників редакції, про що було складено відповідний акт щодо відмови підписатися у наказі про його звільнення. 02 листопада 2016 року ним - редактором КП Ананьївської районної ради Одеської області «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» [PERSON] в присутності [PERSON] та всіх працівників редакції було видано позивачу його трудову книжку із записом «Звільнений за прогул без поважних причин, п.4 ст.40 КЗпП України» та засвідчену в установленому порядку копію Наказу №32 від 01 листопада 2016 року по КП «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» щодо звільнення кореспондента КП Ананьївської районної ради Одеської області «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» [PERSON] по ст.40 п.4 КЗпП України. Головним бухгалтером КП Ананьївської районної ради Одеської області «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» було проведено повний розрахунок з [PERSON] відповідно до чинного законодавства України. Таким чином, він вважає, що звільнення позивача відбулося у суворій відповідності до чинного законодавства України. Також представник відповідача [PERSON] зазначив, що протягом своєї роботи як кореспондент, крім зазначеного прогулу, позивач неодноразово порушував правила внутрішнього трудового розпорядку, що підтверджується відповідними актами та наказами. [PERSON], до його звільнення з роботи, без відома та дозволу керівника - редактора газети, покидав своє робоче місце, про що редактору доповідали працівники редакції та про це складалися відповідні акти, які фіксували його відсутність на роботі. Бажаючи вирішити ці проблеми мирним шляхом, щоб в подальшому не було заявлено, що керівник газети зводить з ним рахунки він не приймав до нього заходів дисциплінарних стягнень в надії на те, що позивач припинить порушувати трудову дисципліну, однак все було марно. [PERSON] вказує, що твердження позивача, що в редакції газети «Вісті Ананьївщини» по пятницям працюють до 12 години 00 хвилин є неправдивими і такими, що не відповідають дійсності. Бо, відповідно до трудового договору та правил внутрішнього трудового розпорядку КП Ананьївської районної ради Одеської області «Редакція газети «Вісті Ананьївщини», у пятницю робочий день у комунальному підприємстві «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» триває до 17 години 00 хвилин, і залишення робочого місця, відповідно до чинного законодавства повинні здійснюватися та здійснювалися тільки за погодженням з керівником підприємства - редактором газети, що може підтвердити весь колектив редакції газети у повному складі. Жодних інших нормативних актів щодо зміни робочого дня по пятницям у КП Ананьївської районної ради Одеської області «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» не видавалося, ніяких офіційних розпоряджень керівника редакції щодо зміни робочого дня по пятницям на підприємстві також не було. Також вважає, що свідки [PERSON] і [PERSON], які на думку позивача по-перше є родичами позивача, а по-друге, на час звільнення позивача не працювали в редакції газети та як давно звільнилися. Крім того зазначив, що такий орган як профспілковий комітет в редакції відсутній. [PERSON] зазначає, що ним було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, він вважає, що проступок був тяжким, а саме порушувалась трудова дисципліна, ігнорувались, як трудовий договір так і думка керівника. Було враховано значну моральну шкоду діями [PERSON], як редактору газети, так і працівникам редакції, оскільки позивачем та його батьком надавався приклад співробітникам про те, що редактора безкарно можна ігнорувати, не тільки не виконувати свої посадові обов'язки, а й прогулювати робочий час, робити що заманеться. Щодо обставин, за яких було здійснено прогул, то вони також були враховані, так як прогул було здійснено по власній волі, в цинічній формі, без дозволу керівника та не вперше. Щодо попередньої роботи керівника, то як кореспондент він майже не виконував своїх обов'язків, оскільки коли він посилав позивача робити якусь статтю та казав, що вона мала бути готова до ранку, [PERSON] її не робив, тоді він сам її готував. Таким чином [PERSON] 28 жовтня 2016 року, не отримуючи жодного наказу про відрядження, без дозволу редактора, був відсутній на роботі з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, про що складений акт від 28 жовтня 2016 року про відсутність на робочому місці 28 жовтня 2016 року та відібрана пояснювальна записка. На підставі викладеного вважає, що позивач вимагаючи визнання незаконним та скасування наказу №32 від 01 листопада 2016 року, та вважаючи незаконним його звільнення з роботи, не наводить у позовній заяві жодного доказу, який би доводив вказане та жодним чином не обґрунтовує таку вимогу. Таким чином, вважає, що позов є необґрунтованим, безпідставним та незаконним, натомість наказ №32 від 01 листопада 2016 року є законним, виданим у відповідності до чинного законодавства, тому підстави для його скасування - відсутні, а звільнення [PERSON] з посади кореспондента відповідає чинному законодавству України, в звязку з чим просить в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], діюча на підставі довіреності (а.с.68), в судовому засіданні пояснила, що КП Ананьївської районної ради Одеської області Редакція газети Вісті Ананьївщини здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства, на підставі Статуту, затвердженого рішенням Ананьївської районної ради Одеської області. Поточне управління редакцією відповідно до п.21 Статуту здійснює редактор, який організовує роботу та несе персональну відповідальність за діяльність редакції, а відповідно до п.24 Статуту призначає та звільняє працівників редакції. 08 серпня 2005 року протоколом зборів трудового колективу редакції були затверджені правила внутрішнього трудового розпорядку редакції, які відповідно до п.1.2 поширюються на всіх працівників редакції, незалежно від посади та виконуваної роботи, регулює порядок прийняття на роботу та звільнення працівників, робочий час, час відпочинку та їх використання, основні права та обов'язки сторін, основні права та обов'язки роботодавця, відповідальність працівників за порушення затверджених правил, з якими під особистий підпис був ознайомлений і позивач. Тобто звільненому з роботи [PERSON] було відомо про порядок використання робочого часу та відпочинку, також зрозуміло відповідальність працівників за порушення правил, про що зазначено в п.2.8 правил внутрішнього трудового розпорядку редакції. Але не зважаючи на це [PERSON] 28 жовтня 2016 року скоїв порушення трудової дисципліни, у вигляді прогулу, чим порушив вказані правила та трудове законодавство України. Із змісту пояснювальної записки від 01 листопада 2016 року, наданої позивачем з'ясовується, що за його твердженням 28 жовтня 2016 року, під час відсутності на робочому місці він знаходився у себе вдома, що є додатковим твердженням його відсутності на робочому місці без поважних причин, що є прогулом. Твердження позивача про те, що працівники редакції по п'ятницях зазвичай працюють до 12 години 00 хвилин документального підтвердження не мають та за твердженням трудового колективу працівників редакції нічим не ґрунтуються. Відповідно до п.2.8 правил внутрішнього трудового розпорядку редакції, дію трудового договору може бути припинено з ініціативи роботодавця та з інших підстав, передбачених законодавством України, що в подальшому відбулося з дотриманням процедури та умов звільнення, визначених законодавством. Також на підставі акту про відсутність [PERSON]П на робочому місці 28 жовтня 2016 року більше трьох годин, складеного 28 жовтня 2016 року о 17 годині 00 хвилин та засвідченого підписами працівників редакції та представником районної ради, та в подальшому на підставі наказу №32 від 01 листопада 2016 року [PERSON] звільнено з редакції за п.4 ст.40 КзпПУ, за прогул. Вказаний наказ був підписаний редактором, який відповідно до п.21 та п.24 Статуту редакції має на це відповідні повноваження. Далі [PERSON] відмовився від підпису про ознайомлення з вказаним наказом, про що було складено відповідний акт. Просить також суд взяти до відома той факт, що порушення трудового законодавства України, яке відбулося з боку [PERSON] у вигляді прогулу носило систематичний характер, про що свідчать акти, які є в матеріалах справи. З високою вірогідністю можна припустити, що [PERSON] та [PERSON] неодноразово обговорювали та планували свої порушення трудової дисципліни, тому ймовірно, що характер їх вчинку мав умисний та злісний намір. Такий спосіб протиставив себе до трудового колективу, керівництва та засновника редакції. Таким чином звільнення працівника редакції [PERSON], яке відбулося 01 листопада 2016 року було здійснено на підставі акту, засвідченого підписами працівників редакції про відсутність його на робочому місці більше трьох годин, та пояснювальною запискою. Також твердження позивача щодо скороченого робочого часу до 12 години 00 хвилин спростовуються свідченнями працівників редакції, а також не мають жодного документального доказу. При цьому відповідно до діючого законодавства за таке порушення трудової дисципліни, як прогул, передбачено лише звільнення. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], діючий на підставі довіреності (а.с.67), в судовому засіданні пояснив, що редакція здійснює свою діяльність відповідно до вимог чинного законодавства України на підставі Статуту, затвердженого рішенням Ананьївської районної ради № 112-ХХІУ від 10 жовтня 2003 року. Відповідно до п. 25 Статуту редакції, управління редакцією здійснюється на принципах самоврядування, де повноваження трудового колективу реалізуються загальними зборами. Відповідно до п.21 Статуту поточне керівництво редакцією, здійснює редактор, який організовує роботу і несе персональну відповідальність за діяльність редакції. Відповідно до п.24 Статуту редактор призначає і звільняє з посади працівників редакції. 08 серпня 2005 року протоколом №3 зборів трудового колективу редакції були затверджені Правила внутрішнього трудового розпорядку КП Ананьївської районної ради Одеської області Редакція газети Вісті Ананьївщини (далі - Правила), які відповідно до п.1.2. поширюються на всіх працівників редакції незалежно від посади та виконуваної роботи, де розділами 2,3,4,5,7 регулюється порядок прийняття на роботу та звільнення працівників, робочий час, час відпочинку та їх використання, основні права та обовязки підприємства, основні права та обовязки роботодавця та відповідальність працівників за порушення затверджених правил, викладена в п.2.8, з чим під особистий підпис був ознайомлений звільнений [PERSON] Відповідно до ст.149 КЗпП України «Про порядок застосування дисциплінарних стягнень», де до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Так, 28 жовтня 2016 року о 17 годині 00 хвилин був складений акт про відсутність [PERSON] на робочому місці 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, який був засвідчений підписами працівників редакції. А 01 листопада 2016 року редактор [PERSON] зажадав від [PERSON] письмові пояснення з приводу його відсутності на робочому місці, чим виконав вимоги ст.149 КЗпП України «Про порядок застосування дисциплінарних стягнень», якою передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Сам [PERSON] у своїй пояснювальній записці підтверджу свою відсутність на роботі без поважних причин 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин. Після отримання пояснень [PERSON] редактор [PERSON] видав наказ № 32 від 01 листопада 2016 року про звільнення з редакції позивача за прогул. Крім того, під час судового розгляду позову [PERSON] його твердження про те, що працівники редакції у п'ятницю зазвичай працюють до 12 години 00 хвилин документального підтвердження не знайшло та було спростовано свідченнями членів трудового колективу редакцї. Крім того в своїй позовній заяві [PERSON], оспорюючи своє звільнення, посилається на ст.147, ч.3 ст.149 КЗпП України, де зазначено, що «при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника», вважаючи, що його дії у вигляді прогулу заслуговують інше дисциплінарне стягнення ніж звільнення з редакції, а таке, як догану. Звертає увагу, що вимогами ч.2 ст.149 КЗпП України передбачено, «що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення», а у ст.147 КЗпП України про «стягнення за порушення трудової дисципліни» зазначається, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. При цьому за таке порушення трудової дисципліни, як прогул, який здійснив [PERSON], п.4 ст.40 КЗпП України передбачений тільки один вид дисциплінарного стягнення - звільнення. Позивач та його представник в своїх промовах намагаються знайти формальні або процедурні помилки, якими можливо б було виправдати прогул [PERSON], в обхід вимогам п.4. ст.40 КЗпПУ замінити звільнення на догану, але вважає, що ніякі формальні помилки не можуть змінити справедливе по суті рішення редактора [PERSON] про звільнення з редакції [PERSON] за прогул. Таким чином вважає доведеним той факт, що [PERSON], будучи відсутній на роботі 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, здійснив прогул, за що після складання акту про його відсутність на робочому місці та надання своїх пояснень, був звільнений з посади кореспондента редакції на підставі ч.4 ст.40 КЗпП України - за прогул. На підставі викладеного, вважає, що позов [PERSON] є необґрунтованим та безпідставним, тому в задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представників відповідача, допитавши свідків, вивчивши та перевіривши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задовленні позовних вимог позивача в повному обсязі з наступних підстав. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи повідомив, що працював в КП Редакція газети Вісті Ананьївщини з 1998 року по травень 2016 року, а потім звільнився. Як пояснив йому [PERSON], то під час його знаходження на сесії райради було зафіксовано прогул та звільнено з редакції. За час своєї роботи в редакції робочий день завжди був до 17 години, однак по п'ятницях, в разі закінчення роботи, лише з дозволу редактора, могли піти додому раніше, при цьому ніяких утримань з заробітної плати не було. Не пам'ятає, щоб у позивача були колись такі порушення, як прогул. Жодного наказу щодо скороченого робочого часу не було. Після того, як звільнився з редакції не знає що там відбувалося. Більше по суту справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні при розгляді справи пояснила, що на даний час, а саме з вересня в редакції газети «Вісті Ананьївщини» не працює, а знаходиться на обліку в Ананьївському районному центрі зайнятості. Відомо, що [PERSON], дуже добре знає свою роботу та виконує її бездоганно, завжди з'являвся на роботу завчасно, десь о 07 годині 30 хвилин, якщо іде на обід, то о 12 годині 40 хвилин він знову на робочому місці. Щодо роботи по п'ятницях, то після того, як з редакції звільнилася прибиральниця, цю роботу почав виконувати жіночий персонал, прибирали, а потім йшли додому. Після 17 травня 2016 року, що відбувалося в редакції не знає та що було не бачила. Приблизно до 2011 року існував профспілковий комітет, однак потім на загальних зборах всі від нього відмовилися, оскільки путівки, лікарняні, новорічні подарунки отримували від фонду соціального страхування тимчасової непрацездатності. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснив, що працює в КП Редакці газети Вісті Ананьївщини з червня 2016 року. З моменту його роботи в редакції не було практики скороченого робочого дня, запровадженого з ініціативи редактора чи трудового колективу, працювали повний робочий день до 17 години 00 хвилин. В разі необхідності, кожного з працівників окремо, лише з дозволу редактора, йшли в своїх термінових справах. Дійсно 28 жовтня 2016 року [PERSON] з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин був відсутній на робочому місці. Він та інші працівники редакції в цей час працювали та знаходилися на своїх робочих місцях. Позивач і раніше, без дозволу редактора, дозволяв собі прогулювати робочий час, про що складалися відповідні акти за відсутності [PERSON] У нього з позивачем не було жодних стосунків, коли прийшов в редакцію працювати, намагався вітатися з ним, говорити, однак у відповідь отримав дуже зухвалу поведінку, повне ігнорування його, як особистості, тому за останні п'ять місяців вони взагалі не спілкувалися. 28 жовтня 2016 року дійсно був присутній на загальних зборах трудового колективу, в протоколі та акті особисто підписувався. Кабінет, в якому сидів, знаходиться біля виходу з редакції, а двері кабінету зажди були відкриті, тому він завжди бачив, хто приходить до редакції, а хто з неї виходить. 28 жовтня 2016 року о 10 годині 00 хвилин повинна була розпочатися сесія районної ради та він був відряджений на цю сесію в якості фотокореспондента, в цей час [PERSON] вже не було на робочому місці. Також в цей день приблизно о 16 годині 00 хвилин були проведені загальні збори трудового колективу, в результаті чого складено протокол загальних зборів трудового колективу. Ці збори, проводились за присутності всіх працівників редакції, були проведені для того, щоб зафіксувати відсутність [PERSON] та [PERSON] на робочому місці. На зборах ставилось питання щодо систематичних прогулів позивача та його батька [PERSON], заслуховувалися свідчення працівників редакції, заслуховувалась думка кожного з приводу того, як слід зробити, а після заслуховування кожного працівника, всі одноголосно вирішили, що [PERSON] слід звільнити з роботи. Дійсно він є головою Ради трудового колективу редакції. Не знає, де саме був [PERSON] 28 жовтня 2016 року під час прогулу. Протокол загальних зборів трудового колективу редакції та акт про відсутність на роботі позивача був підписаний всіма працівниками редакції особисто. Цього ж дня до редакції був також запрошений представник Ананьївської районної ради Одеської області [PERSON], який засвідчив факт відсутності на роботі [PERSON] Під час оголошення наказу про звільнення [PERSON] на зборах, він також був присутній. Після того, як редактором наказ був зачитаний, [PERSON] було запропоновано підписатися про те, що він з ним ознайомився, однак позивач відмовився від підпису, про що було складено відповідний акт. В подальшому [PERSON] розрахували та видали трудову книжку. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює начальником загального відділу апарату Ананьївської районної ради Одеської області. Коли складався акт про відсутність на робочому місці 28 жовтня 2016 року, за зверненням редактора газети, його голова районної ради направив особисто до редакції газети для прийняття участі у фіксуванні факту відсутності на робочому місці [PERSON] Прибувши до редакції близько 17 години 00 хвилин в одному з кабінетів редакції були присутні головний редактор та чотири співробітники редакції. З розмови з ними з'ясував, що [PERSON], не було на робочому місці з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин. В його присутності 28 жовтня 2016 року о 17 годині 00 хвилин було складено акт про відсутність вказаної особи на робочому місці, який підписано було особисто всіма співробітниками редакції , у вищевказаному акті він також поставив свій підпис, оскільки головою районної ради було надано завдання поспілкуватися з колективом редакції та лише зафіксувати факт відсутності [PERSON] на робочому місці, та присутність працівників редакції. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює з 01 вересня 2016 року в КП Редакція газети Вісті Ананьївщини, відомо, що [PERSON] було звільнено з роботи за прогул, може вказане підтвердити, як свідок, який підписував акт. По п'ятницям до 12 години 00 хвилин ніколи не працювали, оскільки робочий день закінчувався о 17 годині 00 хвилин, однак в разі необхідності, за нагальної потреби можна було, з дозволу редактора, піти по своїм справам. Дійсно 28 жовтня 2016 року [PERSON] з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин не було на своєму робочому місці, крім того прогули були і раніше, носили систематичний характер. В актах, яких було близько 7-8, та які фіксували прогули [PERSON] підписувався особисто, як і інші працівники редакції, факти його відсутності дійсно мали місце, як і 28 жовтня 2016 року. Двері кабінету, де сидів виходять в коридор та на вулицю, а коли хтось виходить все дуже добре видно та чути, тому бачив коли хтось приходить чи виходить з редакції. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що працює в КП Редакція газети Вісті Ананьївщини на посаді відповідального секретаря. Всі події відбувалися на її очах: [PERSON] систематично залишав своє робоче місце без дозволу редактора, саботував роботу редакції. Завжди по п'ятницях всі працювали до 17 години 00 хвилин, однак в будь який день, за нагальної потреби, редактор міг відпустити працівника. 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин [PERSON] був відсутній на своєму робочому місці, крім того прогули носили систематичний характер та тривалий час. До всіх, хто не є членом його родини [PERSON] ставився зневажливо та зверхньо, а в її бік, від нього, неодноразово лунали образи. Всі акти щодо прогулів [PERSON], підписувала особисто, бачила, що його дійсно не було на робочому місці, при цьому її обурювала така ситуація, оскільки всі працюють, а він йшов додому. 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин знаходилася на своєму робочому місці та бачила, що [PERSON] був відсутній на роботі. Особисто редактор, який довгий час терпів образи з боку [PERSON], та колектив редакції намагалися знайти якийсь компроміс та спільну мову. Однак з боку позивача та його батька робилось все, щоб газета не виходила, саботували роботу, в інтернеті закликали не виписувати газету взагалі, роботу свою не виконували належним чином, але говорили, що вони є незамінними працівниками та без них нічого не вийде. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює бухгалтером в КП Редакція газети Вісті Ананьївщини та їй відомо те, що конфліктна ситуація розпочалася ще з часу призначення [PERSON] на посаду редактора газети. Тоді [PERSON] та [PERSON] говорили, що [PERSON] не компетентний та не підходить на посаду редактора. По п'ятницях лише до 12 години 00 хвилин ніколи не працювали, такої практики не було, робочий день тривав до 17 години 00 хвилин, однак в разі необхідності, з дозволу редактора, можна було піти у своїх справах, оскільки ніхто з членів колективу не може бути відсутній на робочому місці без дозволу редактора. 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин [PERSON] не було на своєму робочому місці, про що в кінці робочого дня були загальні збори трудового колективу та складено відповідний акт, в якому вона особисто поставила свій підпис. До цього моменту [PERSON] і раніше також міг піти без дозволу редактора. Більше по суті справи нічого пояснити не може. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], уродженець та мешканець м.Ананьїв, Одеської області, про що свідчить копія паспорта (а.с.3). Встановлено, що [PERSON] звільнено з 02 листопада 2016 року з посади кореспондента КП Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» за здійснений 28 жовтня 2016 року прогул (кореспондент [PERSON] 28 жовтня 2016 року був відсутній на роботі без поважних причин більше трьох годин протягом робочого дня з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин), п.4 ст.40 КЗпП України. Головному бухгалтеру [PERSON] було доручено провести з [PERSON] повний розрахунок відповідно чинного законодавства України. Підстава: акт від 28 жовтня 2016 року про відсутність на робочому місці 28 жовтня 2016 року кореспондента КП Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини [PERSON], пояснювальна записка кореспондента КП Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» [PERSON], на підставі чого виданий відповідний наказ №32 від 01 листопада 2016 року по КП Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» (а.с.4),та також підтверджується копією трудової книжки серії АВ №130713, яка заповнена 11 травня 1998 року редакцією газети «Вісті Ананьївщини» (а.с.5). З копії газети «Прес-Курєр» за 27 жовтня 2016 р. 02 листопада 2016 р., вбачається, що на імя голови Одеської обласної ради [PERSON], голови Ананьївської районної ради Одеської області [PERSON], голови Одеської регіональної організації НСЖУ [PERSON], депутатів Ананьївської районної ради Одеської області, за підписом редакторів найближчих районів до Ананьївського району Одеської області, було написано відкритий лист, відповідно до якого вони просять детально розібратися в ситуації, яка склалася в редакції газети «Вісті Ананьївщини», оскільки настав час порушити питання про доцільність перебування на посаді редактора людини, яка своїми діями ганьбить це звання (а.с.6-7). Згідно довідки про заробітну плату [PERSON] №43, виданої КП Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» 09 грудня 2016 року, [PERSON] в вересні 2016 року (відпрацьовано 22 дні) отримав заробітну плату в розмірі 2786 гривень 25 копійок, та за жовтень 2016 року (відпрацьовано 20 днів) отримав заробітну плату в розмірі 2275 гривень 44 копійки, що разом складає 5061 гривня 69 копійок (а.с.29). Також зясовано, що 28 жовтня 2016 року, в присутності працівників КП «Редакція газети «Вісті Ананьївщини», а саме: редактора газети [PERSON], відповідального секретаря Урбан В.А., головного бухгалтера [PERSON], голови Ради трудового колективу, оператора компютерної верстки [PERSON], експедитора [PERSON] та в присутності завідуючого загальним відділом апарату Ананьївської районної ради [PERSON], було складено акт «про відсутність на робочому місці 28 жовтня 2016 року кореспондента КП Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» Кольчак Андрія Павловича», в якому зазначено, що 28 жовтня 2016 року кореспондент КП «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» [PERSON], без відповідного дозволу, був відсутній на своєму робочому місці з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, а саме безперервно чотири години, що засвідчено підписами працівників редакції. (а.с.30,44). З копії пояснювальної записки [PERSON] на імя редактора газети «Вісті Ананьївщини» [PERSON], датованої 01 листопадом 2016 року, вбачається, що 28 жовтня, у пятницю, він знаходитися вдома, оскільки редактор газети неодноразово відповідав, що в пятницю працюють лише до пів дванадцятої. А якщо б і хотів би у когось відпроситись, то це було неможливо, оскільки, ані редактора газети, ані відповідального секретаря в стінах редакції не було тривалий час (а.с.31,45). Також зясовано, що 28 жовтня 2016 року, за участю працівників КП Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини», а саме: редактора газети: головуючого на зборах [PERSON], відповідального секретаря Урбан В.А., головного бухгалтера [PERSON], голови Ради трудового колективу, оператора компютерної верстки [PERSON] та експедитора [PERSON], на загальних зборах трудового колективу працівників КП «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» розглядалось питання щодо звільнення працівників редакції газети: оператора компютерного набору [PERSON] та кореспондента [PERSON] з посад за прогули. Під час зборів, вислухавши всіх працівників редакції, їх доводи та заперечення, редактором газети [PERSON] було поставлено питання проголосувати «за» чи «проти» звільнення з посад оператора компютерного набору [PERSON] та кореспондента [PERSON] за здійснені ними прогули, в результаті чого, всі присутні погодились із їх звільненням та проголосували «за», після чого порядок денний було вичерпано, а збори закриті (а.с.42). Зясовано, що 26 вересня 2016 року, 19 жовтня 2016 року, 27 жовтня 2016 року, 31 жовтня 2016 року, в присутності та за особистими підписами працівників КП Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини», було складено акти про відсутність на робочому місці протягом певного часу кореспондента газети [PERSON] (а.с.46-50). З копії наказу №36 від 31 серпня 2004 року по КП «Редакція газети «Вісті Ананьївщини», вбачається, що за неналежне виконання своїх службових обовязків завідуючого відділом молодіжних проблем та культурно-мистецького життя редакції [PERSON] позбавлено надбавки за інтенсивність праці та високі творчі досягнення за серпень 2004 року (а.с.51). Згідно копії наказу по КП «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» №16 від 01 березня 2004 року, в §1 вказано, що за відсутність на роботі, без поважних причин 25 лютого цього року і обман керівництва редакції, завідуючому відділом молодіжних проблем та культурно-мистецького життя редакції [PERSON] оголошено догану. 25 лютого 2004 року вважати прогулом, а дні відсутності на роботі 26 і 27 лютого 2004 року вважати відпусткою з дозволу адміністрації, без збереження заробітної плати; в §2 вказано, що за систематичне неналежне виконання обовязків завідуючого відділом молодіжних проблем і культурно-мистецького життя редакції [PERSON] позбавлено надбавки до заробітної плати за інтенсивність праці за лютий 2004 року; в §3 вказано, що [PERSON] попереджено про те, що в разі наступного грубого порушення трудової дисципліни він буде звільнений з роботи (а.с.52). Відповідно до копії Статуту комунального підприємства Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини», зареєстрованого адміністрацією Одеської області 31 грудня 2003 року в новій редакції, редакція газети «Вісті Ананьївщини» є комунальним підприємством Ананьївської районної ради, створеним для підготовки, видання, розповсюдження газети серед передплатників та у вільному продажу… Редакція є юридичною особою з дня її державної реєстрації, має самостійний баланс, печатку та штамп із своїм найменуванням, рахунки в установах банків, інші реквізити юридичної особи… Винятковими повноваженнями Засновника є: прийняття рішень про створення, реорганізацію та ліквідацію Редакції, затвердження Статуту Редакції, внесення змін і доповнень до нього, рішення питання про Статутний фонд Редакції, призначення редактора за поданням голови районної ради та звільнення з посади редактора. Керівництво Редакцією здійснює редактор, який: організовує роботу і несе персональну відповідальність за діяльність Редакції; керує поточною роботою Редакції; забезпечує виконання рішень Засновника стосовно газети; визначає організаційну структуру Редакції та її штатний розклад; представляє Редакцію у стосунках із Засновником, авторами, державними органами, обєднаннями громадян і окремими громадянами; визначає умови оплати праці працівників редакції; вирішує питання добору, підготовки та підвищення кваліфікації працівників Редакції; приймає рішення про заохочення та накладення стягнень на працівників; діє від імені Редакції, укладає угоди і контракти; розподіляє обовязки між працівниками Редакції і у межах своєї компетенції видає накази, організовує та контролює їхнє виконання… Під час відсутності Редактора його обовязки виконує відповідальний секретар або завідуючий відділом. Працівники Редакції призначаються на посаду та звільняються з посади редактором. Повноваження трудового колективу Редакції реалізуються загальними зборами. Рішення соціально-економічних питань, що стосуються діяльності Редакції, виробляються та приймаються за участю трудового колективу і відбиваються у колективному договорі, який укладає від імені сторін редактор газети і голова профспілкового комітету… (а.с.53-58). Згідно копії правил внутрішнього трудового розпорядку КП «Редакція газети «Вісті Ананьївщини», узгодженого з редактором газети, головою ради трудового колективу та затвердженого зборами трудового колективу від 08 серпня 2005 року , а саме: п.2.8 правил, дію трудового договору може бути припинено з ініціативи працівника, роботодавця та з інших підстав, передбачених законодавством України (ст.ст.28,36,3738,39,40,41 КЗпПУ тощо) із обовязковим дотриманням процедури та умов звільнення, визначених законодавством, для відповідної підстави; п.3.2 розпорядок роботи такий: початок о 08 годині 00 хвилин, перерва на харчування та відпочинок з 12 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин, закінчення роботи о 17 годині 00 хвилин. (а.с.59-63) Відповідно до положення про раду трудового колективу комунального підприємства Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» від 28 жовтня 2016 року, а саме розділу 3, рада трудового колективу має право здійснювати контроль за виконанням рішень, прийнятих на загальних зборах трудового колективу; представляти та захищати інтереси членів трудового колективу у взаємовідносинах з адміністрацією; вносити подання до адміністрації щодо питань поточної діяльності; розглядати питання щодо дотримання працівниками правил внутрішнього трудового розпорядку; подавати пропозиції про заохочення працівників та накладення на них стягнень, їх звільнення з посади;...(а.с.74-75). Також з'ясовано, що 02 листопада 2016 року о 08 годині 55 хвилин, редактором КП Ананьївської районної ради Редакція газети Вісті Ананьївщини в присутності [PERSON] та всіх працівників редакції газети було зачитано вголос наказ №32 від 01 листопада 2016 року щодо звільнення [PERSON] з посади кореспондента та запропоновано поставити свій підпис про те, що він ознайомлений з наказом, однак він відмовився від підпису, про що було складено акт щодо відмови від підпису в наказі КП Редакція газети Вісті Ананьївщини від 02 листопада 2016 року, який підписаний всіма працівниками редакції (а.с.76). З розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, наданого [PERSON], вбачається, що за час вимушеного прогулу з 02 листопада 2016 року по 02 березня 2017 року (88 робочих днів), заробітна плата, що підлягає стягненню складає 10123 гривні 52 копійки (а.с.89). Суд, проаналізувавши матеріали справи, виходить з наступного. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно ст.60 ч.1,3,4 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають \~обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як регламентує\~ст.40 ч.1 п.4 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.Прогул\~це різновид порушення трудової дисципліни при наявності вини працівника. Для реалізації права звільнити працівника достатньо й одноразового вчинення прогулу, однак за умови, що працівник був відсутній на роботі без поважної причини. При цьому у визначенні поважності причин слід виходити з вини працівника, оскільки поважними вважаються причини, які виключають вину працівника. Поняття прогулу включає в себе й відсутність більш як трьох годин протягом робочого дня. \~\~\~ Крім того, сама норма матеріального права як то пункт 4 частини 1\~статті 40 КЗпП України\~вказує на те, що за порушення трудової дисципліни скоєнням прогулу застосовується стягнення у виді звільнення (стаття 40 КЗпП України\~це розірвання трудового договору, а, відтак, звільнення). Звільнення за скоєння прогулу (у тому числі й за відсутності на роботі більше трьох годин упродовж робочого дня) являється дисциплінарним стягненням і має здійснюватися з додержанням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень. На виконання вимог\~статті 149 КЗпП України\~до застосування дисциплінарного стягнення власник зобовязаний зажадати від працівника письмових пояснень. Власник при обранні стягнення зобовязаний врахувати: ступінь тяжкості скоєного проступку (ступінь тяжкості включає форму вини); заподіяну порушенням шкоду; обставини, за яких вчинено проступок; попередню роботу працівника. Відповідно до пункту 24\~постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4\~ст.40 КЗпП України\~суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу) Згідно\~ст. 147 КЗпП України\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно \~ст.148 КЗпП України дисциплінарне\~стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно ч. 1\~ст. 149 КЗпП України до\~застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. \~Встановлено, що наказом №32 від 01 листопада 2016 року, [PERSON] звільнено з посади кореспондента КП Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» з 02 листопада 2016 року на підставі п.4\~ст.40 КЗпП України \~за прогул без поважних причин 28 жовтня 2016 року. \~\~\~\~ Підставами складання зазначеного наказу № 32 від 01 листопада 2016 року є акт від 28 жовтня 2016 року про відсутність на робочому місці 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин та пояснювальна записка [PERSON] від 01 листопада 2016 року. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівнику під розписку. Відмова працівника від ознайомлення з наказом про оголошення стягнення або від засвідчення цього факту своїм підписом не ставить під сумнів юридичну чинність стягнення, але відмова посвідчується актом, складеним з участю очевидців цього факту. Вказаний наказ про звільнення та трудова книжка із відповідним записом, були отримані [PERSON]П, що не заперечувалось позивачем та підтверджено матеріалами справи. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що відповідні дії комунального підприємства Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» щодо звільнення [PERSON] на підставі\~ст. 40 ч.1 п.4 КЗпП України\~відповідають положенням трудового законодавства, позивачем в суді не спростовано, а підтверджено факт відсутності на роботі 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, а доказів, що свідчили б про поважність причин відсутності на роботі стороною позивача не надано.\~\~ Як регламентує \~ст.43-1 ч.1 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках, зокрема, звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації; чи звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації. Сторонами не заперечувався факт відсутності в комунальному підприємстві Ананьївської районної ради «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» первинної профспілкової організації. Також суд не приймає до уваги доводи представника відповідача [PERSON], викладені в запереченні, щодо прогулів позивача, а саме акти які складалися та мали місце до 28 жовтня 2016 року та після цієї дати, оскільки наказом №32 від 01 листопада 2016 року, [PERSON] звільнено з посади кореспондента КП «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» 01 листопада 2016 року на підставі п.4\~ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин саме за 28 листопада 2016 року, а тому доводи щодо систематичного порушення трудового законодавства [PERSON]П не мають в даному випадку жодного правового значення.. Крім того суд не приймає до уваги додані представником відповідача [PERSON] копії наказу №36 від 31 серпня 2004 року по КП «Редакція газети «Вісті Ананьївщини», вбачається, що за неналежне виконання своїх службових обовязків завідуючого відділом молодіжних проблем та культурно-мистецького життя редакції [PERSON] позбавлено надбавки за інтенсивність праці та високі творчі досягнення за серпень 2004 року та копії наказу по КП «Редакція газети «Вісті Ананьївщини» №16 від 01 березня 2004 року, в §1 вказано, що за відсутність на роботі, без поважних причин 25 лютого цього року і обман керівництва редакції, завідуючому відділом молодіжних проблем та культурно-мистецького життя редакції [PERSON] оголошено догану. 25 лютого 2004 року вважати прогулом, а дні відсутності на роботі 26 і 27 лютого 2004 року вважати відпусткою з дозволу адміністрації, без збереження заробітної плати; в §2 вказано, що за систематичне неналежне виконання обовязків завідуючого відділом молодіжних проблем і культурно-мистецького життя редакції [PERSON] позбавлено надбавки до заробітної плати за інтенсивність праці за лютий 2004 року; в §3 вказано, що [PERSON] попереджено про те, що в разі наступного грубого порушення трудової дисципліни він буде звільнений з роботи, які також не мають в даному випадку жодного правового значення. На підставі ч.ч.1 та 3\~ст. 212 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Сторони у цивільному процесі користуються процесуальними правами на власний розсуд. Як зобов'язує процесуальний закон, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, виключно в межах заявлених вимог та не вправі на власний розсуд виходити за рамки цих вимог чи змінювати осіб, до яких такі вимоги заявлено (ст.ст.\~11,\~33 ЦПК України). Отже судом встановлено, що позивач був відсутнім на робочому місці без поважних причин 28 жовтня 2016 року з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, тобто більше трьох годин протягом робочого дня, про що свідчить акт про відсутність на робочому місці від 28 жовтня 2016 року та пояснювальна записка позивача від 01 листопада 2016 року. Таким чином, звільнення позивача з займаної посади на підставі п. 4\~ст.40 КЗпП України\~є правомірним та здійснене з дотриманням вимог чинного законодавства України. Враховуючи правомірність звільнення позивача з займаної посади в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обставини на які посилається позивач в позові, а саме на поважність причин відсутності його на роботі, що стало підставою його звільнення, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні відповідними доказами, а тому враховуючи правомірність звільнення позивача з займаної посади, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed