Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 12.12.2014 між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка у рамках зарплатного проекту № 8032260161БС/2014-12 (далі - договір). За договором відповідачу було відкрито кредитну лінію з лімітом у розмірі не більше 7000,00 грн. та припиненням дії кредитної лінії 30.11.2016. Відповідно до п. 2.6 ст. 2 та ст. 4 договору відповідач зобов'язався сплачувати відповідачу щомісячно проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 28% річних. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів із ліміту кредиту та сплати нарахованих процентів відповідачем виконане не було, у зв'язку із чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед позивачем стосовно сплати кредиту та процентів за користування кредитом, яка станом на 26.08.2016 становить 6428,38 грн. та складається з наступного: 296,35 грн. - заборгованість за процентами; 6132,03 грн. - заборгованість за кредитом Позивач просив стягнути з відповідача вищевказані кошти та судові витрати, понесені ним при подачі позову до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду із клопотанням про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредитному договору підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає (а. с. 25). Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, передбачених ч. 4 ст. 174 ЦПК України та приходить до висновку про можливість винесення рішення по суті позову при попередньому розгляді справи згідно ст. 130 ЦПК України. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення, що регулюють правовідносини, що випливають з договору позики. Судом встановлено, що 12.12.2014 між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка у рамках зарплатного проекту № 8032260161БС/2014-12 (а. с. 4-6), за яким відповідачу було відкрито кредитну лінію з лімітом у розмірі не більше 7000,00 грн. та припиненням дії кредитної лінії 30.11.2016, за умови сплати щомісячних платежів із ліміту кредиту та сплати нарахованих процентів за фіксованою процентною ставкою у розмірі 28% річних. Відповідач погодився з умовами отримання кредиту та його погашення, про свідчить його підпис у договорі. Однак умови договору відповідач не виконує належним чином, зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів із ліміту кредиту та сплати нарахованих процентів не виконує. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, яка станом на 26.08.2016 становить 6428,38 грн., з них: заборгованість за процентами - 296,35 грн.; заборгованість за кредитом - 6132,03 грн. Сума боргу стверджується обґрунтованим розрахунком (а. с. 7). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонам. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у межах заявлених вимог. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору .

Outcome: approved