Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, зазначивши, що 15.08.2016 року між університетом та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 017-1-03765 про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищою освітою. 29.07.2016 року на підставі наказу № 255-С та рішення приймальної комісії від 29.07.2016 року, протокол № 36 відповідача з 01.09.2016 року було зараховано студентом п`ятого курсу денної форми навчання за напрямами (спеціальностями ) за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб. 21.03.2017 року наказом № 131-С відповідача відраховано за невиконання навчального плану та порушення умов контракту. За відповідачем наявна заборгованість по оплаті за навчання в сумі 2410,00 грн., на претензії щодо погашення заборгованості відповідач не реагує. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості за навчання у розмірі 2410,00 грн., та судові витрати у розмірі 1921 грн. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про слухання справи повідомлявся відповідно до ст. 128 ЦПК України. В порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі Наказу Міністерства освіти і науки України від 01.04.2019 року №420 Запорізький національний технічний університет перейменовано у Національний університет «Запорізька політехніка», що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно з яким 04.07.2019 р. Державним реєстратором змінено повне та скорочене найменування юридичної особи - Запорізький національний технічний університет (ЗНТУ) на Національний університет «Запорізька політехніка» (НУ «Запорізька політехніка»). 15.08.2016 року між ЗНТУ, правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений договір №017-1-03765 про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищою освітою. Відповідно до укладеного договору позивач зобов`язався надати відповідачеві освітню послугу на рівні стандартів вищої освіти, забезпечити дотримання прав учасників навчального процесу відповідно до законодавства, видати документ про освіту державного зразка, а відповідач взяв на себе обв`язки своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим договором, виконувати вимоги законодавства та статуту з організації надання освітніх послуг, з навчальної дисципліни, правих внутрішнього розпорядку та відвідувати заняття, які передбачені розкладом, виконувати у встановлені терміни всі види завдань, передбачені навчальними планами. [PERSON] наказом №255-С від 29.07.2016 року «Про зарахування на навчання» був зарахований до навчання з 01.09.2016 року студентом п`ятого курсу денної форми навчання за напрямами (спеціальностями) за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб. Спеціальність: 017 Фізична культура і спорт (фізичне виховання). За п. 9 договору, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 6820 гривень. З наданої позивач особистої картки студента/слухача [PERSON] , за 2016/2017 навчальний рік у період з 25.07.2016 року по 25.08.2016 року з необхідних 3410,00 гривень, станом на 31.01.2017 року сплатив лише 1000 гривень. Залишок, який підлягає сплаті за навчання становить 2410 гривень. На підставі наказу №131-С від 21.03.2017 року «Про особовий склад студентів», студента 5 курсу, групи УФКС-122с (контракт), спеціальність «Фізична культура і спорт (фізичне виховання)» денної форми навчання [PERSON] було відраховано з 01.03.2017 року (несплата за навчання, до занять у 10 семестрі не приступав). Згідно з п. 15 Договору, він розривається: за згодою сторін; у разі неможливості виконання стороною Договору своїх зобов`язань у зв`язку з прийняттям нормативно-правових актів, що змінили умови, встановлені Договором щодо освітньої послуги, і незгоди з будь-якої із сторін внести зміни до Договору; у разі ліквідації виконавця, якщо не визначений правонаступник; у разі відрахування з навчального закладу одержувача згідно із законодавством; за рішенням суду, в разі систематичного порушення або невиконання однією із сторін умов Договору. Згідно з п. 17 навчання одержувача, його відрахування з університету та поновлення його статусу здійснюється на загальних підставах, визначених законодавством і чинним в університеті нормативними актами. Закінчення строку Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. 18 Договору). Позивачем на адресу відповідача направлялась претензія від 07.02.2019 року №39-115/397 з вимогою погасити суму заборгованості по оплаті за навчання у розмірі 2410,00 гривень. При вирішенні спору суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 статті 615 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. В свою чергу, за вимогами ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Зважаючи на викладене, оскільки відповідач своїм правом на подання відзиву на заявлений позов не скористався, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наданими доказами та підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню с судовий збір.

Outcome: approved