Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про виселення та стягнення неустойки посилаючись на те, що 01.09.2003 року між ОСББ «Надія» та [PERSON] було укладено Договір оренди з правом викупу, відповідно до якого орендар прийняв в тимчасове платне користування (в оренду) нежитлові приміщення загальною площею 66,8 м2, що розташовані на 23 поверсі будинку [ADDRESS] , а саме: нежитлового приміщення, позначеного на технічному плані будинку «Х», літера «А», загальною площею 28,1 м2; нежитлового приміщення, позначеного на технічному плані будинку «ІХ», літера «А», загальною площею 38,7 м2. Вартість оренди - 142 265,00 грн. Предмет оренди повинен був використовуватися орендарем для задоволення його власних потреб. Строк оренди - тридцять років. 01.09.2003 року підписано Акт приймання-передачі предмету оренди. 30.09.2005 року до Договору оренди підписана Угода про заміну сторони, згідно з якою орендарем за Договором оренди став [PERSON] , та 01.10.2005 року підписано новий Акт приймання-передачі. За умовами Договору орендар зобов`язався своєчасно щомісячно сплачувати орендні платежі (не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним) на поточний рахунок орендодавця. Розмір орендної плати - 395,18 грн. з урахуванням ПДВ за місяць. Умови Договору не містять посилання на те, що для сплати орендних платежів слід виставляти рахунки. В порушення умов Договору відповідач систематично порушував строки внесення орендної плати, так, за період з вересня 2016 року по січень 2017 року, з квітня 2017 року по жовтень 2017 року. Згідно п. 17 Договору оренди у випадку порушення зобов`язань сторони несуть відповідальність, визначену Договором та чинним законодавством України. Орендодавець скористався своїм правом і відмовився від Договору оренди у зв`язку з тим, що орендар не вносив плату за період з квітня по вересень 2017 року (включно). 01.09.2017 року на адресу відповідача направлено лист-повідомлення № 31 про відмову від договору, 15.09.2017 року та 18.09.2017 року листи були направлені повторно. Черговий лист був направлений 14.11.2017 року, та отримано особисто 21.11.2017 року. Відповідач сплатив за 7 прострочених місяців лише 15.11.2017 року. В листі-повідомленні № 50 від 14.11.2017 року відповідачу було пред`явлено вимогу про повернення предмету оренди протягом 10 днів. Строк сплив 01.12.2017 року. Однак, на дату звернення до суду нежитлові приміщення, що були предметом оренди відповідачем не повернуто. 03.04.2018 року відповідачу було направлено лист № 69, де зазначалося, що у зв`язку із розірванням договору він повинен повернути нежитлові приміщення. 01.02.2019 року відповідачу направлено вимогу № 01-2/19/4 про повернення приміщень, однак відповідач їх проігнорував. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача неустойку за період з грудня 2017 року по січень 2019 року в сумі 11 065,04 грн. 20.06.2018 року відповідач сплатив кошти в сумі 72 317,94 грн. як орендну плату за 183 місяці, які орендодавцем не були прийняті у зв`язку із припиненням Договору оренди, про що 14.11.2018 року було направлено відповідного листа з проханням надати реквізити для їх повернення. 10.02.2019 року відповідачу повторно направлено лист для надання реквізитів. Однак, банківські реквізити відповідач так і не повідомив. В судовому засіданні представник позивача обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, з підстав викладених в поясненнях. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 19.03.2019 року. 20.03.2019 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.03.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 15.07.2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. 30.09.2019 року подано заяву про поновлення строку на подання відзиву на позов. 27.11.2019 року подано заяву про поновлення строку на подання документів. Ухвалою від 05.02.2020 року відмовлено представнику відповідача в задоволенні заяв про поновлення строків на подання відзиву на позов, на долучення документів по справі. 22.10.2020 року подано пояснення представником відповідача. 14.12.2020 року представником позивача подано письмові пояснення. 25.02.2021 року представником відповідача подано додаткові пояснення. 13.04.2021 року представником відповідача подано додаткові пояснення. 09.06.2021 року представником відповідача подано додаткові пояснення. В суді встановлено, що ОСББ «Надія» є власником будинку [ADDRESS] . 01.09.2003 року між ОСББ «Надія», від імені якого діяв голова правління [PERSON] , та [PERSON] укладено Договір оренди з правом викупу. Згідно п. 1 Договору предметом оренди є: нежиле приміщення 23 поверху, літера А (позначене на технічному плані «Х»), площа 28,1 м2, вартість 59 845,00 грн., термін оренди - 30 років, розмір орендної плати за місяць - 166,24 грн., за рік - 1 994,88 грн.; нежиле приміщення 23 поверху, літера А (позначене на технічному плані будинку «ІХ»), площа - 38,7 м2, вартість 82 420,00 грн., термін оренди - 30 років, розмір орендної плати за місяць - 228,94 грн., за рік - 2 747,28 грн. Предмет оренди використовується у відповідності до його цільового призначення, а саме для задоволення власних потреб орендаря (пункт 2). Предмет оренди вважається переданим в орендне користування з моменту підписання акту приймання-передачі. Термін оренди починається з моменту підписання акту приймання-передачі (пункт 3). Згідно 4 пункту Договору орендар зобов`язався своєчасно сплачувати орендні платежі у розмірах, визначених в 1 пункті. Перерахування належних до сплати орендних платежів здійснюється щомісячно (не пізніше 10 числа місяці наступного за звітним місяця в якому орендар користується предметом оренди) на поточний рахунок орендодавця. Орендар має право здійснювати оплату на перед за будь-який період. За затримку платежів на термін більше одного місяця орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. У випадку порушення зобов`язання сторони несуть відповідальність визначену Договором та чинним законодавством України (п. 17). Всі правовідносини, що виникають у зв`язку з виконанням умов цього Договору і не врегульовані ним, регламентуються нормами чинного в Україні законодавства (п. 19). 01.09.2003 року ОСББ «Надія» та [PERSON] підписано Акт приймання-передачі нежитлового приміщення, визначеного пунктом № 1 Договору оренди з правом викупу від 01.09.2003 року. 01.11.2004 року між ОСББ «Надія» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору оренди від 01.09.2003 року, згідно якої пункт 1 виклали в новій редакції: цим Договором регулюються правовідносини пов`язані із передачею орендодавцем орендареві у строкове платне користування наступного загального майна, що перебуває у власності співвласників багатоквартирного будинку (надалі іменується «предмет оренди»), розміщене на 23 поверсі будинку по [ADDRESS] на наступних умовах: нежиле приміщення 23 поверху, літера А (позначене на технічному плані «Х»), площа 28,1 м2, вартість 59 845,00 грн. в тому числі ПДВ, термін оренди - 30 років, розмір орендної плати за місяць - 166,24 грн. в тому числі ПДВ, за рік - 1 994,88 грн. в тому числі ПДВ; нежиле приміщення 23 поверху, літера А (позначене на технічному плані будинку «ІХ»), площа - 38,7 м2, вартість 82 420,00 грн. в тому числі ПДВ, термін оренди - 30 років, розмір орендної плати за місяць - 228,94 грн. в тому числі ПДВ, за рік - 2 747,28 грн. в тому числі ПДВ. 30.09.2005 року між ОСББ «Надія», [PERSON] та [PERSON] укладено Угоду про заміну сторони в Договорі оренди від 01.09.2003 року, якою замінено сторону орендаря на [PERSON] 01.10.2005 року ОСББ «Надія» та [PERSON] підписано Акт приймання-передачі нежитлового приміщення, визначеного пунктом № 1 Договору оренди з правом викупу від 01.09.2003 року. 04.09.2017 року на адресу [PERSON] ОСББ «Надія» було надіслано лист-повідомлення № 31 від 01.09.2017 року про відмову від договору, яким повідомлено орендаря про відмову від Договору оренди № 01-09/03, укладений 01.09.2003 року у зв`язку з тим, що більше ніж чотири місяці підряд не здійснювались орендні платежі. Листом № 50 від 14.11.2017 року ОСББ «Надія» повторно повідомило [PERSON] про відмову від Договору оренди № 01-09/03, укладений 01.09.2003 року у зв`язку з відсутністю оплат за оренду більше трьох місяців. 16.09.2017 року на адресу [PERSON] знову був направлений лист за № 38 від 15.09.2017 року про відмову від Договору оренди № 01-09/03, укладений 01.09.2003 року у зв`язку з відсутністю оплат за оренду більше трьох місяців. 18.09.2017 року на адресу [PERSON] направлено лист № 39 від 18.09.20217 року про відмову від Договору оренди № 01-09/03, укладений 01.09.2003 року у зв`язку з відсутністю оплат за оренду більше трьох місяців. 14.11.2017 року на адресу [PERSON] знову був направлений лист за № 50 про відмову від Договору оренди № 01-09/03, отриманий [PERSON] 21.11.2017 року. 11.04.2018 року на адресу [PERSON] ОСББ «Надія» направлено лист-повідомлення про відмову від договору № 66 від 03.04.2018 року, лист № 67 від 03.04.2018 року, лист № 68 від 03.04.2018 року, лист № 69 від 03.04.2018 року з актами приймання передачі орендованого майна, актами звіряння взаєморозрахунків, отриманий 20.04.2018 року. 15.11.2018 року на адресу [PERSON] направлено лист № 14-11/18-1 від 14.11.2018 року про неналежний статус переказу в розмірі 72 317,94 грн. та надання реквізитів для повернення коштів. 05.02.2019 року на адресу [PERSON] повторно направлено лист № 01-02/19-1 від 01.02.2019 року про неналежний статус переказу в розмірі 72 317,94 грн. та надання реквізитів для повернення коштів, а також повернення нежитлових приміщень в десятиденний строк з дати отримання повідомлення і сплати боргу за період з 01.07.2018 року по 31.01.2019 року в сумі 2 766,26 грн. та неустойки в сумі 11 065,04 грн. В листі від 01.02.2019 року ОСББ «Надія» повідомило [PERSON] про те, що грошові кошти в розмірі 2 766,26 грн. зараховані як оплата за фактичне користування нежитловими приміщеннями за період з грудня 2017 року по червень 2018 року, необхідність повернення нежитлових приміщень, сплати боргу за період з 01.07.2018 року по 31.01.2019 року в сумі 2 766,26 грн. та неустойку в сумі 11 065,04 грн. Встановлено, що відповідач не передав предмет спору позивачу, не сплатив указану суму. З наданих представником відповідача наказів про відрядження встановлено, що наказом від 19.12.2016 року [PERSON] наказано направити у відрядження в період з 19.12.2016 року по 31.12.2016 року; наказом від 01.04.2017 року - відрядження на строк з 01.04.2017 року по 31.05.2017 року; наказом від 08.07.2017 року відрядження з 08.07.2017 року по 25.08.2017 року. В силу ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Відповідно до ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Статтею ст. 763 ЦК України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. Згідно ст. 765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму. Відповідно до ст. 766 ЦК України якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право за своїм вибором: вимагати від наймодавця передання майна і відшкодування збитків, завданих затримкою; відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків. Згідно ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Статтею 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини ( умислу або необережності ), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. По даній справі відповідачем не надано суду будь-яких підтверджень того, що неналежне виконання цивільного зобов`язання сталось не з його вини. Тоді як, відповідач, в порушення умов договору оренди від 01.09.2003 року порушував строки внесення орендної плати. Так зокрема, за період з вересня 2016 року по січень 2017 року (п`ять місяців поспіль), з квітня 2017 року по серпень 2017 року (сім місяців поспіль) не сплатив вчасно орендну плату. Відповідно до пунктів 17, 19 Договору оренди у випадку порушення своїх зобов`язань сторони несуть відповідальність визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством. Порушення зобов`язань є невиконання або неналежне виконання, тобто виконанням з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. При цьому, сторони погодили, що всі правовідносини, що виникають у зв`язку з виконанням умов Договору оренди і не врегульовані ним - регламентуються нормами чинного законодавства. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вказано вище, сторонами договору оренди від 01.09.2003 року погоджене щомісячне внесення орендарем плати за користування нежитловими приміщеннями. Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем вказане договірне зобов`язання належним чином не виконувалось, за період часу з вересня 2016 року по січень 2017 року, з квітня по серпень 2017 року орендна плата сплачувалась не вчасно, внаслідок чого виникала заборгованість. З судовому засіданні представник відповідача визнав той факт, що орендна плата відповідачем за вказані періоди вчасно не вносилась. Неможливість своєчасної сплати орендних платежів представник відповідача пояснювала тим, що відповідач перебував у відрядженнях в зоні АТО. На підтвердження даної обставини представник відповідача надала до суду копії наказів ТОВ «Українське сервісне підприємство». Так, згідно наказу № 18/12- П [PERSON] було направлено у відрядження в район АТО строком на 49 днів на період з 19.12.2016 року до 31.12.2016 року. Наказом № 01/04-П від 01.04.2017 року [PERSON] було направлено у відрядження в район АТО строком на 61 днів на період з 01.04.2017 року по 31.05.2017 року. Наказом № 08/07-П від 08.07.2017 року [PERSON] було направлено у відрядження в район АТО строком на 49 днів на період з 08.07.2017 року до 25.08.2017 року. Даючи оцінку даним доказам суд приходить до висновку, що з 01 квітня 2017 року по 25.08.2017 року [PERSON] знаходився в відрядження не безперервно, а саме в період з 01.06.2017 до 08.07.2017 року він не перебував у відрядження, а тому мав можливість сплатити орендні платежі. Разом з тим, цивільним законодавством передбачені наслідки несплати наймачем плати за користування орендованим майном та визначені права наймодавця у разі порушення наймачем умов договору оренди (найму). Так, відповідно до ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Як встановлено судом, позивач правом відмови від договору скористався та листом № 31 від 01.09.2017 року відмовився від договору оренди від 01.09.2003 року. В подальшому відповідачу неодноразово направлялися листи про відмову від Договору оренди, отримано відповідачем 21.11.2017 року, що підтверджується особистим підписом та не заперечувалося представником відповідача в судовому засіданні. Таким чином, в силу положень ст. 782 ЦК України з 21.11.2017 договір оренди від 01.09.2003 є розірваним. Представник відповідача посилався на те, що відповідачем в подальшому було сплачено орендну плату. Однак, суд враховує те, що у ч. 1 ст. 782 ЦК України закріплюється підстава односторонньої відмови наймодавця від договору найму - це факт невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд, а тому сплата [PERSON] орендної плати не впливає на право позивача щодо розірвання договору оренди та права вимагати повернення орендного приміщення. Також не впливає на право позивача щодо розірвання договору оренди і сплата відповідачем комунальних платежів за орендоване приміщення, яким він користується по даний час. Право на відмову від договору виникає у наймодавця після настання строку внесення плати за користування майном за третій місяць. Наймодавець має право відмовитись від договору в такому випадку, незалежно від того, внесе наймач у подальшому плату за користування чи ні. Тому, навіть у разі внесення наймачем плати за користування після настання строку оплати за третій місяць наймач вправі відмовитися від договору найму. Відмова наймодавця від договору найму, можливість якої передбачена частиною першою статті 782 ЦК України, є правом, а не обов`язком наймодавця, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку. Наявність зазначеного права не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою про розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) належних платежів. Звертаючись до з позовом позивач просив суд у відповідності до вимог ч. 2 ст. 782 ЦК України виселити [PERSON] із нежилих приміщень, які були предметом оренди за Договором оренди від 01.09.2003 року. Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно зі статтями 2, 4, 19 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду порушення має бути реальним стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні відносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держані та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Матеріалами справи підтверджено, що в силу вимог ч. 2 ст. 782 ЦК України договір оренди майна є розірваним з 21.11.2017 (з дати отримання відповідачем як орендарем відповідного повідомлення позивача), однак станом на дату розгляду справи в суді орендоване майно власнику не повернуто, що порушує право власності останнього. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач вчинив цивільне правопорушення, яке полягало у невиконанні прийнятих на себе зобов`язань за договором оренди в частині сплати орендної плати понад три місяці. Згідно статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відповідачем не надано суду будь-яких підтверджень того, що неналежне виконання цивільного зобов`язання сталось не з його вини. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Листом ОСББ «Надія» № 50 від 14.11.2017 року позивач просив на протязі 10-ти днів з дати отримання цього листа, передати предмет оренди Орендодавцю за актом приймання-передачі та сплатити кошти за отримані послуги з постачання холодної, гарячої води та компенсувати інші витрати відповідно наданих рахунків. Аналогічні за змістом листи відповідачу направлялись неодноразово. 01.02.2019 року ОСББ «Надія» направило [PERSON] вимогу щодо повернення нежитлових приміщень та сплату неустойки. В судовому засіданні достовірно встановлено, що обов`язок щодо повернення предмету оренди [PERSON] не виконано. Звертаючись до суду з позовом позивач просить стягнути неустойку за період з грудня 2017 року по січень 2019 року в сумі 11 065,04 грн. Враховуючи норми діючого законодавства, суд дійшов висновку, що дані кошти слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. По даній справі сторона відповідача не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження заперечень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 2 342,00 грн., дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved