Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначив, що 19.04.2006 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 3600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов`язався щомісячно в строки, визначені умовами договору, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, за відсотками. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 30.08.2019 року має заборгованість в сумі 41347,75 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 3594,70 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 37753,05 грн., а також штраф 500 грн. фіксована частина, 1188,92 грн. процентна складова. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 29.02.2012 р. з Відповідача на користь Позивача, яка склала 18947,78 грн. з яких 3594,70 грн. заборгованість за кредитом, 13974,61 грн. - заборгованість по процентам, 500 грн. штраф фіксована частина, 878,47 грн. штраф процентна складова, різниця становить 25467,36 грн., яка складає 23778,44 грн. заборгованість по відмоткам, 500 грн. - штраф ( фіксована частина), 1188,92 грн. штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 25467,36 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Згідно ст.81 ЦПК України - \~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалу суду від 27.01.2020 р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 43) У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але ним у позовній заяві зазначено про розгляд справи у його відсутності, задоволення позову, крім того представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча про час, місце та дату розгляду справи було повідомлено належним чином замовною кореспонденцією про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, дійшов висновку про таке. Судом встановлено,\~що згідно\~договору №\~б/н\~від 19.04.2006\~року,\~який був\~укладений між\~ Публічним\~ акціонерним\~товариством комерційний\~банк «Приватбанк»,\~правонаступником якого\~є Позивач\~ та\~ \~ [PERSON] \~ \~останньому було надано кредит в сумі 3600,00 гривень. ( а.с. 9). [PERSON] належним чином свої зобов`язання за договором не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 30.08.2019 складала 41347,75 грн. Разом з цим, АТ КБ «ПриватБанк» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України, штрафів за порушення умов договору, звернувшись у 2012 році до суду із позовом про примусове стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.02.2012 року №2/541/481/12 з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 18947,78 грн. в тому числі 3594,70 грн. заборгованість по кредиту, 13974,61 грн. - заборгованість по процентам, 500 грн. - штраф фіксована частина та 878,47 грн. штраф процентна складова. Рішення набрало законної сили 13.03.2012 року (а. с. 6). Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». На сьогоднішній день зазначене рішення суду відповідачем [PERSON] не виконане у зв`язку із чим позивач просить стягнути 23778,44 грн. заборгованість по процентам, штраф 500 грн. фіксована частина та 1188,92 штраф процентна складова нараховані після ухвалення вищевказаного рішення. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом та неустойки припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Проте таких позовних вимог позивач не заявляв та відповідного розрахунку не надавав. Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18) та від 31.10.2018 (справа № 202/4494/16-ц). Оскільки позивач просив суд стягнути з відповідача виключно проценти за користування кредитними коштами в сумі 23778,44 грн., які були нараховані відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору та 500 грн. штраф (фіксована частина), 1188,92 грн. штраф (процентна складова), але після ухвалення Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області рішення від 29.02.2012 по справі № 2/541/481/12, в задоволенні позову належить відмовити повністю. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~у зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. Відповідно дост.ст.525,526,1050,1054ЦК України,

Outcome: dismissed