Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на садовий будинок № 14 з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с. Вільне Садівниче товариство «Лісова новина» Новомосковського району Дніпропетровської області, що складається з будинку під літерою А - загальною площею 51.0. м., житловою площею - 21.6 кв.м., допоміжною - 29.4 м.кв., 1- гараж-22.2 кв.м.; 2-коридор - 7.2 м.кв.; 3-кімната - 13.4 м.кв.; 4- кімната - 4.2. м.кв. 5 - кімната -4.0 м.кв а також господарчі будівлі та споруди : Б - вбиральня, К - колодязь, № 1- огорожа, а- навіс; а1 - прибудова; В - навіс; Г- навіс; № 2 ворота; № 3 огорожа; № 4 огорожа; І-замощення в порядку спадкування за законом як спадкоємця першої черги, після смерті [PERSON], яка померла 15 грудня 2015 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 грудня 2016 року померла дружина позивача - [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на садовий будинок, розташований за адресою: с. Вільне Садівниче товариство «Лісова новина», 14, Новомосковського району Дніпропетровської області та земельної ділянки площею 0, 04 га на який розташований означений садовий будинок. Позивачем отримано право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті дружини. Однак у видачі свідоцтва на будинок № 14, розташований в с. Вільне, Новомосковського району, Дніпропетровської області, в садовому товаристві «Лісова новина» нотаріусом відмовлено з підстав відсутності документів на підтвердження права власності спадкодавця на майно. Вказує, що згідно технічного паспорту на садовий будинок № 14 розташований в Садовому товаристві «Лісова новина» с. Вільне, був побудований в 1983 році і складається із А- садовий будинок загальною площею 51.0 кв. м. житловою площею 21.6 кв. м., допоміжною площею 29.4 кв.м., а саме: І- поверх - 22.2 кв.м. 1-гараж - 22,2; II - поверх 28,8 кв.м загальної площі та 21.6 кв.м. житлової площі: 2- коридор 7.2 кв.м; 3- кімната 13.4 кв.м; 4- кімната 4.2 кв.м; 5 кімната 4.0 кв.м. За період свого життя дружина позивача не оформила належним чином правовстановлюючі документи на вказаний садовий будинок. Згідно довідки від 03 липня 2016 року наданою Головою садівничого товариства «Лісова новина» [PERSON] була членом вказаного садівництва і користувалась земельною ділянкою та садовим будинком по день своєї смерті. Означена відмова нотаріуса сприяла зверненню позивача до суду за захистом своїх прав. В поданій заяві представник позивача просила розглядати справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач, третя особа в судове засідання не з'явилися, надали заяви, згідно яких просили розглядати справу за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову. В зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступного. У відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю від 26 травня 1995 року, [PERSON] набула право власності на земельну ділянку, розташовану на території с/т «Лісова новина» Вільненської сільської ради з цільовим призначенням для ведення садівництва. Як свідчить технічний паспорт на садовий будинок № 14 з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с. Вільне Садівниче товариство «Лісова новина» Новомосковського району Дніпропетровської області, [PERSON] на належній їй земельній ділянці побудувала садовий будинок, який в цілому складається з: будинку під літерою А загальною площею 51.0 кв. м., житловою площею - 21.6 кв.м., допоміжною - 29.4 м.кв.; літ. а навісу; літ. а1 прибудови; ганку; літ. Б вбиральні; літ. В навісу; літ. Г навісу; літ. К колодязю; № 1- огорожі, № 2 - воріт; № 3 - огорожі; № 4 - огорожі; І замощення. Рік побудови будівель та споруд 1983. 15 грудня 2015 року [PERSON] дружина позивача померла. 17 червня 2016 року позивач звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Згідно з довідкою від 03 липня 2016 року, наданою Головою садівничого товариства «Лісова новина» - [PERSON] була членом вказаного садівництва і користувалась земельною ділянкою та садовим будинком по день своєї смерті. На 26 липня 2016 року пайовий внесок сплатила повністю. Земельна ділянка приватизована. Постановою нотаріуса від 15 липня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений вище садовий будинок з підстав того, що спадкоємцем не надані правовстановлюючі документи на садовий будинок № 20, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, Вільненська сільська рада, с/т «Лісова новина». Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Так, у відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Також, згідно з абз. 2 п.3.1 Наказу Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19 березня 2013 року «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. У відповідності до п.4.1 Наказу державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 13 грудня 1995 року «Про затвердження Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб» (який був чинним станом на дату створення майна), оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком, наведеним в додатку N 12 членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, товариства або об'єднання, які повністю внесли свої пайові внески. В зв'язку з наведеним, з огляду на те, що спадкодавцю за життя належала земельна ділянка, на якій остання збудувала садовий будинок, і згідно технічного паспорту на означений садовий будинок, датою будівництва є 1983 рік повністю сплатила пайовий внесок, як член садівничого товариства, суд приходить до переконання, що [PERSON], повністю внесла пайовий внесок, однак свідоцтво про право власності не отримала, внаслідок чого була власником садового будинку № 14, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, Вільненська сільська рада, с/т «Лісова новина». Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що за позивачем, як спадкоємцем за законом, відсутністю інших спадкоємців, які звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, належить визнати право власності на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved