Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 52 в будинку № 455/1 по вулиці Благовісна у місті Черкаси. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач за зазначеною адресою не проживає понад шість років без поважних причин, що порушує права та законні інтереси позивача, який внаслідок цього вимушений переплачувати вартість комунальних послуг, які нараховуються з урахуванням кількості осіб, які зареєстровані у цій квартирі. Позивач в судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та зазначив, що підтримує позовні вимоги, також просив не відшкодовувати понесені ним судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Судовий виклик направлявся відповідачеві за зареєстрованим місцем проживання, разом з тим адресована кореспонденція була отримана членом сімї відповідача, що відповідно до ч.3 ст.76 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази суд встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником житла за адресою: вул. Благовісна, буд.455/1, кв.52, м. Черкаси, що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу від 13.12.2005р. /а.с.3/. Відповідно до довідки № 5620 від 11.09.2017р. виданої КП «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, в даній квартирі прописано троє осіб, а саме позивач та двоє його синів: [PERSON] та [PERSON] (відповідач) /а.с. 5/. Як вбачається з акту №679 від 13.09.2017р. складеного мешканцями будинку №455/1 по вулиці Благовісна в місті Черкаси та засвідченого головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Комітет мікрорайону «Припортовий», відповідач [PERSON] понад шість років за адресою свого зареєстрованого місця проживання не проживає /а.с.4/. На теперішній час адреса фактичного проживання відповідача невідома. У зв'язку з тим, що відповідач зареєстрований в квартирі позивача, останній змушений сплачувати за нього комунальні послуги. Тож відповідач не виконує обовязків наймача житлового приміщення, чим порушує права позивача, тому він звернувся до суду з зазначеним позовом. За таких обставин між сторонами вбачається спір, що виник із житлових правовідносин, які регулюються главою 6 Житлового кодексу України (далі ЖК), главою 32 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Статтею 150 ЖК встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.156 ЖК члени сім'ї власника жилої квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Відповідач є сином позивача, а відтак набув право користування квартирою (вул. Благовісна, буд.455/1, кв.52, м. Черкаси) як член сім'ї власника квартири. Частиною 2 статті 405 ЦК передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні відповідач понад шість років не користується квартирою позивача і не виконує обовязків, передбачених ч.3 ст.156 ЖК. Натомість в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку за цією адресою відповідач не бажає, чим порушує право позивача, як власника майна, на користування цим майном у спосіб, передбачений законом. Згідно ч.1 ст.321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 16 ЦК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Обраний позивачем спосіб захисту його прав шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, прямо передбачений ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Враховуючи, що відповідач не проживає понад один рік у спірній квартирі, не користується житловим приміщенням за призначенням без поважних причин, не виконує обовязки наймача житла, то позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує клопотання позивача про відсутність необхідності відшкодовувати йому судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved