Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

\~Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму вкладу у розмірі 29 000,00 гривень, та моральну шкоду у розмірі 29000,00 гривень, зазначаючи, що 23 січня 2015 року він уклав з відповідачем в особі начальника Мелітопольського відділення №22 Філії Запорізьке РУ «АТ «Банк «Фінанси та кредит», що розташований у будинку №44 по бульв. 30 річчя Перемоги у м. Мелітополі, договір-заяву №313731/13564/5-15 на банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на один місяць в національній валюті в сумі 29 000,00 гривень (меморіальний ордер №11486534 від 23 січня 2015 року) з кінцевим терміном вкладу до 23 лютого 2015 року. Відповідно до умов договору відповідач повинен повернути позивачеві вклад після закінчення терміну дії вкладу. Починаючи з 24 лютого 2015 року позивач неодноразово звертався до Мелітопольського відділення №22 Філії Запорізьке РУ «АТ «Банк «Фінанси та кредит» за місцем укладення та виконання договору з вимогами про повернення його вкладу у розмірі 29 000,00 гривень, однак його вимоги виконані не були, у звязку з чим позивач був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що він, будучи людиною похилого віку, у звязку з неналежним виконанням банком своїх зобовязань за договором вкладу, постійно знаходиться в стресовому стані, так як порушуються його права споживача, що у свою чергу спричиняють йому душевні страждання. В судове засідання позивач не зявився, від нього надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності. Уточнив позовні вимоги, зменшивши суму стягнення вкладу до 15\~000 гривень, в звязку з частковим поверненням відповідачем грошових коштів по банківському строковому вкладу. На задоволенні уточнених позовних вимог наполягає в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, однак від нього в матеріалах справи міститься заперечення проти позову, в якому зазначається, що між АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі начальника відділення №22 Філії «Запорізьке РУ» «Банк «Фінанси та Кредит» та громадянином України [PERSON] було укладено Договір - Заяву №313731/13564/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 міс. в національній валюті від 23 січня 2015 року, відповідно до якого вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок у сумі 30 000,00 гривень на строк до 23 лютого 2015 року. За час користування коштами вкладу протягом строку, банк нараховує і виплачує клієнту проценти за ставкою 21,50 % річних. Відповідач посилається на п.п.5.2 основних умов Договору - Заяви №313731/13564/1-15, зазначаючи, що у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщенні строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі - заяві; вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію договору припинити, зобов'язаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу, що позивач належним чином не виконав, а саме він повинен був надати письмову вимогу банку у двох автентичних примірниках, один з яких приймається банком, а другий повертається вкладнику з відміткою банку про отримання письмової вимоги (у заяві зазначається обовязково спосіб повернення вкладу) та його звернення до суду є передчасним та таким, що порушує умови укладеного договору. Щодо обґрунтування моральної шкоди позивачем не було надано доказів, які б доводили факт спричинення такої шкоди та обґрунтування розміру моральної шкоди (не було надано методики вирахування моральної шкоди, сума нарахована без жодних підстав). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, ч.1 ст. 224 ЦК України урегульовує питання ухвалення заочного рішення. При цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та в звязку з неявкою представника відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 22 Філії «Запорізьке РУ «АТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір-заява №313731/13564/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 міс. В національній валюті від 23 січня 2015 року на суму вкладу 30\~000 грн. на строк з 23 січня 2015 року до 23 лютого 2015 року з процентною ставкою 21,50% річних /а.с.6/. Пунктом 6 договору встановлено, що після закінчення строку, визначеного п. 1 цього договору-заяви вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2. Основних умов. Судом встановлено, що позивач звертався до установи банку з заявою про повернення грошових коштів по банківському\~ строковому вкладу, однак до моменту звернення до суду грошові кошти повернуто не було. Лише під час судового розгляду відповідачем було повернуто частину грошових коштів по банківському строковому вкладу в розмірі 15\~000 грн. Стаття 41 Конституції України наголошує, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст. 1058, ч.1 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму(вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За положеннями ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність» вклад(депозит)- це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав. Таким чином, позовні вимоги щодо повернення позивачу грошових коштів по банківському\~ строковому вкладу у розмірі 15\~000,00 гривень підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню за наступними підставами. До правовідносин між\~сторонами, які\~виникли з приводу депозитних договорів, Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується лише в частині, не врегульованій нормами ЦК України та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності. Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Укладений між сторонами договір не передбачає відшкодування моральної шкоди у разі порушення відповідачем строків повернення строкового вкладу, а тому, передбачених законом підстав для стягнення з відповідача коштів на відшкодування моральної шкоди не має. Відповідно до п. 6 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: звернення до суду та уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що повязані з порушенням їх прав. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.п. 1.1 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за розгляд позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менш 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Розмір мінімальної заробітної плати, встановлюється Законом України «Про державний бюджет» на відповідний календарний рік та станом на 01 січня 2015 року згідно Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 1 218 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial