Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Територіальної громади Селидівської міської ради Донецької області про визнання права власності на спадкове майно за законом - домоволодіння, яке складається з житлового будинку - А1 загальною площею 47,5 кв.м., житловою - 22,6 кв.м., житлового будинку - А' 1 загальною площею 79,3 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м., надвірними будівлями та спорудами: а-1 тамбур, а'-1 тамбур, п-1 погріб, г-1 гараж, В-1 сарай, у-1 вбиральня, N-1 огорожа, N-2 ворота, розташованих на приватизованій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], що належало, померлій матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Зазначив, що після смерті матері він вчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, але постановою приватного нотаріусу від 30.10.2013 року йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на домоволодіння, ним не надано підтверджуючих документів про право власності. Просив суд, визнати за ним право власності на домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутності, за участі представника, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Селидівська територіальна громада у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 07.04.1959 року, [PERSON] народився [INFO] року, його матір'ю є [PERSON] Рішенням Селидівської міської ради від 10.05.1978 року [PERSON] було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS]. 13.05.1978 року представником Управління головного архітектора м. Селидове було складено акт про відведення [PERSON] земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS]. 12.06.1978 року головним архітектором м. Селидове було затверджено проект планування та настройки земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 04.02.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла [INFO] року у віці 85 років. 09.09.2013 року Селидівським бюро технічного інвентаризації було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, схематичний план земельної ділянки та план будинку, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки КП «Селидівське бюро технічної інвентаризації» № 518 від 09.09.2013 року, домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] числиться за [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 18.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу, за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно постанови приватного нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу від 30.10.2013 року [PERSON] було відмовлено в видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], оскільки ним не надано підтверджуючих документів про право власності. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки позивачем було вичерпано всі можливі заходи для встановлення свого права на прийняття спадщини після смерті матері. З урахуванням вищезазначеного,

Outcome: approved