Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що на виконання укладеного з Відповідачем Договору № 2/8 від 17.06.2011 р. про надання інформаційно-консультаційних послуг, ним надані Відповідачу послуги з надання спеціальної інформації та кваліфікованої консультації з питань відкриття продуктового магазину в м. Києві, про що 14.11.2011 р. між сторонами укладений акт приймання-передачі наданих послуг. Однак відповідач безпідставно відмовляється сплатити Позивачу обумовлену сторонами суму винагороди в розмірі 1650,00 грн. за надані послуги, посилаючись на те, що вказаний договір є недійним, так як підписаний особою, яка не мала права на його підписання. Вважаючи таки дії Відповідача неправомірними, Позивач просить стягнути на його користь в примусовому порядку з Відповідача 1650,00 грн. за надані послуги. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви з викладених у ній підстав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи з ухваленням заочного рішення суду не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані позивачем документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено у п. 1 та п. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 17.06.2011 року між Відповідачем (Замовник) в особі [PERSON], який діяв на підставі довіреності, та Позивачем (Виконавець) було укладено Договір про надання інформаційно-консультаційних послуг. За умовами вказаного договору Замовник доручив, а Виконавець зобов'язався надати йому послуги з надання спеціальної інформації та кваліфікованої консультації з питань відкриття продуктового магазину в м. Києві, а Замовник зобов'язався прийняти зазначені послуги та оплатити їх. Умовами п. 2.1. даного договору вказано, що приймання-передача наданих послуг здійснюється Сторонами з підписанням відповідного акту. 14.07.2011 р. Замовник в особі [PERSON], який діє на підставі довіреності, та Виконавець підписали акт приймання-передачі послуг, яким встановлено наступне: Виконавець належним чином надав, а Замовник прийняв інформаційно-консультаційні послуги відповідно до Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг № 2/8 від 17.06.2011 р. Будь-які претензії у сторін відсутні. Положеннями ч. 1 ст. 903 ЦК України встановлено обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Так, умовами п. 3.1. вказаного вище договору сторонами погоджено вартість наданих Виконавцем послуг в сумі 1650,00 грн. Згідно доводів позивача та як вбачається з матеріалів справи 31.01.2014 р. Позивач звернувся до Відповідача з вимогою про сплату вартості наданих послуг в сумі 1650,00 грн. Листом від 06.02.2014 р. № 11/9 за підписом директора Приватного підприємства «Д» Торговий дім Тернопіль» [PERSON]. Позивача повідомлено про відсутність підстав для задоволення його вимоги, так як Договір про надання інформаційно-консультаційних послуг та акт приймання-передачі наданих послуг директором Приватного підприємства «Д» Торговий дім Тернопіль» не підписувалися, а підписані іншою особою без необхідних повноважень, в зв'язку з чим зазначений договір є недійсним і не підлягає оплаті. Як вбачається з матеріалів справи при підписанні Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг № 2/8 від 17.06.2011 р. та акту приймання-передачі наданих послуг від 14.07.2011 р. від імені Приватного підприємства «Д» Торговий дім Тернопіль» на підставі довіреності від 05.08.2010 р. діяв [PERSON]. Згідно копії вказаної вище довіреності Директор Приватного підприємства «Д» Торговий дім Тернопіль» [PERSON] уповноважив [PERSON], зокрема, здійснювати управління господарською діяльністю Підприємства, вчиняти від імені Підприємства усі необхідні правочини для забезпечення господарської діяльності Підприємств, визначаючи умови правочинів на власний розсуд, бути представником Підприємства перед усіма фізичними особами, та у всіх державних, громадських, господарських та будь-яких підприємствах, установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності. З цією метою [PERSON] надавалося право підписувати, подавати та одержувати всі необхідні первинні документи Підприємства, договори, довідки, заяви у відповідні установи і організації, розписуватися за Директора Приватного підприємства «Д» Торговий дім Тернопіль» [PERSON] і виконувати всі інші дії, передбачені чинним законодавством України, пов'язані з виконанням повноважень, передбачених цією довіреністю. Строк дії довіреності встановлено протягом одного року з дня її підписання. Згідно положень ч.ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Частинами 2, 3 ст. 244 ЦК України встановлено, що представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Вимоги до форми довіреності юридичної особи встановлені ст. 246 ЦК України, згідно якої Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами. Положеннями ст. 248 ЦК України встановлені умови припинення представництва за довіреністю, зокрема, закінчення строку довіреності; скасування довіреності особою, яка її видала, припинення юридичної особи, яка видала довіреність. Наслідки скасування довіреності визначені положеннями ст. 249 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, видана 05.08.2010 р. Директором Приватного підприємства «Д» Торговий дім Тернопіль» [PERSON] довіреність на ім'я [PERSON] на час підписання останнім з Позивачем Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг № 2/8 від 17.06.2011 р. та акту приймання-передачі наданих послуг від 14.07.2011 р. була чинною, даних про її скасування Приватним підприємством «Д» Торговий дім Тернопіль» матеріали справи не містять, також в матеріалах справи відсутні дані про припинення юридичної особи, яка видала довіреність, в зв'язку з чим, вказані в листі директора Приватного підприємства «Д» Торговий дім Тернопіль» [PERSON]. від 06.02.2014 р. № 11/9 мотиви відмови у виплаті Позивачу вартості наданих послуг є безпідставними. Відповідно до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Даних про визнання Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг № 2/8 від 17.06.2011 р. недійсним матеріали справи не містять. Станом на день розгляду справи Відповідачем не сплачена позивачу обумовлена ними вищевказаним Договором вартість послуг в сумі 1650,00 грн. У відповідності зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, судовим розглядом достовірно встановлено, що умовами Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг від 17.06.2011 р. встановлено надання Позивачем послуг за плату в розмірі 1650,00 грн., яку Відповідач з надуманих підстав відмовляється сплатити добровільно, а тому, такі кошти підлягають стягненню з Відповідача в примусову порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved