Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 14.07.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелех З.Б. та зареєстрованим в реєстрі № 1031, зі змінами та доповненнями, внесеними за договором від 20 жовтня 2015 р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелех З.Б. за реєстром № 1194, в сумі 873 618,0 грн. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 14.07.2014 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, який посвідчив приватний нотаріус КМНО Пелех З.Б., а потім ще 20.10.2015 р. зміни до нього, які також посвідчений ПН КМНО Пелех З.Б. за реєстром № 1194, згідно п.1 якого позивач, як позикодавець, передав відповідачу, як позичальнику, грошові кошти в розмірі 873 618,00 грн., що за курсом, погодженим сторонами на день укладення договору, еквівалентно 37 983 дол. США. Відповідно до умов договору, відповідач мав повернути позику до 20.01.2016 р. за погодженим між сторонами графіком, а саме: 20.11.2015 р. - 200 000,0 грн., 21.12.2015 р. - 300 000,0 грн., 20.01.2016 р. - 373,618,0 грн. Але відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, прострочив повернення платежів. При цьому 26.11.2015 р. позивач направляв відповідачу вимогу про усунення порушення та виконання порушеного зобов'язання, але вимога відповідачем не виконана та зобов'язання не виконується . В судовому засіданні позивач просив задовольнити позов з наведених в ньому підстав, додав, що відповідач не повернув заборгованість за договором позики повністю. Зазначив, що між позивачем та відповідачем укладено декілька договорів позики, але те, на що посилається відповідач в судовому засіданні, було не по цьому договору. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що сторона позивача просить стягнути лише основний борг, який в повному обсязі не повернув відповідач за договором позики. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити повністю, подав до суду письмові заперечення проти позову, які полягають в тому, що позивач посилається у своєму позові на те, що сума заборгованості за договором складає 37 983 долара США. Але 20.04.2015 року позивач направляв йому претензію, у якій значилось, що сума заборгованості складає лише 21 251 доларів США. Після 20.04.2015 відповідач ніяких коштів від позивача не отримував, а навпаки віддавав грошові кошти, але борг через нез'ясованих причин збільшився. Вважає, що це свідчить про те, що позивач сам не може вигадати, скільки йому винні. На момент позовної заяви відповідачем борг був погашений частково, повернуто позивачу на момент подання позову суму у розмірі 31 тисячі доларів США. Більше того, відповідач не передавав позивачу ані оригіналу, ані копії свідоцтва про право власності на квартиру. Воно зникло, через що він вимушений був отримати нове свідоцтво про право власності. Отже, заява позивача про те, що відповідач передав йому копію свідоцтва не відповідає дійсності, припускає, що свідоцтво було вкрадене позивачем. Заява позивача про те, що він намагається продати свою квартиру, також не відповідає дійсності. У наданих суду роздруківках з сайту продажу нерухомості зазначено, що квартира знаходиться на другому поверсі, а квартира, частка в якій належить відповідачу, розташована на третьому поверсі. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. Відповідно до частини 1 статті 207, частини 1 статті 1047 ЦК України укладений договір позики грошових коштів між позивачем та відповідачем, є письмовим правочином . Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 14 липня 2014 року між позивачем у справі [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелех З.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 1031. 20 жовтня 2015 р. між позивачем, як позикодавцем, та відповідачем, як позичальником, був укладений договір про внесення змін і доповнень до зазначеного вище договору, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелех З.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 1194. Згідно з п.1 договору (в редакції від 20.10.2015 р.) позивач, як позикодавець, передав відповідачу, як позичальнику, грошові кошти в розмірі 873 618,00 грн., що за курсом, погодженим сторонами на день укладення цього договору про внгесення змін і доповнень до договору позики від 14.07.2014 р., еквівалентно 37 983 дол. США. Відповідно до умов договору (п.2) відповідач мав повернути позику до 20.01.2016 р. у сумі 873 618,0 грн. за погодженим між сторонами графіком (п.3), а саме: 20.11.2015 р. - 200 000,0 грн., 21.12.2015 р. - 300 000,0 грн., 20.01.2016 р. - 373,618,0 грн. Відповідно до п. 7.2. Договору, Позикодавець може використати право вимагати від Позичальника дострокового повернення Позики шляхом направлення на адресу Позичальника рекомендованим листом письмової вимоги про дострокове повернення Позики, сплату нарахованих процентів за користування Позикою, нарахованої неустойки та інших платежів та нарахувань за Договором та/або про усунення порушення та виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний термін. Доказом, що підтверджує відправлення позивачем листа про вимогу про усунення порушення та виконання порушеного зобов'язання та про дострокове повернення позики, є квитанція поштового відділення про відправлення відповідного рекомендованого листа відповідачу за адресою: [ADDRESS]. Лист, що містить вимогу про усунення порушення та виконання порушеного зобов'язання і дострокове повернення позики вважається отриманим відповідачем, після спливу 7 (семи) календарних днів з моменту відправлення відповідачем такого повідомлення. На відповідача покладається обов'язок щодо контролю за належним обслуговуванням поштової скриньки та своєчасним отриманням ним кореспонденції . Відповідно до п. 6 Договору, Позикодавець має право вимагати (в тому числі в судовому порядку) від Позичальника дострокового виконання зобов'язань з повернення Позики за Договором позики у разі порушення Позичальником графіку повернення позики передбаченого в п. 5 Договору позики та/або затримання сплати частини Позики та/або процентів за його користування, щонайменше на 7 (сім) календарних днів. Відповідач відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов'язання передбачені договором щодо повернення позики, ігнорує заяви позивача щодо повернення суми позики, відмовляється виконувати умови позики та взяті на себе зобов'язання та всіма можливими способами ухиляється від виконання зобов'язань щодо повернення позики і до теперішнього часу не виконав свій обов'язок, порушивши строки повернення суми коштів. Відповідно до ст.1047 ч.2 ЦК України на підтвердження укладання договору представником позивача в судовому засіданні наданий оригінал договору позики від 14.07.2014 р. та оригінал договору від 20.10.2015 р. про внесення змін і доповнень до договору позики. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що відповідач у встановлений договором позики від 20.01.2016 року строк не повернув грошові кошти. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про те, що його заборгованість перед позивачем станом на квітень 2015 р. становила 21 тис.дол.США, оскільки наданим стороною позивача оригіналом договору від 20.10.2015 р. про внесення змін та доповнень до договору позики від 14.07.2014 р. підтверджено, що станом на день підписання цього договору (20.10.2015 р.) сама позики була в розмірі 873 618,0 грн., погашення якої було встановлено у 3 платежі саме з 20.11.2015 р. Вказаний договір від 20.10.2015 р. у встановленому законом порядку підписаний відповідачем та посвідчений нотаріусом. Вказаний договір сторонами не оспорювався. Згідно із ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем на час розгляду справи складає 873 618,0 грн. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позов є обґрунтованим, його вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду, в зв'язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 6 090,0 грн. - за подачу позову, а також судового збору в розмірі 243,6 грн. - за подачу заявуи про забезпечення позову, а разом - 6 333,6 грн. На підставі викладеного, ст.ст.526, 612, 625, 1046-1051 ЦК України,

Outcome: approved