Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № LVH9AN12380077 від 28.01.2008 року в розмірі 37 326, 13 доларів США та понесені судові витрати в сумі 13 163 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно 28.01.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № LVH9AN12380077, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 11 429,88 долари США, під 10,56 % річних, строком до 25.01.2013 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, поточні платежі по кредиту та нараховані відсотки згідно графіку не сплачує. В зв'язку із чим просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», в якому просить визнати припиненим кредитно-заставний договір № LVH9AN12380077 від 28.01.2008 року, а зобов'язання - виконаними. В обгрунтування вимог зустрічного позову покликається на те, що 21.01.2008 року між сторонами було укладено кредитно-заставний договір № LVH9AN12380077.Вказаний кредитно-заставний договір укладався з метою купівлі транспортного засобу марки «Daewoo Nexia», д.н.з. [NUMBER]. Вказаний автомобіль був предметом застави згідно договору № LVH9AN12380077 від 21.01.2008 року (п.17-9-п.17.10). Сторони погодились, що на дату підписання цього договору вартість предмету застави становить 55670 грн. 30.11.2010 року передав банку вказаний автомобіль з метою подальшої реалізації та перерахунку коштів на користь банку. Крім того, ПАТ КБ «Приватбанк» отримав довіреність на право розпорядження заставним майном, посвідчену 29.08.2011 року приватним нотаріусом ЛМНО Тертичною Е.В. терміном на 3 роки. Відтак, станом на день реалізації автомобіля 26.10.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» втратив право на розпорядження належним йому автомобілем. При передачі автомобіля представник банку запевнив, що даною передачею предмету застави на користь фінансової установи, боргові зобов'язання згідно кредитно-заставного договору № LVH9AN12380077 вважатимуться такими, що виконані належним чином, а тому жодних подальших проплат здійснювати не потрібно. Будь-яких майнових претензій щодо неналежного виконання договору до нього у банку не було, ні в письмовому, ні в усному порядку. Оскільки, банком вже звернуто стягнення на предмет застави просить визнати припиненим кредитно-заставний договір № LVH9AN12380077 від 28.01.2008 року, а зобов'язання - виконаними. Представник позивача подав до суду заяву в якій первісний позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, та первісний позов задоволити. У наданих суду письмових запереченнях на зустрічний позов зазначив, що 28.11.2010 року заставний автомобіль «Daewoo Nexia», д.н.з. [NUMBER] був переданий до установи банку. Банком були проведені усі необхідні дії для подальшої реалізації автомобіля та 26.10.2015 року автомобіль було реалізовано. Кошти від реалізації автомобіля в сумі 26 720,97 грн. були зараховані на рахунок [PERSON] для погашення заборгованості. Відповідачу було відомо про те, що коштів від реалізації автомобіля недостатньо для повного погашення заборгованості за кредитним договором. Просить в задоволенні зустрічного позову відмовити. Представники відповідача за первісним позовом в судовому засіданні первісний позов заперечили, навівши доводи зазначені у зустрічній позовній заяві. Крім того, зазначили, що позивачем пропущений строк позовної давності. Просять в задоволені такого відмовити. Зустрічний позов підтримали повністю, дали пояснення аналогічні його змісту. Просять зустрічний позов задоволити. Заслухавши пояснення представників відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Судом встановлено, що 28.01.2008 року між позивачем сторонами було укладено кредитно-заставний договір № LVH9AN12380077, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 11429, 88 доларів США, зі сплатою 10,56 % річних, строком до 25.01.2013 року, а відповідач для забезпечення повного та своєчасного виконання зобов'язань за договором надає банку предмет застави автомобіль марки «Daewoo Nexia», д.н.з. [NUMBER]. Позивач взяті на себе зобов'язання по кредитному договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у визначеному розмірі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 28.01.2008 року. Відповідно до п.6.2.2 кредитно-заставного договору № LVH9AN12380077 відповідача зобов'язався сплатити проценти за користування кредитом відповідно до вимог договору, в тому числі здійснити повну сплату процентів за користування кредитом не пізніше дати фактичного повного погашення заборгованості. Відповідно до п.6.2.3 позичальник зобов'язався сплатити банку винагороди, визначені п.5.2., 16.9.,16.10.,17.1.7 договору та погасити іншу заборгованість згідно вимог договору. Пунктом 14.2 договору встановлено, що у випадку порушення позичальником зобов'язань, передбачених п.6.2.2 та 6.2.3. щодо сплати винагород та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0.15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. У випадку порушення позичальником зобов'язання щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого п. 6.2.4. договору, позичальник сплачує пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. При цьому проценти за користування кредитом на суму такого простроченого платежу додатково до вказаної пені не нараховуються (п. 14.3). Згідно п.14.9 кредитного договору при порушенні будь-якого грошового зобов'язання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. плюс 5 % від суми невиконаного зобов'язання. Як встановлено судом, відповідач умов кредитного договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених графіками повернення кредиту. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 17.12.2015 року загальна сума боргу за кредитно-заставним договором № LVH9AN12380077становить 37 326,13 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ( станом на день ухвалення рішення) еквівалентно 926 434 грн. 55 коп.) з яких: 8465,41 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 210 111, 47 грн.) - заборгованість по кредиту; 1305, 33 долари США (що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 32 398, 29 грн.) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 199, 79 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 4 958,79 грн.) - заборгованість по комісії за користування кредитом; 25 565,04 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 634 524, 29 грн.) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 10,63 долари США (що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 263, 84 грн.) - штраф (фіксована частина); 1776,93 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 44 103, 40 грн.) - штраф (процентна вкладова). Вказаний розрахунок відповідачем не спростований, будь-яких доказів, які б свідчили про наявність заборгованості в меншому розмірі чи про відсутність заборгованості відповідачем суду не надані. З огляду на те, що відповідач не виконав зобов'язань визначених кредитним договором, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягнення заборгованість за кредитно-заставним договором № LVH9AN12380077 від 28.01.2008 року в розмірі 37 326, 13 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на день ухвалення рішення). Суд не приймає до уваги покликання представників відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності виходячи з наступного. Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1, ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до п. 15.1 кредитно-заставного договору № LVH9AN12380077 від 28.01.2008 року встановлено строк дії договору, а саме до 25.01.2013р., а з позов пред»явлений до суду 28.12.2015р., тобто, в межах трирічного строку позовної давності. З огляду на наведені обставини суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Зустрічний позов та заперечення проти вимог первісного позову суд вважає безпідставними з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Судом встановлено, що заставне майно (автомобіль марки «Daewoo Nexia», д.н.з. [NUMBER] було продано та суму коштів в розмірі 26 720 грн. 97 коп. перераховано в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем. Як вбачається із розрахунку заборгованості сума боргу, який утворився внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань істотно перевищував вартість заставного майна та сума від реалізації такого не покривала заборгованості відповідача перед банком в повному обсязі. Передача заставного майна для реалізації не звільняла відповідача від обов»язку виконання своїх зобов»язань за договором, відтак, вимоги зустрічного позову є безпідставними . Крім того, відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 статті 60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Проте, всупереч зазначених вимог, представниками відповідача на підтвердження своїх покликань про неправильність розрахунку заборгованості за кредитним договором представленого позивачем та повне виконання відповідачем зобов'язань, жодних доказів суду не надано. За наведених обставин суд не вбачає підстав для визнання припиненим кредитно-заставного договору з наведених відповідачем мотивів, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 13 163 грн. На підставі ст.ст. 14, 192,256, 525, 526, 530, 533, 543, 546, 553, 554, 589, 590, 1050, 1054 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved