Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що його померла сестра мала у власності земельну ділянку та житловий будинок, на які немає правовстановлюючих документів, тому він не може оформити право на спадщину на цю ділянку. З урахуванням уточнень загалом просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку (пай) площею 2,87 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності ПСТ Агрофірма «Стугна» в с.Копачів Обухівського району Київської області та належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 325418, виданого 30 серпня 2001 року, а також на житловий будинок [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав повністю, посилаючись на те, що він за життя допомагав сестрі, поховав її, а відповідач не допомагав їй, за будинком не доглядав. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила повністю, посилаючись на те, що відповідач допомагав матері в силу своїх можливостей, бажає прийняти спадщину. Представник відповідача Копачівської сільської ради в судове засідання повторно не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду належно повідомлений, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи повторну неявку представника одного із відповідачів, його заяву про розгляд справи за його відсутності суд вважав можливим вирішити спір на підставі наявних у справі доказів. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні показали, що позивач допомагав своїй сестрі, поховав її, а відповідач не доглядав за господарством. Вислухавши позивача, представника відповідача, свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] мала право на земельну частку (пай) площею 2,87 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності ПСТ Агрофірма «Стугна» в с.Копачів Обухівського району Київської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 325418, виданим 30 серпня 2001 року, витягом із технічної документації. Крім того, [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS], право власності на який не було зареєстроване, що підтверджується довідкою БТІ, архівною довідкою. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивач [PERSON] є братом [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження, свідоцтвом про одруження. Відповідач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини [PERSON], на час вирішення справи судом свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується листом держнотконтори, а також визнається сторонами. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК (435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності померлої на об'єкти спадкового майна, зазначені у позові належними і допустимими доказами під час судового розгляду не підтверджено, правовий статус спірного майна не доведений. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив. Згідно ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Позивач відноситься до другої черги спадкоємців за законом, а відповідач [PERSON] - до першої черги спадкоємців за законом, належно від спадщини не відмовлявся, в установлений законом строк скасував свою заяву про відмову від спадщини на користь позивача, подав заяву про прийняття спадщини, від права на спадщину у встановленому порядку не усувався, тому відповідач має перевагу щодо прав на спадщину перед позивачем. Враховуючи викладене, заперечення позову відповідачем [PERSON], суд не вбачає достатніх правових підстав для зміни черговості спадкування та визнання права на спадкове майно саме за позивачем. За таких обставин визнання позову одним із відповідачів порушує права інших осіб, а саме іншого відповідача, та не узгоджується із вимогами чинного законодавства. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, встановивши місце і час відкриття спадщини, коло спадкоємців, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна, суд вважає недоведеними під час розгляду спору посилання позову про порушення законних прав та інтересів позивачів, правових і фактичних підстав для задоволення позову суд не вбачає, тому суд приходить до висновку про неможливість судового захисту прав позивачів у обраний позовом спосіб. За таких обставин, позовні вимоги суд вважає необґрунтованими, тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed