Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Київської міської ради у якій просить встановити факт, що він проживав з [PERSON], померлим [INFO], однією сім`єю з 1980 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказує на те, що [PERSON] з 1980 року постійно проживав з його матір`ю [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS], яка належала останній на праві приватної власності. За твердженнями позивача , викладеними у позові, у 1980 році він повернувся із строкової військової служби та з цього часу проживав у вказаній вище квартирі разом з матір`ю та [PERSON], зякими вели спільне господарство та мали єдиний бюджет, проводили дозвілля. 30.01.1995 року [PERSON] було складено заповіт відповідно до якого він заповідав належну йому квартиру [ADDRESS], на його ім`я та ім`я матері [PERSON] в рівних долях. [INFO] померла мати позивача та як зазначає позивач вони з [PERSON] проживали у двох однією сім`єю. В підтвердження спільного проживання позивач послався на лист Територіального центру обслуговування населення Солом`янського району м.Києва, акти складені ВСП «Батиївський» від 28 серпня 2013 року. Заява мотивована тим, що [INFO] [PERSON] помер та після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла квартира [ADDRESS]. Оскільки за життя [PERSON] було складено новий заповіт на ім`я [PERSON], яка не зверталась після смерті останнього із заявою про прийняття спадщини та є такою, що спадщину не прийняла, позивач просить встановити факт проживання з померлим [PERSON] однією сім`ю з 2003 року по час відкриття спадщини, оскільки він є таким, прийняв спадщину. В ході розгляду справи позивач змінив позовні вимоги заявивши їх до відповідача [PERSON] на користь якої було померлим зроблено розпорядження щодо свого майна на випадок смерті. Відповідач [PERSON] , яка неодноразово повідомлялась судом про день, місце та час судового розгляду, в судове засідання не з`явилась. Відповідно до ч.5 ст.174 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх проживання чи іншою особо, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статуту підприємців за адресою їх проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Статтею 77 ЦПК України передбачений обов`язок сторони та інших осіб, які беруть участь у справі повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, місцезнаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Отже, зважаючи на те, що в силу ст.77 ЦПК України відповідач є такою, що повідомлена належним чином про місце, день та час судового розгляду, судом ухвалено про розгляд справи у відсутність відповідача. Представник відповідача -Київської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечувала на підставі поданих через канцелярію суду заперечень проти позову з підстав наявності заповіту на ім`я [PERSON] , в силу чого встановлення факту проживання [PERSON] з померлим однією сім`єю не створить юридичних наслідків. В подальшому, представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином у зв`язку із чим судом ухвалено про проведення розгляду справи у відсутність представника ради. Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника Київської міської ради, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON], якому на праві власності належала квартира [ADDRESS]. [PERSON] за життя 13.01.1995 року був складений заповіт , посвідчений державним нотаріусом Дев»ятої Київської державної нотаріальної контори Бочковою Е.Г. , зареєстрований у реєстрів № 6с-181 відповідно до якого він все своє майно заповів позивачу [PERSON] та його матері [PERSON], яка померла [INFO]. Як свідчать матеріали справи, в подальшому [PERSON] була змінена воля щодо розпорядження майном та складено заповіт на ім`я [PERSON], який посвідчений державним нотаріусом Дев»ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак О.М., зареєстрований у реєстрі за № 1- 705. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшла , належна на праві власності померлому квартира [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на ім.»я якої складено заповіт із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] не зверталась, про що вказує відсутність поданої заяви в матеріалах спадкової справи. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти ії. Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не звернулась в установлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті заповідача, вона є такою, що спадщину не прийняла. Відповідно до ч.ч.2,3 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від ії прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше ніж як п»ять років до часу відкриття спадщини. Звертаючись до суду з даним позов, [PERSON] вказує, що проживав з померлим однією сім»єю понад п»ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2,4 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом в таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до листа від 12.08.2013 року №310 виданого Територіальним центром соціального обслуговування населення Солом»янського району м.Києва вбачається , що померлий [PERSON], інвалід 1 групи, зареєстрований [ADDRESS] , фактично проживаючий [ADDRESS] разом із сином своєї дружини [PERSON] -позивачем по справі, перебував на обліку в центрі з 22.05.1995 року по 24.11.2010 року. Матеріали справи свідчать , що квартира [ADDRESS] на праві власності померлій [PERSON], матері позивача, що підтверджується довідкою від 20.04.2012 року , виданою ВСП « Батиївський». Відповідно до складених актів ВСП « Батиївський» від 28 серпня 2013 року за участю мешканців вищевказаного будинку [PERSON] проживаючої у квартирі № 10, [PERSON], кв.№ 14, [PERSON], [ADDRESS], [PERSON], квартира № 1 , [PERSON], квартира № 2 , вбачається, що з 1980 року по 28.11.2010 року [PERSON] проживав однією сім»єю з [PERSON] та позивачем [PERSON] Допитані в ході судового розгляду свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], підтвердили факт проживання померлого однією сім»єю з позивачем. Зокрема, свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача вказала, що померлий [PERSON] з 1979 року проживав разом з матір»ю позивача без реєстрації шлюбу однією сім»єю, а також з ними проживав і позивач, підтвердила ведення ними спільного господарства. За твердженнями свідка [PERSON] дані факти їй відомі, оскільки вона була вхожа в помешкання позивача . Свідок [PERSON], яка є подругою матері позивача , надала суду аналогічні пояснення ,що вказані вище стосовно характеру проживання [PERSON] разом з його матір»ю та позивачем. Вказала, що позивач здійснював поховання [PERSON] за власний кошт. Такі покази свідка узгоджуються з довідкою виданою «Спецкомбінатом Північне кладовище» від 14.10.2024 року щодо поховання [PERSON], де вказано ,що померлий є відчимом позивача. Свідки [PERSON] та [PERSON] які є знайомими позивача також підтвердили суду факт постійного проживання позивача з померлим. Таким чином, встановлені судом обставини, підтверджують спільне проживання позивача з померлим на протязі п»яти років до часу відкриття спадщини. Зважаючи на те, що [PERSON] спадщину після померлого не прийняла, а позивач є особою, що проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини однією сім»єю більш ніж п»ять років, він має право на спадкування за законом після смерті померлого, незважаючи на наявність складеного заповіту. Отже , оцінюючи докази у відповідності до ст.212 ЦПК України, виходячи із внутрішнього переконання, зважаючи на те, що в ході судового розгляду встановлено наявність усіх ознак в сукупності, що дають суду підстави для встановлення факту постійного проживання з померлим [PERSON] , суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved