overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідно до кредитного договору № б/н від 24.11.2006 року надав відповідачу кредит у розмірі 1504,79 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Враховуючи, що позичальник систематично порушувала свої зобов`язання по кредитному договору банк звернувся до суду з позовом про стягнення боргу по кредитному договору. Станом на 15.05.2014 року сума заборгованості становить 15851 грн. 30 коп., в тому числі: 682.55 грн. - заборгованість за кредитом; 4888.01 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 297.99 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 8751.74 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована сума); 731.01 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір у розмірі 243,60 грн.. Представник позивача направив заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання двічі не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання. За таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідно до договору № б/н від 24.11.2006 року [PERSON] 24.11.2006 року отримала кредит в розмірі 1504.79 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6-14). В порушення вимог кредитного договору відповідач [PERSON] не виконала належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредиту в обумовлені договором строки та своєчасного здійснення плати за користування кредитом. Згідно розрахунку, зробленого позивачем, сума несплаченого боргу по кредиту станом на 15.05.2014 року становить 15851 грн. 30 коп., в тому числі: 682.55 грн. - заборгованість за кредитом; 4888.01 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 297.99 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 8751.74 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована сума); 731.01 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5). Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що відповідно з рішенням Дружківського суду від 12 березня 2012року з нього утримуються аліменти на сина [PERSON] 2006року народження, в розмірі 25 % від його зарплати. З 01.10.2013року він звільнився, і до теперішнього часу шукає роботу. На його утриманні перебуває дочка [PERSON], 09.03.2012року народження та дружина [PERSON], яка перебуває у відпустці по догляду за дочкою. Просить зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на утримання сина [PERSON] на користь [PERSON] до 16,5 % прожиткового мінімуму. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги. Просить позов задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач не заперечує щодо зменшення розміру аліментів, але не меше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що позивач та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON], 06 березня 2006року народження. Неповнолітня дитина проживає з відповідачем. На утримання сина позивач виплачує аліменти у розмірі 1/4 частини свого доходу за рішенням Дружківського міського суду № 2 /0516/288/2012 від 30 березня 2012року. Крім сина [PERSON] позивач [PERSON] має на своєму утриманні дочку [PERSON], 09 березня 2012року народження. Згідно зі ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. У звязку з тим, що під час розгляду справи про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], у позивача народилася дочка [PERSON], яка є малолітньою і знаходиться на його утриманні, і цей факт не був врахований судом при визначенні розміру аліментів на утримання сина [PERSON], суд вважає, що його матеріальне становище погіршилося, він повинен утримувати не одного, а двух неповнолітніх дітей. Тому суд вважає зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання сина [PERSON]. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, стан здоровя дітей, те що відповідач являється працездатним, у нього на утриманні, крім сина [PERSON], є дочка [PERSON], якій він також зобовязаний надавати матеріальну допомогу, суд вважає можливим зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] і стягнути аліменти з [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] у розмірі 1/6 частини його доходу. Оскільки при зверненні до суду 04 грудня 2013року позивачем не було сплачено судовий збір, суд вважає необхідним стягнути з позивача на користь державного бюджету судові витрати по судовому збору в сумі 229,40грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що він є власником 1/3 частини будинку, що розташований в м. Васильків Київської області по вул. К.Лібкнехта,46. Крім неї у вищевказаному будинку прописана його невістка (дружина її молодшого брата), що є відповідачкою по справі. Позивач, посилаючись на те, що відповідачка з листопада 2007 року в спірному будинку не проживає, при цьому не виписалась, а тому просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право на житло. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, що стверджується поштовим повідомленням. Повідомлення про причини неявки в судове засідання від відповідачки до суду не надходили. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. У відповідності до положень ч. 1 ст. 316, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до Витягу з реєстру права власності на нерухоме майно, позивачу на праві приватної власності належить ? частина будинку № 46 по вул. К.Лібкнехта в м. Васильків Київської області Згідно довідки №146 від 14.05.2015 року, депутата Васильківської міської ради, зареєстрована [PERSON] в будинку № 46 по вул. К.Лібкнехта в м. Васильків Київської області не проживає з 2007 року. У відповідності до заяви від 04.05.2012 року, [PERSON], написала письмову заяву в якій просила виписати її за вище вказаною адресою, оскільки з певних причин вона не може приїхати до м. Васильків особисто. Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази суд, приходить до висновку про можливість визнання відповідачки такою, що втратила право на житло будинок № 46 по вул. К.Лібкнехта в м. Васильків Київської області. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що він є власником будинку [ADDRESS]. В даному будинку також зареєстрований відповідач у справі, його син. Відповідач у будинку не проживає понад 10 років, постійно змінює місце свого проживання, фактичне місце проживання його невідоме. Реєстрація відповідача у будинку порушує його права як власника. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, наполягав на їх задоволенні. Судові витрати просив залишити за ним. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що на теперішній час працює та проживає за межами України, приїхав до батьків на декілька днів, добровільно знятися з реєстраційного обліку не має ні часу, ні наміру. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.11.2000 (а.с.17). Відповідно до довідки про склад сім'ї та домової книги для прописки громадян в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON],[INFO] р. н., власник, [PERSON], [INFO] р. н., дружина, [PERSON], [INFO] р. н., син, [PERSON], [INFO] р. н ., дочка, [PERSON], [INFO] р. н., онук, [PERSON], [INFO] р. н., онука, [PERSON], [INFO] р. н., зять. (а.с.10, 40-41). З акту обстеження від 25.03.2016, складеного житлово-побутовою комісією виконавчого комітету Скадовської міської ради вбачається, що у будинку по [ADDRESS], [PERSON] не проживає з 2006 року (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідача у зазначеному будинку доведений та визнаний відповідачем. Одночасно суд роз'яснює, що відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Судові витрати залишаються за позивачем на підставі заявленої в судовому засіданні вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що він є власником будинку під №4 по вул. Нижня Лугова в м. Васильків Київської області Крім нього у вище вказаному домоволодінні зареєстровані відповідачі його син, дружина сина та онука, які фактично з 2005 року в будинку не проживають, проте добровільно до цього часу з реєстрації не зняті. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з»явився, подавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. \~ \~ \~ \~За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. \~ \~ \~ \~У відповідності до положень ч. 1 ст. 316, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні позивач є власником домоволодіння під №4 по вул. Нижня Лугова в м. Васильків Київської області, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Крім нього, в даному будинку зареєстровані відповідачі у справі. У відповідності до довідки депутата Васильківської міської ради Київської області від 15.11.2017 року, відповідачі в будинку під №4 по вул. Нижня Лугова в м. Васильків Київської області не проживають, їх особистих речей в домоволодінні не виявлено. Відповідачі співвласниками вище вказаного нерухомого майна не є. Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази суд, приходить до висновку про можливість визнання відповідачів такими, що втратили право на користування будинком під № 4 по вул. Нижня Лугова в м. Васильків Київської області, оскільки позивач є власником цього нерухомого майна, а тому правових підстав користування ним у відповідачів відсутні. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що він є власником будинку під № 75 по вул. Промінська в с. Барахти Васильківського району Київської області Крім нього у вище вказаному домоволодінні зареєстрований відповідач який з часу реєстрації в будинку жодного дня в ньому не проживав, проте добровільно до цього часу з реєстрації не знятий. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з»явився, подавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. \~ \~ \~ \~За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. \~ \~ \~ \~У відповідності до положень ч. 1 ст. 316, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні позивач є власником домоволодіння під №75 по вул. Промінська в с. Барахти Васильківського району Київської області, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Крім нього, в даному будинку зареєстрований відповідач у справі. У відповідності до довідки виконавчого комітету Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області від 13 червня 2018 року, за №208, [PERSON], зареєстрований, але не проживає з 2013 року в будинку під № 75 по вул. Промінська в с. Барахти Васильківського району Київської області Відповідач співвласником вище вказаного нерухомого майна не є. Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази суд, приходить до висновку про можливість визнання відповідача таким, що втратив право на користування будинком під № 75 по вул. Промінська в с. Барахти Васильківського району Київської області, оскільки позивач є власником цього нерухомого майна, а тому правові підстави користування ним у відповідача відсутні. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що він є власником будинку, що розташований в [ADDRESS]. З його дозволу в 2004 році в даному будинку зареєструвався брат його дружини [PERSON], проте цього ж року він виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації де і проживає по теперішній час, добровільно знятися з реєстрації він відмовляється, оскільки перебуває на території іншої держави і йому проблематично їхати до України. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності та визнання ним вимог позову в повному обсязі. Суд заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. У відповідності до положень ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ти обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно ч.2 ст.107 ЖК України, якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім»я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім»ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У відповідності до положень Пленуму Верховного Суду України Постанови №14 від 18 грудня 2009 року, за змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняти його судом. Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи є докази належності на праві приватної власності житлового будинку позивачу, а також визнання відповідачем, вимог позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, таке визнання може бути прийнято судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що він є рідним сином [PERSON], який помер [INFO] Вказує, що померлому на праві власності належала частина будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. До нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після смерті батька позивач не звертався, оскільки на момент відкриття спадщини у вищевказаному будинку проживала його матір - [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті матері він та відповідач у добровільному порядку вирішили поділити спадщину та звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, відповідач за частиною будинку, що належала матері, а він за частиною, яка була належна батькові. Проте у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено в зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Просить поновити йому строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], надавши додатковий строк терміном у 2 місяці. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги на підставах вказаних у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти задволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.06.1952 року, [PERSON], [INFO], є сином [PERSON]. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.04.2010 року, [PERSON] помер [INFO]. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З листа Другої Херсонської державної нотаріальної контори за № 141/02-14 від 09.04.2014 року вбачається, що [PERSON] звернувся до нотаріальної контори 09.04.2014 року щодо прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину по закону після смерті [PERSON], який помер [INFO], тобто з пропуском строку встановленого ст.1269 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини. Положеннями ч.3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позивач не вказав причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] не надав до суду жодних доказів поважності пропуску строку, в зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed