Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 31 травня 2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №811. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 31 травня 2008 року зареєстрував з відповідачем шлюб, в якому мають двох неповнолітніх дочок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що подружнє життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Вже більше трьох років вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Зазначає, що вони втратили один до одного почуття любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Неодноразові спроби відновити сімейні відносини, жодних позитивних результатів не дали, а тому примирення та подальше збереження формально існуючого шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву, в якій позов підтримує, просить розглядати справу у його відсутності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, категорично заперечивши можливість примирення сторін, надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Зазначила, що з липня 2012 року сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо, а тому шлюб існує лише формально. Ствердила, що строк наданий судом на примирення жодних позитивних результатів не дав. Відповідач в судовому засіданні позов заперечила, пояснила, що вони дійсно з липня 2012 року не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, однак вона бажає зберегти сім'ю, оскільки в них є двоє малолітніх дітей, які повинні проживати в повноцінній сім'ї. В подальшому, після строку наданого судом для примирення ствердила, що такий жодних позитивних результатів не дав, а тому не заперечує щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та причини позову, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини сторін, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 31 травня 2008 року в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №811. В шлюбі у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 31 травня 2008 року, міцної сім'ї вони не утворили, між ними систематично виникали сварки, конфлікти та непорозуміння, які привели до розпаду сім'ї. З липня 2012 року вони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні відносини та проживають окремо. Сторони категорично ствердили, що вони втратили один до одного почуття любові, поваги та взаєморозуміння, без яких повноцінна сім'я існувати не може, і відновлення сімейних стосунків неможливе; переконані, що не будуть вживати заходів для збереження формально існуючого шлюбу. Строк наданий судом для примирення жодних позитивних результатів не дав. Наведені обставини приводять суд до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні нею і документально підтверджені 243,60грн. судового збору. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved