Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійними договір дарування, укладений від 07 березня 2008 року, між [PERSON] і [PERSON], про те, що [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар 2/3 частин квартири [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]Б.Ю зареєстровано в реєстрі за № 1178, а також договір дарування від 12 серпня 2008 року укладений, між [PERSON] та [PERSON], про те, що [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар 1/3 частин квартири [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 1178, також просить визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності в рівних частках на квартиру [ADDRESS], загальною площею 65,3 квадратних метрів, в тому числі, жилої площі 38,6 квадратних метрів. Обгнунтовує свої вимоги тим, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 31 липня 2007 року [PERSON] призначена опікуном недієздатного [PERSON] Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 10 квітня 2006 року [PERSON], [INFO], був визнаний недієздатним. Також, позивач вказує про те, що у липні 2007 року укладено договір довічного утримання між [PERSON], 29.04.1950 р.н, з одного боку, позивачем та відповідачкою [PERSON], з іншого боку. Відповідно умов договору довічного утримання [PERSON] взяла на себе обовязок по догляду [PERSON] протягом його життя,а позивач прийняв на себе обовязок по оплаті всіх необхідних витрат. Після смерті [PERSON] квартира [ADDRESS], мусила перейти у спільну власність позивача [PERSON] і відповідачки [PERSON] На забезпечення виконання умов договору довічного утримання, від 07 березня 2008 року позивач уклав нотаріально посвідчений договір дарування 2/3 частин квартири [ADDRESS] з відповідачкою [PERSON] Решта - 1/3 спірної квартири залишилася у власності підопічного [PERSON] 11 жовтня 2008 року [PERSON] помер. Відповідачка [PERSON] не виконала належним чином прийнятих на себе обовязків про довічне утримання [PERSON] Так як, без згоди позивача уклала договір дарування від 12 серпня 2008 року на 1/3 частин квартири [ADDRESS], відповідно до договору дарування від 12 серпня 2008 року, який укладений, між [PERSON] та [PERSON], про те, що [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар 1/3 частин квартири [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 1178. Позивач просить позовні вимоги задовольнити посилаючись на ст.ст.203,215,638,744 ЦК України. В судове засідання зявився позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково. Звернулася до суду з письмовими поясненнями про те, що позивач [PERSON] є чоловіком її сестри. Дійсно 07 березня 2015 року, між ними був укладений договір дарування 2/3 частин квартири [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]Б.Ю зареєстровано в реєстрі за № 1178. Зазначений договір, а також укладений між ними відповідачами, договір дарування 1/3 частин квартири [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 1178 , мали своєю метою догляд за психічно хворим спільним родичем. Весь тягар по догляду за психічно хворим родичем, який помер 11 жовтня 2008 року, ліг на [PERSON] та її сина [PERSON] Позивач лише надавав гроші на відшкодування понесених ними витрат, але у меншому обсязі ніж це було потрібно. В судове засідання зявився представник відповідача [PERSON] - [PERSON], позовні вимоги визнав частково, та просив позовні вимоги задовольнити частково. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 10 квітня 2006 року по цивільній справі за заявою [PERSON], за участю зацікавленої особи ради опіки та піклування Суворовської рай адміністрації Одеської міської ради про визнання недієздатним [PERSON] - заявлені вимоги задоволено. Суд визнав недієздатним [PERSON], [INFO] Рішення суду набуло законної чинності 18 квітня 2006 року ( арк.сп.8); Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 31 липня 2007 року по цивільній справі за заявою [PERSON], зацікавлена особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради при призначення опікуном заявлені вимоги задоволено. Суд встановив опіку над недієздатним [PERSON], [INFO] призначив [PERSON],[INFO]- опікуном недієздатного [PERSON],[INFO] Рішення суду набуло законної чинності 9 серпня 2007 р. ( арк.сп.11); Судом встановлено, і не заперечувалось сторонами у судовому засіданні про те, що у липні 2007 року укладено договір довічного утримання між [PERSON], 29.04.1950 р.н, з одного боку, позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON], з іншого боку. Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст.638 ч.1 ЦК України, сторони в належній формі (нотаріального договору, звернення до компетентних органів державного управління та суду, отримання відповідних дозволів) досягли згоди з усіх істотних умов договору, що визначені законом та є необхідними для договорів даного виду, й почали його виконання. Відповідно до п.3 ст.746 ЦК України якщо набувачами є кілька фізичних осіб, вони стають співвласниками майна, переданого їм за договором довічного утримання ( догляду), на праві спільної сумісної власності. 11 жовтня 2008 року [PERSON] помер, відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] І-ЖД № 420568, яке видано Першим Приморським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що 15.10.2008 року складено відповідний актовий запис № 8138 ( арк.сп.7); Із матеріалів справи вбачається, про те, що 07 березня 2008 року, укладений договір дарування, між позивачем [PERSON] і відповідачкою [PERSON], про те, що [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар 2/3 частин квартири [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]Б.Ю зареєстровано в реєстрі за № 1178( арк.16-17), а також 12 серпня 2008 року, укладений договір дарування, між відповідачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], про те, що [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар 1/3 частин квартири [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 1178( арк.сп.18); Відповідно до ч.1 ст.754 набувач не має права до смерті відчужувача продавати, дарувати, міняти майно, передане за договором довічного утримання ( догляду), укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину. Судом встановлено, про те, що сторони уклали вищевказані договори дарування від 07 березня 2008 року і від 12 серпня 2008 року в порушення виконання договору довічного утримання ( догляду), відповідно до ст.754 ЦК України. Частиною 1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені, зокрема, ч.3,4 ст.203 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у наруті все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами які існують на момент відшкодування. При таких обставинах позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved