Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні позивача: [PERSON], треті особи на стороні відповідачів: приватний нотаріус Чернівецького нотаріального округу Хоменко Марина Олександрівна, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Литвинчук Олена Віталіївна про визнання недійсною довіреності, договору дарування будинку та витребування його з чужого незаконного володіння. В позові зазначає, що спірний об'єкт, а саме 67/100 ідеальних часток будинковолодіння по [ADDRESS] належить йому на праві власності за договором купівлі - продажу від 05.02.2015 року та вибув з його володіння поза його волею, без його відома, оскільки він не підписував довіреності від 02.11.2015 року на ім'я [PERSON] щодо надання останньому повноважень подарувати належний йому об'єкт відповідачу [PERSON], а його дружина не підписувала та не надавала згоди на укладення договору дарування 67/100 ідеальних часток будинковолодіння по [ADDRESS] від 02.11.2015 року. Про факт дарування позивачем 67/100 ідеальних часток будинковолодіння по [ADDRESS] [PERSON] йому відомо не було, до отримання ним 05.09.2017 року Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того вказав, що 09.11.2015 року [PERSON] подарувала даний будинок [PERSON], яка 14.04.2017 року подарувала його [PERSON], який, в свою чергу 27.07.2017 року відчужив [PERSON] Просить визнати недійсними довіреність від 02.11.2015 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Литвинчук О.\~В., на підставі якої він, уповноважив [PERSON] подарувати [PERSON], 67/100 ідеальних часток будинковолодіння по [ADDRESS], а також договір дарування 67/100 ідеальних часток будинковолодіння по [ADDRESS], укладений 02.11.2015 року відповідачем [PERSON], який діяв від його імені на підставі довіреності від 02.11.2015 року та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко\~М.\~О. Витребувати з чужого незаконного володіння від [PERSON] на користь свою 67/100 ідеальних часток будинковолодіння по [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові, просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали до суду письмовий відзив в якому зазначили, що співвласником будинковолодіння по [ADDRESS] та власником земельної ділянки, площею 0,0464 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована за адресою: вул. Оренбурзька, 12/1 та зокрема під спірним будинком є [PERSON], що доводиться [PERSON] про право власності на земельну ділянку Сер. [NUMBER] та інформаційною довідкою від 25.09.2018 року. Власником 67/100 ідеальних часток будинковолодіння по [ADDRESS], що складається з двох житлових будинків Літ «А» та Літ «З» , станом на лютий 2015 року, була відповідач [PERSON], на підставі договору дарування від 12.11.2014 року. Зазначили, що в лютому 2015 року між позивачем [PERSON], власником земельної ділянки [PERSON] та відповідачем [PERSON] з родиною, відбулись переговори щодо імовірного придбання позивачем 67/100 ідеальних часток будинковолодіння по [ADDRESS], що складається з двох житлових будинків Літ «А» та Літ «З» та земельної ділянки, площею 0,0464 га за вказаною адресою. Вказали, що за досягнутих сторонами домовленостей, позивач погоджувався придбати 67/100 ідеальних часток вказаного будинковолодіння разом з земельною ділянкою за ціною 75000 доларів, з яких 60000 дол. США складала вартість 67/100 часток та 15000 дол. США складала вартість земельної ділянки. При цьому, [PERSON] просив [PERSON] взяти від нього завдаток в сумі 11500 грн. та оформити договір купівлі-продажу будинку, а згодом, коли він буде мати всю суму коштів, оформити договір купівлі продажу земельної ділянки з [PERSON] та передати йому кошти за земельну ділянку в сумі 15000 доларів США, а продавцям [PERSON] 60000 доларів США за будинок за мінусом вже переданих ним 11500 грн. Тобто, в якості оплати за придбання спірного будинку, на виконання договору купівлі - продажу [PERSON] пропонував спочатку сплатити 11500,00 гривень завдатку, які для зменшення витрат за оформлення купівлі - продажу нерухомого майна просив формально зазначити в договорі в якості ціни об'єкту купівлі - продажу. Зобов'язувався до кінця жовтня 2015 року сплатити повну вартість будинку та земельної ділянки та оформити договір купівлі-продажу земельної ділянки з [PERSON] Оскільки, відповідач [PERSON] та члени її сім*ї, на той час, були в дружніх відносинах з родиною [PERSON] та в тому числі з його дочкою [PERSON], вона погодилась на умови запропоновані позивачем. На виконання досягнутих домовленостей 05.02.2015 року між сторонами було підписано та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу, в якому, в якості ціни договору було формально зазначено завдаток в сумі 11500 гривень, який було передано позивачем на виконання цього договору. На той час, реальна ринкова вартість двох житлових будинків Літ «А» та Літ «З», що складали 67/100 ідеальних часток будинковолодіння, площею 207,10 кв. м. та 88,10 кв. м. відповідно, розташованих в центрі міста в парковій зоні м. Чернівці складала не менше 50000 дол. США. Зображення спірного нерухомого майна зафіксовано на фотографіях, з яких вбачається, що ціна в сумі 11500 гривень є нереальною для такого об'єкту. Згодом, виявилось, що позивач з родиною не знайшли наведені кошти, а тому вирішили розірвати укладений 05.02.2015 року договір купівлі - продажу, що за їх бажанням було оформлено договором дарування від 02.11.2015 року. При цьому, особисто [PERSON] захотів оформити довіреність на імя батька [PERSON], Відповідача № 1 [PERSON] щоб переоформлення будинку відбулось без нього, по причині неприязних відносин, які склались між сторонами в цій ситуації. Таку довіреність позивач оформив самостійно та передав її відповідачу [PERSON] До моменту подачі позову [PERSON] жодним чином не згадував про події 2015 року та не заявляв про незаконне вибуття 67/100 ідеальних часток будинковолодіння по [ADDRESS] з його володіння. Однак в 2017 році вирішив незаконно обернути на свою користь майно, що йому ніколи не належало та подав наведений позов до суду. Довіреність, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] подарувати будинок попередньому власнику [PERSON], позивач також оформив у нотаріуса Литвинчук О. В. особисто та надав цю довіреність батькові [PERSON], - [PERSON]. Наступне відчуження [PERSON] об'єкту нерухомого майна у власність [PERSON] відбулось за договором дарування від 09.11.2015 року, який був посвідчений нотаріально та зареєстрований в реєстрі за № 9105.[PERSON], як добросовісний набувач та власник майна, добровільно та за власним бажанням відчужила вказаний будинок Відповідачу [PERSON] за договором дарування від 14.04.2017 року. В 27.07.2017 року [PERSON] відчужив вказаний об'єкт нерухомого майна за відплатним договором довічного утримання відповідачу [PERSON], яка на даний час є законним власником цього майна. Про обставини оформлення договору про розірвання договору купівлі - продажу від 05.02.2015 року, шляхом оформлення довіреності та укладення договору дарування 67/100 ідеальних часток будинковолодіння від 02.11.2015 року, відповідачам № 3 та № 4 нічого не було відомо. За таких обставин, вони вважають, що позов [PERSON] є спробою незаконно заволодіти будинком [ADDRESS], який йому ніколи не належав. Висновок почеркознавчої експертизи, на думку відповідачів не повинен прийматись до уваги судом з огляду на його ймовірність, про що зазначає сам експерт у висновку. Представник відповідачів [PERSON] позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, зазначала, що [PERSON] є добросовісним набувачем спірного об'єкту нерухомого майна, яке вона отримала від добросовісного набувача [PERSON], який мав законне право розпорядитись належним йому майном на власний розсуд, тому, таке майно не може бути витребувано в порядку ч. 1 ст. 388 ЦК України, позивач має право лише на повернення йому 11500 гривень, які відповідачі [PERSON] та [PERSON] не повернули йому під час розірвання ним договору купівлі - продажу від 05.02.2015 року, оформленого удаваним договором дарування. Просила застосувати до спірних правовідносин норми ст. 235 ЦК України. Відповідач [PERSON], був допитаний в судовому засіданні, за клопотанням свого представника, в якості свідка, та повідомив суду, що він особисто спілкувався з [PERSON] з приводу повернення [PERSON] [PERSON] 67/100 будинку по [ADDRESS], при чому [PERSON] висловив йому своє волевиявлення та погодився повернути будинок, за який не сплатив повну суму коштів та віддарувати його назад [PERSON]. У зв'язку конфліктом який стався між сторонами по причині не проведення повної оплати за придбання [PERSON] спірного будинку, [PERSON] щоб не спілкуватись з [PERSON] сказав що надасть довіреність на ім'я [PERSON] на оформлення договору дарування будинку [PERSON] Як [PERSON] і обіцяв, він передав [PERSON] довіреність на укладення договору дарування 67/100 будинку через свою дочку [PERSON] і в той же день [PERSON] виконав доручення [PERSON] та оформив від імені [PERSON] договір дарування 67/100 [ADDRESS] на [PERSON] Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Третя особа на стороні відповідачів приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Литвинчук Олена Віталіївна, за клопотанням представника відповідача, була допитана в судовому засіданні в якості свідка та показала суду, що добре пам'ятає як до неї приходили особисто позивач [PERSON] та його дружина [PERSON] При чому, [PERSON] прийшла до офісу нотаріуса 28.10.2015 року одна, спочатку проконсультувалась, а потім пізніше в цей же день оформила свою письмову згоду на дарування своїм чоловіком [PERSON] 67/100 будинковолодіння по [ADDRESS] в ч. Чернівці громадянці [PERSON] Вона особисто бачила, як [PERSON] власноручно підписала письмову згоду. Крім того, додала, що 02.11.2018 року, до неї в офіс прийшла сімейна пара [PERSON] та [PERSON], та [PERSON] в присутності дружини оформив довіреність, якою доручив [PERSON] подарувати належні йому 67/100 часток будинковолодіння по [ADDRESS] громадянці [PERSON]. [PERSON], в присутності нотаріуса добровільно підписав 02.11.2015 року довіреність на ім'я [PERSON] Відповідно до вказаної довіреності [PERSON] доручав [PERSON] подарувати 67/100 ідеальних часток будинковолодіння по [ADDRESS] [PERSON] Нотаріус також зазначила, що, оскільки працює без помічника, то в обох випадках вона особисто перевіряла оригінали паспортів [PERSON] та [PERSON] та особисто робила з них копії. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій проти задоволення позову заперечувала та вважала його протиправним, просила суд розглянути та вирішити справу без її участі. Заслухавши пояснення сторін та третіх осіб у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування частини будинковолодіння від 12.11.2014 року, громадянин [PERSON] подарував громадянці [PERSON] 67/100 ідеальних часток будинковолодіння по вул. Оренбурзькій в м. Чернівці, які складаються з двох житлових будинків Літ «А», загальною площею 207,10 кв. м. та Літ «З», загальною площею 88,10 кв. м. та знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER]. Вказаний договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3637. Відповідно до п.2.2. вказаного договору, оціночна вартість дарунку становить 124100,00 грн. Згідно Державного Акту Сер. [NUMBER] від 15.08.2011 року, власником земельної ділянки, площею 0,0464 з кадастровим номером [NUMBER], за адресою [ADDRESS] є громадянин [PERSON], який в 2012 році відчужив частину цієї ділянки громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до договору купівлі-продажу 67/100 ідеальних часток будинковолодіння від 05.02.2015 року, продавець [PERSON] продала, а покупець [PERSON] придбав за ціною 11500,00 гривень 67/100 ідеальних часток будинковолодіння по [ADDRESS], які складаються з двох житлових будинків Літ «А», загальною площею 207,10 кв. м. та Літ «З», загальною площею 88,10 кв. м. З наведених договорів та фото таблиці будинковолодіння по [ADDRESS] доданої відповідачами до відзиву, вбачається, що спірна частина будинковолодіння знаходиться в центральній частині міста, об'єкт має огорожу, власний двір, навіс для машини, фасад будинку відремонтовано поштукатурено, слідів аварійності, старості чи похилості не видно. Згідно письмової заяви [PERSON], остання надає згоду своєму чоловіку [PERSON] на дарування [PERSON] та на підписання договору дарування 67/100 ідеальних часток будинковолодіння, що знаходиться в м. Чернівці по [ADDRESS], набутих ними за час перебування в шлюбі за спільні кошти. При цьому стверджує, що договір дарування укладається її чоловіком в інтересах сім*ї та на умовах які вони безпосереднього обговорили і вважають їх вигідними для себе і укладання цього договору відповідає їх спільному волевиявленню. Зазначена заява містить підпис та рукописний напис «[PERSON].», справжність яких засвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Литвинчук О. В. із зазначенням, що особу [PERSON], яка підписала документ встановлено, її дієздатність та факт реєстрації шлюбу перевірено, зареєстровано в реєстрі за № 9374. Відповідно до оскаржуваної позивачем довіреності від 02.11.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Литвинчук О.В. вбачається, що [PERSON] цією довіреністю уповноважив відповідача [PERSON] подарувати 67/100 ідеальних часток будинковолодіння по [ADDRESS] попередній власниці цього майна [PERSON] З оскаржуваного позивачем договору дарування від 02.11.2015 року, вбачається, що [PERSON] діючи на підставі довіреності від [PERSON] від 02.11.2015 року віддарував придбаний ним 05.02.2018 року за 11500 (одинадцять тисяч п'ятсот) гривень об'єкт нерухомого майна, назад попередньому власнику цього об'єкту відповідачу [PERSON] Згідно посвідченої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М. О. письмової заяви [PERSON] від 02.11.2015 року, останній цією завою ствердив той факт, що його довіритель [PERSON] довіреність посвідчену 02.11.2015 року Литвинчук О.В. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу за реєстровим номером 9426 не скасовував, її дію не припиняв, а також ствердив, що його довіритель [PERSON] є на сьогоднішній день (на день посвідчення договору) живим, повністю дієздатним та йому відомо про всі його дії, як повіреної особи (представника). Згодом [PERSON] подарувала 67/100 ідеальних часток будинковолодіння по [ADDRESS] [PERSON], за договором дарування від 09.11.2015 року. Через 2 роки, 14.04.2017 року, [PERSON] подарувала вказаний об'єкт відповідачу № 3 [PERSON] за договором дарування від 14.04.2017 року, а [PERSON] 27.07.2017 року відчужив спірний об'єкт нерухомого майна відповідачу [PERSON] за договором довічного утримання. Вказані обставини підтверджені інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно № 96276447. В якості правових підстав для визнання недійсними нотаріально посвідченої довіреності від 02.11.2015 року та нотаріального посвідчення договору дарування від 02.11.2015 року позивач в позові наводить повний тест статті 203 Цивільного кодексу України, не зазначаючи при цьому конкретної норми, частини статті 203 ЦК України, яка на думку позивача регулює спірні правовідносини та є правовою підставою для визнання недійсними оскаржуваних правочинів. З посиланням на ч. 1 ст. 215 ЦК України зазначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою Позивач зазначає, що довіреність від 02.11.2015 року суперечить актам цивільного законодавства України, зокрема ч. 2 ст. 207 ЦК України, оскільки в момент вчинення довіреності він її не підписував, а тому не міг уповноважити відповідача на вчинення від його імені правочинів щодо розпорядження будинком, у такий спосіб, не проявивши волю до укладання правочину. Посилається також на норми ст. 232 ЦК України, згідно якої, правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Доказів, які б підтверджували зловмисну домовленість представника однієї сторони з другою стороною, під час вчинення довіреності від 02.11.2015 року та/або договору дарування від 02.11.2015 року позивач в позові не наводить. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, під час вчинення довіреності від 02.11.2015 року та/або договору дарування від 02.11.2015 року не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Досліджені судом оскаржувані договори довіреності від 02.11.2015 року та дарування від 02.11.2015 року виконан і в письмовій формі та нотаріально посвідчені, відповідно до вимог чинного законодавства України, що спростовує твердження позивача про не дотримання письмової форми вказаних правочинів під час їх вчинення. Тому, норми ч. 1 ст. 203 ЦК України, в частині тверджень позивача, про те, що оскаржувані правочини суперечать актам цивільного законодавства, а саме: ч. 2 ст. 207 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Судом враховано пояснення третьої особи нотаріуса Литвинчук О. В. щодо обставин власноручного підписання в присутності нотаріуса 28.10.20015 року [PERSON] письмової згоди на дарування її чоловіком [PERSON] належних їм 67/100 ідеальних часток будинковолодіння по [ADDRESS], а також 02.11.2015 року власноручного підписання [PERSON] довіреності на ім'я [PERSON] якою він уповноважив останнього подарувати [PERSON] 67/100 ідеальних часток будинковолодіння по [ADDRESS]. Висновок почеркознавчої експертизи № 900-К від 17.07.2018 року згідно якого, підписи в довіреності від 02.11.2015 року виконані не [PERSON], а іншою особою, не приймається до уваги судом, як такий, що спростовується показами третьої особи на стороні відповідачів нотаріуса Литвинчук О. В., зокрема щодо фактів проставлення [PERSON] та [PERSON] своїх підписів на оскаржуваній довіреності та письмовій згоді на дарування спірного будинку в присутності нотаріуса, та безпосереднього зняття нотаріусом копій паспортів цих осіб звіряння цих паспортів з особами та встановлення їх осіб. Однак, з огляду на визнання відповідачами [PERSON] та [PERSON] того факту, що 02.11.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], під виглядом договору дарування, в дійсності, відбувалось розірвання договору купівлі - продажу від 05.02.2015 року у зв'язку із не проведенням покупцем [PERSON] повної оплати за будинок та враховуючі, що відповідачами № 1 та № 2 не подавалось зустрічного позову щодо визнання договорів довіреності та дарування від 02.11.2015 року удаваними, судом встановлено що 02.11.2015 року між сторонами в дійсності відбулось розірвання договору купівлі - продажу від 05.02.2015 року, яке було оформлено договором дарування на підстав договору довіреності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскаржуваний позивачем договір дарування від 02.11.2015 року, а відповідно і довіреність від 02.11.2015 року на укладення такого договору є недійсними в силу норм ч. 5 ст. 203 ЦК України, за якими правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Наведені в позові обставини, щодо вибуття з володіння позивача спірних 67/100 ідеальних часток будинковолодіння по [ADDRESS], поза його волею, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом. З матеріалів справи вбачається, що спірні 67/100 будинковолодіння перебувають у володінні позивача, який вселив туди свою дочку з сім'єю. Наведені обставини підтверджуються також позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення та ухвалою суду про зупинення провадження у цій справі. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до норм ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Віндикація, це позов неволодіючого власника про витребування майна від володіючого не власника. Тому, в даному випадку позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав. За таких обставин, норми ч. 1 ст. 388 ЦКУ України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Законність нотаріально посвідчених та зареєстрованих договору дарування від 09.11.2015 року, за яким [PERSON] подарувала 67/100 ідеальних часток будинковолодіння по [ADDRESS] [PERSON], договору дарування від 14.04.2017 року, за яким [PERSON] подарувала вказаний об'єкт відповідачу № 3 [PERSON], договору довічного утримання від 27.07.2017 року, за яким [PERSON] відчужив спірний об'єкт нерухомого майна відповідачу [PERSON] підтверджені інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно № 96276447 та не оскаржуються позивачем. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] є добросовісними набувачами 67/100 ідеальних часток будинковолодіння по [ADDRESS], які вони набули у власність від добросовісного набувача [PERSON] Набуття права власності 67/100 ідеальних часток будинковолодіння по [ADDRESS] відповідачем [PERSON] відбулось на підставі договору довічного утримання від 27.07.2017 року. Вказаний договір в силу норм ч. 5 ст. 626 ЦКУ є відплатним. Тому, відповідач [PERSON] є повноправним власником спірного майна. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. На підставі викладеного та

Outcome: partial