Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, що містить наступні вимоги: - Визнати протиправним відключення відповідачем 07.05.2013 року електроустановки, яка розташована за адресою: [ADDRESS], від електропостачання. - Визнати, що протиправним відключенням електроустановки від електропостачання порушено права позивача, як споживача електричної енергії. - Визнати отримання відповідачем грошових коштів у сумі 1049,72 грн. від позивача згідно рахунку від 07.05.2013 р., сплаченої за надання послуг, отриманням майна (майнової вигоди) без достатньої правової підстави. - Стягнути з відповідача на користь позивача грошову суму 866,35 грн., як таку, що отримана відповідачем за рахунок позивача без достатньої правової підстави. В обґрунтування позову посилався на наступне: Позивач є абонентом відповідача та споживачем електричної енергії на підставі особового рахунку [NUMBER] та своєчасно вносить плату за спожиту енергію. 07.05.2013 р. працівниками відповідача здійснено відключення від електромережі домоволодіння позивача за адресою: [ADDRESS]. При цьому йому було вручено повідомлення від 07.05.2013 р. про припинення електропостачання у зв'язку з наявністю заборгованості в сумі 205,96 грн. 08.05.2013 р. позивач сплатив на користь відповідача 1049,72 грн. згідно наданого рахунку. На думку позивача, відключення електроенергії є незаконним, оскільки станом на 07.05.2013 р. заборгованість була відсутня. Крім того, згідно п. 27 Правил користування електричною енергією для населення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 6.07.1999 р. (далі по тексту - Правила), у разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Забороняється відключення споживачів перед вихідними та святковими днями. Позивач заперечує отримання попередження, а також посилається на те, що відключення відбулось у передсвятковий день, напередодні святкування Дня Перемоги, що є державним святом. Підключення електроенергії відбулось 08.05.2013 р., при цьому спеціальний транспорт, вартість якого включена до оплаченого рахунку, відповідачем не використовувався. У досудовому порядку ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» частково задоволено претензію [PERSON] та повернуто 183,37 грн. - вартість підключення електроенергії. У поверненні решти сплачених коштів було відмовлено. Суду надано копію повідомлення від 07.05.2013 р. про припинення енергопостачання, копію рахунку №6177136 від 07.05.2013 р. на суму 1049,72 грн., копію банківської квитанції від 08.05.2013 р. про сплату зазначеного рахунку на суму 1049,72 грн., а також копії банківських квитанцій про сплату заборгованості за електроенергію від 03.05.2013 р. на суму 184,43 грн. та від 07.05.2013 р. на суму 292,09 грн. Позивач посилається на норми ст. ст. 1212-1214 ЦК України щодо наслідків безпідставного отримання майна. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Шульга Ю.В. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилалась на обґрунтованість відключення споживача від електропостачання за наявної заборгованості, добровільність оплати ним витрат відповідача на відключення та послуги з повторного підключення до електромережі. З боку відповідача надано попередження від 06.04.2013 р. про наявність заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 390,39 грн., копію завдання на виконання робіт з відключення споживачів від електропостачання від 07.05.2013 р., копію заявки на підключення №1460 від 08.05.2013 р., копію калькуляції вартості робіт з відключення та підключення електроустановок від 01.02.2011 р. та копію калькуляції вартості додаткових послуг з використання автомобіля ЗИЛ 43362 АП-17 від 24.04.2013 р. За клопотанням сторін, судом допитані наступні свідки: Свідок [PERSON] у судовому засіданні 23.01.2014 р. повідомив, що працює електромонтером у Макіївському районі електричних мереж ПАТ «Донецькобленерго» та 10.05.2013 р. приїздив у складі групи контролерів за адресою: [ADDRESS], з метою перевірки виконання заявки на підключення споживача до електромережі. Під час перевірки було виявлено самовільне підключення електроенергії споживачем, про що зроблений запис у заявці на підключення №1460, яка є у матеріалах справи. Зазначив, що будь-які особи з будинку споживача не викликались. Факт підключення встановлений візуально. Транспортний засіб «вишка» для підключення разом з групою в цей день не приїздив. Допуску для виконання робіт на висоті [PERSON] не має та повноважень на підключення споживача він не мав. Група у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON] приїхала за вказаною адресою на громадському транспорті. Аналогічні покази у судовому засіданні 23.01.2014 р. дала свідок [PERSON], яка працює на посаді електромонтера з експлуатації електролічильників ПАТ «Донецькобленерго». Свідок [PERSON], яка також працює на посаді електромонтера з експлуатації електролічильників, у судовому засіданні 23.01.2014 р. також підтвердила виїзд разом з [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], виключно з метою перевірки підключення. Транспортний засіб для здійснення підключення на висоті та спеціалісти з відповідним допуском для виконання таких робіт з цією групою не приїздили. Встановивши факт самовільного підключення, [PERSON] зателефонувала до абонентської служби ВП «МакОРЕМ» ПАТ «Донецькобленерго» та повідомила інформацію про відсутність потреби у підключенні споживача. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 04.03.2014 р. повідомив, що він проживає за адресою [ADDRESS] та є сусідом позивача. 07.05.2013 р. він бачив, як до будинку позивача під'їхала бригада електромонтерів з транспортним засобом «вишка», за допомогою якого один з працівників відрізав від електроопори провід, що вів у будинок позивача. Коли і як відбулось після цього підключення йому не відомо. Будь-яких працівників ПАТ «Донецькобленерго» або транспортних засобів цієї організації 10.05.2013 р. він не бачив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 04.03.2014 р. повідомила, що вона є дочкою позивача. Факт відключення електроенергії 07.05.2013 р. вона особисто не бачила, але їй про це стало відомо від батька. Їй також відомо, що електропостачання було відновлено 08.05.2013 р. після спати заборгованості та рахунку відповідача. 10.05.2013 р. [PERSON] весь день перебувала за адресою: [ADDRESS], де здійснювала окраску забору. Будь-яких контролерів та транспортних засобів ПАТ «Донецькобленерго» в цей день вона не бачила. Заслухавши пояснення сторін та покази свідків, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторонами визнається та матеріалами справи підтверджується, що позивач є абонентом відповідача. 06.04.2013 р. представниками відповідача позивачу вручено попередження про відключення від електромережі, згідно якого станом на 12.03.2013 р. заборгованість за спожиту електричну енергію склала 390,39 грн. за показниками приладу обліку 20032 кВ/г. Отримання попередження підтверджується особистим підписом [PERSON] та визнано ним у судовому засіданні. Наявність зазначеної заборгованості також не спростовано позивачем. Сторонами визнається факт відключення помешкання позивача від електропостачання 07.05.2013 р. На підтвердження цього позивачем надано копію повідомлення від 07.05.2013 р. про припинення енергопостачання, а відповідачем надано копію завдання на виконання робіт з відключення споживачів від електропостачання від 07.05.2013 р. Згідно п. 27 Правил користування електричною енергією для населення, у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Забороняється відключення споживачів перед вихідними та святковими днями. Посилання позивача на відсутність заборгованості спростовано матеріалами справи та поясненнями сторін у судовому засіданні. Представниками відповідача 06.04.2013 р. абоненту вручено попередження, а 07.05.2013 р. здійснено відключення енергопостачання. Таким чином, дотримано строк, встановлений п. 27 Правил користування електричною енергією для населення. Посилання позивача на протиправність відключення саме 07.05.2013 р., як день, що є передсвятковим, суд вважає необґрунтованим. День Перемоги є державним святом та святкується щорічно 9 травня. Законом не встановлено певну кількість календарних днів безпосередньо перед святковим днем, які мають особливий правовий режим. Шляхом буквального та логічного тлумачення нормативно-правового акту, суд дійшов висновку, що заборона відключення споживачів «перед вихідними та святковими днями» не може означати необмежений період часу перед святковим або вихідним днем та має забезпечити можливість відновлення енергопостачання у розумні строки, у випадку усунення причин, що стали підставою для відключення споживача. Отже, заборона відключення перед вихідними та святковими днями, на думку суду, поширюється виключно на робочий день, що безпосередньо передує вихідному (святковому) дню. В даному випадку таким днем було 8 травня 2013 р. Отже, відключення будинку позивача 07.05.2013 р. є правомірним, а позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню. Відповідно до п. 36 Правил користування електричною енергією для населення відновлення електропостачання споживача здійснюється протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості після усунення порушень і оплати споживачем заборгованості, витрат на повторне підключення та збитків, завданих енергопостачальнику. З копії банківської квитанції від 07.05.2013 р. на суму 292,09 грн. вбачається, що позивачем сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію 08.05.2013 р. відповідачем позивачу надано рахунок №6177136 (а.с. 7) на оплату наступних послуг (мовою оригіналу): - Отключение 1-ф эл. уст. на опоре К №11-8_2011 - 183,37 грн. - Подключение 1-ф эл. уст. на опоре К №11-8_2011 - 183,37 грн. - Откл. ЗИЛ п. Осипенко К №11-9АС -М 1-6_2013 - 33,52 грн. - Подк. ЗИЛ п. Осипенко К №11-9АС -М 1-6_2013 - 650,46 грн. - В том числе НДС 20% - 174,95 грн. - Сума к оплате - 1049,95 грн. З копії банківської квитанції від 08.05.2013 р. вбачається, що позивачем здійснено сплату зазначеного рахунку на суму 1049,72 грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що між сторонами укладено договір про повторне підключення споживача до енергопостачання та відшкодування ним витрат на таке підключення, а також вартості раніше здійсненого відключення. З урахуванням положень ст. 633 ЦК України такий договір є публічним. Порядок його укладання відповідає загальним положенням Глави 53 ЦК України. Позивачем повністю виконано договір шляхом оплати наданого рахунку. Відповідачем суду надано копію калькуляції вартості робіт з відключення та підключення електроустановок від 01.02.2011 р. згідно якої вартість послуги з відключення електроустановки складає 152,81 грн. (без ПДВ), вартість послуги з підключення електроустановки складає 152,81 грн. (без ПДВ). Суду також надано копію калькуляції вартості додаткових послуг з використання автомобіля ЗИЛ 43362 АП-17 від 24.04.2013 р., з якої вбачається, що вартість використання транспортного засобу ЗИЛ 43362 АП-17 для виконання робіт з відключення та повторного підключення електроустановок споживачів у селищі Осипенко складає 650,46 грн. Сторонами не оспорюються та показами свідка [PERSON] підтверджується факт відключення 07.05.2013 р. електропостачання домоволодіння позивача з використанням спеціального транспортного засобу. Згідно наданого відповідачем рахунку вартість цих робіт склала 183,37 грн. (з ПДВ), вартість використання транспортного засобу ЗИЛ склала 33,52 грн. (з ПДВ), що не перевищує вартості, визначеної калькуляцією. Відшкодування витрат відповідача на виконання відключення споживача відповідає п. 36 Правил користування електричною енергією для населення. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача оплачених витрат на відключення в сумі 183,37 грн. + 33,52 грн. = 216,89 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем не виконано зобов'язання з підключення електроустановки позивача до енергопостачання. Цей факт підтверджується записом про самовільне підключення споживача, який зроблено працівниками ПАТ «Донецькобленерго» 10.05.2013 р. у заявці на підключення №1460 від 08.05.2013 р. Крім того, листом ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» від 12.06.2013 р. №55/46-430 у відповідь на претензію [PERSON] повідомлено, що вони визнають факт невиконання працівниками підприємства робіт з підключення споживача, у зв'язку з чим вартість цих робіт в сумі 183,37 грн. буде йому повернута шляхом зарахування до майбутніх платежів за спожиту електричну енергію. Решту суми відповідач відмовився повертати, посилаючись на те, що працівники ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» фактично виїздили на місце підключення і відповідні витрати на транспорт були понесені (а.с. 11-15). Поясненнями свідків підтверджується відсутність будь-якого транспортного засобу під час перевірки підключення споживача 10.05.2013 р. Посилання відповідача на факт виконання робіт з підключення споживача 08.05.2013 р. працівником ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», визнаний позивачем, суд не приймає до уваги, оскільки такі роботи виконані електромонтером, який самовільно прийняв рішення про підключення споживача, не мав на це відповідного завдання (наряду) з боку адміністрації, тобто діяв всупереч встановленого порядку. Крім того, відповідачем не надано належних доказів (дорожнього листа, наряду, тощо), які б підтвердили виїзд автомобіля ЗИЛ 43362 АП-17 за адресою позивача. Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що за умови існування між сторонами договірних правовідносин, неналежне виконання обов'язків однією із сторін таких відносин є підставою для відповідальності за порушення зобов'язання. Неналежне виконання умов договору не є підставою для повернення грошових коштів на підставі ст. 1212 ЦК України, як таких, що отримані без належної правової підстави. Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 3. ст. 1213 ЦК України положення Глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Відповідно до ч. 4 п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. роз'яснено наступне: «Ухвалюючи рішення, суд згідно з частиною першою статті 214 ЦПК має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, що на них посилалися особи, які беруть участь у справі. У зв'язку із цим посилання позивача у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню у даній справі, не є підставою для відмови в задоволенні пред'явленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підставу (обґрунтування) та зміст позовних вимог (стаття 119 ЦПК)». Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ч. 12 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача. Виконавець зобов'язаний таким же чином повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення таких обставин. Враховуючи фактичне підключення будинку позивача до електромережі, він втратив інтерес до виконання відповідачем зобов'язання з виконання робіт по підключенню. Відповідачем не доведено використання транспортного засобу ЗИЛ 43362 АП-17 для виконання робіт на об'єкті позивача та понесення пов'язаних з цим витрат. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача оплачених послуг з використання автомобіля ЗИЛ 43362 АП-17 в сумі 650,46 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав. Даний позов безпосередньо пов'язаний з захистом прав позивача, як споживача. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ставка судового збору в частині майнових вимог у даній справі складає 229,40 грн. З урахуванням частки задоволених вимог, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 172 грн. 23 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial