Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення основного боргу за кредитним договором, відсотків та пені за користування кредитом. Посилався на те, що 25.02.2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір автопакет №554889, згідно якого позичальнику було надано кредит у розмірі 14209,90 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту 20.02.2014 року та зі сплатою 14,4% річних. У відповідності до умов договору, відповідач зобов'язався щомісяця здійснювати погашення кредитної заборгованості шляхом сплати платежу у розмірі 270, 17 доларів США. ПАТ КБ «Надра» свої зобов'язання за договором виконав та надав відповідачу кредитні кошти у повному обсязі. 28.02.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] в якості забезпечення виконання зобов'язань позичальником за договором «Автопакет», було укладено договір поруки. За умовами укладеного договору поруки у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В подальшому, 31.08.2010 року між банком, позичальником [PERSON] та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору «Автопакет» №554889, згідно умов якої було змінено суму щомісячного мінімального платежу, крім того в забезпечення виконання зобов'язань за договором поручителем виступив [PERSON], відповідальність боржника та поручителя є солідарною. На підставі зазначеної додаткової угоди, того ж дня було внесено зміни до договору поруки від 28.02.2007 року. Зміни до кредитного договору «Автопакет» також були внесені додатковими угодами від 29.04.2011 року та 26.04.2012 року, у відповідності до яких було змінено суму щомісячного мінімального платежу та кінцевий термін повернення кредиту на 19.02.2016 року. Аналогічні зміни було внесено сторонами до договору поруки від 28.02.2007 року. Однак, відповідач [PERSON], отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у [PERSON] станом на 14.05.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 7359,95 доларів США, в тому числі: 6263,75 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 340,63 - заборгованість по відсоткам; 502,07 доларів США - заборгованість по пені; 253, 50 доларів США - штраф. Просив позов задовольнити, стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 7359,95 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 151399 грн. 97 коп. та понесені судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив викладені в ньому обставини. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила, що не погоджується із заявленим розміром заборгованості та вважає його завищеним. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що не погоджується із заявленим розміром заборгованості та вважає його завищеним. Представник відповідачів у судовому засіданні також позов визнав частково. Пояснив, що розрахунок заборгованості не відповідає умовам кредитного договору, а тому просив стягнути заборгованість у відповідності до висновку судової експертизи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 25.02.2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір автопакет №554889, згідно якого позичальнику було надано кредит у розмірі 14209,90 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту 20.02.2014 року та зі сплатою 14,4% річних. Кредит надавався на придбання автотранспортного засобу (а.с.10-16). Сторони також погодили, що позичальник здійснює повернення кредиту та відсотків шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу у розмірі 270, 17 доларів США. Факт надання [PERSON] кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки №105 від 28.02.2007 року (а.с.62). Відповідно до п.4.2.5 Договору сторони погодили, що банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж. У разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення (п.5.1 Договору). У разі порушення позичальником вимог п.п.4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.310 цього Договору позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п.1.1 цього Договору, за кожен випадок (п.5.2 Договору). В подальшому, сторонами додатковими угодами до договору «Автопакет» №1,2,3,4 було внесено зміни до основного кредитного договору, якими зокрема змінено суму щомісячного мінімального платежу та змінено кінцевий термін повернення кредиту на 19.02.2016 року (а.с.19-29, 32-55, 58). Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у зобов'язанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором №554889 між банком та відповідачем [PERSON] 28.02.2007 року була укладено договір поруки, відповідно до умов яких поручитель поручився перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором у солідарному порядку. (а.с.17 ). Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором №554889 між банком та відповідачем [PERSON] 29.11.2011 року була укладено договір поруки, відповідно до умов яких поручитель поручився перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором у солідарному порядку. (а.с.35). У вказані договори поруки вносились зміни у відповідності до додаткових угод до договору «Автопакет» №1,2,3,4 (а.с.30-31, 44-53, 56-57). Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Разом із тим, умови зобов'язання належним чином відповідачами виконані не були. Як вбачається з досліджених матеріалів справи, банком 14.05.2015 року були надіслані на адресу відповідачів письмові вимоги щодо дострокового повернення всієї суми кредиту та відсотків за користування кредитом, на які останні не відреагували (а.с.59-61). Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні розрахунку заборгованості, наданого банком, у відповідача [PERSON] станом на 14.05.2015 року наявна заборгованість по кредитному договору у розмірі 7359, 95 доларів США, з яких: 6263,75 доларів США - сума заборгованості за кредитом; 340,63 доларів США - сума заборгованості за відсотками; 502,07 доларів США - сума заборгованості по пені; 253,50 доларів США - штраф за порушення вимог кредитного договору. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. 57-60 ЦПК України. Положеннями ч.3, ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експерта. Так, ухвалою суду від 22.12.2015 року судом по справі було призначено судову економічну експертизу, на виконання якої 29.07.2016 року експертом було складено висновок судової економічної експертизи №35. Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні висновку судової експертизи, розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви ПАТ КБ «Надра», не відповідає умовам кредитного договору №554889 від 28.02.2007 року та додаткових угод до нього. Сума заборгованості за кредитним договором №554889 від 28.02.2007 року, який був укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] станом на 14.05.2015 року становить: 5862, 59 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 394,16 доларів США - заборгованість по відсоткам, 2842 грн. 53 коп. - заборгованість по пені (а.с.180-195). Окрім того, в приводу заявленого позивачем розміру пені, визначеного в іноземній валюті суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, положеннями ст.549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тому зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право також стягнути проценти за користування кредитом в іноземній валюті. Разом із тим, вказані положення Кодексу не можуть бути застосовані при вирішенні питання про стягнення пені, яка є фінансовою санкцією за неналежне виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст.212 Цивільного кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного, проаналізувавши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial