Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №ОД-1/0612/07/810 від 25.07.2007 року у розмірі 127686,31 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що між позивачем та [PERSON] та її поручителем [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії. Боржник не виконує зобов`язання за договором у зв`язку з чим станом на 12.02.2019 року розмір заборгованості становить 127 686,31 грн. Ухвалою суду від 21.02.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 26.03.2019 року провадження у справі відкрито, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 06.06.2019 року. До суду 02.05.2019 року надійшов лист [PERSON] , згідно якої вказала, що [PERSON] змусила її піти та взяти кредит, присягалася, що кошти банку поверне. Вказує, що ніякого відношення до цих коштів немає, проживає в селі, роботи немає, тому просить примусити [PERSON] виплатити цей кредит. Судове засідання, призначене на 06.06.2019 року було відкладено на 24.07.2019 року, у зв`язку з неявкою учасників справи. З метою повторного повідомлення відповідачів, розгляд справи у судовому засіданні 24.07.2019 року було відкладено до 11.09.2019 року. Учасники справи у судове засідання призначене на 11.09.2019 року не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, де вказав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідачам судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз`яснено право подати в зазначений строк відзив, письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідачі з запереченнями щодо позовних вимог до суду не зверталася, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно статей 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено, що 25 липня 2007 року між Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» з однієї сторони, [PERSON] , іменованою позичальник, з другої сторони та [PERSON] , іменованої поручитель з третьої сторони було укладено договір про відкриття кредитної лінії №ОД-1/0612/07/810, відповідно до п.1.1 якого, Кредитодавець зобов`язується відкрити Позичальнику кредитну лінію із загальним лімітом 21150 грн., в межах якої Позичальник може отримати будь-які суми кредиту, та зобов`язується повернути їх на умовах, що передбачені цим Договором. 25 липня 2007 року між Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» та [PERSON] було укладено договір поруки №ОД-1/0612/07/810, згідно п.1.2. якого, у випадку невиконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором. Поручитель зобов`язується нести відповідальність перед Кредитодавцем за зобов`язання Боржника в повному обсязі. Згідно п.2.1. Договору поруки, Боржник і Поручитель несуть відповідальність перед Кредитором як солідарні боржники в частині повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом у встановлений термін, за сплату пені, а також за відшкодування інших збитків, що виникли у кредитодавця при невиконанні Боржником своїх зобов`язань за кредитним договором. Згідно розрахунку, заборгованість по кредиту становить 127 686,31 грн. Згідно статей 509, 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до положень статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Підтверджується матеріалами справи факт отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів. Проте, відповідач [PERSON] зобов`язання належним чином не виконала, останній раз відповідач добровільно сплатила грошові кошти за кредитним договором 19.02.2013 року в розмірі 1000 грн. 00 коп., які були зараховані на погашення відсотків, та з того часу суму позики більш не сплачувала. Згідно ст. 534 ЦК України передбачено, що у разі недостатності суми внесеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі, ця сума зараховується в першу чергу на погашання відсотків за користування позикою, пені, а вже потім сума самої позики. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Частинами 1 та 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, [PERSON] як поручитель має нести солідарну відповідальність з боржником за не виконання [PERSON] зобов`язань за договором. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн., тому суд задовольняє вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача вказаних судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved