Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості посилаючись на те, що між банком та [PERSON] 27.12.2019 року було укладено Договір про споживчий кредит № 156_0119, за умовами якого позичальнику був наданий кредит у сумі 60 000,00 грн. на строк до 26.12.2020 року. За користування кредитними коштами передбачена плата - 56 % річних. Банк свої зобов`язання виконав, тоді як позичальник порушив умови договору, та має заборгованість, яка станом на 06.05.2020 року складає 58 759,38 грн., з яких: борг по тілу кредиту (прострочений) - 50 000,00 грн., заборгованість по відсотках (прострочені) - 8 600,55 грн., пеня за несвоєчасну сплату основного боргу - 6,02 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів - 36,61 грн., 3 % річних від прострочення сум боргу по тілу кредиту - 83,42 грн., 3 % річних від прострочення сум боргу по відсотках - 32,78 грн. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 30.06.2020 року. 30.06.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 03.07.2020 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 08.07.2020 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 09.07.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу за адресою, яка вказана у позовній заяві. В установлений судом строк відповідач відзив не подав. Оскільки розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд проводиться по матеріалах справи. Клопотання по суті спору та з процесуальних питань сторонами не подавалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В суді встановлено, що 27.12.2019 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 156_0119. Згідно умов договору банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти, а позичальник зобов`язався отримати, належним чином використати та повернути у визначені строки та сплатити відсотки, та інші платежі за користування кредитом у порядку, та на умовах, визначених договором. Встановлено, що Банк виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти в сумі 60 000,00 грн. Строк повернення коштів - до 26.12.2020 року. Процентна ставка - 56 % річних. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість. Станом на 06.05.2020 року борг відповідача за розрахунками позивача складає 58 759,38 грн., з яких: борг по тілу кредиту (прострочений) - 50 000,00 грн., заборгованість по відсотках (прострочені) - 8 600,55 грн., пеня за несвоєчасну сплату основного боргу - 6,02 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів - 36,61 грн., 3 % річних від прострочення сум боргу по тілу кредиту - 83,42 грн., 3 % річних від прострочення сум боргу по відсотках - 32,78 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмірне встановлений договором або законом. По даній справі позивач просить стягнути з відповідача за невиконання умов кредитного договору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що передбачено п. 8.3 договору та 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України, тоді як відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи, що пеня передбачена умовам договору, суд в частині стягнення 3 % річних відмовляє. Враховуючи вимоги законодавства України, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача мають бути задоволені частково. Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 58 643,18 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду відзив на позов, заперечень та доказів на підтвердження свої заперечень не надав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 2102,00 грн., дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial