Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з наданих житлово-комунальних послуг, та пов`язаних із цим пені, річних відсотків та інфляційних збитків. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг, що надає позивач. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Посилаючись положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та норми Цивільного кодексу України, позивач зазначає, що відповідач порушує їх вимоги, оскільки не проводить в повному обсязі оплату за надані йому житлово-комунальні послуги, внаслідок чого, має заборгованість в сумі 35 047 гривень 36 копійок. У зв`язку з цим, з урахуванням вимог статті 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості з урахуванням інфляційних збитків в сумі 14 140 гривень 25 копійок, розміру 3 % річних в сумі 3 157 гривень 39 копійок та пені в сумі 1 282 гривні 73 копійки. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій просив розглянути справу у його відсутності, підтримав позов, просив задовольнити його вимоги з викладених у ньому підстав та не заперечив щодо заочного розгляду справи. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду справи шляхом отримання судової повістки про виклик за адресою реєстрації місця свого проживання, не прибув в судове засідання і не повідомив суд про причини свого неприбуття, суд вважає причини неприбуття відповідача в судове засідання неповажними. Оскільки, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзив та представник позивача не заперечив проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується відповідним Свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.12.2009 року (а.с. 10). У зв`язку з цим, відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються позивачем за вказаною адресою. Оскільки, окремого договору про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладено, при вирішення даної цивільної справи, суд керується відповідними положеннями цивільного законодавства, що врегульовують правовідносини в сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 67 ЖК Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Нормою ст. 179 ЖК Української РСР передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 передбачають, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил). Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку; у разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством (ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно із наданого позивачем на підтвердження своїх вимог переліку сум по особовому рахунку № [NUMBER] відповідача, за вказаною адресою обслуговування станом на 01 лютого 2019 року виникла заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 31 163 гривні 88 копійок, яку станом на час постановлення судом рішення в повному обсязі не погашено (а.с. 7). Такі дії відповідача свідчать про те, що користуючись усіма наданими йому житлово-комунальними послугами, він неналежним чином та не у повному обсязі сплачує за їх споживання. Оскільки, відповідач не виконує положень наведених нормативно-правових актів, у зв`язку з чим, має заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог в цій частині. Одночасно, суд враховує, що відповідачем вже частково погашено заборгованість на суму 13 000 гривень 00 копійок, що підтверджується наданими ним фіскальним чеком від 30.07.2019 року і повідомленням про борг від 03.10.2019 року з відміткою про оплату (а.с. 33, 38). Натомість, позовні вимоги про стягнення інфляційних збитків в сумі 14 140 гривень 25 копійок, розміру 3 % річних в сумі 3 157 гривень 39 копійок та пені в сумі 1 282 гривні 73 копійки, задоволенню не підлягають як безпідставні та необґрунтовані. Зокрема, при обчисленні інфляційних збитків в сумі 14 140 гривень 25 копійок, розміру 3 % річних в сумі 3 157 гривень 39 копійок та пені в сумі 1 282 гривні 73 копійки, позивач використовував у математичних розрахунках загальну суму боргу в розмірі 35 047 гривень 36 копійок за період часу з 01.02.2016 року по 01.02.2019 року. Проте, судом достовірно встановлено, що боргу в розмірі 35 047 гривень 36 копійок - відповідач не мав. Згідно із наданого позивачем на підтвердження своїх вимог переліку сум по особовому рахунку № [NUMBER] відповідача, за вказаною адресою обслуговування станом на 01 лютого 2019 року виникла заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 31 163 гривні 88 копійок. Крім того, слід звернути увагу на той факт, що розмір боргу в сумі 31 163 гривні 88 копійок виник саме 01.02.2019 року. Тобто, за весь період часу з 01.02.2016 року по 01.02.2019 року загальна сума боргу була меншою ніж 35 047 гривень 36 копійок. Отже, використання в арифметичних рівняннях та застосування до визначення суми інфляційних збитків, розміру 3 % річних і пені, суми боргу в розмірі 35 047 гривень 36 копійок (яка не існувала станом на таку дату розрахунку) - є помилковим і хибним. Як наслідок, це призвело до невірного обрахування позивачем суми інфляційних збитків, розміру 3 % річних і пені, оскільки за основу розрахунків було використано суму неіснуючу на період розрахунку суму боргу, яка значно перевищувала фактичну суму боргу за період до 01.02.2019 року. Крім того, наданий відповідачем Договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 18 жовтня 2019 року, який він уклав із позивачем, суд не приймає до уваги і не використовує його зміст при постановлені даного рішення, оскільки сума заборгованості, яку стягує суд із відповідача, не охоплює періодом часу дату укладення зазначеного договору. Тобто, вказаний договір укладено між сторонами вже після того, як обраховано спірну заборгованість. До того ж, у даному договорі записано інший розмір заборгованості відповідача у сумі 24 018 гривень 84 копійки, ніж той, що доведений позивачем під час розгляду справи та встановлений судом в сумі 31 163 гривні 88 копійок без врахуванням суми боргу, що сплачена відповідачем станом на дату постановлення даного рішення. Таким чином, коли між сторонами не укладено договір про надання житлово-комунальних послуг та відповідач не виконує положень наведених нормативно-правових актів, у зв`язку з чим, має заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основної суми боргу з відрахуванням суми заборгованості, що сплачена відповідачем під час розгляду справи. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню. Також, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial