Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24 лютого 2020 року є власником квартири [ADDRESS] . Згідно п.19 договору купівлі-продажу квартири продавці зобов`язувалися в строк один місяць зняти з реєстраційного обліку [PERSON] , проте взятих на себе зобов`язань не виконали. У придбаній квартирі досі зареєстроване місце проживання [PERSON] . Відповідач у квартирі не проживає з моменту її придбання. Добровільно знятися з реєстрації місця проживання не бажає. Реєстрація місця проживання відповідача у його квартирі перешкоджає йому реалізувати своє право власності в повному обсязі, зокрема збільшує вартість оплати житлово-комунальних послуг та створює незручності при можливому відчуженні квартири. Ухвалою від 11 лютого 2021 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що у придбаній ним квартирі зареєстрований відповідач, онук однієї з колишніх власниць квартири. Під час укладання договору купівлі-продажу [PERSON] був присутній у нотаріуса та обіцяв виписатися добровільно з квартири, але не зробив цього. В зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований за вказаною адресою, він не має можливості переоформити рахунки на газ, воду. В квартирі відповідач не проживає і речей його там немає. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, зокрема через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, з`ясувавши обсатвини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що позивачу належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 24 лютого 2020 року, кладеним між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Загривою І.О. за реєстровим №101, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 201558943 від 24 лютого 2020 року. В квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] , про що свідчить адресна картка № 4018 від 28 січня 2021 року. Відповідно до п.19 договору купівлі-продажу квартири від 24 лютого 2020 року продавці зобов`язуються у строк 1 (один) місяць зняти з реєстраційного обліку [PERSON] . Факт непроживання відповідача у спірній квартирі підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які показали, що з моменту придбання позивачем квартири відповідач в ній не проживає. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним. За змістом ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.34, 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Статтею 156 Житлового кодексу передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таким чином, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає, не є членом сім`ї власника квартири - позивача, право власності [PERSON] , членом сім`ї якої (онуком) є відповідач, на вказану квартиру припинилося, а тому наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою. При цьому суд враховує вимоги ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони і не надав доказів, які спростовують доводи позивача. Враховуючи, що рестрація відповідача у належній позивачу квартирі перешкоджає останньому в повній мірі реалізувати свої права як власника майна, позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved