Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору у розмірі 22252,78 грн., а також понесений ними судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.03.2007 року між відповідачем та банком було укладено кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 7000 грн., зі сплатою за користування кредитом 36% річних. Договір укладено у формі заяви, Правил та Умов. Відповідач зобовязалася вносити платежі по кредитному договору щомісячно, проте таке зобовязання не виконала в результаті чого станом на 31.08.2013 року, утворилася заборгованість у розмірі 22252,78 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі і не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася. Справа розглядається за участю представника відповідача, який проти задоволення позову заперечує. Представник відповідача посилається на порушення банком умов договору та порядку нарахування заборгованості, при цьому ним не конкретизовано у чому саме полягають такі порушення. Представник відповідача визнає розмір заборгованості по тілу кредиту. Заборгованість в іншій частині, представник відповідача не визнав, вважає нараховану суму заборгованості завищеною і такою, що нарахована з порушенням встановлених сторонами відсоткових ставок. Заслухавши пояснення представника відповідача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником ЗАТ «ПриватБанк» (а.с. 13). 23.03.2007 року ЗАТ «ПриватБанк» та [PERSON] підписано заяву, згідно якої остання виявила бажання оформити на своє імя кредитку, зазначивши бажаний ліміт кредитної лінії 7000 грн. Підписуючи заяву, [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Базова процентна ставка, згідно заяви, - 3% на місяць. (а.с. 6) При цьому пунктом 5.5.1, узгоджених сторонами Умов та Правил, за несвоєчасне виконання умов договору [PERSON], було передбачено сплату підвищеної відсоткової ставки та додаткову комісію, що передбачені Тарифами. (а.с. 10) Згідно графи розрахунку «% ставка (прострочена заборгованість)», така процентна ставка становила 72% річних. (а.с. 4) Умовами та Правилами також було передбачено штраф за порушення [PERSON] строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів (п. 8.6). Штраф складається з фіксованої та процентної частини. Фіксована частина 500 грн., плюс 5% від суми позову. (а.с. 8) Виходячи з п. 6.5 Умов та Правил, [PERSON] зобовязалася погасити заборгованість по кредиту, відсотках, а також сплатити комісії, на умовах передбачених договором. (а.с. 8) Положення досліджених в судовому засіданні Умов та Правил, свідчать про те, що погашення кредиту, сплата відсотків і комісій, мали здійснюватись щомісячними платежами. (а.с. 7-10) Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] умов договору, банк звернувся до суду з позовом про стягнення нарахованої ними заборгованості, надавши суду розрахунок такої заборгованості, зроблений станом на 31.08.2013 року. (а.с. 4-5) Згідно розрахунку, заборгованість складається із заборгованості за відсотками, в тому числі і простроченими, - 14858,86 грн., штрафу 1535,85 грн. (виходячи з мов договору, 500 грн. становить фіксована частина штрафу, а 1035,85 - відсоткова), а також заборгованості за кредитом - 5858,07 грн. (а.с. 4-5) 23.12.2013 року, за клопотанням представника відповідача, у справі було призначено судово-економічну експертизу. Згідно ухвали, на вирішення експертизи було поставлено питання про правильність нарахування банком заборгованості по відсотках, відповідно до визначених сторонами договору відсоткових ставок та про реальний розмір заборгованості по кредиту, з урахуванням внесених [PERSON] сум, в рахунок сплати кредиту, відсотків, пені, штрафів, а також знятих нею коштів. (а.с. 38) 28.02.2014 року, експертом, на вирішення якого було поставлено вищевказані питання, надано суду повідомлення про неможливість надання експертного висновку, у звязку з тим, що не були задоволені його клопотання про надання документів [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». (а.с. 43) Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. В матеріалах справи міститься клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, що було направлене [PERSON] та банку. Дослідивши клопотання суд приходить до висновку, що основний пакет документів мало надати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Документи, що їх мала надати [PERSON] чітко не визначені і позначені як «інші, які підтверджують рух грошових коштів», тоді як документи, що їх повинен був надати банк чітко перераховані. (а.с. 40) Суд вважає, що банк володіє вичерпною інформацією про рух коштів по кредитному рахунку [PERSON] В свою чергу [PERSON] могла надати експерту квитанції про внесення коштів на кредитний рахунок або про зняття готівки, а також виписки по рахунку чи довідки про стан рахунку /заборгованості, у разі якщо вона такі отримувала від банку. В будь-кому разі, інформація, що могла бути встановлена з документів наданих [PERSON], міститься в кредитній справі, що її не надав банк. Суд також враховує, що експертиза призначалась за клопотанням представника відповідача, який не визнав позов в частині нарахування відсотків та штрафу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 60 ЦПК, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. В матеріалах справи міститься лише один розрахунок наданий позивачем. Заперечуючи проти нарахованих банком сум, відповідач (представник відповідача) свого розрахунку суду не надав. Враховуючи, що відповідач не володіє спеціальними економічними знаннями, представником відповідача було заявлено клопотання про призначення експертизи, для вирішення питання про правильність нарахування банком заборгованості по договору. Експертиза була призначена судом, проте банк не надав необхідні експерту документи, для проведення такої експертизи. За відсутності обґрунтованого висновку експерта, враховуючи не визнання відповідачем розрахунку, в частині нарахування відсотків та штрафу, за відсутності інших доказів, що підтверджують заборгованість [PERSON], суд приходить до висновку, що позов в частині нарахованих банком відсотків, в тому числі і прострочених, - не доведено. З цих самих підстав, суд вважає лише частково доведеним позов, в частині нарахування штрафу. Як уже було зазначено, штраф складається з фіксованої та відсоткової частини. Фіксована частина визначена договором в твердій грошовій сумі 500 грн., а тому може бути стягнута з відповідача на користь банку. В іншій частині позовних вимог, щодо стягнення штрафу, необхідно відмовити. При цьому суд вважає за необхідне визнати, що зазначені в розрахунку платежі, по яких нарахована заборгованість, були передбачені договором. Проте суд не володіє спеціальними економічними знаннями, тому не може брати на себе функцію перерахунку заборгованості, нарахованої по кредиту. Суд також вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, заборгованість по тілу кредиту, оскільки позов в цій частині визнано відповідачем. Представником відповідача не заявлялось клопотання про застосування строків позовної давності, щодо вимог банку. Відповідачем або її представником не оспорювались дати внесення платежів, зазначені у розрахунку. Виходячи з розрахунку, строк позовної давності не пропущено. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, заборгованість по кредитному договору №б/н від 23.03.2007 року, що становить 6358,07 грн. і складається із заборгованості по тілу кредиту 5858,07 грн. та штрафу (фіксованої частини, визначеної договором) 500 грн. У звязку із частковим задоволенням позову (28,6%), в порядку статті 88 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь позивача, пропорційна частина сплаченого ними судового збору, що становить 65,54 грн.

Outcome: partial