Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ «СК «АХА страхування» на його суму страхового відшкодування за договором добровільного страхування у розмірі 49642 грн. та витрати повязані зі сплатою судового збору. Позивач та його представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили стягнути з ПАТ «СК «АХА страхування» суму страхового відшкодування за договором добровільного страхування у розмірі 49642 грн. та витрати повязані зі сплатою судового збору. Представник відповідача ПАТ «СК «АХА страхування» в судове засідання не зявився проте надав заперечення на позов, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову /Т.1 а.с. 170-171/ Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню на наступних підставах. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як у межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Згідно вимог ст. 61 УПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20.05.2014 року /Т.1 а.с. 85/, 16.05.2014 року о 07-20 годині, в м. Мелітополь по вул. Фрунзе, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], під час маневрування і повороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого скоїв зіткнення з рухаючимся в попутному напрямку зліва автомобілем Шкода Рапід д/н [NUMBER], чим порушив п. 10.1 ПДР. В результаті ДТП автомобілі пошкоджені, потерпілих немає. В звязку з чим [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Автомобіль Шкода Рапід, д/н [NUMBER], належить на праві приватної власності [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу./Т.1 а.с. 6/ Внаслідок вищевказаної ДТП автомобілю Шкода Рапід, д/н [NUMBER], завдано технічних пошкоджень. Вартість відновлювального ремонту згідно звіту про оцінку становить 167637,20 грн. Однак ринкова вартість зазначеного автомобіля на момент ДТП становила 166358,96 грн. Тобто розмір матеріального збитку, що нанесений власнику автомобіля Шкода Рапід, д/н [NUMBER], становить 166358,96 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою яка її завдала. Згідно з абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відщкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ від 04.06.2014 року № 6-49цс14, відповідно до якої власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, зокрема й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала цю шкоду, у загальному порядку. Однак як вбачається з п. 3.7 звіту № 130 від 07.07.2014 року ремонтувати ТЗ економічно недоцільно /Т. 1 а.с. 18-19/. Отже розмір завданої шкоди та страхового відшкодування розраховується відповідно до норм ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 2 ст. 30 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до зобовязуючої пропозиції, яка була дійсна до 04.08.2014 року пошкоджений Автомобіль Шкода Рапід, д/н [NUMBER] могли купити за 116000,00 грн. Тобто ринкова вартість ТЗ після ДТП складає 116000,00 грн. /Т.1 а.с. 14/ Оскільки питання визначення вартості залишків ТХ нормативно не врегульовано, а основним принципом оцінки майна є визначення попиту та пропозиції на ринку, тобто встановлення ринкової вартості. Згідно національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», який затверджений постановою КМУ від 10 вересня 2003 року № 1440: - оцінка майна проводиться з дотриманням принципів корисності, попиту і пропонування, заміщення, очікування, граничної продуктивності внеску, найбільш ефективного використання Таким чином, розмір страхового відшкодування є різницею між ринковою вартістю ТЗ до та після ДТП та складає 50358,96 грн. (166358,96 грн. 116000,00 грн.) Вказана сума у розмірі 50358,96 грн. була повістю сплачена на користь позивача, що визнається сторонами та не підлягає доказуванню в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України. 23.07.2014 року був складений страховий акт № 1.102.14.01048/VESKO21538. Таким чином, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки відповідачем було в повному обсязі здійснено страхове відшкодування, передбачене чинним законодавством України. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

Outcome: dismissed