Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом вказуючи, що 25.04.2018 року [PERSON] подав до АБ «УКРГАЗБАНК» Заяву-анкету на отримання кредиту для отримання споживчого кредиту за програмою «Тепла оселя» у розмірі 49 500 грн., строком на 36 місяців, для придбання вікон з двокамерними енергоефективними склопакетами (енергозберігаючим склом), за урядовими програмами з енергоефективності, затвердженими Постановою КМУ від 01.03.2010 року № 243, від 17.10.2011 року № 1056 (із змінами та доповненнями), а також надано рахунок № 27 від 25.04.2018 року ФОП [PERSON] . Того ж дня було складено паспорт споживчого кредиту за програмою «ТЕПЛА ОСЕЛЯ». 26.04.2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 1386/04/2018/0268 на приєднання до Правил надання та обслуговування кредитів за програмою «Тепла оселя» в АБ «УКРГАЗБАНК» (кредитний договір), згідно з яким Відповідач приєднався до Правил надання та обслуговування кредитів за програмою «Тепла оселя» в АБ «УКРГАЗБАНК». У відповідності до п.п. 1.1., 1.2., 1.4. Правил - вони регулюють відносини між банком та позичальниками, з якими укладено відповідний договір на приєднання до Правил надання та обслуговування кредитів за програмою «Тепла оселя» в АБ «УКРГАЗБАНК» та містить посилання на ці Правила. Укладенням Договору позичальник підтверджує своє ознайомлення та повну, безумовну і остаточну згоду з усіма умовами Правил, а також своє волевиявлення стосовно приєднання до Правил. У відповідності до п.п. 1.1.-1.2., 1.3.1., 1.4.-1.4.2. договору та п.п. 3.7.-3.12. Правил банк надав відповідачу кредит у сумі 49 500,00 грн. на строк з 26.04.2018 року по 25.04.2021 року на умовах здійснення [PERSON] погашення кредиту у відповідності з графіком зменшення заборгованості по кредиту, встановленим у Додатку № 2 до цього Договору, та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 1 816,00 грн. щомісячно з 1-го по 10-е число кожне місяця шляхом внесення коштів на Рахунок кредиту. При цьому, позичальник зобов`язався сплатити банку проценти за користування кредитними коштами за весь термін фактичного користування кредитом: за користування кредитними коштами у межах терміну кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 17,50 % річних та є фіксованою, користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим Договором, процентна ставка встановлюється у розмірі 30,00 % річних та є фіксованою. Банк виконав перед відповідачем взяті на себе зобов`язання за Договором, надавши останньому кредит у розмірі 49 500,00 грн., [PERSON] , в свою чергу, зобов`язання за Договором належним чином не виконує та систематично порушує його умови. Станом на 14.01.2021 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 18060,16 грн. Добровільно відповідач розрахуватись не бажає. Зважаючи на вищевикладене, позивач просив суд стягнути вказану заборгованість з відповідача та покласти на останнього судові витрати у справі. Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив не подав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ухвали Білозерського районного суду Херсонської області від 03 листопада 2020 року у вказаній справі було відкрито провадження призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно наданої копії Статуту АБ «УКРГАЗБАНК», позивач є фінансовою установою. 25.04.2018 року [PERSON] було подано до АБ «УКРГАЗБАНК» Заяву-анкету на отримання кредиту для отримання споживчого кредиту за програмою «Тепла оселя» у розмірі 49 500 грн. за урядовими програмами з енергоефективності, затвердженими Постановою КМУ від 01.03.2010 року № 243, від 17.10.2011 року № 1056 (із змінами та доповненнями), а також надано рахунок № 27 від 25.04.2018 року ФОП [PERSON] . В той же день було складено Паспорт споживчого кредиту за програмою «ТЕПЛА ОСЕЛЯ» 26.04.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 1386/04/2018/0268 на приєднання до Правил надання та обслуговування кредитів за програмою «Тепла оселя» в АБ «УКРГАЗБАНК», згідно з яким відповідач приєднався до Правил надання та обслуговування кредитів за програмою «Тепла оселя» в АБ «УКРГАЗБАНК». Відповідно до ст. 634 ЦК України, п.п. 1.1., 1.2., 1.4. Правил, укладенням договору [PERSON] підтвердив своє ознайомлення та повну, безумовну і остаточну згоду з усіма умовами Правил, а також своє волевиявлення стосовно приєднання до Правил. У відповідності до п.п. 1.1.-1.2., 1.3.1., 1.4.-1.4.2. договору та п.п. 3.7.-3.12. Правил, позивач надав позичальнику кредит у сумі 49 500,00 гри. на строк з 26.04.2018 року по 25.04.2021 року на умовах здійснення [PERSON] погашення кредиту у відповідності з графіком зменшення заборгованості по кредиту, встановленим у Додатку № 2 до цього Договору, та сплати процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 1 816,00 грн. щомісячно з 1-го по 10-е число кожне місяця шляхом внесення коштів на Рахунок кредиту. При цьому, позичальник зобов`язався сплатити банку проценти за користування кредитними коштами за весь термін фактичного користування кредитом: за користування кредитними коштами у межах терміну кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 17,50 % річних та є фіксованою, користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим Договором, процентна ставка встановлюється у розмірі 30,00 % річних та є фіксованою. На виконання пункту 1.5. Договору, позивач виконав перед відповідачем взяті на себе зобов`язання за Договором, надавши 26.04.2018 року останньому кредит у розмірі 49 500,00 грн., що підтверджується: -випискою по рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), -платіжним дорученням № TR.6870972.9969.10107 від 26.04.2018 року -накладною № 27/2018-4 від 27.04.2018 року ФОП [PERSON] . Відповідач, в свою чергу, зобов`язання за Договором належним чином не виконує та систематично порушує його умови. Так, за період з 11.04.2020 року по 14.01.2021 року Відповідач постійно допускав прострочення щомісячної сплати кредиту згідно умов договору та 16.10.2020 року не здійснив погашення боргу по кредиту у розмірі 15 902,15 грн., за період з 16.10.2020 року по 14.01.2021 року відповідач не погасив Позивачеві заборгованість по нарахованим процентам за користування кредитними коштами у розмірі 1 403,85 грн. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно розрахунку заборгованості, внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором, останній має заборгованість перед позивачам станом на 14.01.2021 року в сумі 18 060,16 грн., яка складається з наступного: -заборгованість по кредиту - 15 902,15 грн., -заборгованість по нарахованих, але не сплачених процентах за користування кредитом за період з 26.04.2018 року по 15.10.2020 року - 1 403,85 грн., -сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту - 569,62 грн., -сума індексу інфляції простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом - 31,05 грн., -сума 3 % річних, нарахованим в порядку ст. 625 ЦК України, за несвоєчасну сплату кредиту - 143,01 грн., -сума 3 % річних, нарахованим в порядку ст. 625 ЦК України, за несвоєчасну сплату нарахованих, але не сплачених процентів кредиту - 10,48 грн. На виконання вимог ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», 09.09.2020 року позивач направив на адресу відповідача письмову вимогу про дострокове повернення кредиту, яку [PERSON] отримав 16.09.2020 року, але дана вимога останнім була проігнорована. Таким чином, у позивача виникло право звернути стягнення кредитної заборгованості за договором з відповідача в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів укладеного між сторонами договору, наявності заборгованості по ньому, і з урахуванням того, що відповідачем заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку не сплачена, вона підлягає стягненню у судовому порядку, а отже вимоги позивача є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2 270,00 грн.

Outcome: approved