Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №7621, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем 11.07.2017 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, 11.07.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис №7621, за яким стягнуто з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 109 281,36 грн. Постановою державного виконавця Ужгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Гусєва О.О. від 23.10.2017 року було відкрито виконавче провадження №54934764 з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. Вважає, що приватний нотаріус вчинив виконавчий напис з порушенням діючого законодавства, а саме без дотримання вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та п.п. б) ч. 2 п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, на підставі документів, що не свідчили про безспірність заборгованості; узгодження з позивачем неустойки (штрафів) не було та вимоги заявлені понад загальну і спеціальну позовну давність. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з наведених в позові підстав, просив задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Надав відзив на позов, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 01.12.2006 року, [PERSON] 01.12.2006 року отримав кредит у розмірі 1000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний договір, укладений між позивачем та банком передбачає зобов'язання боржника повернути кредитні кошти. З огляду на те, що договір не був виконаний достроково, розірваний чи змінений, а також на те, що договір не виконувався належним чином, він продовжує діяти і до сьогодні. Оскільки, грошові кошти не були повернуті банку, то в зв'язку з цим було вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості на суму 41147,30 доларів США, яка виникла станом на 31.05.2017 р. Виконавчий напис містить необхідну інформацію відповідно до діючого законодавства. Згідно з п.4 гл. 16 Наказу МЮУ від 22.02.2012 року №296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» виконавчий напис має містити дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис. Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Банк, звернувшись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, реалізував своє право на захист свого цивільного права, при цьому факт визнання заборгованості або наявності заперечення боржника щодо розміру або порядку стягнення заборгованості не впливає на визначення безспірності заборгованості за наявності переліку документів, які передбачені законодавством. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень переліку за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20.05.2015, справа №6-158цс15. У судове засідання приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. У судове засідання представник третьої особи - Державний виконавець Ужгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Гусєв Олександр Олександрович не з'явився, про час та місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений, причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.03.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № MKZ7au04520269, відповідно до умов якого позивач отримав кредитні кошти у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 5 837,00 доларів США на купівлю автомобіля, а також у розмірі 1517,52 доларів США на сплату страхових платежів на строк до 04.03.2011 року. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 137,92 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. 11 липня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7621, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 109 281,36 грн. Так, відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1, 3.3. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.2, 3.5 глави 16 Порядку). Згідно з п. 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вищезазначеного Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно з ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доводи відповідача про те, що безспірність заборгованості підтверджена належними доказами, не можуть бути взяті до уваги, враховуючи наступне. Як зазначалось вище, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до п. 3.4 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Із заявою про вчинення виконавчого напису ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до нотаріуса 11 липня 2017 року. З копій кредитного договору вбачається, що кредит надано на строк до 04.03.2011 року. Відповідачем, при поданні заяви про вчинення виконавчого напису, ставилась вимога про стягнення коштів за кредитним договором, станом на 31.05.2017, тобто більше ніж через шість років після закінчення строку кредитування, а отже, виконавчий напис від 11 липня 2017 року, у порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат», було вчинено після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про відсутність у приватного нотаріуса законних підстав для посвідчення виконавчого напису та про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі по 320,00 грн. з кожного. На підставі та

Outcome: approved