Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що між ЗАТ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/№ від 07.05.2011 року. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, не надавав коштів на погашення кредиту та станом на 31.12.2014 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 6672,05 грн., що складається з: заборгованості за кредитом -3182,78 грн.; процентів за користування кредитом - 1995,36 грн.; 700 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; штраф (фіксована складова) -500 грн.; штраф ( процентна складова) - 293,91 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу і судовий збір. В судовому засіданні 10.08.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні 10.08.2015 року позов визнав частково. Не згоден з сумою боргу, так як не всі платежі включені. В судове засідання 16.09.2015 року сторони не з'явилися. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. На позові наполягає. Відповідач про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача повідомив про зайнятість в інших процесах. Документів на підтвердження цього не надав. Більш того, дата засідання була узгоджена зі сторонами 10.08.2015 року і про зайнятість представник не повідомляв. Тому суд вважає, що відповідач та його представник не з'явилися в судове засідання без поважної причини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що між ЗАТ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/№ від 07.05.2011 року. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам'яткої клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами складає між ним та банком договір. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання та автоматично пролонгується на той же строк у тому разі, якщо кожна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору. Розмір заборгованості підтверджується наданим до позову розрахунком. Відповідно до ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем на підтвердження своїх заперечень проти позову, неправильного розрахунку, невключення платежів до розрахунку жодного доказу не надано. Ним не підтверджено, що він здійснював платежі, які не враховані банком. Свого розрахунку, який спростовував би розрахунок банку, позивачем також не надано. Згідно з п. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно статтям 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Таким чином, позов обґрунтований та доведений, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved