Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], мотивуючи тим, що з грудня 2002 року він є власником квартири [ADDRESS]. З 05 березня 2011 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] У червні 2014 року до нього звернулась дружина із проханням зареєструвати її доньку [PERSON] в його квартирі, на що він дав згоду. Подружнє життя з [PERSON] не склалося і їх шлюб 17 липня 2015 року було розірвано. Відповідачка була зареєстрована в квартирі, однак фактично в ній ніколи не проживала. Добровільно знятись з реєстраційного обліку вона не погодилась. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена через періодичне видання газети «Вісті Придніпров'я», оскільки місце мешкання її не відоме. На підставі ч.9 ст.74 ЦПК України після опублікування оголошення в пресі відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухав доводи позивачів, покази свідків, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27.12.2002 року (а.с.13). 05 березня 2011 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON]. (а.с.8). На прохання дружини [PERSON]. позивач у належній йому квартирі [ADDRESS] 20 червня 2014 року зареєстрував її доньку [PERSON] (а.с.16). 17 липня 2015 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції шлюб між позивачем та [PERSON].був розірваний (а.с.11). Як зазначив позивач в судовому засіданні відповідачка в належній йому квартирі фактично ніколи не проживала, а була лише зареєстрована. Після розірвання шлюбу з [PERSON]., просив відповідачку знятись з реєстраційного обліку, однак отримав відмову. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи зі змісту вказаної норми права, позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, до якого вона вселились як член сім'ї, повинен довести, що протягом як мінімум одного року колишній член сім'ї без поважних причин не проживає в житловому приміщенні. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підтвердження не проживання відповідача протягом року в квартирі [ADDRESS] позивачем були надані акти обстежень: від 12.11.2015 року, від 26.01.2016 року, від 05.04.2016 року, від 04.06.2016 року, в яких зазначено, що підчас обстеження квартири встановлено, що відповідачка не проживає за спірною адресою з червня 2015 року. Її особистих речей в квартирі не має та де вона фактично мешкає невідомо. Дані обставини також узгоджуються з показами свідків допитаних в судовому засіданні. Так свідок [PERSON] показала, що відповідачка не мешкає за спірною адресою з літа 2015 року, оскільки знайшла чоловіка та планувала жити з ним. Свідок [PERSON] показав, що жив за спірною адресою з грудня 2015 року та до початку літа 2016 року. За цей час в квартирі відповідачку ніколи не бачив. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved