Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

\~Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить зобовязати [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з сином - [PERSON], [INFO]; встановити [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], а саме: першу та третю суботу кожного місяця з 09-00 години до 21-00 години, другу та четверту неділю кожного місяця з 09-00 години до 21-00 години, з обовязковим поверненням дитини до місця постійного проживання, кожний вівторок та четвер з 18-00 до 21-00 прогулянки з дитиною та у святкові дні з 09- 00 години до 21-00 години за місцем постійного проживання дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 07.06.2013р. по 15.06.2015р. перебував у шлюбі з [PERSON], від якого народився син - [PERSON], [INFO], який був зареєстрований за місцем реєстрації його мами: [ADDRESS]. Сімейні відносини між сторонами не склалися, постійно виникали суперечки щодо поглядів на життя, які посилилися після народження дитини. Приблизно через місяць після народження сина вони почали проживати окремо один від одного, але позивач систематично кожного дня навідував свого новонародженого сина, ходив з ним на прогулянки, піклувався ним. Коли синові виповнився один рік, позивач організовував прогулянку до зоопарку, прогулянку на новорічну ялинку на Новий рік 2015, інші подорожі. Син пізнає позивача як свого батька, завжди радіє кожній їх зустрічі. З моменту народження сина [PERSON] повністю забезпечував його дитячим харчуванням (виробництва Нутрилон), підгузками Раmpers, сам змайстрував дитяче ліжко, відшкодував вартість нової колиски, що підтверджується наданими фотографіями. Наприкінці грудня 2015 року відповідач вийшла заміж вдруге та з цього моменту повністю забороняє позивачеві спілкуватися із сином [PERSON], полишає можливості виховання спільної дитини, хоче, щоб [PERSON] знав її нового чоловіка як єдиного батька. Діями [PERSON] на даний час позивача повністю полишено можливості спілкуватись із малолітнім сином та приймати участь в його вихованні, в результаті чого в новому році він жодного разу не бачив свого сина. На даний час [PERSON] повністю відмовляється від забезпечення дитини з боку позивача, окрім отримання аліментів на сина, які присуджені судом. Позивач намагається налагодити нормальний звязок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, прохаючи суд встановити порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON], [INFO], визначивши час: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 16-00 години до 18-00 години у присутності матері дитини [PERSON], просив їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду письмові заперечення проти первинних позовних вимог. Представник відповідача не заперечувала проти задоволення уточнених позовних вимог, зазначивши, що відповідачка не створювала перешкод для участі у вихованні та вільному спілкуванні позивача з сином. Представник третьої особи Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та висновок щодо встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], при винесенні рішення просили врахувати інтереси дитини. Суд, вислухавши думку сторін та їх представників, дослідивши надані суду та долучені до матеріалів справи письмові докази, приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення уточнених позовних вимог, виходячи з наступних обставин. У відповідності до ст.ст.\~11,60 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2013 року до 15.06.2015 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-ВЛ №358904 від 17.05.2014 року, який мешкає разом з матірю - відповідачкою у справі за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 15 червня 2015 року шлюб між сторонами був розірваний, присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі\~\~ 1000 гр. кожного місяця , які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 06 травня 2015 р. до\~ досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання у розмірі 1000 гр. кожного місяця, до досягнення дитиною, [PERSON], [INFO] трьох років, починаючи з 06 травня 2015 року. Рішенням апеляційного суду харківської області рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15 червня 2015 року було змінено, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON]\~ [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі\~\~ 800 гр. кожного місяця, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 06 травня 2015 р. до\~ досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання у розмірі 500 гр. кожного місяця, до досягнення дитиною, [PERSON], [INFO] трьох років, починаючи з 06 травня 2015 року. Копії поштових переказів, що містяться в матеріалах справи, свідчать про сплату аліментів у розмірі на імя відповідача, згідно рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15.06.2015 р. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України\~встановлено мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до\~ст. 159 СК України\~якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Управлінням служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради 27 травня 2016 року надано висновок №326 щодо встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] З вказаного висновку вбачається, що згідно з довідкою, наданою ДОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня № 19» від 23.05.2016 року, де [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря-невролога, за станом здоровя дитина потребує домашнього догляду та охоронного режиму, постійного присутності матері, негативно реагує на оточуючих. Згідно до акту обстеження житлово-побутових умов за місцем реєстрації та мешкання позивача від 21.03.2016 року, за даною адресою для дитини створено належні умови для перебування або проживання. [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно. Згідно з довідкою, наданою КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» від 22.03.2016 року, на диспансерному та профілактичному обліку [PERSON] не перебуває. Питання щодо встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON], [INFO], додатково було розглянуто на Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, в результаті чого наданий висновок про доцільність встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON], [INFO], визначивши час: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 16-00 години до 18-00 години у присутності матері дитини [PERSON]. Відповідно до ч. 1, 2ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Право на виховання дитини - це особисте немайнове право батьків. Воно є таким, що тісно пов'язане з особою. Батьки не можуть бути позбавлені цього права не інакше як за рішенням суду. Право батьків на виховання дитини включає: право на особисте виховання; право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства; право вимагати невтручання у здійснення батьками права на виховання дитини (ст. 5 СК України); право на захист порушеного права на виховання дитини (ст. ст.18,158,159,162,163 СК України). Закріплення права батьків та дитини на спілкування у чинному законодавстві України відповідає світовим стандартам захисту прав дитини. Стаття 9 Конвенції прав дитини передбачає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічні положення містяться у ст.ст.14,15 Закону України «Про охорону дитинства». Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Таким чином, враховуючи право [PERSON], визначене діючим законодавством України, на участь у вихованні сина, його щире намагання зберегти та підтримувати сталі стосунки з малолітнім сином, а також відсутність заперечень з боку відповідача проти визначеного у висновку Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради поряду участі [PERSON] у вихованні сина, суд з урахуванням встановлених обставин справи та приведених норм закону, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved