Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати заповіт [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І. від 15.11.2017 року, зареєстрований за №4413 на користь [PERSON] недійсним. В обгрунтування позову покликається на те, що він є рідним братом [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року. Після її смерті він є спадкоємцем другої черги за законом, оскільки спадкоємці першої черги відсутні. Він звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І., однак йому було відмовлено, посилаючись на те, що заведена спадкова справа №33/2017 від 07.12.2017 року та зареєстровано заповіт від імені [PERSON], [INFO], посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І. 15.11.2017 року за реєстровим №4413. Заповіт складено на користь [PERSON], яка є його колишньою дружиною та постійно проживає в Республіці Білорусь. Протягом тривалого часу його сестра хворіла на подагру, а в останній період свого життя (протягом трьох місяців) в неї було захворювання - рак грудей. Внаслідок захворювання сестра не могла самостійно володіти руками та протягом останніх місяців життя не могла володіти ні лівою, ні правою рукою, вона не могла самостійно тримати ручку, виделку, а в подальшому навіть піднімати руку. Окрім цього зазначив, що впродовж одинадцяти років разом з померлою [PERSON] проживала його донька [PERSON], [INFO] та сестра неодноразово зазначала, що все її майно буде належати їй, оскільки вона фактично проживала та виховувалась нею. Після виїзду [PERSON] за кордон на постійне проживання до Іспанії, його сестра неодноразово запитувала його на кого скласти заповіт, однак він ніколи не хотів на неї впливати та завжди говорив, що це її воля. Незадовго до смерті [PERSON] повідомила його, що буде складати заповіт на [PERSON], його дочку від першого шлюбу. У зв'язку з наведеним він вважає, що складений приватним нотаріусом Мірчук Л.І. заповіт не відповідав волевиявленню [PERSON], оскільки остання не хотіла укладати заповіт на його колишню дружину [PERSON] 01.06.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач [PERSON] зазначила, що позивач це її колишній чоловік, а померла [PERSON] його рідна сестра, з якою в неї склались нормальні, дружні стосунки, які вони підтримували до самої її смерті. Вона часто приїжджала з Білорусії, привозила їй продукти, останні тижні до її смерті вона проживала разом з нею, обходила її і поховала за свої особисті кошти. Неправдивими є в позовній заяві твердження позивача про те, що [PERSON] не могла укласти заповіт на її користь, оскільки перебувала з нею в неприязних стосунках, оскільки у самого позивача з померлою були неприязні стосунки та вони не спілкувались, не могли знайти спільної мови, він ніколи не цікавився ні своїми дітьми, ні сестрою, вів аморальний спосіб життя, зловживав спиртними напоями. Щодо твердження позивача, що заповіт не відповідає волевиявленню [PERSON], оскільки остання не хотіла укладати і ніколи б не склала заповіт на неї, відповідач вважає, що такі є голослівними і абсолютно не відповідають дійсності та нічим не підтверджені, оскільки позивач не знав про наміри своєї сестри, так як з нею не спілкувався. Також зазначила, що [PERSON] сама попросила її звернутись до нотаріуса Мірчук Л.І. та закликати її додому, тому вона виконала її прохання. Нотаріус пояснила, що для дарування будинку, як спочатку хотіла [PERSON], необхідно упорядкувати всі документи, тоді нотаріус залишилась один на один з [PERSON], після чого остання сказала їй, що зробить заповіт на неї, а також довіреність на підготовку всіх необхідних документів. Окрім цього зазначила, що заповіт складався та зачитувався у її відсутності та в присутності осіб, яких назвала сама заповідачка, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У зв'язку з наведеним, відповідач просить відмовити в позові, вважає такий безпідставним. 11.06.2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що відповідач є його колишньою дружиною, з якою він не спілкується та повідомив, що обставини які описує відповідач у відзиві на позовну заяву є неправдивими, оскільки відповідач ніколи не спілкувалась з його померлою сестрою та останні два тижні вона не піклувалась про неї. Також зазначив, що неправдивими є доводи відповідача щодо способу його життя та стосунків з сестрою, оскільки він з своєю померлою сестрою перебував в тісному сімейному контакті, вони спілкувались та він постійно їй допомагав. В судовому засіданні позивач [PERSON] будучи допитаним судом в якості свідка на підставі ст.92 ЦПК України повідомив, що він є рідним братом [PERSON], яка померла [INFO] року. Відповідач по справі це його колишня дружина, з якою він розлучився близько тридцяти років тому, вона ніколи після розлучення в Україні не проживала і до спадкодавця не має жодного відношення. Коли він дізнався, що заповіт складений на неї, то здивувався, оскільки рідна сестра ніколи з нею не спілкувалася. Окрім цього, зазначив, що заповіт складений несправедливо, оскільки його сестра добре знала відповідача, вона її ненавиділа, коли вони ще жили разом, відповідач виганяла сестру з дому, дозволяла собі неприпустимі речі по відношенню до їхньої покійної матері, з відповідачем ніхто не спілкувався. З померлою сестрою він жив добре, у них були дружні, родинні відносини, те що вони не спілкувались близько двох років є неправдою, його сестра мала прикрий характер. Її чоловік помер, а вона була гіпертоніком, в неї були проблеми з тиском, останні 2 роки в неї була «подагра», а останні шість місяців вона заговорювалась, по п'ять разів питала, чи це він прийшов. Він пропонував їй лікуватися, вона казала, що в неї рак та відмовлялася, він пропонував їй гроші на лікування. 26.06.2016 року в нього стався інфаркт, він лежав в реанімації дванадцять днів, на 4-5 день з'явилась відповідач, вона прийшла з сином, він здивувався, що вони приїхали з Білорусії, однак син проговорився, що вони приїхали на похорон, думали що він помре. Коли приїхала відповідач, вона жила в м. Стрию в батька, сестри, подруги. Згодом вона прийшла до його сестри [PERSON] та казала, що немає де жити і ночувала 2-3 дні в неї. Окрім цього, зазначив, що перед смертю сестри відповідач знову приїхала, коли він ходив до сестри, то двері були зачинені та на четвертий день приїхала нотаріус. Він не міг в цей час потрапити до помешкання сестри та навідати її. Відповідач проживала з його сестрою, однак він не знає, чи доглядала вона її протягом останніх двох тижнів, оскільки двері були зачинені. Відповідач закрила сестру в будинку та нікому не давала ключі від нього, якими препаратами лікувалась його сестра перед смертю та хто викликав лікаря онколога [PERSON], він також не знає. За 5-6 днів до смерті його сестри, він спілкувався з лікарем та дізнався, що той безсилий. Окрім цього, зазначив, що його молодша донька [PERSON] з шести років проживала з його померлою сестрою, всього близько десяти років, а згодом поїхала в Іспанію, всі знали, що вона спадкоємиця його сестри. Спочатку сестрі не подобалось, що його донька виїхала за кордон, але вона змирилась, сестра також хотіла щоб [PERSON], його інша донька приїхала, щоб з нею поспілкуватись. Зазначив, що від першого шлюбу з [PERSON] в нього народилось двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] Від другого шлюбу у нього народилась донька [PERSON], [INFO] [PERSON] удочерив другий чоловік відповідача [PERSON] і вона змінила по-батькові на «[PERSON]». Останні п'ять років за його померлою сестрою ніхто не доглядав, вона сама себе обслуговувала, він бував у неї по п'ять разів в тиждень, останній час вона замовляла їжу з кафе. Окрім цього зазначив, що відповідач чинила тиск на його сестру, у зв'язку з чим він звертався в Стрийський ВП ГУ НП у Львівській області з заявою щодо вчинення відповідачем та нотаріусом шахрайський дій, оскільки заповіт був складений не по волі сестри, про що йому повідомили свідки [PERSON] та [PERSON], що були присутні при складенні заповіту, однак йому було відмовлено. Відповідач виганяла його з хати та відмовлялась з ним розмовляти, а син погрожував йому. Окрім цього зазначив, що померла [PERSON] з чоловіком проживали в м. Моршині в будинку, який будували його батьки, дітей у його сестри не було, а в 90-х роках помер її чоловік, з того часу вона проживала одна, а він проживав поруч в сусідньому будинку з дружиною [PERSON], за сестрою доглядала соціальна працівниця. Зазначив, що він претендує на спадщину своєї сестри, оскільки перед смертю сестра почувала себе погано та не усвідомлювала, що робить, заповіт мала намір скласти на його дітей, а не на відповідача по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні будучи допитаною в якості свідка на підставі ст.92 ЦПК України пояснила, що вона дійсно проживала з позивачем близько дванадцяти років, від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей, однак в 1990 році вони розлучились. Дочка [PERSON] не була усиновлена, але оскільки батько ніколи не цікавився нею, жодної матеріальної допомоги не давав, то [PERSON] змінила прізвище та по-батькові на «[PERSON]», а саме по батькові вітчима, який її виховував. З заявою про стягнення аліментів вона не зверталась, оскільки допомагали батьки позивача, вони спільно побудували будинок, який позивач обіцяв віддати дітям. В 2000 році вона з дітьми виїхала проживати в Білорусію, однак щороку приїжджала до свого батька, який проживає з її братом в м. Стрию. Окрім цього зазначила, що з померлою [PERSON] вони завжди підтримувала дружні відносини, її син навчався в школі в м. Моршин, де працювала [PERSON] З померлою сестрою позивача проживала його донька [PERSON], яка після закінчення школи поїхала жити до своєї матері в Іспанію, спочатку вона телефонувала до [PERSON], а згодом перестала. Зазначила, що з 2011 року [PERSON] перестала працювати, але займалась викладацькою діяльністю вдома. Останні п'ять років відповідач жодного разу не заходив до сестри, оскільки він продав батьківську земельну ділянку, а кошти від продажу привласнив собі, у зв'язку з чим вони близько двох років з сестрою не розмовляли. Останні п'ять років [PERSON] хворіла, була гіпертоніком, а згодом захворіла на подагру та рак, про що позивач не знав, оскільки вона цей факт приховувала. З [PERSON] вона постійно спілкувалась по телефону, а в 2016 році, коли у позивача був інфаркт, [PERSON] зателефонувала їй та повідомила про це, у зв'язку з чим вона приїхала та провідувала його, в цей час два тижні проживала у сестри позивача. В 2016 році [PERSON] питала в неї, як діти ладнають та казала, що хоче будинок записати на них двох, на що вона їй відповіла, що це її воля, як вона вирішить так і буде. В жовтні 2017 року коли вона подзвонила, то [PERSON], та повідомила, що погано себе почуває, а в листопаді 2017 року вона погано говорила, казала, що не встає та повідомила, що в неї онкологічне захворювання. 9-10 листопада 2017 року вона приїхала до [PERSON], будинок не був закритий, двері були постійно відкриті, соціальна працівниця зранку її відкривала, а ввечері закривала. Після того як вона приїхала, просила чотири дні позивача щоб він зайшов до своєї сестри та на четвертий день він прийшов, вона вийшла на кухню та коли повернулась, його вже не було. Окрім цього вона ходила в лікарню, зокрема до лікаря [PERSON], який повідомив, що у [PERSON] остання стадія раку, також вона чула, як хірург повідомив завідуючого, що у хворої також подагра, яку складно лікувати. Після цього, коли вона приїхала до будинку, то [PERSON] повідомила, що хоче укласти договір дарування на її доньку [PERSON] та попросила, щоб вона підійшла до нотаріуса [PERSON] [PERSON] звернувшись до нотаріуса Мірчук Л.І. їй стало відомо, що потрібно робити нові документи, окрім цього нотаріус зазначила, що хотіла б поговорити з спадкодавцем. Коли приватний нотаріус Мірчук Л.І. приїхала до будинку, при їхній розмові вона не була присутня, після того [PERSON] повідомила їй, що документи для договору дарування не годяться, однак вона зможе скласти на неї заповіт та генеральне доручення. Через два дні знову приїхала приватний нотаріус Мірчук Л.І., щоб оформити заповіт, однак стало зрозуміло, що [PERSON] не зможе розписатись та було вирішено запросити двох свідків та людину, яка зможе за неї розписатись, у зв'язку з чим вони подзвонили до [PERSON], [PERSON], [PERSON] Після цього нотаріус забрала документи та поїхала оформляти заповіт, а після обіду приїхала з готовими документами. Коли прийшли всі свідки, вона при цьому не була присутня, було складено заповіт, згодом всі свідки пішли, а [PERSON] ще залишилась. Окрім цього зазначила, що вона, проживаючи у [PERSON], доглядала за нею, перев'язувала груди, робила масажі, годувала та мила її, також їй допомагали [PERSON] та [PERSON] Зазначила, що [PERSON] була при своєму розумі, вона хотіла щоб приїхала [PERSON], однак зателефонувавши до неї, вони довідались, що та не зможе приїхати, оскільки у неї троє малолітніх дітей, у зв'язку з чим сестра позивача запропонувала укласти генеральне доручення для упорядкування документів та заповіт на неї. 15.11.2017 року зранку близько 10 год. до укладення заповіту, приїжджала лікар-психіатр та повідомила, що [PERSON] психічно здорова, а близько 10 год. 15 хв. приїхала нотаріус. Також цього ж дня вона подзвонила працівникам Держкомзему та 16.11.2017 року вони приїхали і почали обміряти землю та поцікавились, чи є право власності на земельну ділянку, та з'ясувалось, що земля, на якій стоїть будинок не мала кадастрового номеру. Просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І. в судовому засіданні зазначила, що 14.11.2017 року до неї прийшла відповідач [PERSON] та показала документи, сказала, що родичка хоче подарувати житловий будинок і земельну ділянку та повідомила, що [PERSON] є сестрою її колишнього чоловіка. [PERSON] вона відповіла, що потрібно поговорити зі спадкодавцем. 15.11.2017 року вона приїхала до [PERSON], документи всі були перед нею, вони розмовляли на різні теми, вона розпитувала її про сім'ю. Після цього вона повідомила [PERSON], що для того щоб подарувати будинок потрібно впорядкувати документи та запропонувала зробити генеральну довіреність. [PERSON] повідомила, що її чоловік помер, дітей немає, є брат, однак зазначила, що заповіт хоче укласти на [PERSON] Окрім цього, звернула увагу, що зрозуміла, що [PERSON] не зможе підписати заповіт та запропонувала їй, щоб інша особа підписалась за неї, і що для цього необхідно залучити свідків. Після чого вона поїхала готувати документи та приїхала знову близько 15 год. 00 хв., дала спадкодавцю перечитати всі документи, після чого покликали особу, яка підписала заповіт та свідків, які посвідчили заповіт. Заповіт окрім цього, вона прочитала вголос, жодних зауважень до нього, ні від нікого не було. Згодом за бажанням [PERSON] вона забрала всі документи, зареєструвала їх та віддала [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що позивач є рідним братом померлої [PERSON] та є спадкоємцем другої черги за законом та у разі відсутності заповіту, він мав би отримати у спадок майно після померлої [PERSON] Окрім цього зазначив, що заповіт слід визнати недійсним, оскільки він був складений особою, яка не мала на це права, тобто була недієздатною, також заповіт був складений з порушенням вимог щодо його оформлення та посвідчення, а волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі. Також зазначив, що при підписанні заповіту не були присутні свідки в кількості відповідно до закону, оскільки свідок [PERSON] не була присутньою при оголошенні заповіту та прийшла дещо пізніше. Окрім цього зазначив, що в своїх показах свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що заповідач фактично мала бажання записати все своє майно на [PERSON], або на доньку позивача від першого шлюбу - [PERSON]. [PERSON] остання не приїхала до [PERSON] Окрім цього зазначив, що якщо б [PERSON] було відомо, що [PERSON] змінила прізвище та по-батькові, вона б ніколи не склала на неї заповіт. Також звернув увагу, що [PERSON] не могла укласти заповіт на колишню дружину позивача [PERSON], оскільки вона перебувала з нею в неприязних стосунках, ніколи не знаходила з нею спільної мови, не хотіла спілкуватись з нею через відсутність спільних поглядів та зацікавлень, завжди стверджувала, що [PERSON] є корисливою жінкою, і настільки лінивою, що без користі нічого просто так не зробить. [PERSON] протягом останніх місяців життя, не могла володіти ні лівою, ні правою руками. Вона не могла самостійно тримати ручку, виделку та в подальшому навіть підіймати руку, тому заповіт [PERSON] був підписаний [PERSON]. Також зазначив, що волевиявлення померлої було обмеженим, оскільки нотаріус її переконала скласти заповіт на когось з присутніх. Також звернув увагу і на той факт, що медичну картку хворої [PERSON] відповідач так і суду не надала, хоча вона її отримала. Просить суд позов задоволити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що позов [PERSON] є безпідставним, оскільки померла [PERSON] перебувала у неприязних відносинах з своїм братом, а відповідача [PERSON] та її дітей вона любила, а відтак склала заповіт на відповідача. Жодних порушень під час складання заповіту не було, волевиявлення спадкодавця було вільним. [PERSON] не бажала заповісти своє майно позивачу, оскільки у них були неприязні відносини, він практично з сестрою не спілкувався, в той час як та хворіла не опікувався нею. Суд, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, допитавши свідківта дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків, а також враховуючи тривалий розгляд справи, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи та показань свідків, які були допитані в судовому засіданні. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, суд, за клопотанням сторін неодноразово оголошував перерву в судовому засіданні для виклику свідків та витребування доказів, на підставі наведеного, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або законом (ст. ст. 1216, 1217 ЦК України). Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті і у відповідності до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Статтею 1257 ЦК України визначено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], в присутності свідків - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] все своє майно 15.11.2017 р. заповіла [PERSON], [INFO] У зв'язку з хворобою рук [PERSON] за її дорученням, у її присутності заповіт, який прочитала їй нотаріус, підписала [PERSON] [PERSON] померла [INFO] року, актовий запис № 59. 07.12.2017 року [PERSON] звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І. На підставі вказаної заяви щодо майна померлої [PERSON] заведена спадкова справа 33/2017 від 07.12.2017 року. Позивач вважає, що заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а також те, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, [PERSON] не могла самостійно підписати заповіт, оскільки фізичні вади не давали їй такої змоги, а об'єктивний стан здоров'я перешкоджав чітко усвідомлювати обставини, які склались та зміст того, що остання уклала заповіт на чужу людину, яку ніколи не поважала та з якою не спілкувалась, а тому просить визнати заповіт недійсним. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що працює лікарем-психіатром Стрийської районної поліклініки, до неї звернулася відповідач про те, що потрібно довідку, що особа не перебуває на обліку та зазначила, що така довідка потрібна для пред'явлення нотаріусу. Вона поїхала в м. Моршин, де оглянула пацієнтку [PERSON], яка перебувала в адекватному стані, була орієнтована, розладів сприйняття та мислення виявлено не було. Зазначила, що [PERSON] була онкохворою та знала, що хворіє, адекватно відносилась до хвороби. На час огляду [PERSON] лежала в ліжку та розповідала про своє життя. Окрім цього, звернула увагу, що на момент огляду розладів зі сторони психіки у [PERSON] виявлено не було, а відтак нею було видано довідку. Також зазначила, що зробила всі необхідні записи в картці, яка знаходилась у будинку [PERSON], остання ніколи не зверталась до неї зі скаргами на здоров'я, а препарати які приймала [PERSON] на її психічний стан не впливали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що працює соціальним працівником Моршинського територіального центру з 2014 року. [PERSON] перебувала на обліку в МТЦ, вона до неї спочатку ходила три, потім чотири дні в тиждень, а останні два місяці щодня. Зазначила, що [PERSON] мала племінницю [PERSON], яку вона виховувала, однак та згодом виїхала до матері за кордон. Також [PERSON] розповідала їй про братову з якою вони спілкувались та переписувались. Окрім цього зазначила, що [PERSON] не хотіла лікуватись, а коли захворів її брат [PERSON], то вона подзвонила до [PERSON] в Білорусію і та приїхала з сином і вони разом проживали в [PERSON] Також зазначила, що коли [PERSON] стала важко хворою, вона повідомила керівництво, у зв'язку з чим, з кінця вересня вона зранку відкривала та ввечері закривала будинок, приносила їй їжу. Про це все вона повідомляла брата [PERSON] - відповідача по справі, який згодом прийшов, однак [PERSON] не хотіла його бачити, просила більше не приводити його. Окрім цього, [PERSON] повідомила їй, що хоче записати будинок на [PERSON], вони згодом телефонували, але [PERSON] відповіла, що це її воля, однак вона не приїде. Згодом [PERSON] сказала, щоб подзвонили до [PERSON] та попросити її приїхати, щоб та доглядала за нею та мала намір записати будинок на [PERSON]. Також зазначила, що до [PERSON] приходив хірург та лікар - онколог, вони виписували їй обезболюючі ліки та мазі, а саме: «спазмалгон» та «лівоміколь». 2-3 тижні [PERSON] жила з [PERSON], поки та не померла, брат заходив дуже рідко, а потім взагалі не приходив. Окрім цього, зазначила, що [PERSON] з братом були в поганих стосунках, [PERSON] осуджувала його за стиль життя та поведінку, за виховання доньки, за те що він випивав, а коли його дружина поїхала за кордон, то [PERSON] забрала його доньку [PERSON] до себе жити. Їй відомо про те, що [PERSON] змінила позицію та вирішила скласти заповіт на [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що з [PERSON] перебувала у хороших відносинах, вони товаришували, разом працювали, щодня спілкувались. Окрім цього, зазначила, що стосунки [PERSON] з братом були нормальні, вони спілкувались, в них одне подвір'я, він до неї часто приходив. Зазначила, що з серпня 2017 року [PERSON] було важко пересуватися, до цього часу вона сама себе обслуговувала. Також зазначила, що вона купувала [PERSON] продукти та медикаменти, а в жовтні 2017 року вони вирішили викликати лікаря, хірург повідомив, що у [PERSON] онкологічне захворювання, після чого [PERSON] просила подзвонити в Іспанію її племінниці [PERSON], яка жила з нею до 2011 року. [PERSON] повідомила, що не може приїхати, після чого [PERSON] сказала подзвонити [PERSON], щоб вона приїхала. Окрім цього, що [PERSON] інколи забувалася, однак перебувала в адекватному стані. Також зазначила, що коли приїхав нотаріус, то [PERSON] подзвонила їй та попросила щоб вона взяла документи та прийшла до [PERSON] Там вона дізналась, що [PERSON] не може приїхати, тому потрібно скласти заповіт на того, хто є присутнім, тобто [PERSON] У зв'язку з цим, вона підписала документи, потім прийшла [PERSON], а вона пішла додому, а через декілька днів [PERSON] померла. В день укладення заповіту до неї телефонувала відповідач, коли їй стало відомо, що [PERSON] не приїде, вона це повідомила [PERSON] і сказала, що заповіт слід укласти на неї, а вона згодом перепише все майно на [PERSON]. Також зазначила, що під час укладення заповіту була присутня вона та [PERSON], а потім прийшла [PERSON] Окрім цього зазначила, що більше не бачила, щоб якісь документи підписувались у цей день. Заповіт в голос не читали, тільки читали на кого складено заповіт. Також звернула увагу, що [PERSON] доглядала за [PERSON], а вона їй допомагала, вдень двері завжди були відкриті, а ввечері закриті. Також зазначила, що [PERSON] хотіла переписати будинок на дітей брата, у зв'язку з чим склала заповіт на [PERSON], яка в подальшому мала переписати майно на [PERSON]. [PERSON] будучи допитана в судовому засіданні в якості свідка зазначила, що з [PERSON] перебувала у дружніх відносинах та доглядала за нею поки не приїхала [PERSON] Також зазначила, що до приїзду [PERSON] вона допомагала [PERSON] у фінансових питаннях. 15.11.2017 року [PERSON] подзвонила їй та сказала прийти до [PERSON] та принести паспорт, коли вона прийшла, то дізналась, що заповіт складають на [PERSON], однак завжди знала, що [PERSON] хотіла своє майно заповісти [PERSON]. [PERSON] не було, то [PERSON] погодилась скласти заповіт на [PERSON], який вона підписала. Окрім цього зазначила, що [PERSON] доглядала за [PERSON], колола їй знеболюючі уколи. При спілкуванні з [PERSON] знала, що вона ночами не спала, інколи забувалась. Також зазначила, що [PERSON] спочатку хотіла своє майно заповісти [PERSON], однак вона не могла приїхати з Іспанії, тому [PERSON] вирішила своє майно заповісти [PERSON], у зв'язку з чим дзвонила до [PERSON] в Білорусію, щоб та приїхала та взяла документи на [PERSON]. Окрім цього, зазначила, що на момент підписання заповіту [PERSON] була відсутня, нотаріус заповіт не зачитувала, вона сама заповіт перечитала та підписала, в цей час [PERSON] в будинку не було, вона прийшла згодом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що з [PERSON] вони були давно знайомі, оскільки [PERSON] була її вчителем, вона часто до неї приходила після смерті чоловіка, а останні два роки її син ходив до [PERSON] на додаткові заняття, він їй допомагав, купував продукти, оплачував комунальні послуги. Окрім цього зазначила, що у позивача є донька [PERSON], яку [PERSON] виховувала, опікувалась нею та допомогла їй отримати вищу освіту, однак та виїхала проживати за кордон. Також зазначила, що [PERSON] тяжко хворіла. Окрім цього звернула увагу, що [PERSON] братові та його дружині не довіряла, оскільки в них ніколи не було дружніх стосунків, брат нею не цікавився. Коли брат захворів, то [PERSON] викликала йому швидку допомогу та оплатила лікування. У вересні 2017 року [PERSON] повідомила про погане самопочуття. Згодом [PERSON] повідомила їй, що племінниця [PERSON] відмовилась доглядати [PERSON], тому вона повідомила [PERSON] Після цього, за [PERSON], яка була в тяжкому стані доглядала [PERSON] Також зазначила, що [PERSON] до неї подзвонила та попросила прийти до [PERSON], взявши при цьому документи. Коли приїхала нотаріус, вона прийшла до будинку, де буди [PERSON] та [PERSON], [PERSON] вона не бачила. Нотаріус їм зачитала заповіт вголос та запитала, чи вони погоджуються, після чого вони підписалися. Також зазначила, що [PERSON] повністю все розуміла, була при свідомості, скласти заповіт на [PERSON] це була її воля. Окрім цього зазначила, що двері в будинок завжди були відчинені, можна було спокійно прийти та провідати [PERSON] Звернула увагу, що [PERSON] завжди хотіла заповісти своє майно на племінницю [PERSON], однак оскільки вона не могла приїхати, то вирішила скласти заповіт на [PERSON], про що їй повідомила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що є дружиною позивача та з 2014 року проживає в [ADDRESS]. З [PERSON] у неї були нормальні відносини, в 2015 році цілий місяць вона за нею доглядала. Найбільше [PERSON] цікавилися племінницею [PERSON], за відповідача вона ніколи нічого не говорила. Окрім цього зазначила, що [PERSON] з позивачем були в нормальних відносинах, він носив їй продукти, доглядав за нею. Також зазначила, що коли померла [PERSON] і вона прийшла, то на столі не було жодних медикаментів. До того як померла [PERSON], вона приходила до неї два рази в місяць, оскільки [PERSON] соромилась її та хотіла щоб її доглядав хтось з родини. Також зазначила, що 12.11.2017 року вона бачила як приїхала [PERSON], а обставини укладення заповіту їй невідомі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання про те, що в липні 2016 року до нього подзвонила [PERSON] та повідомила, що його батько в лікарні. Вони з матір'ю вирішили поїхати. З потягу вони одразу поїхали в лікарню, де поговорили з [PERSON], він посміхався та почувався добре. [PERSON] вечора [PERSON], у якої він в цей час ночував, оскільки дружина батька його не впустила додому, запитала його, які у нього відносини з сестрою, оскільки вона хоче на когось з них трьох скласти заповіт. Після цього він з мамою повернувся в Білорусію. Також зазначив, що в листопаді 2017 року [PERSON] повідомила, що їй дуже погано, просила щоб його мати приїхала, сказала, що хоче записати на когось з них своє майно і що їй потрібен догляд. Поговоривши з сестрою та мамою, вирішили, що поїде мама, оскільки він працював, а у сестри на той час було троє малолітніх дітей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що [PERSON] була її сусідкою. Анна є дочкою позивача та проживала у будинку з [PERSON], однак згодом виїхала проживати до Іспанії. Окрім цього, зазначив, що позивач був в добрих відносинах з свою сестрою, допомагав їй біля будинку по господарству. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що з 2014 року працює директором Моршинського територіального центру соціального обслуговування. Зазначила, що їй подзвонила [PERSON] та повідомила, що їй потрібна допомога з центру соціального обслуговування, у зв'язку з чим її взяли на облік та призначили соціального працівника, яка її обслуговувала. Окрім цього зазначила, що вона знала що у [PERSON] є брат та у неї з ним були добрі відносини, проте в жовтні 2017 року [PERSON] подзвонила їй та попросила прийти. Коли вона прийшла, [PERSON] повідомила, що потребує обстеження та більшого догляду, оскільки тяжко хворіє. На пропозицію, щоб допомагав брат та його дружина, [PERSON] відмовилась та зазначила, що у них неприязні відносини. Окрім цього, зазначила, що [PERSON] розповідала їй про відповідача та їхніх з позивачем дітей. Також зазначила, що працівниця центру соціального обслуговування повідомила їй, що [PERSON] мала намір укласти заповіт на свою племінницю [PERSON], однак остання не могла приїхати, у зв'язку з чим [PERSON] телефонувала до [PERSON] щоб укласти заповіт на неї, яка згодом приїхала та доглядала [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що з [PERSON] не спілкувався, востаннє її бачив 7-8 років тому, коли вона ходила самостійно. Також зазначив, що позивач зі своєю сестрою мали нормальні відносини, позивач часто їй допомагав. Про заповіт йому нічого невідомо. [PERSON] будучи допитана судом в якості свідка зазначила, що з [PERSON] перебувала у дружніх відносинах, постійно спілкувались, а в день складення заповіту вона приходила її провідати. Також вказала, що [PERSON] їй повідомила, що склала заповіт на [PERSON], що майно залишиться її дітям. Окрім цього зазначила, що часто не могла провідувати [PERSON] оскільки хворіла, однак вони завжди розмовляти по телефону, від [PERSON] їй стало відомо, що з позивачем у них були нормальні відносини, однак [PERSON] ображалась, що він її не провідував. В судовому засіданні на підставі досліджених письмових доказів встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50176595, виданого приватним нотаріусом Мірчук Л.І. від 07.12.2017 року, зареєстровано спадкову справу № 33/2017 /а.с. 5/. З копії відповіді приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І. за вих. № 427/02-14 від 15.12.2017 року наданої [PERSON] вбачається, що після смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року заведена спадкова справа № 33/2017 від 07.12.2017 року та зроблені відповідні перевірки у Спадковому реєстрі, згідно яких знайдено зареєстрований заповіт від імені [PERSON] за реєстровим № 4413 /а.с.6/. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Стрийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 05.12.2017 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року, актовий запис № 59 /а.с.8/. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, виданого 05.12.2017 року Стрийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] року /а.с.9/. З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, виданого 05.12.2017 року Стрийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області вбачається, що [PERSON] після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]» /а.с.10/. З копії заповіту зареєстрованого в реєстрі за № 4413 вбачається, що [PERSON], [INFO], в присутності свідків - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] все своє майно заповіла [PERSON], [INFO] У зв'язку з хворобою рук [PERSON] за її дорученням, у її присутності заповіт, який прочитала їй нотаріус, підписала [PERSON]./а.с.41/. З копії довідки про причину смерті № 68, виданої 27 листопада 2017 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року, причина смерті ішемічна хвороба серця /а.с.53/. Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть № 68 від 27.11.2017 року [PERSON] померла [INFO] року вдома, що за адресою: [ADDRESS] /а.с.54/. З копії відповіді головного лікаря КНП «Моршинська міська лікарня» Моршинської міської ради [PERSON] за вих. №298 від 29.06.2018 року вбачається, що [PERSON] [INFO], жителька м .Моршин стаціонарно не лікувалась, перебувала на диспансерному обліку в поліклініці та лікувалась амбулаторно та стаціонарно вдома у терапевта, невропатолога, хірурга. [INFO] року видана довідка про смерть [PERSON] на підставі записів лікарів в амбулаторній картці, яку хвора тримала вдома, яку представила родичка [PERSON] На даний момент амбулаторна картка в архіві відсутня /а.с.71/. Відповідно до копії довідки, виданої 15.11.2017 року [PERSON], [INFO] вбачається, що вона на «Д» обліку в лікаря-психіатра не знаходиться. На момент огляду ризиків зі сторони психіки не виявлено /а.с.91/. Відповідно до копії заяви від 07.12.2017 року вбачається, що [PERSON] звернувся з даною заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І. /а.с.95/. З копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 50176461 від 07.12.2017 року, виданої приватним нотаріусом Мірчук Л.І. вбачається, що відкрито спадкову справу на підставі заповіту, номер якого у спадковому реєстрі [NUMBER], посвідченого 15.11.2017 року приватним нотаріусом Мірчук Л.І., згідно якого заповідачем є [PERSON], [INFO] /а.с.96/. Відповідно до копії довідки, виданої Виконавчим комітетом Моршинської міської ради Львівської області за вих. № 5169 від 06.12.2017 року [PERSON], [INFO] вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO] року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. На день її смерті за вказаною адресою ніхто не зареєстрований /а.с.99/. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], повторного виданого Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівськії області 22.11.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] 22 листопада 1975 року зареєстрували шлюб, після державної реєстрації якого дружина змінила прізвище на «[PERSON]», актовий запис № 34 /а.с.102/. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], повторно виданого Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівськії області 22.11.2017 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис № 39 /а.с. 103/. Відповідно до копії заяви про прийняття спадщини за заповітом від 07.12.2017 року вбачається, що [PERSON] звернулась з даною заявою до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І. /а.с.113/. Як на правову підставу для визнання заповіту недійсним, позивач та його представник покликаються на той факт, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, а також, що заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з частиною другою статтею 1257 ЦК за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених нормами ЦК. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам Цивільного кодексу України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Встановлені під час розгляду справи обставини вказують на те, що заповіт відповідає дійсній волі заповідача [PERSON] на момент його складання. При цьому [PERSON] мала право скласти заповіт, а сам заповіт складений без порушень вимог щодо його форми та посвідчення, які тягнуть його недійсність (нікчемність) згідно з положеннями ч. 1 ст. 1257 ЦК України. Наведене стверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні дали показання про те, що дійсно [PERSON] первинно мала намір скласти заповіт на племінницю [PERSON], однак коли остання повідомила про те, що не має наміру повертатися з-за кордону і доглядати за тіткою, [PERSON] прийняла рішення скласти заповіт на доньку сторін - [PERSON]. [PERSON] коли приїхала з Білорусії колишня дружина її брата - [PERSON], і почала здійснювати за нею догляд, вона прийняла рішення скласти заповіт саме на неї і про це в день складання заповіту повідомила свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вказані свідки в судовому засіданні підтвердили той факт, що [PERSON] повідомила їм про намір скласти заповіт на [PERSON], і такою дійсно була її воля, і саме тому вони підписали заповіт. Твердження в судовому засіданні свідка [PERSON] про те, що нотаріус вказала, що заповіт можна скласти лише на присутню в будинку особу, а відтак у [PERSON] не було вибору на увагу не заслуговують і не підтверджуються жодними доказами по справі та судом до уваги не беруться. Іншими свідками, які були присутні під час складання заповіту не заперечено того факту, що первинно намір у [PERSON] було скласти заповіт на доньку сторін [PERSON], однак згодом та повідомила, що заповіт складає на [PERSON] і волевиявлення заповідача було вільним. Наведеного свідок [PERSON] не заперечила. Суд вважає, що показання, надані свідками [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в яких вони ретельно в деталях описали події складання заповіту, є чіткими, послідовними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються іншими зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами. Цим показанням суд надає віру, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та підтверджуються сукупністю зібраних у справі доказів. Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] про хороші відносини позивача з [PERSON] не спростовують висновків суду про відсутність підстав для визнання заповіту недійним, слід вказати, що вказані свідки не були присутні під час посвідчення заповіту і про причини та підстави його укладення показань суду не надали. Доводи позивача та його представника щодо визнання заповіту недійсним з підстави недієздатності заповідача не підтверджують жодними доказами, натомість відповідно до копії довідки, виданої 15.11.2017 року [PERSON], [INFO] вбачається, що вона на «Д» обліку в лікаря-психіатра не перебувала та на момент огляду, який проводився 15.11.2017 року лікарем -психіатром [PERSON], ризиків зі сторони психіки не виявлено. Також в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ствердили, що померла [PERSON] перебувала в адекватному стані. Слід зазначити, що для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підстави припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Суд не має права давати оцінку медичним документам, які потребують спеціальних знань. Ухвалюючи рішення про визнання недійсним заповіту з підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України, суди повинні враховувати, що для визнання такого правочину недійсним предметом доказування є та обставина, що особа-заповідач у момент складання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Висновок судово-психіатричної експертизи у такій категорії справ є лише одним із доказів, якому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами. Слід вказати, що жодного клопотання про призначення експертизи під час розгляду справи від сторін не надходило, підстави для призначення такої експертизи судом були відсутні, оскільки жодного доказу, який би дозволив припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту подано суду не було. [PERSON] відповідних доказів на підтвердження того, що [PERSON] у момент складання заповіту була недієздатною та волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало її внутрішній волі, позивачем суду не представлено, а відтак, наведена обставина не може слугувати підставою для визнання заповіту недійсним. Доводи позивача про те, що [PERSON] перебувала з померлою [PERSON] в поганих відносинах, а також про те, що заповіт складено внаслідок обману з боку відповідача, у зв'язку з чим наявна невідповідність її волі при посвідченні заповіту на ім'я відповідача, також на увагу не заслуговують, оскільки належних доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять, окрім цього спростовуються показаннями в судовому засіданнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які повідомили, що померла [PERSON] з відповідачем [PERSON] була в добрих відносинах, вони часто розмовляли по телефону та останні тижні життя [PERSON] відповідач доглядала за нею. Саме відповідача заповідач попросила приїхати і доглядати за нею, так як хворіла і потребувала догляду. Твердження позивача про те, що заповіт посвідчено під впливом обману жодними доказами не підтверджено. Так, об'єктивними обставинами, які б свідчили про наявність психологічного чи фізичного тиску на спадкодавця, а також перебування її в тяжких обставинах, є відомості щодо вчинених відносно неї чи членів її сім'ї, родичів або майна незаконних дій, та наявність підстав вважати, що вчинення оспорюваного правочину зумовлене бажанням усунути або зменшити негативні тяжкі наслідки, яких бажає уникнути особа. Такі дані в судовому засіданні жодними доказами не підтверджено. Відповідно до положень ч. ч. 2, 3 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 208 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, що вчиняється заповідачем у письмовій формі. Статтею 1247 ЦК України встановлено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч. 4 ст. 207 ЦК України якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 1248 ЦК України якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків (ч. ч. 2, 5, 6 ст. 1253 ЦК України). Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Слід звернути увагу, що стаття 1247 Цивільного кодексу України містить лише загальні вимоги щодо форми. Більш детальніше вимоги щодо форми заповіту викладено у Порядоку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Згідно п. 1 Глави 4 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, перевіряється нотаріусом на підставі наданих документів, передбачених статтею 43 Закону, що підтверджують його вік, а також на підставі переконаності нотаріуса в результаті проведеної розмови та роз'яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз'яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії. Згідно п. 1 Глави 15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» у разі виявлення нотаріусом, що ним допущено помилку при вчиненні нотаріальної дії або що вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, нотаріус зобов'язаний повідомити про це сторони (осіб), стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства. Згідно п. 1 Глави 3 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Зі змісту заповіту, зареєстрованого в реєстрі за №4413 та посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І. вбачається, що у зв'язку з хворобою заповідача та неможливістю останньої самостійно прочитати та підписати заповіт за проханням [PERSON] та у її присутності текст заповіту підписано [PERSON] в присутності свідків [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт підписання ними заповіту, який було прочитано вголос померлій [PERSON] Як вбачається зі змісту заповіту такий складено відповідно до чинного ЦК України та у відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». В судовому засіданні встановлено, що приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І. при складенні заповіту було дотримано вимог чинного законодавства. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що заповіт був посвідчений з дотриманням загальних правил, що визначені ст. ст. 1247, 1248, 1251, 1253, 1255 ЦК України, включаючи додержання таємниці заповіту. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили волевиявлення заповідача, факт прочитання заповіту вголос та неможливість його підписання [PERSON] у зв'язку з хворобою рук. За дорученням заповідача [PERSON] текст заповіту у її присутності підписала [PERSON], яка підтвердила факт підписання заповіту [PERSON] своїм підписом у заповіті та будучи допитаною в суді як свідок. Підпис [PERSON] на тексті заповіту засвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І., із зазначенням причин, з яких текст правочину не міг бути підписаний заповідачем [PERSON] - у зв'язку з хворобою рук.. Крім того, в порядку статті 1253 ЦК України та пункту 1.4. розділу III Порядку заповіт був посвідчений при двох свідках -[PERSON] та [PERSON], особу і дієздатність яких перевірено приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І. Отже, підписання заповіту іншою особою на прохання заповідача відбулося з дотриманням вимог закону та відображало дійсне волевиявлення заповідача на розпорядження своїм майном. Суд не бере до уваги доводи представника позивача про відсутність під час підписання заповіту свідка [PERSON], оскільки такі спростовуються показаннями в судовому засіданні відповідача [PERSON], допитаного судом в якості свідка, свідків [PERSON] та [PERSON] Остання в судовому засіданні ствердила, що була присутня при складанні заповіту та підписала його. До показань свідка [PERSON] про відсутність на час складання заповіту свідка [PERSON] та відсутність факту прочитання заповіту нотаріусом вголос суд відноситься критично, оскільки такі не підтверджено жодними іншими доказами, дослідженими по справі. Наведене вище свідчить, що заповіт складено відповідно до вимог законодавства, а тому відсутні підстави для визнання заповіту недійсним. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Суд вважає, що оскаржуваний заповіт по формі, порядку його посвідчення, відображенню дійсного волевиявлення заповідача відповідає вимогам закону, а на підтвердження підстав його нікчемності позивачем належних та допустимих доказів не надано. Окрім цього, системний аналіз положень ст.ст. 4, 5 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України дає підстави для висновку, що позов може бути поданий особою виключно для захисту порушеного права і обраний позивачем спосіб захисту повинен відновлювати таке порушене право. Позивач [PERSON] звертаючись до суду з позовом про визнання заповіту недійсним зазначив, що такий заповіт повинен був бути складеним на його доньку [PERSON], або дітей від першого шлюбу - [PERSON] та [PERSON], однак не міг бути складеним на його колишню дружину - [PERSON] В даному випадку слід звернути увагу, що на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що у позивача та померлої [PERSON] не були добрі відносини, позивач не допомагав та не доглядав [PERSON] в останні місяці її життя, а відтак незрозумілими за наявності даних обставин є підстави звернення позивача до суду, адже в судовому засіданні жоден зі свідків, як і сам позивач не повідомляли суду, що померла [PERSON] мала намір скласти заповіт на брата - позивача по справі. Що стосується осіб, на яких би мала скласти заповіт [PERSON], то такі самостійно мають право на звернення до суду, і позивач не є особою, яка вправі звертатися до суду за захистом їх ніби-то порушених прав. Крім цього слід вказати, що навіть за умови наявності порушень при складанні заповіту, що в судовому засіданні позивачем не доведено, закон також вимагає, щоб позивач окрім цього довів, що порушено його право чи законний інтерес.Дійсно у випадку задоволення позову та визнання заповіту недійсним, позивач мав би право на спадкування майна померлої [PERSON] по закону, однак в судовому засіданні встановлено, що заповіт посвідчено по добрій волі [PERSON] на [PERSON], заповіт складено відповідно до вимог чинного законодавства, при його посвідченні дотримано всіх необхідних умов, а померла [PERSON] не бажала, щоб її майно успадкував її брат - позивач по справі за жодних обставин. Остання саме для цього запросила відповідача приїхати з Білорусії до м. Моршин, оскільки знала, що є невиліковно хворою та бажала розпорядитися свої майном на випадок смерті, однак не бажала, щоб таке майно успадкував її брат - позивач [PERSON] Той факт, що померла [PERSON] змінила спадкоємця та бажала укласти заповіт в кінцевому результаті на відповідача [PERSON] не спростовує висновків суду про те, що заповіт відповідав її волі та був укладеним з дотриманням вимог чинного законодавства. Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови в позові [PERSON] до [PERSON], приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Людмили Іванівни про визнання заповіту недійсним.

Outcome: approved