Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить: встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини 28 вересня 2014 року; визнати за позивачем право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0600\~га, розташовану на території Пономаренківської сільської ради в садовому товаристві «Птахівник», ділянка № 247-А, передану для садівництва, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 28.09.2014 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що його матері [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,0600 га, розташована на території Пономаренківської сільської ради у садовому товаристві «Птахівник». Мати позивача проживала в житловому будинку № 16 по провулку Вороніхіна в м.\~Харкові, та позивач постійно мешкав разом із матірю у вказаному будинку. 28 вересня 2014 року [PERSON] померла. Позивач звернувся до 4-ї ХДНК з заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовився видавати йому свідоцтво про право на спадщину та рекомендував звернутись до суду. Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не зявивсь по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно і належним чином відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до статті 224 КПК України суд за згодою позивача вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори 27 грудня 1996 року за реєстраційним номером 2-5956, належала земельна ділянка площею 0.0600 га, розташована на території Пономаренківської сільської ради у садовому товаристві «Птахівник», ділянка № 247-А, передана для садівництва. На підставі вказаного договору купівлі-продажу [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 594. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії ЭВ № 968066, [PERSON] є матірю [PERSON]. [PERSON] проживала в житловому будинку № 16 по провулку Вороніхіна в м. Харкові разом із позивачем з 2001 року, що підтверджується актом від 31.07.2015 року, посвідченим головою комітету Комінтернівського району м.\~Харкова. Також факт спільного проживання позивача з матірю з 2001 року до її смерті підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] 28 вересня 2014 року [PERSON] померла. [PERSON] звернувся до 4-ї ХДНК з заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовився видавати йому свідоцтво про право на спадщину, мотивуючи відмову тим, що на час відкриття спадщини позивач не був прописаний разом зі спадкодавцем за вказаною адресою, та не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, у звязку з чим вважається таким, що пропустив строк для прийняття спадщини. Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 2 статті 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1273 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач є сином померлої [PERSON], тобто спадкоємцем першої черги, і у встановлений законом строк прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем на момент її смерті. Враховуючи, що судом встановлено факт спільного проживання позивача із матірю на день її смерті, позивачем у встановлений строк прийнято спадщину, до складу якої увійшло спірне майно, інших осіб, які є спадкоємцями, не виявлено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved