Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення боргу, зазначаючи, що його рідна сестра [PERSON] в січні 2002 року познайомилася з [PERSON], який зізнався їй, що він не проживає з дружиною більше півроку й висловив бажання проживати з нею та укласти шлюб. З 08.03.2002 [PERSON] припинив шлюбні відносини з колишньою дружиною [PERSON] та почав проживати в цивільному шлюбі з [PERSON] 30.05.2003 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В січні 2003 року до позивача звернулася його сестра - [PERSON] з проханням надати їй в борг 10 000 доларів США для купівлі житлового будинку в м. Скадовськ Херсонської області, при цьому розповіла йому, що у [PERSON] є гараж, автомобіль, причеп, отримує пенсію як колишній працівник правоохоронних органів й гроші йому повернуть. 20.03.2003 [PERSON] в присутності двох свідків надав в борг під розписку 10 000 доларів США [PERSON] та [PERSON] без кінцевої дати повернення коштів, при цьому всі вказані кошти позичальники зобов'язувалися повернути за першою вимогою позивача. 25.03.2003 [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частках 31/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарчих побутових будівель та споруд, який розташований по [ADDRESS] за 10 600 грн. В грудні 2009 року вони приватизували земельну ділянку, на якій знаходиться вказаний житловий будинок. [INFO] [PERSON] помер, грошові кошти в сумі 10 000 доларів США позивачу не повернуто. Позивач зазначає, що в травні 2014 року йому стало відомо про відкриття спадщини після смерті [PERSON] Він неодноразово звертався з усними та письмовими вимогами до [PERSON] про повернення боргу. Протягом 6 місяців позичальник пред'явив свої вимоги до спадкоємців. Від [PERSON] дізнався про наявність справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про поділ майна подружжя, рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 11.03.2015 та рішення апеляційного суду Херсонської області від 29.04.2015 по якій скасовані Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ з передачею справи на новий розгляд. З огляду наведеного, посилаючись як на підставу позову на положення статей 1281, 1282 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач просив суд стягнути на його користь з відповідачів грошові кошти в межах вартості частки майна, яке мають право отримати у спадщину [PERSON], [PERSON], [PERSON], суму боргу в розмірі 10 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить по курсу НБУ 257 600 грн., стягнути грошові кошти в межах вартості майна з [PERSON] по цивільній справі № 663/3851/14-ц, за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжяв разі прийняття рішення Скадовським районним судом Херсонської області на користь [PERSON], в рахунок погашення боргу [PERSON], померлого [INFO], а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати. В судовому засіданні 01.03.2017 позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові. Крім того пояснив, що був особисто присутній на похованні [PERSON], який помер в 2013 році. [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені позивачем вимоги визнали повністю. В свою чергу [PERSON] підтвердила обставини викладені в позовній заяві, про що також зазначила в письмових поясненнях до позовної заяви (т. 2, а.с. 12-16). Представник [PERSON], [PERSON], [PERSON] - адвокат Охлопков О. І. висловив позицію про необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог, тому просив відмовити у задоволенні позову. [PERSON] вважаючи позов необґрунтованим, просила відмовити у задоволенні заявлених в ньому вимог. Державний нотаріус Скадовської районної державної нотаріальної контори Сисак Д. П. надіслав лист з проханням розглядати справу без його участі, позицію з приводу заявленого позову не висловив (т. 1, а.с. 86). Заслухавши доводи та заперечення учасників цивільного процесу, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов до наступних висновків. Статтею 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив наступне. Як вбачається з копії договору позики (безвідсоткової) від 20.03.2003, [PERSON] «Позикодавець» з одного боку, [PERSON] та [PERSON] «Позичальники» уклали договір, за умовами якого Позикодавець передає Позичальникам безпроцентну позику на суму 10 000 доларів США, а Позичальники зобов'язуються повернути зазначену суму позики в обумовлений строк (п. 1.1.). Згідно п. 7.3 Договору, він набуває чинності з моменту передачі Позикодавцем суми позики зазначеної в п. 1.1 Позичальникам, що підтверджується підписами сторін у договорі (т. 1, а.с. 8). Відповідно до статті 374 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року (чинному на момент укладення вказаного договору позики), за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Із копії розписки про отримання позики від 20.03.2003 вбачається, що [PERSON] одержала від [PERSON] позику згідно договору позики від 20.03.2003 в сумі 10 000 доларів США (т. 1, а.с. 9). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.12.2013 (т. 1, а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому наступне майно: автомобіль ВАЗ 2107, 1991 року випуску, д.н. [NUMBER]; причеп моделі ПГ 00.00.0, 1991 року випуску, д.н. [NUMBER]; 31/200 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого по [ADDRESS], також рішенням виконкому Скадовської міської ради депутатів трудящих від 20.04.1976 № 54, [PERSON] надано дозвіл на будівництво гаражу розміром 3,0 Х 5,0 по [ADDRESS], право власності на який не оформлено (т. 1, а.с. 10-13, 18, 108, 110-111, 115). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] було відомо про смерть батька, оскільки він особисто був присутнім на його похованні. Із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися дружина померлого [PERSON] та дві його доньки [PERSON] та [PERSON] Остання у встановленому законом порядку відмовилася від прийняття спадщини на користь своєї сестри [PERSON] (т. 1, а.с. 222-226). Відповідно до положень статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її, прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Згідно зі статтями 1268, 1296 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до положень статей 1281, 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно яке було передане спадкоємцям у натурі. Як вбачається з письмових вимог [PERSON] звертався з письмовими вимогами до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про повернення суми боргу [PERSON] (т. 1, а.с. 24-33, 237-239). Разом з тим, звертаючись до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємців [PERSON], [PERSON] не доведено факту отримання спадкодавцем коштів за договором позики від 20.03.2003, оскільки за змістом розписки про отримання позики, кошти за вказаним договором одержала [PERSON], яка не перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], тому не могла діяти в інтересах останнього. Тоді як положеннями частини другої статті 374 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року передбачено, що договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. За таких обставин у [PERSON] не виникло обов'язку повернення вказаних коштів, з огляду на що суд не вбачає підстав для задоволення вимог про стягнення боргу зі спадкоємців [PERSON] До того ж, як вбачається зі спадкової справи після смерті [PERSON] (т. 1, зворотній бік а.с. 225), відповідач [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON], тому вимоги про стягнення з неї боргу в порядку передбаченому статтею 1282 ЦК України є безпідставними, оскільки за таких обставин вона не є належним відповідачем по справі, що також є самостійною підставою відмови у задоволенні вимог в частині стягнення з неї боргу. Вирішуючи позов в частині, на думку суду, некоректно сформульованої вимоги про стягнення грошових коштів в межах вартості майна з [PERSON] по цивільній справі № 663/3851/14-ц, за її позовом до [PERSON] про поділ майна подружжяв разі прийняття рішення Скадовським районним судом Херсонської області на користь [PERSON], в рахунок погашення боргу [PERSON], померлого [INFO], суд робить висновок про неможливість задоволення позову в цій частині з огляду на її необґрунтованість виходячи з такого. Як на підставу заявленого позову позивач посилається на положення статті 1282 ЦК України, тоді як зі змісту позову та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.11.2015, [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. При цьому [PERSON] в установлений законом не вчиняла дій щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] тому не є належним відповідачем в частині вищевказаних позовних вимог. За наслідком встановленого вимоги в наведеній частині не можуть бути задоволені. При цьому, на переконання суду, не є підставою для задоволення заявленого [PERSON] позову визнання відповідачкою [PERSON] обставин, викладених в ньому, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже враховуючи, що між сторонами виникли зобов'язання із договору позики, доказом на підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] має бути відповідна розписка, підписана ним особисто, а тому покази свідків чи пояснення сторін з цього приводу допустимим доказом вважатися не можуть. З наведених підстав не є підтвердженням отримання [PERSON] грошових коштів за договором позики, купівля ним частини житлового будинку по [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 25.03.2003 (т. 1, а.с. 10), як про те зазначено в позові. Таким чином, враховуючи наведені вище встановлені судом обставини справи, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених в позовній заяві вимог. При цьому суд вважає доцільним роз'яснити позивачу його право на звернення до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики з позичальника [PERSON] на загальних підставах.

Outcome: dismissed