Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою та з уточненою позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що він знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем 12 листопада 2005 року, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1636. Від даного шлюбу народилась дитина - [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем та після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір'ю. Позивач зазначає, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з березня 2015 року. Саме з цього часу вони не живуть разом, не ведуть спільне господарство. На сьогоднішній день відповідач мешкає з батьками. Причиною розірвання шлюбу послугувало надмірне вживання відповідача спиртних напоїв і відсутність бажання зберегти шлюб та відмовитись від пагубної звички. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. У зв'язку з чим, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явився, однак в поданій до суду письмовій заяві зазначив, що уточнені позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без його присутності, у разі неявки відповідача винести заочне рішення на підставі наявних доказів, (а.с. 22). Відповідач у судове засідання не з'явилася, але у поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги визнає повністю, просила справу розглянути без її присутності, дитина після розірвання шлюбу буде мешкати із нею, спору про поділ майна немає, прізвище після розірвання шлюбу залишити - «[PERSON]» (а.с. 25). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 12 листопада 2005 року, зареєстрованого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 21 грудня 2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1636 (а.с. 5). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 26 квітня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції (а.с. 26). З питання щодо проживання, виховання дитини у сторін на даний час спору немає. Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, до примирення не спрямовані, спільне господарство не ведуть, проживають окремо з березня 2015 року. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про розподіл спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як відповідач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. За ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи, що сторони досягли згоди щодо місця проживання дитини з матір'ю, суд вважає за необхідне не встановлювати місце проживання малолітньої дитини. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved