Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки в розмірі 48 632,90 грн. та судовий збір у розмірі 2102 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (далі за текстом ПрАТ «СК «ВУСО») та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 6487155-02-06-01 від 10.12.2018 року, предметом якого є транспортний засіб «Toyota Land Cruiser», державний номер [NUMBER] . 16.03.2019 року на автомобільній дорозі М-07 Київ-Ковель сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, та транспортного засобу «Hyundai Tueson», державний номер [NUMBER] , який знаходився під керуваннями відповідача [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 03.04.2019 року [PERSON] визнано винною у вчиненні зазначеного ДТП. Відповідно до рахунку, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Land Cruiser» складає 148 632,90 грн. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування, позивачем було здійснено розрахунок страхового відшкодування та сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 148 632,90 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «УАСК АСКА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/006725852, за яким ліміт за шкоду, заподіяну майну становить 100 000грн., франшиза 0 грн. Таким чином, оскільки сума понесених збитків в повному обсязі не покривається лімітом відповідальності страховика за полісом, позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме у розмірі 48 632,90 грн. Представник відповідача - адвокат Дьомін О.М. надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що з позовною заявою не згоді. Так, дійсно 16.03.2019 року автомобільній дорозі М-07 Київ-Ковель сталась дорожньо-транспортна пригода транспортного засобу «Hyundai Tueson», державний номер [NUMBER] , який знаходився під керуваннями відповідача [PERSON] , та транспортного засобу «Toyota Land Cruiser», державний номер [NUMBER] . 16.03.2019 року, який знаходився під керуванням [PERSON] . Зіткнення відбуло передньою частиною транспортного засобу «Hyundai Tueson» та задньою частиною транспортного засобу «Toyota Land Cruiser». Наданий до суду позивачем акт виконаних робіт, в якому зазначено список робіт та деталей, які використовувались для ремонту транспортного засобу, при цьому деякі деталі вказані по 2 рази, та неясно яким чином вони використовувались для ремонту транспортного засобу. Транспортний засіб «Toyota Land Cruiser» було пошкоджено ззаду з права , при цьому були замінені задні лівий та правий стоп сигнал а також права та ліва двері, які не були пошкодження в результаті ДТП. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник позивача надав до суду відповідь на позовну заяву в якій зазначив, що на підтвердження розміру вартості ремонту автомобіля «Toyota Land Cruiser» позивачем були надані належні та допустимі докази, при цьому відповідач заперечуючи проти позову, не надав будь-яких доказів на підтвердження його заперечень. Надане відповідачем фото транспортного засобу не відображає всіх пошкоджень, які зазнав транспортний засіб, та надав до суду диск з фото транспортного засобу та його пошкоджень в умовах СТО. Крім цього відповідач не заявляв клопотання про призначення експертизи, для визначення дійсної вартості відновлювального ремонту. Позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 вересня 2020 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача надав до суду заяву в якій просила розглянути справу у його відсутність та відсутність відповідача, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] 10.12.2018 року укладено договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 6487155-02-06-01, строк дії договору до 12 грудня 2019 року включно. Згідно умов договору забезпеченим транспортний засіб є автомобіль «Toyota Land Cruiser», державний номер [NUMBER] (а.с.12-18). 16.03.2019 року, за участю забезпеченого транспортного засобу «Toyota Land Cruiser», державний номер [NUMBER] , сталась дорожньо-транспортна пригода. Як вбачається з копії постанови Ірпінського міського суду Київської області від 03.04.2019 року (справа № 367/2316/19) [PERSON] 16.03.2019 р. о 13 год 07 хв., керуючи автомобілем «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] на автодорозі М-07, Київ-Ковель, в м.Буча, Київської області, по вул. Шевченка, 11 А, не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем «Toyota Land Cruiser 200» д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду. Автомобілі отримали механічні пошкодження. Дані обставини підтверджується схемою ДТП, письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] . Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.3 «б», п. 13.1 ПДР України. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с.22). Відповідно до рахунку № СМУ 00007793 від 21.03.2019 року, ТОВ «САМІТ МОТОРЗ Україна», та акту виконаних робіт № 55702 від 07.05.2019 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Land Cruiser», державний номер [NUMBER] , склала 148 632,90 грн., з урахуванням ПДВ. У зазначених рахунку та акті детально зазначено перелік виконаних робіт, перелік обладнання, деталей, запасних частин та матеріалів, використаних в ході відновлювального ремонту, із зазначенням їх кількості та вартості (а.с.25, 26). Згідно страхового акту № 03751-02 від 08.04.2019 року, до договору страхування наземного транспортна № 6487155-02-06-01 від 10.12.2018 року, сума страхового відшкодування склала 148 632,90 грн. (а.с.29). Позивач ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило перерахування належної до виплати суми страхото відшкодування [PERSON] у розмірі 148 632,90 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 8615 від 08.04.2019 року (а.с.30). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Hyundai Tueson», державний номер [NUMBER] , на момент настання страхової події була застрахована у ПРАТ «УАСК АСКА», поліс № 006725852, ліміт відшкодування шкоди майну становить 100 000 грн., франшиза 0 грн. (а.с.31). Згідно зі ст. ст. 979, 980 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Частиною 1 статті 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, оскільки розмір страхового відшкодування, яке позивач сплатив потерпілій особі, в повному обсязі не покривається лімітом відповідальності за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача з на користь позивача різниці між фактичним розміром відшкодованих позивачем збитків та страховою виплатою за полісом. Щодо заперечень відповідача з того приводу, що в акті виконаних робіт маються список робіт та види деталей, які вказані у подвійному розмірі, або не зрозумілі відповідачу, яким чином вони відносяться до ремонту транспортного засобу, суд зазначає наступне. У наданих позивачем рахунку та акті виконаних робіт детально зазначено перелік виконаних робіт, перелік обладнання, деталей, запасних частин та матеріалів, використаних в ході відновлювального ремонту, із зазначенням їх кількості та вартості. Як вбачається з акту (протоколу) огляду транспортного засобу від 18.03.2019, здійсненим оцінювачем ПрАТ «СК «ВУСО» (а.с.72-73), в такому зазначені назви деталей, опис пошкоджень та тим ремонтних операцій, виявлених під час огляду забезпеченого транспортного засобу «Toyota Land Cruiser», державний номер [NUMBER] . Крім цього позивачем надано CD-диск з фотозображенням пошкоджень транспортного засобу, зроблений оцінювачем ПрАТ «СК «ВУСО», які відповідають характеру та виду відновлювальних робіт, зокрема пошкодження заднього бамперу та кузова автомобіля, пошкодження освітлювальних приборів та кріплення задніх дверей (а.с.57). За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 4, 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представлені позивачем суду докази відповідають змісту статей 77-80 ЦПК України, щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідної достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. Відповідачем такі доказі спростовані не були, як і не було спростовано встановленого розміру відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, суд не знайшов підставі для відхилення доказів, наданих позивачем, та відповідачем не заявлено клопотання про їх відхилення або витребування додаткових доказів, які б могли їх спростувати. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку із чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати за сплату судового збору у сумі 2102 грн. На підставі ст. ст. 979, 980, 993, 1166, 1191, 1194 ЦК України,

Outcome: approved