Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд зобов`язати [PERSON] звільнити нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 27,6 м. кв., від належного йому майна, заборонивши відповідачу користуватись даним приміщенням; стягнути з [PERSON] на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (далі Управління комунальної власності) заборгованість за договором оренди у сумі 21057,23 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 13 листопада 2014 року між Управлінням комунальної власності та [PERSON] було укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), згідно з яким позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно - приміщення за адресою: [ADDRESS] . Договір укладений на термін до 12 листопада 2017 року. Позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення від 20 листопада 2017 року про припинення договірних відносин у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди та вказав на обов`язок відповідача протягом 15 днів повернути балансоутримувачу орендоване приміщення. Крім того, за [PERSON] нараховано заборгованість з оплати оренди приміщення за період до листопада 2017 року та неустойку у розмірі подвійної плати за період з 01 грудня 2017 року по 31 серпня 2017 року у загальній сумі 21057,23 грн. Ухвалою суду від 29 жовтня 2018 року у справі відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) осіб. Представник позивача до суду не з`явився. В письмовій заяві просив розгляд справи провести без його участі на підставі наданих доказів. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Виклик відповідача в судові засідання 27 листопада, 21 грудня 2018 року, 11 та 31 січня 2019 року, 01 та 26 березня 2019 року був здійснений рекомендованою поштою. Конверти з судовими повістками на ім`я [PERSON] повернулися до суду з відміткою поштового відділення «у зв`язку із закінченням строку зберігання». Про судові засідання 15 травня 2019 року, 07 червня та 16 липня 2019 року [PERSON] був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи наявні його розписки та складена секретарем судового засідання телефонограма. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи за відсутністю відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу слухати у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 листопада 2014 року між Управлінням комунальної власності та [PERSON] укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-9249-14, згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно - приміщення загальною площею 27,6 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Договір укладений на термін до 12 листопада 2017 року. Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено. Відповідно до ч. 2 ст. 17 цього ж Закону, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Аналогічну умову містять п. 4.3 договору. Враховуючи зазначені умови, позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення № 2302-вих-6639 від 20 листопада 2017 року, в якому позивач повідомив відповідача про припинення договірних відносин у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди та вказав на обов`язок відповідача протягом 15 днів повернути балансоутримувачу орендоване приміщення у належному санітарно-технічному стані по акту приймання передачі, а також провести повний розрахунок по сплаті орендної плати, а в разі наявності заборгованості - погасити її в повному обсязі. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що договір було припинено у зв`язку із закінченням терміну його дії 12 листопада 2017 року. Частиною першою ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Приписами ст. 785 ЦК України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Відповідно до ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. Пунктом 9.3 договору передбачено, що об`єкт оренди повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем (чи за його дорученням - балансоутримувачем) протягом 15 днів з моменту настання однієї з подій, вказаних в п. 9.1. цього договору (закінчення терміну дії договору або дострокового його припинення чи розірвання). Відповідно до п. 9.4 при передачі об`єкта оренди складається акт здачі - приймання, який підписується сторонами. З урахуванням викладеного, суд вважає, що незаконне займання відповідачем нежитлового приміщення, яке знаходиться у власності територіальної громади міста Львова, порушує вимоги статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та перешкоджає ефективному використанню та розпорядженню вищезазначеним об`єктом комунальної власності в інтересах територіальної громади міста Львова, тобто Львівська міська рада позбавлена передбаченого ст. ст. 13, 41, 141 Конституції України, ст. 321 ЦК України, права самостійно на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй на праві власності майном. Відтак, позов в частині зобов`язання звільнення нежитлового приміщення є підставним та підлягає задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з [PERSON] заборгованості за оренду приміщення та нарахованої неустойки (подвійної орендної плати), суд враховує наступне. Відповідно до п. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», однією із істотних умов договору оренди є сплата орендної плати з урахуванням індексу інфляції. У п. 7.2 договору зазначено, що орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Розділом 5 договору встановлено розмір орендної плати та порядок розрахунків. Так, відповідно до п. 5.1 Договору розмір орендної плати за перший місяць оренди склав 495,27 грн. без ПДВ. Розмір орендної плати підлягає щомісячній індексації. Згідно з п. 5.3 договору орендна плата сплачується орендарем не пізніше 20 числа місяця. Згідно з ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України встановлюється загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов`язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв`язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора. Для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 ЦК України, необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно не виконав цього обов`язку (постанова Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-70гс14). Відповідач, який в судовому засіданні участі не брав, не скористався своїм правом щодо надання доказів, тому не спростував встановлені судом обставини Відповідно до довідки № 4-2302/1925 від 05 жовтня 2018 року заборгованість [PERSON] (за договором Г-9249-14 від 13 листопада 2014 року) перед Управлінням комунальної власності по сплаті орендних платежів за період з 01 листопада 2014 року по 30 листопада 2017 року склала 4536,00 грн. Крім того, відповідачеві нараховано неустойку за період з 01 грудня 2017 року по 01 серпня 2018 року у сумі 16521,23 грн. Беручи до уваги наявність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження суми заборгованості з оплати орендної плати та суми неустойки, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і в цій частині. При поданні позову Управління комунальної власності сплати судовий збір у розмірі 3524,00 грн, що відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір». Згідно з положенням ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору у зазначеному розмірі.

Outcome: approved