overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку на території Андріївської сільської ради площею 4,7748 га, кадастровий номер 6323180400:01:000:0138, що належала [PERSON], яка померла 08.11.2014 року. Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, а також повідомили, позивач про підтримання позову та залишення за ним судових витрат, відповідач - про його визнання. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами [PERSON], яка проживала і померла 08.11.2014 року в с. Андріївка Кегичівського району Харківської області, була матір'ю позивача. 31.05.2012 року [PERSON] склала заповіт про спадкування позивачем її майна. Спадщиною є земельна ділянка для товарного сільськогосподарського виробництва на території Андріївської сільської ради площею 4,7748 га, кадастровий номер 6323180400:01:000:0138. Інших спадкоємців першої черги немає, адже позивач є єдиним сином, його батько (чоловік померлої) [PERSON] помер набагато раніше. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину позивач отримав відмову у зв'язку зі зміною кадастрового номеру земельної ділянки та роз'яснення про право звернутися в суд з заявою про визнання права власності. Суд виходить із того, що правовідносини по справі регулюються ст.ст.1220,1225,1233-1235, 1258, ч.1 ст. 1268 ЦК України, щодо порядку відкриття спадщини, спадкування за заповітом. У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: копія постанови про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з невідповідністю кадастрового номеру земельної ділянки внесеного до автоматизованої системи Державного земельного кадастру кадастровому номеру зазначеному у Державному акті (а.с.4); копія паспорта позивача та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.5,6); копія свідоцтва про народження [PERSON], батьками якого є [PERSON], [PERSON] (а.с.7); копія свідоцтва про смерть 08.11.2014 року [PERSON] (а.с.8); копія заповіту складеного [PERSON] про спадкування [PERSON] земельної ділянки площею 4,77 га на території Андріївської сільської ради (а.с.9); копія Державного акту серії І-ХР №068546 про право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 4,77 га (а.с.10); повідомлення щодо середньої вартості 1 га ріллі по Андріївській сільській раді, що станом на 2015 рік становить 31369,46 грн. (а.с.11); копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.12-13); копія запису акта про смерть [PERSON], 21.03.1972 року (а.с.14); копія спадкової справи №83/2015 заведеної щодо [PERSON] (а.с.26-30). Зясовані у судовому засіданні обставини щодо повного визнання відповідачем позову дають підстави для висновку про його задоволення на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України. Дослідивши наведені докази, суд доходить висновку, що позивачем надано достатньо доказів для визнання за ним права власності Згідно з заявою позивача підстав для розподілу судових витрат суд не вбачає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 3,1233 га, кадастровий номер 6323182500:01:000:0269, на території Мажарської сільської ради, що належала [PERSON], яка померла 19.03.2015 року. Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, а також повідомили, позивач про підтримання позову та залишення за ним судових витрат, відповідач - про його визнання. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами [PERSON], яка проживала і померла 19.03.2015 року в с. Мажарка Кегичівського району Харківської області, була матір'ю позивача. 10.11.2005 року [PERSON] у Мажарській сільській раді склала заповіт про спадкування позивачем її майна. Спадщиною є земельна ділянка для товарного сільськогосподарського виробництва на території Мажарської сільської ради площею 3,1233 га, кадастровий номер 6323182500:01:000:0269. Інших спадкоємців першої черги немає, адже позивач є єдиним сином, його батько (чоловік померлої) [PERSON] помер ще у 2011 році. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину позивач отримав відмову у зв'язку зі зміною кадастрового номеру земельної ділянки та роз'яснення про право звернутися в суд з заявою про визнання права власності. Суд виходить із того, що правовідносини по справі регулюються ст.ст.1220,1225,1233-1235, 1258, ч.1 ст. 1268 ЦК України, щодо порядку відкриття спадщини, спадкування за заповітом. У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: копія постанови про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з невідповідністю кадастрового номеру земельної ділянки внесеного до автоматизованої системи Державного земельного кадастру номеру зазначеному у Державному акті (а.с.4); копія паспорта позивача та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.5,6); копія свідоцтва про народження [PERSON], батьками якого є [PERSON], [PERSON] (а.с.7); копія свідоцтва про смерть 19.03.2015 року [PERSON] (а.с.8); копія Державного акту серії ІV-ХР №022943 про право власності на земельну ділянку площею 3,12 га (а.с.9); копія витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.10); копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.11-13); копія заповіту складеного [PERSON] про спадкування [PERSON] її майна (а.с.14); копія свідоцтва про смерть [PERSON], 11.02.2011 року (а.с.15); копія спадкової справи №76/2015 заведеної щодо [PERSON] Зясовані у судовому засіданні обставини щодо повного визнання відповідачем позову дають підстави для висновку про його задоволення на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України. Дослідивши наведені докази, суд доходить висновку, що позивачем надано достатньо доказів для визнання за ним права власності Згідно з заявою позивача підстав для розподілу судових витрат суд не вбачає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 9,57 га, вартістю 297853,23 грн. на території Рояківської сільської ради, що належала померлій 16 квітня 2015 року [PERSON], відповідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 за №759232 від 17 грудня 2002 року, виданого Кегичівською районною державною адміністрацією. Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявились. Позивач подала заяву про підтримання позову, розгляд справи без її участі та залишення за нею судових витрат. Представник відповідача надав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами [PERSON], яка померла 16 квітня 2015 року була матірю позивача. За життя спадкодавцю належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 9,57 га, вартістю 297853,23 грн., що знаходиться на території Рояківської сільської ради Кегичівського району Харківської області. Позивач є спадкоємцем за заповітом. Спадкоємців, що мають обовязкову частку у спадщині немає. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з невідповідністю кадастрового номеру земельної ділянки внесеного до автоматизованої системи Державного земельного кадастру кадастровому номеру зазначеному у Державному акті. Суд виходить із того, що правовідносини по справі регулюються ст.ст.1220,1225,1233-1235, 1258, ч.1 ст. 1268 ЦК України, щодо порядку відкриття спадщини, спадкування за заповітом. У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: копії паспорта позивача (а.с.4); копія свідоцтва про смерть [PERSON], 16 квітня 2015 року (а.с.5); копія свідоцтва про народження [PERSON], батьками якого є [PERSON], [PERSON] (а.с.6); копія Державного акту серії Р2 №759232, відповідно до якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 9,57 га, на території Рояківської сільської ради (а.с.7); копія довідки про середню вартість 1 га ріллі по Рояківській сільській раді, яка становить 31123,64 грн. (а.с.8); копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.9-11); копія повідомлення про виправлення помилки у відомостях Державного земельного кадастру (а.с.12); копія постанови про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з невідповідністю кадастрового номеру земельної ділянки внесеного до автоматизованої системи Державного земельного кадастру кадастровому номеру зазначеному у Державному акті (а.с.13); копія спадкової справи №127/2015 відносно померлої 16 квітня 2015 року [PERSON] Зясовані у судовому засіданні обставини щодо повного визнання відповідачем позову дають підстави для висновку про його задоволення на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України. Дослідивши наведені докази, суд доходить висновку, що позивачем надано достатньо доказів для визнання за ним права власності на зазначену земельну ділянку. Згідно з заявою позивача підстав для розподілу судових витрат суд не вбачає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням в якій посилається на те, що відповідно до свідоцтва від 06.12.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності 3718218 від 06.12.2013р., він є власником житлового будинку, розташованого у [ADDRESS]. У належному йому будинку зареєстровані відповідачі, які тривалий час мешкають за іншими адресами, та жодних їх речей в будинку не має. На підставі викладеного просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком за [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, його представник надав на адресу суду заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідачі в судове засідання за викликом суду не з'явилися, про час і та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. За таких обставин, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: На підставі свідоцтва від 06.12.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності 3718218 від 06.12.2013р., [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого у [ADDRESS]. Згідно довідки голови квартального комітету № 75 від 21.02.2014р. за адресою [ADDRESS] зареєстровані але не проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З акту складеного 16.12.2014р. голови квартального комітету № 19 вбачається, що відповідачі за вищезазначеною адресою не проживають з 06.11.2013р. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання відповідачів такими що втратили право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню , оскільки відповідачі порушують право власності позивача, що позбавляє його можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. Факт реєстрації в квартирі відповідачів завдає додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є власником Ѕ частини будинку №13 по вулиці Леженко в м. Запоріжжі. У цьому ж будинку зареєстровано відповідачів [PERSON] сина позивача та [PERSON] невістку позивача. З травня 2013 р. відповідачі не мешкають в будинку, але залишаються бути зареєстрованими в ньому. Реєстрація відповідачів порушує права позивача як власника будинку, в звязку з чим він просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надали, в звязку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 6 листопада 2002 р. позивач є власником Ѕ частини жилого будинку № 13 по вул. Леженко. (а.с. 6) У вказаному будинку, крім позивача, зареєстровано також відповідача [PERSON], який є сином позивача, та [PERSON], яка є невісткою позивача. В судовому засіданні встановлено, що з травня 2013 р. відповідачі у вказаному будинку не проживають, оскільки виїхали на інше постійне місце проживання. Суд вважає, що реєстрація відповідачів у зазначеному будинку перешкоджає власнику будинку у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки увідповідності зі ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. У цій же квартирі зареєстровані, але не мешкають вже протягом трьох років відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є родичами позивача. Оскільки відповідачі тривалий час не мешкають в квартирі без поважної причини, позивач просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідачі, будучи в порядку ст. 74 ч.9 ЦПК України належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилися, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надали, в звязку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 14 вересня 2000 р. позивач є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі також зареєстровані родичі позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 4-7) Згідно акту житлового органу відповідачі у зазначеній квартирі з 2014 р. не мешкають. (а.с. 8) Суд вважає, що реєстрація відповідачів у спірній квартирі перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки увідповідності зі ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги з урахуванням уточнення (а.с.15) мотивовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. В цій же квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON], який з жовтня 1991 р. за зазначеною адресою не проживає, та [PERSON], [PERSON], які з квітня 2014 р. за зазначеною адресою також не проживають. Реєстрація відповідачів порушує права позивача як власника квартири, в звязку з чим вона просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідачі, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надали, в звязку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ №664179 від 23 квітня 2012 р. та витягу про державну реєстрацію права власності [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. (а.с. 4-зв., 5) У вказаній квартирі, крім позивача та її сина [PERSON], зареєстровано також відповідачів колишнього чоловіка [PERSON] та синів [PERSON], [PERSON] Згідно довідки житлово-будівельного кооперативу «Радіоприлад-16» №21 від 14 вересня 2016 р. про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб [PERSON] у спірній квартирі не проживає понад 1 рік. Суд вважає, що реєстрація відповідачів у зазначеній квартирі перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки увідповідності зі ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що йому належить квартира, розташована за адресою: м. Селидове, вул.. Сонячна ( Щорса), 11 кв. 41. Крім позивача, в даній квартирі зареєстровані також [PERSON] та двоє її дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 30.11.2007 року по теперішній час у вищевказаній квартирі відповідач разом з дітьми не мешкає, комунальні послуги не сплачує. На підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням [PERSON] та її дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить суд слухати справу його відсутність та позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про день слухання справи. Згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Представник третьої особи органу опіки та піклування Селидівської міської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить суд слухати справу його відсутність та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 11 січня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованому в КП « БТІ» м. Селидове, [PERSON] придбав квартиру за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається із довідки № 1179 від 26.09.2016 року , виданої ОСББ « Союз -18 м. Селидове» у вказаній квартирі, окрім [PERSON] , зареєстровані також [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до акту про непроживання, складеного депутатом Селидівської міської ради [PERSON] , [PERSON] з її дітьми - [PERSON] та [PERSON] не мешкають за вказаною адресою з 30.11.2007 року. У відповідності до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, сукупність наведених доказів дозволяє суду дійти висновку про те, що відповідач [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] не мешкають в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, у зв'язку з чим вони мають бути визнані такими, що втратили право користування спірною квартирою. На підставівикладеного,

Outcome: approved