Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 01.05.2020 року від [PERSON] та [PERSON] , позивачу надійшла пропозиція купити належний їм будинок із земельними ділянками, що знаходиться по [ADDRESS] . Враховуючи зручне місце розташування запропонованого нерухомого майна та вигідну ціну (40 тис. грн.), позивач погодився на пропозицію. Як пояснили відповідачі, останні є спадкоємцями запропонованого будинку та земельних ділянок, а документи на нерухомість знаходяться в процесі оформлення і будуть готові через декілька днів. В підтвердження своїх слів Відповідачі пред`явили довідку державного нотаріусу від 30.04.2020 №501/02-04 щодо заведення спадкової справи після смерті їх матері гр. [PERSON] на єдиних двох спадкоємців [PERSON] та [PERSON] , та перебування спадкової справи у стадії оформлення. 25.05.2020 року між позивачем - [PERSON] та відповідачами [PERSON] і [PERSON] був укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу будинку, загальною площею 49 м2, та земельних ділянок, загальною площею 0,4700 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Нотаріально посвідчити зазначений договір, як передбачає ст.657 ЦК України, було домовлено 29.05.2020 року. Відповідно до ст.ст. 655, 656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. На підтвердження укладеного договору, позивач 25.05.2020 року в день укладення договору, передав обом відповідачам по рівних частинах обумовлену суму (40 тис. грн.) по 20 тисяч гривень кожному, про що маються відповідні розписки. Відповідачі зі своєї сторони надали ключі від будинку та копії документів на нерухоме майно: технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , інвентаризаційна справа №1-24297, Державного акту на право приватної власності на землю IV-ПЛ №057092, виданий [PERSON] , Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ- 5316331902020 (кадастровий номер земельної ділянки 5324083902:02:001:0178) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,2500 га та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5316331952020 (кадастровий номер земельної ділянки 5324083902:02:001:0179) для ведення особистого селянського господарства, загальна площа 0,2200 га. Документи видані на померлу матір відповідачів [PERSON] . Але відповідачі пообіцяли, що до обумовленого моменту нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, встигнуть дооформити документи на своє ім`я. Проте, 29.05.2020 року, у домовлений день, в який сторонам необхідно було з`явитися у державного нотаріуса за адресою [ADDRESS] , відповідачі не з`явились, а оригінали документів, копії яких надали позивачу раніше, передали за кілька днів до подачі позову. Отже, не виконуючи повністю обов`язків продавців по договору купівлі-продажу нерухомого майна, відповідачі порушили права позивача. Враховуючи те, що з моменту укладення письмового договору купівлі-продажу та отримання ключів від будинку, мною були здійснені значні фінансові вкладення (розчищення території земельної ділянки спецтехнікою), а передані позивачем відповідачам гроші за продаж будинку та земельної ділянки вже були витрачені останніми, розірвати домовленість та укладений письмовий договір купівлі-продажу є не можливим. Разом з тим, позивач вважає, що відповідачі отримавши гроші за продаж нерухомого майна, передавши ключі від будинку та оригінали документів на нерухомість, відчужили майно, цим припинивши право власності на нього, як говориться у ч.1 п. 1 ст. 346 ЦК України: право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Так як позивачем виконані всі зобов`язання по договору як покупця, тому він має право на куплене майно як законний власник. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він позов підтримав, просив задовольнити. Від відповідачів [PERSON] і [PERSON] надійшли заяви в порядку ст. 49 ЦПК України про визнання позову. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області надійшла заява про розгляд справи без їх участі , при прийнятті рішення поклались на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 01.05.2020 року від [PERSON] та [PERSON] , позивачу надійшла пропозиція купити належний їм будинок із земельними ділянками, що знаходиться по [ADDRESS] . Як пояснили відповідачі, останні є спадкоємцями запропонованого будинку та земельних ділянок, а документи на нерухомість знаходяться в процесі оформлення і будуть готові через декілька днів. Згідно довідки Полтавської державної нотаріальної контори від 30.04.2020 №501/02-04 після померлої [INFO] матері відповідачів- [PERSON] на єдиних двох спадкоємців [PERSON] та [PERSON] , заведена спадкова яка перебуває в стадії оформлення, до спадкового майна входить зокрема будинок по [ADDRESS] . 25.05.2020 року між позивачем - [PERSON] та відповідачами [PERSON] і [PERSON] був укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу будинку, загальною площею 49 м2, та земельних ділянок, загальною площею 0,4700 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , визначена ціна в 40 тисяч гривень. Нотаріально посвідчити зазначений договір, як передбачає ст.657 ЦК України, було домовлено 29.05.2020 року. Відповідно до ст.ст. 655, 656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. На підтвердження укладеного договору, позивач 25.05.2020 року в день укладення договору, передав обом відповідачам по рівних частинах обумовлену суму (40 тис. грн.) по 20 тисяч гривень кожному, про що маються відповідні розписки. Відповідачі зі своєї сторони надали ключі від будинку та копії документів на нерухоме майно: технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , інвентаризаційна справа №1-24297, Державного акту на право приватної власності на землю IV-ПЛ №057092, виданий [PERSON] , Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ- 5316331902020 (кадастровий номер земельної ділянки 5324083902:02:001:0178) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,2500 га та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5316331952020 (кадастровий номер земельної ділянки 5324083902:02:001:0179) для ведення особистого селянського господарства, загальна площа 0,2200 га. Документи видані на померлу матір відповідачів [PERSON] . Але відповідачі пообіцяли, що до обумовленого моменту нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, встигнуть дооформити документи на своє ім`я. Проте, 29.05.2020 року, у домовлений день, в який сторонам необхідно було з`явитися у державного нотаріуса за адресою [ADDRESS] , відповідачі не з`явились, а оригінали документів, копії яких надали позивачу раніше, передали за кілька днів до подачі позову. Отже, не виконуючи повністю обов`язків продавців по договору купівлі-продажу нерухомого майна, відповідачі порушили права позивача. Враховуючи те, що з моменту укладення письмового договору купівлі-продажу та отримання ключів від будинку, позивачем були здійснені значні фінансові вкладення (розчищення території земельної ділянки спецтехнікою), а передані позивачем відповідачам гроші за продаж будинку та земельної ділянки вже були витрачені останніми, розірвати домовленість та укладений письмовий договір купівлі-продажу є не можливим. Суд вважає, що відповідачі отримавши гроші за продаж нерухомого майна, передавши ключі від будинку та оригінали документів на нерухомість, відчужили майно, цим припинивши право власності на нього, як говориться у ч.1 п. 1 ст. 346 ЦК України: право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Так як позивачем виконані всі зобов`язання по договору як покупця, тому він має право на куплене майно як добросовісний набувач. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317 та ч.1 ст. 319 ЦК України правом власності є право: особи на річ (майно) , яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення, або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Частиною 2 ст. 220 ЦК України, встановлено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення На підставі викладеного,

Outcome: approved