Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати дійсним акт узгодження та встановлення меж - межа земельної ділянки якою користується [PERSON] без підпису суміжних землекористувачів [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON], яка проживає : [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2013 р. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,25 00 га. 21.11.2013 р. року Дмитрівською сільською радою прийнято Рішення № 272 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність». Позивач вказує, що ним оформляються документи, необхідні для приватизації в подальшому вказаної земельної ділянки. Належна йому земельна ділянка межує з земельною ділянкою відповідача [PERSON] та земельною ділянкою відповідача [PERSON]. Межі та конфігурація земельної ділянки, якою користувалась мати позивача не змінювалась з 1983 року. Відповідач [PERSON] відмовляється підписувати позивачу акт узгодження меж земельної ділянки, аргументуючи відмову тим, що в неї не буде заїзду до її земельної ділянки. Однак, дана обставина, на думку позивача не відповідає дійсності, так як відповідач [PERSON] має заїзд з іншої сторони своєї земельної ділянки, який існує вже багато років, шириною 4 м. та зазначений на плані села. Ці факти зумовили необхідність звернення в суд позивача за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні позивач підтримав позов та дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник позивача підтримав позов з зазначених у ньому підстав та просить його задоволити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечила, в задоволенні його просить відмовити за безпідставністю та дала пояснення, що позивач має намір приватизувати разом зі своєю ділянкою ще і ділянку землі, яка відносить до земель загального користування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та пояснила, що позивач має намір приватизувати земельну ділянку, до якої входить частина земельної ділянки, яка є спільним проходом. Заміри та план земельної ділянки (складений за результатами кадастрової зйомки) не співпадає з проектом забудови земельної ділянки позивача, який ним особисто і не представлений в судове засідання для огляду. Представник відповідача - Дмитрівської сільської ради, в судовому засіданні заперечила проти позову та пояснила, що розташування земельної ділянки, яка зазначена на плані земельної ділянки (складений за результатами кадастрової зйомки) на замовлення позивача, не відповідає фактичному розташуванні її та невідповідна проекту забудови його ділянки. З тих мотивів вважає, що позов є безпідставний та просить в його задоволенні відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із положеннями ст. 3 ЦПК України кожна особа, має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Тому власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а лише конкретно визначеним законом способом захисту свого права. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права; визнання правочину недійсним; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Тому власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а лише конкретно визначеним законом способом захисту свого права. Суд вважає, що чинним законодавством не передбачено такого способу захисту своїх прав як визнання дійсним акта узгодження меж без підписів суміжних землекористувачів, а тому підстави для захисту права позивача у вищезазначений спосіб також відсутній. Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови в позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання дійсним акта узгодження меж без підписів суміжних землекористувачів. Відмова в задоволенні позовних вимог не позбавляє позивача права звернутися до суду з позовом у спосіб, встановлений законом та захистити право, як він вважає порушеним.

Outcome: dismissed