Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та неповнолітньої доньки [PERSON] , в розмірі однієї третини заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги мотивовані наступним. З 03.02.2001 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого є діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Між сторонами припинились сімейні відносини та не ведеться спільне господарство. У сторін відсутнє почуття любові та поваги, а тому подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Відповідач тривалий час проживає окремо. Водночас позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу відповідача на дітей, щомісячно але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувалися. Позивач до судового засідання не з`явилась, надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Відповідач в судове засідання також не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 03.02.2001 сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований виконкомом Кріпенської селищної ради міста Антрацита Луганської області, актовий запис № 02.( а.с. 21). Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст.114 Сімейного Кодексу України шлюб вважається припиненим з моменту набрання рішення про його розірвання, чинності. Відповідно до ст.115 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу здійснене за рішенням суду, має бути зареєстровано в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі як неведення спільного господарювання, небажання позивача надалі підтримувати сімейні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб отриманої з Реєстру територіальної громади м.Харкова [PERSON] , [PERSON] проживають разом з матір`ю з 30.07.2017 року. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані забезпечувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 179 СК України встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Статтею 183 СК України передбачено, що доля заробітку ( доходу ) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Враховуючи викладене, той факт, що відповідач визнає позовні вимоги та не зазначив щодо наявності в нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина та інших обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про те, що позов в цій частині також є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст. 191 СК України\~ суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову тобто з 23.07.2019 року. Згідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути судовий збір у сумі 768,40 грн. на користь держави за позовні вимоги про стягнення аліментів, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору в цій частині. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved