Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, та прохав визначити йому додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася [INFO] після смерті [PERSON]. Заява обґрунтована тим, що [INFO] помер [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина на все майно померлого, зокрема, на житловий будинок з господарською будівлею, що розташований по [ADDRESS]. Померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав один за вищевказаною адресою по день смерті. За час життя, 20 квітня 2012 року [PERSON] зробив заповітне розпорядження, за яким все належне йому майно заповів йому - [PERSON], в зв'язку з чим він є спадкоємцем за заповітом. Звернувшись 25 січня 2017 року в Гадяцьку державну нотаріальну контору за оформленням спадщини його повідомили, що він пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON], в зв'язку з чим йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач вважає, що пропустив даний строк з поважних причин, оскільки 06 липня 2016 року у межах встановленого законом шестимісячного строку він звернувся до Веприцької сільської ради зі свідоцтвом про смерть [PERSON] та написав заяву про прийняття спадщини. Будучи юридично необізнаним, маючи на руках дану заяву, він вважав, що вчинив дії щодо відкриття спадщини після померлого [PERSON] Крім того, він часто хворіє, у зв'язку з чим у липні та серпні 2016 року неодноразово перебував на амбулаторному лікуванні. Позивач вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, що позбавило змоги скористатися правом на спадщину. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, прохав суд їх задовольнити. Суду пояснив, що він вважав, що написання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] у Веприцькій сільській раді було достатнім для прийняття спадщини, тому інших дій щодо прийняття спадщини він не вчиняв та вчиняти не бажав. Дану заяву він нікуди не надсилав, а зберігав вдома. Також пояснив, що дійсно перебував на амбулаторному лікуванні, разом з тим при наявності бажання міг би надіслати заяву про прийняття спадщини нотаріусу. Представник позивача - адвокат Гусаренко О.М. позовні вимоги позивача підтримав, прохав суд їх задовольнити, зазначивши, що [PERSON] написанням даної заяви здійснив своє волевиялення на прийняття спадщини після померлого [PERSON], а отже, наявні підстави для надання додаткового строку для прийняття спадщини. Представник відповідача - Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника, проти позовних вимог не заперечують, пояснень та заперечень по справі немає. Відповідач [PERSON] заперечувала щодо позовних вимог [PERSON], зазначивши, що прізвище її брата - [PERSON], а не [PERSON]. Представник третьої особи - Гадяцька державна нотаріальна контора Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи без участі представника, проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого повторно [NUMBER] від 06.07.2016 року. [PERSON] на день своєї смерті був зареєстрований та проживав один станом на [INFO] за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою виконавчого комітету Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 603 від 06.05.2016 року. 20.04.2012 року [PERSON] на випадок своєї смерті здійснив заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме йому та на що він по закону матиме право на день своєї смерті заповів [PERSON] [INFO], що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області двадцятого квітня дві тисячі дванадцятого року. Відповідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.04.2012 року та копії витягу про Державну реєстрацію прав від 24.04.2012 року, [PERSON] належало на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.04.2012 року житловий будинок з господарською будівлею, розташованих за адресою: [ADDRESS] 26.01.2017 року державним нотаріусом Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] у зв'язку з пропущенням строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України для подання заяви прийняття спадщини. Відповідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області № 64 від 15.02.2017 року, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 14.02.2017 року, та копії заяви [PERSON] зі спадкової справи, після померлого [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відомості про інших спадкоємців відсутні. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Так, відповідач [PERSON] надала копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 26.02.2017 року та копію свідоцтва про смерть, виданого повторно [NUMBER] від 29.11.2016 року, зі змісту яких вбачається, що було поновлено актовий запис про народження [PERSON], [INFO]. [PERSON] помер [INFO]. Разом з тим, нею було надано копію лікарського свідоцтва про смерть та копію тимчасової посвідки на постійне проживання, видані на ім'я [PERSON]. Зі змісту повідомлення Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області від 21.03.2016 року вбачається, що розбіжності які виникли в документах, що засвідчують факт смерті покійного, що пов'язані з правописом прізвища покійного: «[PERSON]» та «[PERSON]» допущено через наявність відразу двох паспортних документів, а саме: посвідок на постійне проживання в Україні, виданих йому Управлінням в справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб в Полтавській області. Разом з тим, відповідач [PERSON] не надала відповідних доказів на підтвердження факту родинних відносин ні з [PERSON], ані з [PERSON], а також не змогла пояснити суду чому вона подала заяву про прийняття спадщини після померлого [PERSON], а не [PERSON] Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Статтями 1222, 1223 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Із змісту вищезазначених норм вбачається, що [PERSON] є неналежним відповідачем, оскільки остання на пропозицію суду не надала жодних доказів на підтвердження свого права на спадкування за законом чи заповітом, тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, позивач як на підставу своїх вимог зазначив, що він звернувся до Веприцької сільської ради, де написав заяву про прийняття спадщини та, будучи юридично необізнаним, маючи на руках дану заяву, він вважав, що вчинив дії щодо відкриття спадщини після померлого [PERSON] Як вбачається з копії заяви від 06.07.2016 року та довідки виконавчого комітету Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 618 від 04.05.2017 року, 06.07.2016 року секретарем Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області було посвідчено справжність підпису [PERSON] на заяві про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON], про що в журналі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування за 2016 рік зроблено відповідний запис за № 259 від 06.07.2016 року. Зі змісту заяви про прийняття спадщини також вбачається, що позивачу було роз'яснено секретарем зміст ст.ст. 225, 229-231, 233, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України. У ч. 1 ст. 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Тобто, із змісту заяви вбачається, що вищезазначене норма була роз'яснена позивачу. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини. Поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є тривала хвороба. Згідно виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №№ 35, 36 від 31.01.2017 року та оглянутої в судовому засіданні медичної карти [PERSON], останній перебував на амбулаторному лікування з 11.07.2016 року по 21.07.2016 року з діагнозом: гострий обструктивний бронхіт ДН І, а з 17.08.2016 року по 27.08.2016 року з діагнозом: остеохондроз попереково-крижового відділу з больовим синдромом. Разом з тим, позивач хворів лише в загальній кількості протягом 22 днів із загального шестимісячного строку, лікувався лише амбулаторно. Крім цього, позивач зазначив, що протягом хвороби в нього не виникало бажання здійснювати будь-які дії щодо прийняття спадщини після померлого [PERSON], оскільки вважав, що вчинив всі дії для прийняття спадщини після померлого [PERSON] Тобто, дана обставина не є об'єктивною, непереборною, тобто такою, що позбавила позивача можливості вчасно звернутися із відповідною заявою до нотаріуса. Із ч. 3 ст. 1272 ЦК України вбачається, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі вищезазначеного, суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] поважними і вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed