Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь боргу у розмірі 33 960 грн., та судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в період з 06.05.2010 року по 11.04.2012 року відповідач неодноразово позичав в нього грошові кошти. Загальна сума позики становить 4000 доларів США та 2000 грн. Дану суму відповідача зобов'язався повернути до 31.12.2012 року. Позивач вказує, що на момент подачі позову сума боргу становить 33 960 грн., та до теперішнього часу відповідачем не повернута. У зв'язку з викладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Також надав суду оригінал розписки. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заяву про відкладання розгляду справи суду не надавав. Згідно з вимогами ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що 11.04.2012 року відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 4000 доларів США та 2000 грн., які зобов'язався повернути в строк до 31.12.2012 року. Дана обставина підтверджується розпискою, складену в присутності двох свідків. (а.с. 27) Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом було встановлено, що відповідач від виконання зобов'язання у встановлений строк ухиляється, на вимоги про повернення грошових коштів не реагує, у зв'язку з чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача суму боргу, яка була ним отримана від позивача за розпискою. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 4 статті 631 ЦК України встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Позивач також просив суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Так, позивачем було сплачено було сплачено судовий збір у розмірі 339,60 грн. (а.с. 1) Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд, даючи оцінку вищезазначеному, приходить до висновку про те, що позовні вимоги знайшли свого підтвердження під час судового засідання, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved