Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача на його користь 3% річних в сумі 108341,17 грн. та інфляційних витратв сумі 806340,45 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що грошове зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] виникло на підставі заочного рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 19.06.2012 р. по справі № 2110/2347/12, яким було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 561714,05 грн., яке набрало законної сили 29.06.2012 року, але боржником не виконано. У зв`язку із зазначеним відповідач повинен сплатити 3% річних в сумі 108341,17 грн., інфляційниі витрати в сумі 806340,45 грн. та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 9146,85 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не з`явився, відзив на позов не надав, причини неявки суду, не повідомив. 11.03.2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або втриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. ст. 524, 533 ЦК України, грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України, тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 19.06.2012 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 519734,00 грн. в рахунок відшкодування заборгованості за договором позики від 10.09.2008 року, 38980,05 грн. в рахунок відшкодування 3% річних, а також судові витрати у розмірі 3000,00 грн., яке набрало законної сили 29.06.2012 року. На підставі зазначеного рішення Дніпровського районного суду м. Херсона , 08.08.2012 року видано виконавчий лист. 30.10.2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУ юстиції у Херсонській області Осіповою І.Г. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. У відповідача [PERSON] на підставі вказаного рішення суду виникло грошове зобов`язання перед позивачем [PERSON] , яке на день подання позову до суду ним не виконується, що є порушенням прав позивача. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а ч.2 цієї ж ст. 625 визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини 2 ст. 625 ЦК України. Відповідач є боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання, та відповідно до ст. 625 ЦК України повинен сплатити позивачу суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Відсотки = (Сума боргу) х (Процентна ставка) / 100% / 365 днів х (Кількість днів) 3% річних від простроченої суми за період з 29.08.2012 року по 01.02.2019 року складає 108341,17 грн. (561714,05 грн. х 3 / 100/ 365 днів х 2348 днів = 108341,17 грн.) Індекс інфляції розраховано за формулою: (Індекс інфляції) - добуток щомісячних індексів за відповідний період (Збитки від інфляції) = (Сума боргу) х (Індекс інфляції) / 100% - (Сума боргу). У період з липня 2012 по вересень сукупній індекс інфляції 243,55 на суму боргу 561714,00 грн., збитки від інфляції складають 806340,45 грн. (561714,05 грн. х 243,55 / 100 - 561714,05 грн.) Правові висновки, щодо застосування норм права у спірних правовідносинах містяться у постановах: постанова ВСУ від 06 липня 2016 року справа № 6- 1946цс15, у постанові ВСУ від 30 березня 2016 року справа № 5-86кз16, а також у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року по справі № 459/3560/15-ц. У Постанові Верховного Суду від 18.02.2019 року по справі № 405/5535/16-н Верховний суд підтвердив те, що згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, відповідно до частини п`ятої якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Стаття 625 ЦК України входить до розділу І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У Постанові Верховного Суду від 19 грудня 2018 року по справі № 640/11436/16-ц Верховний суд зазначив, що У випадку наявності судового рішення про стягнення коштів, яке не виконується боржником, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України за весь період невиконання такого судового рішення. У даному випадку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача індекс інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми. У Постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі № 369/8141/15-ц Верховний Суд висловив наступну правову позицію про застосування відповідних норм права: За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені правові наслідки порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір або делікт). Отже, відповідно до вищенаведених розрахунків, [PERSON] , як боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, повинен сплатити позивачу інфляційні збитки за прострочення у розмірі 806340,45 грн. за весь період прострочення, та 3% річних у розмірі 108341,17 грн. за весь період прострочення, що загалом становить 806340, 45 грн. + 108 341,17 грн. = 914681,62 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв`язку з задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 9146,85 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved