Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]\~ про визнання дійсним біржового договору купівлі продажу №5275 від 20.10.1994 року 236/1000 частин квартири під № 2 у будинку № 6 по вул. Катерининській у місті Одесі, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та біржового договору купівлі продажу №95/0036 від 05.01.1995 року 399/1000 частин квартири під № 2 у будинку № 6 по вул. Катерининській у місті Одесі, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що договори купівлі-продажу нерухомого майна оформлялися на Одеській товарній біржі № 5275 від 20.10.1994 року та Одеській універсальній товарній біржі GIP № 95/0036 від 05.01.1995 року, всі істотні умови угод дотримані, договори купівлі-продажу покупець зареєструвала в КП «ОМБТІ та РОН» за № 97ир стор. 205 реєстр 200. Оскільки зазначені договори не були посвідчені в нотаріальному порядку, а відповідачі ухиляються від їх нотаріального посвідчення, позивач просив визнати зазначені договори дійсними. В судове засідання позивач не зявилась, будучи належним чином сповіщеним, представник позивача [PERSON] надала до суду заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та проти слухання справи у порядку заочного розгляду не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, а саме: оголошенням у пресі. Суд, у звязку з неявкою відповідачів, які не зявилися в судове засідання, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, у порядку заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої, 20.10.1994 року уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купила 236/1000 частин квартири [ADDRESS]. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості, щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу квартири під № 5275 від 20.10.1994 року, укладений на Одеській товарній біржі без наступного нотаріального посвідчення договору. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої, 05.01.1995 року уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купила 399/1000 частин квартири [ADDRESS]. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості, щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу квартири під № 95/0036 від 05.01.1995 року, укладений на Одеській універсальній товарній біржі GIP без наступного нотаріального посвідчення договору. Підтвердженням факту виникнення права власності у покупця на вищезазначені частини квартири, є реєстрація зазначених частин квартири в КП «ОМБТІ та РОН» на праві приватної власності за [PERSON] за № 97ир стор. 205 реєстр 200. Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, покупець передав продавцям обумовлену в п. 6 Договорів купівлі-продажу грошову суму, а відповідачі передали покупцю ключі від спірної квартири, після чого покупець вселилась до квартири, де й проживає по цей час. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України „Про товарну біржу, членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонам не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі продажу нерухомого майна обумовлена діючим на той час законодавством, суд вважає, що підстави для відмови у визнанні договору купівлі-продажу дійсним відсутні.

Outcome: approved