Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідно до договору № VIH0RX04330101 від 02 жовтня 2006 року відповідачу [PERSON] надано кредит в розмірі 2 488,19 гривень зі сплатою 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам складена між ним та банком, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов даного договору погашення заборгованості здійснюється шляхом внесення щомісячного обов'язкового платежу (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. В порушення вимог договору та закону відповідач зобов'язання за даним договором належним чином не виконував. В зв'язку з цим, станом на 22 липня 2013 року за ним утворилася заборгованість в сумі 46 117,31 гривень, що складається: із заборгованості за кредитом 2 412,28 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 11 782,22 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом - 268,74 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 28 981,82 гривень, штрафу (фіксована частина) - 500 гривень, штрафу (процентна складова) - 2 172,25 гривень. Оскільки відповідач добровільно відмовляється погасити борг перед позивачем, просить винести рішення про стягнення з відповідача кредитної заборгованості в сумі 46 117,31 гривень та судових витрат по справі. В судове засідання представник позивача Сауляк Є.В. не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, просив відмовити в позові, застосувавши строк позовної давності. Суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін. Розглянувши справу, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. З кредитного договору № VIH0RX04330101 від 02 жовтня 2006 року вбачається, що [PERSON] отримав кредит в сумі 2 488,19 гривень зі сплатою 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців з 02 жовтня 2006 року по 01 жовтня 2007 року. Погашення кредиту мало здійснюватись щомісячно в сумі 261.17 грн. ( а с. 6-8). Відповідно до умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка) (Стандарт), які є невід'ємною частиною надання кредиту (а. с. 9-16), в пункті 5.5 сторони встановили термін позовної давності тривалістю в п'ять років. Приписами ст.ст. 257, 261 Цивільного кодексу України, визначено загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) в три роки, щодо вимог про стягнення пені - один рік. Перебіг строку позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання. Позивачу було достаменно відомо, що відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором, оскільки сплата коштів на виконання зобов'язання мала проводитись позивачу регулярно. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, відповідач з листопада 2006 року не проводив погашення кредиту та почала утворюватись заборгованість по кредиту, яка станом на 22 липня 2013 року становить 46 117,31 гривень (а. с. 4, 5). Сторони, відповідно до приписів ст. 259 ЦК України збільшили позовну давність до п'яти років, про що зазначено в п. 5.5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка) (Стандарт). Фактично кінцевим терміном виконання зобов'язань відповідача [PERSON] є 01 жовтня 2007 року, тому кінцевий строк позовної давності за вказаним кредитним договором становить 01 жовтня 2012 року з урахуванням збільшеного строку позовної давності - 5 років. Приписами частини 3 статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про застосування позовної давності. За таких обставин, суд, враховуючи те, що позивач пред'явив даний позов лише 26 лютого 2014 року із пропуском строку позовної давності, на підставі ч. 4 ст. 269 ЦК України, вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в зв'язку із спливом строку позовної давності, про застосування якої клопоче відповідач у своїй заяві. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed