Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою ТОВ «Агрофірма «Бурчак» про зобовязання вчинити певні дії, згідно якої просив зобовязати відповідача повернути належну йому на праві власності земельну ділянку площею 2,1969 га згідно Державного акту на право власності на землю від 04.03.2008 року серії ЯЕ за номером 288614 за Актом прийому-передачі у триденний строк у придатному для використання стані. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.06.2007 року між ним та ТОВ Агрофірма Бурчак був укладений договір оренди земельної ділянки площею 2,1969 га, яка знаходиться на території Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області та належить йому на праві приватної власності згідно Державного акту на право власності на землю серії ЯЕ № 288614 строком на 5 років. Договір оренди був зареєстрований у Державному реєстрі земель за № 040927300042 від 30.12.2009 року. Термін дії вказаного договору сплинув після 30.12.2014 року, через 5 років з моменту реєстрації. Позивач зазначає, що неодноразово звертався до орендаря з проханням повернути йому земельну ділянку в зв'язку із закінченням строку дії договору оренди. Листом від 21.08.2018 року за № 21/01 дирекція ТОВ Агрофірма Бурчак повідомила, що договір оренди від 12.06.2007 року, зареєстрований 30.12.2009 року є чинним та має повну юридичну силу, підстав для припинення договору не має. Не погоджуючись з відмовою відповідача, [PERSON] просить суд зобов'язати орендаря повернути належну йому земельну ділянку. Ухвалою суду від 13 грудня 2018 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Агрофірма «Бурчак» в судове засідання не зявився, надавши відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує проти позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Відповідач зазначив, що між сторонами 12.06.2007 року укладений договір оренди землі, зареєстрований 30.12.2009 року за № 040927300042. Строк дії договору 5 років. Строк дії вказаного договору продовжений сторонами до 30.12.2019 року, виходячи з наступного. За 90 днів до завершення дії договору відповідач у встановленому порядку листом повідомив позивача про намір продовжити його дію, при цьому позивач жодних заперечень проти не висунув, земельну ділянку повертати не вимагав і відповідач продовжив нею користуватися. Позивач протягом всього часу, а саме з 2015 року по 2018 рік отримував орендну плату, а з заявою про повернення земельної ділянки звернувся лише 11.07.2017 року. На підставі викладеного вважає, що так як позивач не висунув свої заперечення протягом місяця після закінчення строку договору оренди, договір оренди землі продовжив свою дію на 5 років до 30.12.2019 року. В зв'язку з чим просить відмовити в задоволенні позову. На підтвердження заперечень жодних доказів суду не надано. Крім того, просив розглядати справу без участі представника ТОВ Агрофірма Бурчак. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами виникли договірні правовідносини з приводу оренди земельної ділянки. Судом встановлено, що 02.06.2007 року між [PERSON] та ТОВ Агрофірма Бурчак було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,1969 га. Пунктом 8 правочину передбачено, що договір укладено на п'ять років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (а.с.9). Відповідно до п. 43 договору, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с.10). До копії договору оренди позивачем додано копії Акту визначення в натурі меж земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків (а.с.13), а також Акту прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) від 12.06.2007 року (а.с.14). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ № 288014 від 04.03.2008 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,1969 га у межах згідно з планом на території Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.12), державна реєстрація земельної ділянки здійснена 04.03.3008 року, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.15-16). Договір оренди був зареєстрований у Михайлівському районному відділі Запорізької філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель було вчинено відповідний запис від 30.12.2009 року за № 040927300042 (а.с. 11) та у звязку з проведеною реєстрацією діє до 30.12.2014 року. Письмовими заявами від 04.10.2017 року та 27.07.2018 року [PERSON] звертався до відповідача ТОВ Агрофірма Бучак з вимогами про повернення належної йому земельної ділянки площею 2,1969 га згідно Державного акту на право власності на землю від 04.03.2008 року серії ЯЕ №288614 в зв'язку зі спливом строку дії договору оренди землі від 12.06.2007 року та небажанням укладати новий договір оренди (а.с. 20, 21). Отримання вказаних заяв відповідачем підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с.6). В судовому засіданні позивач зазначив, що оскільки земельну ділянку після закінчення строку дії договору йому не повертали, він продовжував отримувати гроші в якості компенсації за користування ділянкою без договору. За користування земельною ділянкою у 2018 році ним грошові кошти за користування не отримувались. Листом від 21.08.2018 року за № 21/01 [PERSON]В, повідомлено, що договір оренди землі від 12.06.2007 року, зареєстрований в Державному реєстрі земель 30.12.2009 року за № 040927300042 є чинним та має повну юридичну силу, підстав для припинення договору не має (а.с.23). Відповідно до п. 37 договору оренди від 12.06.2007 року дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено (а.с.10). Пунктом вісім договору передбачено, що договір було укладено на п'ять років (а.с.9). Крім того, згідно п. 8 договору, після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Виходячи з матеріалів справи, відповідач зазначеним правом не скористався, доказів про наявність підстав для поновлення договору оренди суду не надано. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України, майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Отже, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоду встановленій формі. За змістом статей 18, 20\~Закону України\~«Про оренду\~землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Згідно ч. 1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Підпунктом 6 п. 2 ч. 1ст.\~4\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Статтею 2\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також слід зазначити, що за вимогами ч.1ст.20\~ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Таким чином, оскільки договір оренди земельної ділянки площею 2,1969га, кадастровий номер 2323381100:01:029:0056 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 04.03.2008 року, серії ЯЕ № 288614, зареєстрований 30.12.2009 року за № 040927300042, припинив свою дію згідно умов договору 30.12.2014 року, орендар не скористався своїм правом на його поновлення на новий строк, позовні вимоги в частині повернення земельної ділянки підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивача щодо передачі земельної ділянки відповідачем за Актом прийому-передачі у триденний строк у придатному для використання стані, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимога про передачу земельної ділянки саме у триденний строк є передчасною та визначений позивачем строк не ґрунтується на вимог Закону або договору. В порушення вимог ст. 81 ЦПК України суду не надано доказу «непридатності» земельної ділянки, оскільки копія Акту від 26 листопада 2018 року обстеження використання земель сільськогосподарського призначення земельної ділянки (паю) ріллі № 125 в полі №4 на території Бурчацького старостинського округу із зазначенням факту відсутності на момент обстеження обробітку ґрунту після збору врожаю соняшника (а.с.24) не доводить певного факту. Натомість, відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 21 Договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Орендодавець у разі погіршення корисних властивостей орендованої земельної ділянки, повязаних зі зміною її стану, має право на відшкодування збитків у розмірі, визначеному сторонами. Якщо сторонами не досягнуто згоди про розмір відшкодування збитків, спір розвязується у судовому порядку. Тобто діючим законодавством не передбачено терміну непридатності земельної ділянки для використання та до подібних правовідносин існує інший порядок вирішення з наданням відповідних доказів.

Outcome: partial