Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що його сестра є квартиронаймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується виданим на її ім'я особовим рахунком. Квартира відноситься до державного житлового фонду, та не приватизована. З 1991 року по 2007 рік у вказаній квартирі проживали [PERSON] та її син [PERSON], який був знятий з реєстрації у 2011 році. Також зазначив, що з 2006 року позивач [PERSON] вселився до вказаної квартири та проживає в ній по даний час, а з 2012 року зареєстрований в цій квартирі як брат [PERSON] В той же самий час, відповідачка [PERSON], починаючи з 2007 року перестала проживати у квартирі, проте залишається зареєстрованою в ній, при цьому відповідач не цікавиться житловою площею, не сплачує комунальні послуги. Вирішити питання щодо зняття з реєстрації відповідачки [PERSON] у добровільному порядку не виявилося можливим, оскільки позивач не підтримує із нею зв'язок, а також її місцезнаходження не відомо. Просив визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутністю та за участі його представника [PERSON], позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, у разі неявки відповідача. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги, в судове засідання надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного розгляду справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ухвалою суду від 18.12.2017р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу визначено строк для подання відзиву на позовну заяву. У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав. В судове засідання про яке відповідач [PERSON] повідомлена належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Приймаючи до уваги позицію позивача, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-281 ЦПК України з хваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до особового рахунку [NUMBER], виданого КК «Приморська», квартиронаймачем квартири [ADDRESS], є [PERSON], також з 03.02. 2012 року в квартирі зареєстрований її брат [PERSON]. (а.с.13) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 111920842 від 26.01.2018 року, право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстроване. (а.с. 47) Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується дослідженим судом довідкою Комітету самоорганізації населення «Меотида» № 317 від 08.11.2017 року, № 19 від 17.01. 2018 року, з яких вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO] лише зареєстрована за адресою: [ADDRESS], а фактично не проживає з 2007 року, місце проживання не відомо. (а.с. 14,45) Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст.. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ст. 71 ЖК України містить вичерпний перелік випадків збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Відповідачем не надано доказів на поважність відсутності його понад 6 місяців. Таким чином, судом установлено, що відповідач не користується жилим приміщенням понад шість місяців з жодної з причин, визначеної у законі, як поважна. Відповідно до ст.. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на вищенаведене, виходячи з того, що відповідач будучи квартиронаймачем не проживає у спірній квартирі без поважних на те причин з 2007 року, тобто понад шість місяців, тому суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved