Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 17358,32 грн. за кредитним договором № б/н від 02.03.2007 року та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 02.03.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, до цього часу відповідач не виконав умови кредитного договору, не повернув заборговану суму. В судове засідання представник позивача з'явився, наполягала на задоволенні позову. Відповідач до судового засідання з'явився, проти позову заперечує, подав заяву в якої він просить застосувати до вимог позивача позовну давність. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що в позові має бути відмовлено з наступних підстав. При розгляді справи встановлено, що 02.03.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом Згідно з пунктом 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонгується на такий самий термін (а.с.15). Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH)(а.с.15). Таким чином, із Правил користування платіжною карткою випливає, що договір є чинним у межах строку дії картки. З наведеного вбачається, що після закінчення строку дії платіжної картки яка була надана відповідачу 02.03.2007р., позивач мав видати йому іншу картку з зазначенням на неї нового строку дії. Однак позивач не надав суду доказів надання відповідачеві нової картки. Крім того, представник банку у судовому засіданні на вимогу суду, пояснила що картка була дійсна і видавалась на 2 роки. Тобто строк позовної давності почався з 03.03.2009 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду 09.10.2014 року - поза межами визначеного законом строку позовної давності. Суд не приймає до уваги пояснення представника позивача, про те, що банк самостійно списував кошти з зарплатної картки відповідача в 2014 році(а.с.44), що на думку представника банку свідчить про визнання відповідачем боргу в розумінні ст.. 264 ЦК України. На думку суду, визнання боргу в розумінні ст.. 264 ЦК України має бути у активній формі, з розумінням особою своїх дій, саме дій а не бездіяльності по оскарженню такого списання. З наданих до суду документів не вбачається, що відповідач погашав заборгованість, чім визнав би свій борг та перервав перебіг позовної давності. До постановлення рішення відповідачем відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, що згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка є обов'язковою для всіх судів, платіжна картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Оскільки строк повернення кредиту пов'язується зі строком дії картки, а не договору, суд погоджується з доводами відповідача про сплив строків позовної давності у позивача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed