Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 1463533,80 грн. боргу, який складається з 6663216,00 грн. - основного боргу; 232957,00 грн. - відсотків за користування кредитом; 510178,90 грн. - суми інфляційного збільшення та 57181,90 грн. - 3% річних. Свої вимоги мотивують тим, що відповідач 9 червня 2012 року позичив у нього 30000 доларів США, які зобов'язувався повернути до 01 вересня 2012 року, проте останній свої зобов'язання не виконав. У зв'язку з наведеним просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеним, просить позов задовольнити. Суд ухвалив розглядати справу у заочному режимі без участі відповідача, який в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання, а матеріалів справи достатньо для прийняття рішення. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1047 ЦК України: 1. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. 2. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 19 червня 2012 року позичив у позивача [PERSON] 30000 доларів США, які зобов'язувався повернути до 01 вересня 2012 року /а.с.8/. Проте, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, позичені гроші позивачу у визначений строк не повернув, і тому з відповідача слід стягнути достроково всю суму позики у розмірі 30000 доларів США в судовому порядку, що у гривневому еквіваленті становить 663216,00 грн. (30000 дол. США х 22,1072 /курс НБУ/ = 6663216,00 грн./. Беручи до уваги, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання з нього підлягають стягненню також три відсотки річних у розмірі 57181,90 грн. (663216,00 х 3 х 1049 : 365 : 100 = 57181,90 грн.). Також, з відповідача слід стягнути відсотки за користуванням кредиту, які визначені на рівні облікової ставки Національного банку України, в розмірі 232957,00 грн. згідно з розрахунку, наведеного позивачем у позові, оскільки відповідач не надав ніякого іншого розрахунку на спростування вимог позивача. Разом з тим, щодо вимоги про стягнення з відповідача інфляційних витрат у розмірі 510178,90 грн., то у задоволенні цієї вимоги слід відмовити з огляду на таке. Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індекс інфляції (ін\-декс споживчих цін) - це показник, що характе\-ризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комі\-тетом статистики України, визначає рівень зне\-цінення національної грошової одиниці Украї\-ни, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення під\-лягає лише грошова одиниця України - грив\-ня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (аналогічна правова позиція викладено в рішенні Верхов\-ного Суду України від 28 березня 2012 р. у спра\-ві № 6-36736вов10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановлено\-го індексу інфляції поширюються лише на ви\-падки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. Беручи до уваги, що позивач позичав відповідачу грошові кошти в іноземній валюті, то і підстав для стягнення інфляційних витрат у розмірі 510178,90 грн. немає. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики в розмірі 953354,90 грн. (663216,00 грн. + 57181,90 грн. + 232957,00 = 628972,80 грн.). Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір.

Outcome: partial