Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом Дніпровської міської ради, третя особа: Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/6 частку квартири в порядку спадкування за законом, в якому просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на 1/6 частину квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.10.1996 року виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів. В свою чергу, позивач фактично прийняв спадщину як такий, що на момент відкриття спадщини постійно мешкав із спадкодавцем. З метою оформлення спадщини [PERSON] звернувся до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори, де постановою від 28.01.2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з підстав відсутності правовстановлюючого документа щодо належності цього майна спадкодавцеві. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою судді від 25 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24 травня 2019 року задоволено заяву представника позивача про витребування доказів, витребувано з Шостої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просив ухвалити рішення на розсуд суду. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 квітня 1972 року позивач є рідним сином [PERSON] . Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , а саме те, що [PERSON] є сином померлого [PERSON] , встановлено рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2018 року, яке набрало чинності 19.11.2018 року. Позивач, будучи спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, 14.12.2018 року звернувся до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори від 28 січня 2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав того, що ним не було подано правовстановлюючого документа на спадкове майно. Спадкове майно у виді квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належало [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.10.1996 року виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Як, передбачено ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з копії спадкової справи № 282/2018 заведеної Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON] , померлий [PERSON] заповіту не залишив, з заявою про прийняття спадщини за законом звернулася також [PERSON] , дружина померлого, мати позивача по справі. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що позивач в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved