Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 21.09.2016 по 06.04.2018 в розмірі 126456,54 грн., обгрунтовуючи тим, що при звільненні розрахунок проведений не був. Відповідачем на позовну заяву надано відзив, згідно якого заначено, про невизнання позову, у звязку з тим, що трудовий договір з позивачем вже було припинено та позивача звільнено 21.09.2016, тобто між сторонами відсутній трудовий спір. Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Також, позивачем не надано доказів існування заборгованості відповідача перед позивачем щодо виплати заробітної плати. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено,\~що у\~період з\~01.04.2004\~по 21.09.2016 позивач працював у відповідача, на підставі наказу №160к від 01.04.2004 р. Наказом №696к від 21.09.2016 р. позивач був звільнений за ст. 38 КЗпП України, у звязку з виходом на пенсію, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис № 24 від 21.09.2016 р. Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не було проведено повний розрахунок в день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до\~абз.2\~п.8\~Порядку обчислення\~середньої заробітної\~плати,\~затвердженого \~постановою \~Кабінету \~Міністрів \~України \~від \~08.02.1995\~р.\~№100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку). Частково задовольняючи позов, суд виходить з наступного. Відповідно довідки №115 від 19.04.2018 р. середньоденна заробітна плата позивача за календарний день дорівнює 317,73 грн. без урахування суми податків, зборів та інших обовязкових платежів, середньомісячне число робочих днів склало 34/2=17. Час затримки розрахунку з 21 вересня 2016 р. по 06 квітня 2018 р. включно складає 18 місяців 15 днів, тобто заробітна плата за час затримки розрахунку визначається за 18 місяців 18 Х 17 Х 317,73 грн. = 97225,38 грн. і пропорційно кількості за 15 календарних днів Х 17 середньомісячна кількість робочих днів/30 календарних днів у квітні і вересні місяці = 9 робочих днів (з математичним округленням) Х 317,73 грн. = 2859,57 грн.. Всього середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню на користь позивача з ПАТ «Лисичанськвугілля», складає 97225,38 грн. + 2859,57 грн. = 100084,95 грн. без урахування обовязкових платежів. Суд не приймає заперечення відповідача проти позову, оскільки припинення трудових відносин не припиняє обовязок працедавця або уповноваженої ним особи провести розрахунок при звільненні, тому спір між сторонами є трудовим. Також, з наданої виписки з карткового рахунку позивача вбачається, що розрахунок із заборгованості по заробітній платі з ним був проведений 06 квітня 2018 р., тому передбачений ст.233 ч.1 КЗпП України строк для звернення до суду пропущений не був. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову, надані докази достатніми та переконливими. Судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1000,84 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial