Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом (а.с.2-5) до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу в сумі 35\~854,57 грн. та судові витрати пов`язані з розглядом справи. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини. 23.05.2016 року о 01:45 год. в м. Нікополі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Део Нексія» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Ауді» державний номер «АЕ8767ВХ, що належить [PERSON] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.06.2016 року по адміністративні справі № 182/3217/16 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. ст. 124,130,139 КУпАП визнано [PERSON] Згідно полісу № АЕ5219330 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів, укладеного в Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім» - відповідальність власника транспортного засобу «Део Нексія» державний номер [NUMBER] було застраховано. 03.06.2016 року та 04.07.2016 [PERSON] та [PERSON] повідомили страховика про вказану вище подію. 28.12.2016 року [PERSON] звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 36\~855,00 грн. Відповідно до ремонтної калькуляції від 07.10.2016 року вартість відновлювального ремонту становить 128\~135,63 грн. Відповідно до звіту від 05.10.2016 року ринкова вартість непошкодженого транспортного засобу 77\~460,00 грн., утилізаційна вартість транспортного засобу 36\~510,48 грн. 07.04.2017 року на підставі вищевказаних документів, страхового акту № 712-7218/1 та наказу № 712/7218/1/1 від 31.03.2017 року страховик здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 35\~854,57 грн. Водій транспортного засобу причетний до дорожньо-транспортної пригоди зобов`язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактних телефон та свою адресу. Вказане зобов`язання [PERSON] , як водій транспортного засобу причетного до ДТП, виконав з порушенням строку, наслідком чого стало порушенням підпункту 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.06.2016 року по адміністративній справі № 182/3217/16, [PERSON] , водій транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Отже страховик після виплати страхового відшкодування отримав право подання регресу до [PERSON] водія транспортного засобу, що спричинив дорожньо-транспортну пригоду, у зв`язку з тим, що після дорожньо-транспортної пригоди не повідомив страховика у строки передбачені законом, знаходився в стані алкогольного сп`яніння, зник з місця пригоди. 09.08.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Груп Фактор» було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за яким первісний кредитор 09.08.2018 року відступив шляхом продажу новому кредитору права вимоги, зокрема на отримання відшкодування шкоди, в порядку регресу по вказані вище дорожньо-транспортній пригоді. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу в розмірі 35\~854,57 та судові витрати пов`язані з розглядом справи. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу було передано у провадження судді Тихомирова І.В. (а.с.65). Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.04.2019 року (суддя Тихомиров І.В.) відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного провадження (з повідомленням сторін) (а.с.69). Ухвалу судді від 09.04.20.2019 року направлено позивачу та направлено відповідачу за його останнім місцем реєстрації (разом з копією позову з додатками) (а.с.70). Відповідач отримав копію ухвали від 09.04.2019 року та копію позову з додатками 15.04.2019 року (а.с.71). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано у провадження судді Рибакової В.В. на підставі звільнення з посади судді [PERSON] рішенням Вищої ради правосуддя №1817/0/15-19 від 09.07.2019 року (а.с.77). У матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача, згідно якої позивач позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити (а.с.72). Відповідач про день час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем реєстрації, однак до суду повернувся конверт, як не вручений (а.с.68,79). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~\~ Від відповідача відзив на позов не надійшов. Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд у відповідності до норм\~ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд розглянувши матеріали справи, дослідивши матеріали адміністративної справи № 182/3217/16-п (провадження 3/0182/758/2016) дійшов наступного висновку. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Під час розгляду даної справи, судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості\~(стаття 129 Конституції України). Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільні правовідносини. Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.06.2016 року встановлено, що 23.05.2016 року водій [PERSON] керував автомобілем DAEWOO- NEXIA державний номерний знак [NUMBER] у стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, не врахував дорожню обстановку внаслідок чого здійснив ДТП, зіткнення з автомобілем AUDI 90 державний номерний знак [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку, після чого пошкодив дорожнє покриття у виді бордюрного камню та технічні засоби регулювання дорожнього руху у виді дорожнього знаку (пішохідний перехід). Внаслідок ДТП Транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Водії отримали легкі тілесні ушкодження. Своїми діями [PERSON] порушив 2.9 А, 12.1, 13\~ПДР\~України. Вказаною постановою суду [PERSON] \~визнано винним\~у вчиненні\~адміністративних правопорушень\~передбачених ст.\~ст.\~130\~ч.\~1,\~124\~КУпАП та\~накладено адміністративне\~стягнення у\~вигляді штрафу\~3400,00\~грн.\~Постанова набула\~чинності 26.06.2016\~року.\~Викладене підтверджується\~матеріалами даної\~справи (а.с.7,8) та матеріалами оглянутої адміністративної справи № 182/3217/16-п (провадження 3/0182/758/2016). Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазначили механічних пошкоджень. Викладене також підтверджується іншими матеріалами справи (10,11,12-14,15,16-28). Відповідно до звіту № 87/67.10.16 від 05.10.2016 року про утилізаційну вартість КТЗ, складеного ФОП [PERSON] » (а.с.29-42): утилізаційна вартість автомобіля AUDI 90 державний номерний знак [NUMBER] (який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.17) - становить 36\~510,48 грн.; ринкова вартість автомобіля AUDI 90 державний номерний знак [NUMBER] на дату оцінки складає 77\~460,00 грн. Як вбачається з полісу № АЕ/5219330 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів, укладеного в Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім», відповідальність власника транспортного засобу «DAEWOO- NEXIA» [PERSON] , державний номер [NUMBER] було застраховано (а.с.6). Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-страхової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] звернувся до страховика з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою 03.06.2016 року, тобто з порушенням строку визначеного ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-страхової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.9). 28.12.2016 року [PERSON] - власник пошкодженого автомобіля AUDI\~90\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] звернувся до страховика - Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.43,44). Згідно наказу №712-7218/1/1 від 31.03.2017 року (а.с.46) Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», наказано здійснити перерахування [PERSON] коштів в сумі 35\~854,57 грн. на підставі страхового Акта № 712-7218/1 (а.с.45). 07.04.2017 року страховик - Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 35\~854,57 грн., що підтверджується платіжним доручення № 18386 від 07.04.2017 року (а.с.47). 09.08.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги (а.с.50,51,52-62), за умовами якого первісний кредитор (Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім») відступив шляхом продажу новому кредитору (Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор») права вимоги первісного кредитора до осіб які винні в завданні збитків за страховими випадками, за яким первісний кредитор здійснив виплату страхового відшкодування, зазначених у Додатку №1, зокрема з боржника [PERSON] (номер справи 712-7218) за договором № АЕ 5219330 в сумі 35\~854,57. Дані обставини підтверджуються Витягом з Додатку № 1 до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 09.08.2018 року (а.с.78). Позивач звертався до [PERSON] з досудовою вимогою-повідомленням про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу (по справі № 712-7218) від 09.08.2019 року № 294-712-7218 про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 35854,57 грн., однак жодних дій для врегулювання спору, що виник, відповідачем [PERSON] здійснено не було (а.с.48,49). Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 1 ст. 1191 передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик\~ після\~ виплати\~ страхового\~відшкодування\~має право подати регресний позов до страхувальника або\~водія\~забезпеченого\~транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема у разі якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у\~підпункті 33.1.2\~пункту 33.1 статті 33 цього Закону; якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.06.2016 року було встановлено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Отже, у суду не викликає сумніву право позивача на звернення до відповідача у порядку регресної вимоги. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема якщо \~шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Таким чином, суд приходить до висновку, що учасники справи розпорядилися своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. З огляду на зазначене, приймаючи до уваги те, що відповідач винний у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, за наслідками якої пошкоджено транспортні засоби, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі\~ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп., сплачений останнім при подачі позову (а.с.1).

Outcome: approved