Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що у 1978 році він разом з сім'єю переїхав на постійне місце проживання та роботи в [ADDRESS]. На підставі переселенського квитка він отримав від радгоспу «Дружба» житловий будинок [ADDRESS]. Гроші за цей будинок сплачені повністю. З того часу вже 35 років позивач проживає у вказаному будинку, отримав Державний акт на право власності на присадибну земельну ділянку, постійно сплачує земельний податок, утримує житловий будинок. У липні 2013 року він був запрошений до Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, де йому було повідомлено, що сільська рада має намір пред'явити свої права на будинок [ADDRESS], в якому він проживає. У зв'язку з цим він звернувся до Державного реєстратора з метою реєстрації права власності на спірний житловий будинок, але йому було відмовлено. Вказаним будинком він користується по теперішній час. У зв'язку з вищенаведеними обставинами позивач змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов та викладене у ньому підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, через канцелярію суду надав заяву (а.с. 37), у якій просив зазначену справу розглянути за відсутністю представника відповідача, проти задоволення позову не заперечує. При вищевикладених обставинах суд ухвалив проводити розгляд цієї справи за відсутністю представника відповідача по наявних у справі матеріалах та доказах. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи, 12.11.1978 на підставі переселенського квитка, виданого Запорізьким облвиконкомом, [PERSON] отримав у власність житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 8). У відповідності до вимог п.п. 7 п. 1 Постанови Ради Міністрів Української РСР № 400 від 30.08.1973 «Про пільги по переселенню» погашення кредиту за отриманий житловий будинок провадилось за рахунок коштів сім'ї [PERSON] протягом 15 років, починаючи з шостого року після одержання кредиту. До повної виплати кредиту право власності на вищевказаний будинок належало радгоспу «Дружба» (а.с. 10-17). [PERSON] повністю сплатив кредит за спірний будинок, про що свідчить довідка ПАТ «Дружба» про відсутність заборгованості (а.с. 21). Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. За змістом п.п. 7 п. 1 Постанови Ради Міністрів Української РСР № 400 від 30.08.1973 «Про пільги по переселенню» майно, у даному випадку житловий будинок з надійними спорудами, переходить в особисту власність переселенців після погашення ними своєї частки кредиту. Таким чином, враховуючи, що кредит повністю сплачений, [PERSON] набув право власності на спірний будинок з надвірними спорудами, проте не зареєстрував своє право власності у ТОВ «ЗМБТІ». З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved