Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд визнати за ним право власності на домоволодіння - житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року його батька [PERSON], обґрунтовуючи це тим, що після смерті батька позивача відкрилась спадщина до складу якої входить і вище вказаний житловий будинок, що належав спадкодавцю за життя, однак спадкодавець не встиг зареєструвати своє право власності у органах бюро технічної інвентаризації, що і стало підставою для фактичної відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину. До судового засідання від представника позивача надійшла заява з проханням справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги [PERSON] Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, від голови сільської ради надійшла заява з проханням справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення позову сільська рада не заперечує. /а.с.25/ Співвідповідач [PERSON] також у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення він повідомлений належним чином. /а.с.31/ Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши і оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Судом достовірно встановлено, зокрема з даних виконавчого комітету Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, що у 1965 році [PERSON] побудував на виділеній йому земельній ділянці по [ADDRESS] домоволодіння, однак свідоцтво про право власності на нього не отримав. /а.с.12-13/ Відсутність реєстрації права власності на вказаний вище будинок підтверджується довідкою КП «Чернігівське РБТІ». /а.с.15/ З технічної документації на домоволодіння по [ADDRESS] вбачається, що воно складається з: «А-1» житловий будинок загальною площею 91 м2; «Б-1» сарай; «В-1» сарай; «Г-1» сарай; «1-4» огорожа. /а.с.16-19/ [INFO] року [PERSON] помер у [ADDRESS]. /а.с.9/ Як видно з копії спадкової справи, за життя, 16.11.2000 року, [PERSON] здійснив заповідальне розпорядження на випадок смерті, за яким своїм спадкоємцем, до всього належного йому майна, призначив сина [PERSON]. 30 вересня 2010 року за заявою останнього приватним нотаріусом [PERSON] розпочато спадкову справу №93/2010 і видано позивачу 18.02.2011 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку по [ADDRESS]. На інше майно свідоцтва не видавались. /а.с.11, 35-50/ Родинні відносини між позивачем та померлим [PERSON], як сином та батьком, підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. /а.с.10/ Отже, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька. Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець помер після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину батька, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори і нотаріусом було заведено спадкову справу, однак свідоцтво про право на спадщину за заповітом на успадкований ним будинок йому не видано. Згідно п.1.2 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ №296/5 від 22 лютого 2012 року право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності на об'єкти нерухомого майна; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо. Суд, враховуючи досліджені докази, прийшов до об'єктивного висновку, що спадкове домоволодіння до припинення цивільної правоздатності, належало на праві власності [PERSON], у відповідності до вимог цивільного законодавства цивільна дієздатність якого припинилась у момент смерті, і за таких обставин отримати свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім'я спадкодавця, після смерті останнього, не можливо. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадкований житловий будинок в нотаріальній конторі. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved