Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, надісланою на адресу суду через службу кур'єрської доставки 12 грудня 2013 року, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № АN3FRХ36490653 від 27.06.2011 р. в загальній сумі 30639,55 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] не виконала зобов'язань за кредитним договором, посилаючись на невиконання відповідачем зобов'язань за договором, внаслідок чого утворилася вищевказана заборгованість. 03 березня 2014 року позивачем до суду надана уточнена позовна заява, в якій він позовні вимоги змінив в частині розміру та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № АN3FRХ36490653 від 27.06.2011 р. в загальній сумі 30 970, 53 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, уточнений позов підтримав і наполягав на його задоволенні у повному обсязі. Відповідач про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, в судове засідання не з'являлася, подала письмову заяву, уточнений позов не визнає, просила зменшити розмір неустойки. У судовому засіданні при дослідженні наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що 27.06.2011 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту, шляхом приєднання позичальника за цим договором - відповідача у справі, до запропонованих банком умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), на підставі поданої відповідачем заяви на отримання кредиту № АN3FRХ36490653 від 27.06.2011 р., в якій міститься підпис про ознайомлення з цими умовами (а.с. 6). З наявної в матеріалах справи заяви позичальника - відповідача у справі вбачається, що розмір строкового кредиту становив 4136, 90 грн., які позивач відповідно до п. 2.1. Умов надання споживчого кредиту зобов'язався перерахувати на рахунок торгівельно-сервісному підприємству за придбання позичальником товару, та відповідно до заяви на сплату страхового платежу (а.с. 6,7). Споживчий кредит було видано на 24 місяці з 27.06.2011 р. по 26.06.2013 р., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Сторони погодили, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 26 по 30 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 317, 38 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків,винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами та правилами (а.с. 6). Вказаним договором також передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язання із погашення кредиту він сплачує пеню, розмір якої зазначений в п. 5.1. Умов - 1,25 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення платежу (а.с. 12). Відповідно до п.п. 5.4., 5.5. Умов нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 5.1., 5.2., 5.3. Умов, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником. Сторони домовилися, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у п'ять років (а.с. 12). Відповідно до Заяви позичальника № АN3FRХ36490653 від 27.06.2011 р., дата остаточного погашення заборгованості становить 26.06.2013 р. включно, отже даний позов було подано у встановлений договором строк позовної давності. Позивач на виконання взятого на себе зобов'язання перерахував вказану суму кредитних коштів ТОВ «Електронікс» за придбання відповідачем ноутбуку 14-16 Леново та миші провідної, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями меморіальних ордерів (а.с. 37-38). В порушення умов договору споживчого кредиту відповідач належним чином не виконала своїх зобов'язань в строки обумовлені в договорі, що вбачається з розрахунку заборгованості за договором (а.с. 4-5). У зв'язку з цим та відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України позивач отримав право вимагати стягнення боргу в судовому порядку та застосувати штрафні санкції передбачені п.п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту - 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с. 12). Станом на 13.02.2014 р. загальна заборгованість відповідача за вказаним договором становила 30 940, 53 грн., у складі якої: 2, 74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1981, 79 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 27 006, 45 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1449, 55 грн. (процентна складова) (а.с. 41,45). Згідно з виписки по рахунку за період з 29 червня 2011 р. по 28.02.2014 р. відповідачем 17 січня 2014 року було погашено заборгованість за тілом кредиту у сумі 2759, 07 грн. та погашені проценти за користування кредитом у розмірі 240, 93 грн. (а.с. 49). З наданою відповідачем письмової заяви та доданих до неї документів вбачається, що з 26.05.1996 року відповідач працює черговим по залізничній станції 5 класу і має заробітну плату в розмірі 2500 - 2800 грн. (а.с. 54), зазначила, що розмір пені значно перевищує розмір збитків. Також відповідач вказувала, що має на утриманні неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 55), а також, що її чоловік безробітний (а.с. 52-53). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі обставини та характер спірних правовідносин між сторонами у справі, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні його умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені ст. 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частинами 2, 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов'язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Разом з тим, згідно зі ч. 2 ст. 551 ЦК України, сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.02.2012 р., положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Отже, виходячи з ч. 3 ст. 551 ЦК України та п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.02.2012 р., суд може зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків. Зменшення розміру неустойки, виходячи з контексту ч. 3 ст. 551 ЦК України, може бути здійснено при існуванні одночасно двох вищезазначених умов, тобто розмір неустойки повинен значно перевищувати розмір збитків та повинні існувати інші обставин, які мають істотне значення, а саме: ступінь виконання зобов'язання боржником чи майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду доказів про понесенні ним збитки, у зв'язку із несвоєчасним виконанням відповідачем свого зобов'язання, а навпроти за увесь час прострочення нараховував відсотки за користування кредитними коштами, які просить стягнути з відповідача. Відповідач надав суду докази про неможливість виконання грошового зобов'язання перед позивачем через свій майновий стан - низьку заробітну плату, перебування неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] на її утриманні, та відсутність заробітку у її чоловіка - батька її дочки. Крім того, що позивач не надав доказів завдання йому збитків простроченням виконання відповідачем свого зобов'язання, розмір неустойки значно перевищує суму отриманого кредиту, яку як вбачається з розрахунку заборгованості до уточненого позову було повернуто (а.с. 49). Так, розмір тіла неповернутого кредиту відсутній (а.с. 41,45), а розмір нарахованої пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором становить 27006,45 грн. Відповідачем не було сплачено лише заборгованість за комісією, яка становить 1981,79 грн. (а.с. 41,45) З урахуванням вище наведеного суд вважає за необхідне зменшити розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором до суми заборгованості за комісією 1981, 79 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, підлягає частковому задоволенню із стягненням з останньої: заборгованість по процентам за користування кредитом; заборгованість по комісії за користування кредитом; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором з урахуванням її зменшення судом; штрафів фіксована частина та процентної складової. Судові витрати понесенні позивачем у зв'язку із розглядом даної справи підлягають розподілу між сторонами у справі з урахуванням наступних обставин. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання позову майнового характеру становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,2 відсотка від мінімальної заробітної плати, тобто не менше 243 грн. 60 коп., та не більше трьох її розмірів. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача лише мінімальний розмір судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: partial