Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу квартири, укладену між ним та відповідачем, дійсною, такою, що відбулася, та визнати за ним право власності на квартиру №10 загальною площею 34,7 кв. м., житловою площею 18,5 кв. м., розташовану по вулиці 50 Років Жовтня, 25 в м. Балта Одеської області, стверджуючи, що 10.01.2016 року він уклав з власником квартири [PERSON] угоду купівлі-продажу вище вказаної квартири, згідно якої сплатив йому гроші у сумі 50000 грн., про що складена відповідна розписка, а [PERSON] передав йому правовстановлюючі документи, технічну документацію на квартиру, саму квартиру, пообіцяв зявитися до нотаріальної контори для належного оформлення угоди купівлі-продажу, але [PERSON] 19.01.2016 року несподівано помер, тому оформити належним чином угоду неможливо. [PERSON] ще при житті склав на користь відповідача [PERSON] заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] 14.04.2015 року, реєстр № 754, в якому заповідав їй все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він матиме право, але відповідач відмовляється оформляти право власності на цю квартиру як спадкоємець за заповітом, оскільки [PERSON] сам, ще до смерті, розпорядився нею. Вказані вище обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися придбаним нерухомим майном, з приводу чого позивач змушений звернутися до суду з позовом, надав суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій позов визнала в повному обсязі, підтвердила викладені в позові обставини, просить справу розглянути за її відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 15.06.1993 року, виданого Балтським районним БТІ, належала ціла квартира №10, розташована по вулиці 50 Років Жовтня, 25 в м. Балта Одеської області, що [PERSON] та [PERSON] 10.01.2016 року уклали між собою договір купівлі-продажу квартири, згідно якого [PERSON] продав, а позивач [PERSON] придбав вище вказану квартиру за 50000 грн. і по акту прийому-передачі від 10.01.2016 року [PERSON] передав, а позивач прийняв квартиру, що відповідно до розписки, складеної [PERSON], він отримав від позивача вище вказану суму грошей і взяв на себе зобовязання оформити угоду належним чином у нотаріальній конторі. [PERSON] помер 19.01.2016 року, однак він склав на користь відповідача [PERSON] заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] 14.04.2015 року, реєстр № 754, в якому заповідав їй все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він матиме право. Відповідач [PERSON], як єдина спадкоємиця [PERSON], позов визнала і підтвердила, що вищевказана угода купівлі-продажу дійсно відбулась і тому є підстави позов [PERSON] задовольнити. Згідно рекомендацій, викладених у п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Судом зясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1878-VI(1878-17) від 11.02.2010, № 2756- VI(2756-17) від 02.12.2010) договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер 19.01.2016 року, тому втрачена можливість посвідчення вище вказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку не має. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між сторонами вимог ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання умов договору, але продавець несподівано помер, тому суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 10.01.2016 року між [PERSON] та [PERSON] Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved