Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд визнати його батьком [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наприкінці березня 2009 року познайомився з відповідачем та у них виникли стосунки, вони почали жити разом. Як вказує [PERSON] стосунки тривали до березня 2010 року, у лютому 2010 року він дізнався про вагітність та запропонував одружитись, але відповідач відмовила та переїхала від нього. Позивач дізнався про те, що [PERSON] народила хлопчика та зранку 22.09.2010 року був в лікарні. Після народження сина, відповідач переїжджати до позивача відмовилась. [PERSON] допомогав матеріально, купив побутову техніку та на даний час надає гроші на утримання сина. Позивач звертає увагу на те, що [PERSON] в свідоцтві про народження значиться по батькові як «Владиславович». У 2018 році, [PERSON] мав розмову з вчителем [PERSON], звідки дізнався, що його син офіційно по документам не має батька. У зв'язку з вище вказаним, позивач просить визнати його батьком [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 13.06.2018 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду. 26.06.2018 року відповідач надала відзив на позов, в якому просила застосувати позовну давність до позовних вимог, пред'явлених позивачем, також вказала, що вона не заперечує факт знайомства, стосунків, спільного проживання, не заперечує, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON], що він дарував дорогоцінні подарунки сину, однак заперечує той факт, що він постійно спілкується з дитиною та цікавиться особистим життям дитини, зазначає, що він не приходив за місцем проживання дитини та спілкувався з нею лише інколи по телефону. Позивач зазначає, що [PERSON] відмовився разом із нею подавати заяву про визнання батьківства. На підставі вище вказаного, [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час, місце та дату судового засідання були повідомлені належним чином, про причини не явки не повідомили. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення сторін, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд вважає що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та докази на їх підтвердження; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що вони наприкінці березня 2009 року познайомилися та у них виникли стосунки, згодом почали жити разом, стосунки тривали до березня 2010 року. Позивач знав про народження дитини. На підтвердження участі у вихованні та спілкування з сином, позивачем були надані фотознімки(а.с.7-10), накладні про направлення відповідачу відправлень: книжок, іграшок та іншого(а.с.11-16), квитки про поїздки до м.Лозова(а.с.17-20, 31-32), квитанцію про купівлю речей для сина(а.с.21-26), квитки на атракціони(а.с.27), бланки на переказ готівки(а.с.29-30, 33-34). Стаття 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини першої та другої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У відповідності зі ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Крім того, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано жодного підтвердження, викладеного у відзиві. Факт того, що [PERSON] є біологічним батьком дитини та те, що він купує сину подарунки позивачем не оспорюється. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд може встановити батьківство у разі спільного проживання і ведення спільного господарства матір'ю і особою, яка припускається батьком дитини, якщо ця особа приймає участь у вихованні дитини та утримує дитину, а також у разі визнання тим, хто припускається батьком, свого батьківства. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Факт батьківства відповідачем не оспорюється. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтями 125, 126 та 128 СК України. Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду (ч. 2 ст. 125 СК України). У ст. 128 СК України насамперед йдеться про «визнання», а не «встановлення» батьківства, адже визнання правовідношення як спосіб захисту ґрунтується на встановленні певних обставин. Відповідно до цього визнання батьківства судом можливе лише завдяки встановленню кровного споріднення між дитиною і певним чоловіком. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Outcome: approved