Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом (враховуючи уточнення), в якому просить суд визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Рай-Оленівка, сан. «Рай-Оленівка»[ADDRESS], а також виселити [PERSON] даної з квартири, зобовязавши залишити квартиру в придатному для користування стані. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є власником квартири за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Рай-Оленівка, санаторій «Рай-Оленівка»[ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.02.2017. У зазначеній квартирі до теперішнього часу проживає та зареєстрований [PERSON], що перешкоджає позивачу користуватися розпоряджатися своєю власністю. Відповідач незаконно зайняв квартиру, добро вільно виселитися відмовився і продовжує в ній мешкати, чим порушує права позивача. В судове засідання позивач, належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи не зявився, від нього надійшла заява, в якій останній просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також не заперечує в разі неявки відповідача проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в тому числі шляхом публікації в газеті оголошення про виклик до суду у відповідності до п. 9 ст. 74 ЦПК України, про що в матеріалах справи маються відповідні підтвердження. Про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи в його відсутність не надав. Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки. У звязку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. В звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, а суд відповідно до ст.11 ЦПК України, розглядає справу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Рай-Оленівка, сан. «Рай-Оленівка»[ADDRESS], що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.02.2017 за №79666789. Згідно з копією довідки виданої Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області за вих.№1847 від 22.04.2017, за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Рай-Оленівка, сан. «Рай-Оленівка»[ADDRESS], зареєстрований [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст.10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Згідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В Законі України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а саме, в ст. 7 передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Судом не встановлено існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням та поважності причин, перелік яких чітко визначений законом, відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання понад 6 (шість) місяців, а тому враховуючи вище викладене, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення та визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в частині визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. Натомість, позовна заява в частині вимог про виселення [PERSON] з квартири за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Рай-Оленівка, сан. «Рай-Оленівка»[ADDRESS], у звязку з тим, що до суду не було надано жодних належним та допустимих доказів, які б вказували на ту обставину, що відповідач мешкає за даною адресою, або в житловому приміщенні перебувають його речі, задоволенню не підлягає. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України ). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial