Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору б/н від 30.05.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем договір, що підтверджується підписом відповідача під заявою. Посилаючись на статті 509, 526, 527, 530 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, позивач зазначає, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідач зобов'язання належним чином не виконав, тому, посилаючись на ст.1054 ЦК України, позивач вважає, що у нього є право вимагати заборгованість по кредиту. На даний час відповідач продовжує порушувати виконання своїх зобов'язань, тому станом на 08.10.2013 року за ним утворилась заборгованість в розмірі 25266,57 гривень, яка складається з наступного боргу: по кредиту - 6842,75 грн.; по сплаті процентів за користування кредитом - 15194,46 грн.; по комісії за користування кредитом - 1550,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1179,36 грн.. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 252,67 грн.. В судовому засіданні представник позивача Кучинов С.В. позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, відповідач надав суду заперечення на позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та заяву про застосування строку давності до позовних вимог позивача. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу (далі-ЦПК) України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до статті1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 30 травня 2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір без номеру (а.с. 10-11) шляхом підписання заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг (а.с.12-18), які разом складають кредитний договір про надання позивачем відповідачу кредиту у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за його користування у розмірі 26,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач зобов'язання належним чином не виконав, тому станом на 08.10.2013 року згідно з розрахунком позивача, який відповідач не оспорює, за ним утворилась заборгованість в розмірі 25266,57 гривень, яка складається з наступного боргу: по кредиту - 6842,75 грн.; по сплаті процентів за користування кредитом - 15194,46 грн.; по комісії за користування кредитом - 1550,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1179,36 грн. (а.с.6-9). Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 252,67 грн.. Під час розгляду справи відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності. Суд зазначає, що строк дії платіжної картки, строки та порядок погашення заборгованості визначені Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с. 12-18). Зокрема, пунктом 9.3 (а.с. 16) визначається, що картка відкрита на невизначений строк, крім випадків, установлених пунктами 9.6, 9.7 Умов договору. У цих пунктах вказано, за яких умов дія картки припиняється та з якого часу у кредитора виникає право на примусове стягнення заборгованості та в якому порядку. Пунктом 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 12) визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк. У заяві про надання послуг, підписаній сторонами, зазначено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною картою (а.с. 16) визначено, що строк дії карти вказаний на лицевій стороні карти (місяць та рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Згідно з пунктом 3.1.3 (а.с. 17) по закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картковому рахунку( в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Пунктом 3.1.4 зазначених Правил (а.с. 17) визначено, що карта миттєвого випуску продовженню не підлягає. Пунктом 5.4 Правил користування платіжною карткою (а.с. 17) визначено, що строк погашення кредиту у повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За вимогами ч. 1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина 1 статті 252 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 267 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 5 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Відтак, зазначення у договорі, що картка відкрита на невизначений строк, не свідчить про те, що він не має строку виконання договору, оскільки пункти 9.6, 9.7 умов користування кредитною карткою, які є складовою частиною договору між сторонами, визначають, що у разі ненадходження грошових коштів на кредитну карту на погашення заборгованості протягом 3 місяців з часу закінчення строку дії карти банк починає нараховувати комісію за користування рахунком, а при нульовому рахунку на картці на неактивному рахунку картка закривається. Кредитний рахунок також закривається при ненадходженні заробітної плати на карту протягом 6 місяців та дія кредитної картки не продовжується. Зокрема, пункт 9.6 умов передбачає, що при відсутності на картці грошових коштів у розмірі, достатньому для оплати послуг банку для продовження дії карти та при ненадходженні грошових коштів на картку протягом 3 місяців з часу спливу дії карти банк стягує комісію за обслуговування рахунку за діючими тарифами. Крім того, із заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, вбачається, що заборгованість за кредитним договором погашається щомісячними платежами в розмірі 22% від суми заборгованості (а.с. 11). Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, повернення кредитних коштів визначено періодичними щомісячними платежами, тому у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів має обчислюватись із моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13). Відповідно до п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживача» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Суд вважає помилковим посилання позивача на п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, за яким кредитний договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання та вважається пролонгованим на той же самий строк, якщо ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, оскільки цим пунктом зазначених умов визначено кінцевий строк дії договору, а не строк виконання зобов'язання. Пунктом 5.4 Правил користування платіжною карткою, визначено, що погашення кредиту у повному обсязі проводиться не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. Як вбачається з виписки по особовому рахунку відповідача, наданій позивачем, остання транзакція за платіжною карткою відповідача, тобто видача готівкових грошей з карткового рахунку, була здійснена позичальником 23 жовтня 2008 року. Крім того, термін дії кредитної картки відповідача закінчився в червні 2010 року, що підтверджується копією заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору (а.с. 11). Позивач звернувся до суду із даним позовом лише 06.11.2013 року, тобто з пропуском трирічного строку для пред'явлення позову, а відповідач, відповідно до ч. 3 ст.257 ЦК України подав заяву про застосування строків позовної давності. При цьому позивач не ставив перед судом питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, а інших строків позовної давності ані кредитним договором, ані умовами надання банківських послуг, не передбачено, в той час, як ст.259 ЦК України встановлює необхідність укладення договору про збільшення строку позовної давності у письмовій формі. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що право позивача на отримання боргу за кредитним договором від відповідача є доведеним, проте таке право не підлягає захисту у зв'язку з пропуском останнім строку позовної давності, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed