Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобовязати [PERSON], що зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], усунути перешкоди в здійсненні ремонтних робіт, шляхом надання доступу до каналізаційної системи у квартирі [ADDRESS], надати дозвіл та доступ розкрити облицювальну плитку і усунути аварійну ситуацію у квартирі [ADDRESS]. В наступному, 31 жовтня 2017 року, позивачем подано заяву про зміну предмету та підстав позову, в якій позовні вимоги викладені в зазначеній редакції. В обґрунтування позову позивач, із посиланням на положення ст.ст. 16, 23, ч. 1 ст.1166, ч.1 ст.1167, ст.1192 ЦК України, вказує на те, що він зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS]. Звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з приводу постійного залиття його квартири сусідкою [PERSON]О, що мешкає у [ADDRESS]. Попередньо, він звертався для вирішення цієї проблеми до відповідача, але вона усіляко ухиляється спираючись на свіжий ремонт, чим істотно ускладнює увесь його родинний побут. В звязку з чим, йому та членам його родини доводиться жити в некомфортному стані. За захистом своїх прав він звертався до ДОП Новомосковського Відділення Поліції, яким за результатами розгляду матеріалів ЖЄО № 175 від 04 січня 2017 року, зроблено відповідний висновок. Так, висновком встановлено, що 04 січня 2017 року до Новомосковського ВП України в Дніпропетровській області надійшла заява гр. [PERSON] про те, що сусідка [PERSON], яка мешкає за адресою: м. Новомосковськ вул. Сучкова 122/60 регулярно та безперервно затоплює його водою, у звязку з чим його квартира потребує ремонту. При опитуванні сусідки [PERSON], остання пояснила, що в неї у квартирі ніяких видимих неполадок з водою немає, руйнувати свій дорогий ремонт у квартирі для зясування причин неполадок у системі водозабезпечення відмовляється, доступ для усунення проблеми надасть тільки за рішенням суду. Вказує, що при огляді залитої кімнати він із сімєю зрозумів необхідність вчинення дій щодо повторного ремонту його квартири. На звернення відповідач категорично відмовилася надати будь-яку компенсацію, почала ображати позивача. Він звертався до КП «Трубник», про що складено [PERSON] 14 грудня 2016 року. Так, згідно з актом проведено огляд квартири № 57, власником якої є позивач та квартири № 60, власником якої є [PERSON] У результаті огляду квартири №57 було виявлено у туалеті та на стелі вологі плями, по каналізаційній трубі крапельно стікає вода. При огляді квартири №60 установлено, що власником квартири зроблено ремонт. Оглянути каналізаційну систему без розтину облицювальної плитки не виявилось можливим. 28 січня 2016 року спеціалістом КП «Трубник» було складено акт, в якому вказано на необхідність розкрити облицювальну плитку і усунути аварійну ситуацію. Станом на 14 грудня 2016 недоліки не усунено з причин не надання доступу. Для вирішення проблем необхідно провести незалежну експертизу, для чого власнику квартири № 60 надати доступ до системи каналізації квартирі № 60. За словами [PERSON] вона не готова це зробити, більш конкретні строки визначати не може. В наступному КП «Трубник» складено ще один [PERSON], згідно з яким комісія у присутності мешканців домоволодіння 122 по вул. Сучкова за заявою [PERSON] обстежила кв. 57 на предмет залиття вище розташованою кв. № 60. При обстеженні знайдено: у кв. № 57 - у туалетній кімнаті на стелі та стіні є вологі плями спільною площею 2,2 м. у квадраті, у спальній кімнаті на стелі вологі плями спільною площею - 0,8 м. у квадраті. У квартирі № 60 мешканцями був самостійно зроблено ремонт каналізаційної системи (заміна чавунного трубопроводу у 100 мм. та фасонини на пластмасові), що можливо послугувало причиною порушення цілісності тросника чи трубопровіда, у результаті чого трапляється затоплення нижче розташованої квартири. Мешканцю № 60 необхідно розкрити облицювання кахлем та усунути аварійну ситуацію. Вказує, що внаслідок затоплення його квартири відповідачем пошкоджені стелі, стіни та підлога в кухні, коридорі і спальній кімнаті квартири, у звязку з чим квартира потребує ремонту, а також належні йому речі, які знаходилися у квартирі. Крім майнової йому заподіяно також і моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку із знищенням і пошкодженням майна. Представник позивача до суду не з`явився, надавши заяву, в якій підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов не подавав. У судовому засіданні 31 жовтня 2017 року прийнято до розгляду заяву про зміну предмету та підстав позову. Позовна заява у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач зареєстрований в [INFO] /а.с.7-8/. Відповідач зареєстрована за адресою: [INFO] /а.с.14/. Згідно з актом комісії КП «Трубник» від 28 січня 2016 року у складі бригадира слюсарів-сантехніків [PERSON], слюсарів-сантехніків [PERSON], [PERSON] у присутності мешканців будинку 122 по вул. Сучкова, за заявою [PERSON] проведено обстеження квартири № 57 з приводу залиття вище розташованою кв. № 60. При обстеженні виявлено: у квартирі № 57 - у туалеті - на стелі та стіні маються вологі плями загальною площею 2,2 кв.м., у спальній кімнаті - на стелі вологі плями загальною площею - 0,8 кв.м.; у квартирі № 60 - мешканцями був самостійно зроблено ремонт каналізаційної системи (заміна чавунного трубопроводу диаметром 100 мм. та фасоніни на пластикові), що, імовірно, спричинило порушення цілісності тросника чи трубопроводу, у результаті чого відбувається затоплення нижче розташованої квартири. Мешканцю № 60 необхідно розкрити облицювання кахлем та усунути аварійну ситуацію /а.с.9/. Відповідно до\~висновку №\~57\~від 27\~січня 2017\~року,\~складеного ДОП\~Новомосковського ВП\~[PERSON], 04 січня 2017 року до Новомосковського ВП України В Дніпропетровській області надійшла заява гр. [PERSON], який мешкає в м. Новомосковську по вул. Сучкова 122/57 про те, що сусідка гр. [PERSON] затоплює його водою, у звязку його квартира потребує ремонту. При опитуванні сусідки [PERSON], остання пояснила, що в неї у квартирі ніяких видимих неполадок з водою немає, руйнувати свій дорогий ремонт у квартирі для зясування причин неполадок у системі водозабезпечення відмовляється, тільки за рішенням суду /а.с.6/. Також, надані суду чеки та квитанції свідчать, що позивачем витрачено для придбання будівельних матеріалів для відновлення завданих пошкоджень протягом січня вересня 2017 року грошові кошти в сумі 16799,73 грн. /а.с.48-52/. Таким чином, матеріали позову свідчать, що між позивачем та відповідачем існує спір з приводу відшкодування шкоди. Завданої пошкодженням майна позивача, відшкодування моральної шкоди, спричиненої діями щодо пошкодження майна, наявності чи відсутності права доступу до житлового приміщення відповідача для усунення пошкоджень комунальної мережі. Вирішуючи спір суд виходить з наступних норм законодавства. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з чч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної та матеріальної шкоди, суд виходить з наступного. За ч.1, 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності до розяснень, наведених в п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування» від 27 березня 1992 року №6, з наступними змінами та доповненнями, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. За ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, правила норми ч.2 ст.1166 Цивільного кодексу України передбачають, що вина особи припускається і обов'язок доведення відсутності вини покладається на того, хто завдав шкоди, а до спростування презумпції вини особа, яка завдала шкоду, вважається винною у завданні шкоди. Обов`язок надання доказів та доведення відповідності розміру та характеру завданої шкоди також покладається на того, хто таку шкоду завдав. Відповідач надані позивачем докази не спростувала, доказів на підтвердження відсутності своєї вини у залитті квартири позивача суду не надала. Акт, складений відповідним організацією, на балансі якого знаходиться спірний будинок вказує на наявність вини відповідача у спричиненні шкоди майну позивача. Розмір збитків - витрат, понесених позивачем для відновлення свого порушеного права підтверджено позивачем належними та допустимими доказами. Таким чином, суд приходить до висновку, що діями відповідача позивачу спричинено майнову шкоду, внаслідок якої позивач поніс збитки, отже порушені майнові права позивача, які підлягають відновленню шляхом стягнення з відповідача розміру завданої матеріальної шкоди в сумі 16799,73 грн. При цьому, суд виходить з того, що позивач в позові просив стягнути матеріальну шкоду в розмірі 10000,00 грн., моральну - 16799,73 грн. Водночас, надані докази вказують, що саме вказаний розмір - 16799,73 грн. є сумою завданої матеріальної шкоди, а тому суд враховує даний факт, як описку, допущену при поданні позову і вважає за необхідне задовольнити позов в частині стягнення матеріальної шкоди саме в означеному розмірі - 16799,73 грн. Також, з урахуванням висновку суду про описку, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а зокрема, стану здоров'я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його житті, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану. У судовому засіданні встановлена вина відповідача в залитті квартири позивача. Беручи до уваги те, що позивачу неправомірними діями відповідача спричинена моральна шкода, яка виразилась в тому, що позивач внаслідок залиття квартири втратив нормальні життєві звязки, пережив нервовий стрес у звязку з пошкодженням майна та у нього виникли побутові незручності, суд, виходячи з вимог розумності і справедливості та з врахуванням матеріального становища сторін, вважає, що з урахуванням характеру та обсягу страждань, моральна шкода повинна бути відшкодована відповідачем у сумі 1000,00 грн., яка думку суду, буде адекватною нанесеній моральній шкоді, внаслідок чого позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково. При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на вжиття ним заходів з мирного врегулювання спору, оскільки доказів на підтвердження таких дій останнім не надано. Крім того, не приймає суд до уваги, під час ухвалення рішення і акт від 14 грудня 2016 року, складений позивачем у присутності мешканців будинку через недопустимість даного доказу. Оскільки, фактично, в даному доказі відображені пояснення свідків. В той час, як нормами ЦПК України передбачено безпосередність такої процесуальної дії, як допит свідків, тобто допит їх судом в судовому засіданні із дотриманням положень ЦПК України. Що ж стосується вимог позову про зобовязання [PERSON] усунути перешкоди шляхом надання доступу до каналізаційної системи у квартирі [ADDRESS], надання дозволу та доступу для розкриття облицювальної плитки і усунення аварійної ситуації у квартирі [ADDRESS], в наслідок якої нанесена шкода, то суд виходить з такого. За ст.30 Конституції України, кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов'язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку. У відповідності до ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Положеннями ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Так, позивачем у позовній заяві не наведено правових підстав для здійснення судом висновку щодо можливості відступу від задекларованого принципу недоторканості житла. При цьому, посилання на положення статті 1192 ЦК України не приймаються судом до уваги, оскільки передбачають такий спосіб відшкодування, як обовязок полагодити пошкоджену річ, належну особі, у володінні якої така річ перебуває, а не доступу до житла іншої особи, руйнування майна відповідача для ремонту комунальних мереж. Водночас, позивач вказує, що доступ до квартири відповідача та дозвіл на розкриття облицювальної плитки необхідний для усунення аварійної ситуації, внаслідок якої відбувається затоплення квартири позивача. Так, відповідно до ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний забезпечити доступ до мережі, арматури, засобів обліку, розподільчих систем представників виконавця/виробника за наявності в них відповідного посвідчення: 1) для ліквідації аварій - цілодобово; 2) для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічних та профілактичних оглядів, зняття контрольних показників засобів обліку тощо - згідно з істотними умовами договору. Працівники виконавця/виробника повинні поважати права споживачів, перебувати (відвідувати) тільки в тих приміщеннях, де розташоване обладнання, перевірка, ремонт, огляд якого відбувається. У невідкладних випадках, пов'язаних з урятуванням життя людей та майна, може бути здійснене проникнення до житла та іншого володіння особи для проведення в них огляду та ліквідації аварій без отримання згоди споживача (несанкціонований доступ) у порядку, встановленому цією статтею. Якщо споживач відсутній і при цьому немає можливості встановити зв'язок з ним з метою його інформування про необхідність негайного прибуття до приміщення або він відмовляється допустити в займані ним приміщення представників виконавця/виробника і при цьому є об'єктивні підстави вважати, що аварія, неполадки, які унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг іншим споживачам, відбулися саме в цих приміщеннях, - доступ у приміщення відбувається без отримання згоди споживача (несанкціонований доступ). Представник виконавця/виробника попереджає споживача, який присутній, але відмовляється допустити до житла та іншого володіння, про здійснення несанкціонованого доступу. Під час здійснення несанкціонованого доступу і до повного завершення робіт, визначених частиною сьомою цієї статті, повинні бути присутні: представник виконавця/виробника, представник балансоутримувача/управителя, органів внутрішніх справ, аварійно-ремонтної бригади та споживач з будь-якого із суміжних приміщень. Під час несанкціонованого доступу на аварійно-ремонтну бригаду покладаються такі обов'язки: 1) забезпечення доступу в приміщення шляхом порушення конструктивної цілісності вхідних дверей або вікон у приміщенні після погодження своїх дій з іншими учасниками несанкціонованого доступу; 2) здійснення огляду місця аварії, неполадки, що унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг іншим споживачам; 3) проведення ремонтних та відновлювальних робіт; 4) термінове відновлення конструктивної цілісності вхідних дверей, вікон приміщення, що були пошкоджені під час несанкціонованого доступу, і проведення ремонтних та відновлювальних робіт, але не більше ніж протягом доби з часу проведення несанкціонованого доступу; 5) дотримання прав громадян, які проживають у цих приміщеннях, мінімізація негативних наслідків несанкціонованого доступу, зокрема щодо їх майна та обмеження доступу лише приміщеннями, необхідними для проведення робіт. Представник виконавця/виробника складає акти про проведення несанкціонованого доступу та про проведення ремонтних та відновлювальних робіт, які підписуються всіма учасниками несанкціонованого доступу. В актах обов'язково зазначаються: підстави для несанкціонованого доступу, відмітка про попередження споживача із зазначенням часу та осіб, які вели переговори із споживачем, у разі, якщо вони були проведені, причина та місце виникнення аварії, неполадки, перелік виконаних робіт, прізвище, ім'я, по батькові та посади учасників несанкціонованого доступу. Оригінали складених актів зберігаються у виконавця/виробника, іншим учасникам несанкціонованого доступу видаються копії, завірені печаткою виконавця. Представник виконавця/виробника опечатує відновлені двері, вікна власною печаткою та ставить підпис, час і дату опечатування. Згідно з п. 7, 8 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 8 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець має право доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку. Відповідно до п. 2.20 Розділу 2 «Архітектурно-планувальні рішення» державних будівельних норм України «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», затверджених Наказом Держбуду України від 18.05.2005 року № 80, при розробленні обємно-планувальних рішень слід врахувати вимоги щодо забезпечення доступу персоналу до всіх елементів конструкцій та обладнання для їх періодичного огляду та обслуговування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем в цій частині позову не вірно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки не позивач, а балансоутримувач будинку або суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору має право звернутися з подібними позовними вимогами до суду. В той час, як належним способом захисту порушеного права, яким наділений позивач за умовами виниклих спірних правовідносин є - відшкодування моральної та матеріальної шкоди з метою сприяння особи, якою спричинено таку шкоду на вчинення дій щодо усунення порушень, які її спричиняють. Підсумовуючи викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково в частині відшкодування матеріальної та, частково моральної шкоди, в той час, як в задоволенні позову про зобовязання вчинення дій належить відмовити. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial