Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просив витребувати у відповідачки належний йому на праві власності транспортний засіб легковий автомобіль ВАЗ 2105, 1983 р.в., колір бежевий, шасі №ХТА2105500D0374397, державний номер [NUMBER]. Відповідачка звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому просить встановити факт спільного проживання між нею та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнати автомобіль [NUMBER] і квартиру за адресою: [ADDRESS] спільною власністю та поділити спільне майно, виділивши їй в натурі вказаний автомобіль, а первісному позивачу вказану квартиру. У судовому засіданні позивач-відповідач первісний позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, зустрічний позов не визнав, у задоволенні просив відмовити. Доповнив, машина зараз знаходиться в гаражі у відповідачки-позивачки, вона знімала з його зарплатної картки його гроші, він був прописаний окремо від позивачки, коли працював, тільки ночував у неї. До правоохоронних органів стосовно використання відповідачкою його грошима не звертався, бо це була їх сімейна справа. Назвав відповідачку своєю співмешканкою, потім відмовився від цих слів. Посварилися сторони у 2007 р., машину з 2007 р. по листопад 2013 р. не забрав, бо вона була йому не потрібна. Зараз хоче продати. За машину платив власні кошти, вартість машини складає 5 000 грн. У судовому засіданні представник позивача-відповідача первісний позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному у позові, зустрічний позов не визнав, у задоволенні просив відмовити. У судовому засіданні відповідачка-позивачка первісний позов не визнала, у задоволенні просила відмовити, зустрічний позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у зазначеному позові. У судовому засіданні представник відповідачка-позивачки первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав. Доповнив, що згоден з вартістю автомобілю в 5 000 грн., від компенсації вартості частки у спільну майні відповідачка-позивачка відмовляється. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що сторони у справі мешкали разом в однокімнатній квартирі з 2006 р., вели спільне господарство, бюджет був спільний, вирощували фрукти, овочі на ділянці, потім продавали їх, купили будинок та зробили там ремонт, окрім того купили разом автомобіль. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знає [PERSON] приблизно з 2009-2010 р.р., який мешкав разом з [PERSON], з якого часу не може сказати. Купили разом будинок, зробили там ремонт, вона була у гостях в зазначеній квартирі 2 рази та позивач-відповідач поводився там, як господар, мешкали з відповідачкою-позивачкою, як чоловік та дружина, вели спільне господарство. Судом досліджені наступні письмові докази: довідка Центру ДАІ м. Лисичанська; фото таблиця; копія довідки про заробітну плату; довідка ЛКП «БТІ»; копія договору купівлі-продажу квартири в житловому будинку; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає первісний позов таким, що не підлягає задоволенню, а зустрічний позов таким, що підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони проживали однією сімєю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 2006 р. по листопад 2013 р... Суд критично ставиться до заперечень позивачем-відповідачем спільного проживання без укладення шлюбу, бо вказана обставина підтверджується поясненнями відповідачки-позивачки, показаннями свідків, наданими фотографіями спільного відпочинку сторін. Частково підтверджують це і пояснення самого позивача-відповідача стосовно використання відповідачкою-позивачкою належних йому грошових коштів, і що це була їх сімейна справа, та зберігання автомобілю у гаражі відповідачки-позивачки. Визначаючи початок періоду спільного проживання, суд входить з того, що це проживання до 2006 р. доказами не доведено. Під час проживання однією сімєю у 2007 році сторонами був придбаний автомобіль ВАЗ 2105, 1983 р.в., державний номер [NUMBER], вартістю 5000 грн.. Також, 15 травня 2007 р. сторонами за 5000 грн. була придбана квартира з господарськими будівлями, спорудами та присадибною земельною ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст.60, 69-71, 74 ч.1 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Таким чином зустрічний позов в частині встановлення факту спільного проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу і поділу спільного майна в натурі підлягає задоволенню. Разом з цим, оскільки кінцевою метою зустрічного позову є поділ майна, вимоги про визнання цього майна спільною сумісною власністю подружжя є зайвими і задоволенню не підлягають. Оскільки судом задоволенні вимоги про виділ відповідачці-позивачці в натурі із спільного майна автомобілю, зазначений автомобіль не перебуває у відповідачки-позивачки у незаконному володінні, а тому у первісному позові повинно бути відмовлено. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 243,6 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з позивача-відповідача на користь відповідачки-позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: partial