Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, визнання права власності на спадкове майно, відповідно до якого позивач просить встановити факт, що [PERSON] проживав однією сім`єю з [PERSON] , померлою [INFO] в [ADDRESS] з травня 2014 року до дня її смерті, визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що [PERSON] являється його двоюрідною тіткою, його баба [PERSON] та мати [PERSON] - [PERSON] були рідними сестрами. [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] проживала зі своїм чоловіком [PERSON] та була зареєстрована в [ADDRESS] . Після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , через 2 роки [PERSON] переїхала в будинок [ADDRESS] , який вона успадкувала від батька та постійно проживала у цьому будинку до самої своєї смерті. [PERSON] дітей та інших родичів, крім нього та його сина, не мала, та вони були однією сім`єю. Вона мала дуже похилий вік, потребувала догляду, догляду також потребував будинок та прибудинкова територія. Він допомагав їй завжди. У травні 2014 р. він остаточно переселився до будинку [ADDRESS] до [PERSON] та став постійно проживати з нею однією сім`єю. У них був спільний бюджет, вони вели спільне господарство. Він її доглядав, викликав лікаря додому, возив до різних медичних установ, купував ліки, продукти, доглядав будинок та садибу. У нього була на руках її банківська карта, він знав код доступу та отримував її пенсію. Останні три роки перед смертю, а саме з 2017 р. стан здоров`я [PERSON] значно погіршився, вона не могла вийти навіть з будинку. Він повністю доглядав її, годував, мив, готував їжу, купував усе необхідне, викликав лікаря, прибирав у будинку та надворі, прав її речі. З 1995 року [PERSON] ніколи не проживала у квартирі [ADDRESS] , але була там зареєстрована до своєї смерті. З 1995 р. [PERSON] стала постійно здавати належну їй квартиру [ADDRESS] різним квартирантам та отримувати від них орендну плату. Приблизно у 2004 р. [PERSON] здала в оренду квартиру [ADDRESS] відповідачу [PERSON] з сім`єю. [PERSON] сплачувала комунальні платежі та орендну плату. [PERSON] з сім`єю проживає у квартирі до цього часу. Після смерті [PERSON] у шестимісячний термін він як спадкоємець за законом четвертої черги звернувся з заявою про прийняття спадщини до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори. Він та його син звернулися до квартирантки відповідача [PERSON] з питанням продовження оренди квартири та отримання від неї орендної плати. Відповідач [PERSON] обманним шляхом, нібито для того, щоб переконатися у смерті [PERSON] та що саме вона була власником отримала від них на її вайбер копії свідоцтва про смерть [PERSON] та копії правовстановлюючих документів. Після цього квартирантка [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори. Він спільно та постійно проживав разом зі спадкодавцем та більш ніж 5 років, а саме з травня 2014 р. до дня смерті спадкодавця [PERSON] 21.05.2020 р., просить встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем та визнати за ним право власності на її майно- житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.08.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 03.09.2020 року [PERSON] подано зустрічну позовну заяву про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] [PERSON] у своєму позові посилається на те, що з 2003 р. вона проживала спільно з [PERSON] у її квартирі по [ADDRESS] до дня смерті останньої [INFO] . Вона приймала участь у житті [PERSON] як донька, а саме- допомагала їй матеріально, купувала одяг, предмети домашнього вжитку, лікувала тощо. З часом [PERSON] стала безпорадною, вона не могла самостійно забезпечувати умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Такий догляд здійснювала [PERSON] по день смерті [PERSON] . [PERSON] також робила ремонт у квартирі у 2003 р., купувала будівельні матеріали, сантехніку, металопластикові вікна тощо. [PERSON] посилається на те, що спільно постійно проживала разом з [PERSON] на протязі останніх 17 років до дня її смерті та просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем та визнати її спадкоємцем четвертої черги. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2020 року прийнято зустрічний позов [PERSON] та об`єднано його з первісним позовом. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2020 року витребувані докази. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2020 року до матеріалів справи долучені докази. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2020 року в судове засідання викликані свідки. 23.12.2020 року позивач [PERSON] подав відзив на зустрічний позов в якому зазначив, що [PERSON] ніколи не проживала однією сім`єю з [PERSON] та не могла проживати, оскільки [PERSON] як квартирантка проживала у квартирі [ADDRESS] , а [PERSON] . З 1995 р. постійно проживала по [ADDRESS] до самої своєї смерті. Померла вона також у будинку [ADDRESS] , та ця відмітка є у лікарському свідоцтві про смерть, яке отримував [PERSON] . Він поховав [PERSON] [PERSON] на похоронах та поминках не було. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.02.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.11.2021 року поновлено судовий розгляд по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, первісний позов підтримала, проти зустрічного позову заперечувала. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив, що [PERSON] його двоюрідна тітка, він завжди їй допомагав. З травня 2014 року її стан здоров`я погіршився та він став постійно проживати з нею за адресою: [ADDRESS] . Вони мали спільний бюджет та побут. [PERSON] знімала належну [PERSON] квартиру за що платила орендну плату, родинних відносин між ними не було. Просив у задоволенні зустрічного позову відмовити. В судовому засіданні представник відповідача проти первісного позову заперечував, зустрічний позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала, зустрічний позов підтримала та пояснила, що з 2003 року стала постійно проживати разом з [PERSON] у її квартирі по [ADDRESS] . Вони проживали однією сім`єю, [PERSON] допомагала [PERSON] щомісяця, про що вони обмінювалися розписками. [PERSON] встановила у квартирі пластикові вікна, возила [PERSON] до 13 лікарні та відвідувала її там. У 2018 році [PERSON] переїхала до свого будинку по [ADDRESS] та проживала там до самої своєї смерті. [PERSON] відвідувала її, привозила продукти, садила город, ремонтувала забор та дах. Спільного бюджету [PERSON] та [PERSON] не мали. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного. [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.04.1991 р., виданого Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою та квартири [ADDRESS] на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.11.1994 р. та договору купівлі-продажу від 18.05.1996 р., посвідченого біржею нерухомості та основних фондів «Україна». Право власності зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] являється двоюрідною тіткою позивача [PERSON] , його баба [PERSON] та мати [PERSON] - [PERSON] були рідними сестрами, зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтва про народження (а.с. 11-14). [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Актом від 27.07.2020 р. за участю мешканців [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] з 1995 р. постійно проживала в [ADDRESS] до самої своєї смерті. Сусіди підтвердили, що [PERSON] постійно з нею проживав однією сім`єю з травня 2014 р. до її смерті, мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Згідно відповіді на запит суду КНП «Міська поліклініка № 19» № 02-426 від 15.10.2020 р. [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] спостерігалась у КНП «Міська поліклініка № 19» ХМР з 09.01.2018 р. 04.10.2019 р. уклала декларацію з лікарем терапевтом. Регулярно спостерігалась у терапевта та перебувала на диспансерному обліку з діагнозами ІХС, стабільна стенокардія, постінфарктний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, критичний стеноз аортального клапану, кальциноз мітрального клапану, стеноз, недостатність мітрального клапану, ДЕП з вестибуло-атактичним синдромом. Багаторазово зверталася до лікарів поліклініки, лікувалася амбулаторно та у стаціонарах лікарень. [INFO] констатована смерть на дому. Між [PERSON] та Південним РОЕ АК Харківобленерго 25.08.2015 р. був укладений договір про користування електричною енергією. У договорі зазначено, що місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS] . 07.11.2018 р. ПАТ «Харківміськгаз» склав акт про порушення по [ADDRESS] , акт підписаний [PERSON] . В акті зняті показання лічильника та демонтований лічильник, склав протокол про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи та акт про виявлення порушення. У договорі про зберігання вузла обліку природного газу від 10.01.2019 р. та акті прийому-передачі вузла обліку газу від 10.01.2019 р. вказана адреса [PERSON] - [ADDRESS] . На всіх документах є підпис [PERSON] . Ці акти та інші документи підтверджують, що [PERSON] проживала по [ADDRESS] . Згідно сплачених рахунків за спожитий газ та комунальні послуги [PERSON] вказувала адресу проживання- [ADDRESS] . На виконання ухвали суду, Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою надано відповідь, в якій зазначено, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 471/2020, 25.05.2020 року з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся племінник спадкодавця [PERSON] . 10.07.2020 року до нотаріальної контори поштою від [PERSON] надійшла заява про прийняття спадщини, справжність підпису на якій нотаріально засвідчена. Інших заяв про прийняття або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходило, свідоцтва про право на спадщину на майно [PERSON] нікому не видавалися. Згідно відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) № 2443/22.2-32 від 25.11.2020 року вбачається, що проведеною перевіркою виявлено актовий запис про шлюб № 594 від 19.09.1981 року, складений Фрунзенським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану на громадянина [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відмітка про розірвання шлюбу відсутня у вищевказаному актовому записі про шлюб. Відповідач [PERSON] надала суду в якості доказів - довідку ОЖБК «Рекорд» від 07.07.2020 р. та акт від 07.07.2020 р., у яких вказано, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] з 2003 р. у [ADDRESS] . Однак, згідно довідки ОЖБК «Рекорд» від 23.03.2021 р. вказано, що [PERSON] з 2012 р. у квартирі [ADDRESS] не проживала, її ніколи не бачили, факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] не підтверджують. Довідка ОЖБК «Рекорд» та акт від 07.07.2020 р. не є дійсними, тому що отримані [PERSON] незаконним шляхом, яка ввела в оману керівництво кооперативу та заволоділа документами. Представник відповідача заперечував проти приєднання вказаної довідки до матеріалів справи, оскільки вона подана суду після закриття підготовчого, однак судом було прийнято рішення про її долучення до матеріалів справи, оскільки зазначена довідка не могла бути поданою за закриття підготовчого судового засідання 18.02.2021 року, так як отримана позивачем лише 23.03.2021 р. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що [PERSON] з 1990-х років постійно проживала у своєму будинку по [ADDRESS] , а з травня 2014 р. до її смерті з нею проживав однією сім`єю позивач [PERSON] , вели мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що дійсно [PERSON] проживає в [ADDRESS] . З 2003 по 2010 р. вона проживала разом з [PERSON] , а з 2010 р. [PERSON] переїхала у свій будинок. У вказаній квартирі свідок жодного разу не була. Свідок [PERSON] дала пояснення, що [PERSON] та [PERSON] зустрічала у ліфті, у під`їзді по [ADDRESS] . [PERSON] розповіла їй, що знімає квартиру, та вони проживають разом. [PERSON] свідок бачила останній раз у 2009-2010 роках, вона ключом відмикала квартиру. Свідок [PERSON] пояснила, що з 2005 року знайома з [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . До цього вона від своєї бабусі чула, що у [PERSON] та [PERSON] гарні відносини та вони разом проживали. З [PERSON] вона бачилась в під`їзді будинку. Їй відомо, що після смерті [PERSON] . [PERSON] зі своєю родиною залишилась проживати в квартирі зі своєю родиною. Аналізуючи показання свідків, суд приходить до висновку, що [PERSON] з 2012-2014 року за адресою: [ADDRESS] не проживала, зазначене узгоджується з письмовими доказами справі. Допитані свідки як з боку позивача так і з боку відповідача підтвердили, що [PERSON] в зв`язку з погіршенням стану здоров`я переїхала проживати у приватний будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.1 та 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин та про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року № 5 (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Як зазначено в Постанові №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Таким чином, суд робить висновок, що [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали однією сім`єю та вели спільне господарство в [ADDRESS] з травня 2014 року до дня смерті [PERSON] [INFO] . Суд відхиляє заперечення представника відповідача, що оскільки позивач знаходиться у зареєстровану шлюбу, то не може бути встановлений факт проживання однією сім`єю з іншою жінкою. Однак суд звертає увагу, що [PERSON] звернувся до суду про встановлення факту сумісного проживання однією родиною не як чоловік та дружина, а як племінник та двоюрідна тітка та факт такого сумісного проживання повністю знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи. Вимоги викладені у зустрічній позовній заяві свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшли. Так судом встановлено, що [PERSON] дійсно мешкала в квартирі [ADDRESS] з 2003 р., однак [PERSON] за вказаною адресою не проживала з 2009-2014 р.р., що підтверджено наданими в судовому засіданні показаннями свідків, мешканців зазначеного будинку та довідкою ОЖБК «Рекорд» від 23.03.2021 р. Судом достовірно встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] склались договірні відносини, що підтверджуються наданими [PERSON] розписками, з яких вбачається, що [PERSON] сплачувала кошти за користування квартирою та окремо за використану електричну енергію. Дані викладені у особистих записах дають підстави вважати, що між [PERSON] та [PERSON] не могли бути складені відносини притаманні родинним. За таких обставин надані [PERSON] записи про сплату комунальних послуг не підтверджують, а навпроти спростовують її позовні вимоги, оскільки якби дійсно між нею та померлою [PERSON] склались відносини як доньки та матері, то вказаних записів би не існувало. Також не є підтвердженням факту родинних відносин здійснення [PERSON] поточного ремонту у квартирі, оскільки як вже зазначено вище судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] склались договірні відносини пов`язані з орендою житла, тому замовлення металопластикових вікон могло мати мету виконання умов за вказаним договором. Дійсно у [PERSON] була заведена медична карта у поліклініці № 11 де зазначена адреса проживання [ADDRESS] , однак як вбачається з копії карти, останнє звернення [PERSON] було здійснено 16.04.1999 року. Також судом була витребувана медична карта [PERSON] з КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 19» в якій зазначено місце проживання [PERSON] - [ADDRESS] . Перше звернення датовано 10.01.2018 р., останнім записом [INFO] констатовано смерть [PERSON] . В лікарському свідоцтві про смерть № 82 від 21.05.2020 року зазначено, що смерть [PERSON] настала вдома за адресою: [ADDRESS] . Також суд звертає увагу та той факт, що довідкою ОЖБК «Рекорд» від 23.03.2021 р. повідомлено суд, що [PERSON] з 2012 р. у квартирі [ADDRESS] не проживала, її ніколи не бачили, факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] не підтверджують. Довідка ОЖБК «Рекорд» та акт від 07.07.2020 р. не є дійсними, тому що отримані [PERSON] незаконним шляхом, яка ввела в оману керівництво кооперативу та заволоділа документами. На підставі викладено суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] заявлені необґрунтовано, обставини викладені нею у позовній заяві не відповідають дійсності та були спростовані в ході розгляду справи, тому в задоволенні зустрічного позову суд відмовляє. Позовна вимога [PERSON] про встановлення факту постійного проживання за спадкодавцем на час відкриття спадщини є законною, обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. [PERSON] підтверджено належними доказами факт проживання з [PERSON] з травня 2014 року по день смерті останньої, тобто до [INFO] . Зазначений факт підтверджений як показаннями свідків так і наявними в матеріалах справи письмовими доказам. Стосовно позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. За ч.2 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ч.1 ст. 1298 ЦК України Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду Цивільних і кримінальних справ у п.3.1. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», звернув увагу судів, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, якій засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). За змістом ст.392 ЦК України належним відповідачем є особа учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема житловий будинок, земельну ділянку. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Кобзєву Є.М. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою для відмови стала відсутність документів, які б підтверджували сумісне проживання зі спадкодавцем. Проаналізувавши постанову державного нотаріуса, суд прийшов до висновку, що єдиною перешкодою для видачі позивачу Свідоцтва про право на спадщину за законом є не надання достатніх доказів для підтвердження факту сумісного проживання за спадкодавцем. Оскільки суд задовольнив позовні вимоги про встановлення факту постійного проживання позивача з двоюрідною тіткою [PERSON] інших перешкод для видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом в ході розгляду даної справи не встановлено, позивач не позбавлений можності отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . За таких обставин суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та про відмову у задоволення зустрічного позову [PERSON] . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial