Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS]. Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідачка з січня 2013 року не проживає у вказаному будинку, який є власністю позивача. Реєстрація відповідачки в цьому будинку порушує право позивача вільно користуватись та розпоряджатись його власністю. У судове засідання позивач та його представник не з'явились, просили справу розглянути у відсутність сторони позивача, підтримали раніше заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка у судове засідання повторно не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання двічі повідомлялась належним чином та їй направлялись рекомендованими листами судові повістки про виклик до суду. Згідно рекомендованого поштового повідомлення про отримання судової повістки [PERSON] повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи. Про причину неявки в судове засідання 28.07.2014 року відповідачка суд не повідомила ( а.с. 24,30 ). Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи той факт, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, сторона позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши усі наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З дослідженого у судовому засіданні договору купівлі-продажу від 02.12.2003 року, посвідченого Державним нотаріусом Городнянської районної (а.с. 11) вбачається, що будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Довідка Тупичівської сільської ради № 306 від 03.06.2014 року та домова книга на вказаний будинок свідчать, що в належному на праві власності [PERSON] будинку зареєстрована відповідачка [PERSON] Вказане підтверджується офіційною інформацією від 01.07.2014 року, наданою УДМС в Чернігівській області (а.с. 20). Письмовими доказами підтверджується, що відповідачка у житловому будинку, який належить на праві власності позивачу, зареєструвалась як дружина після укладення 23.08.2005 року шлюбу з позивачем. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 04.06.2013 року, рішення набрало законної сили 25.06.2013 року. Як стверджує позивач, відповідачка не проживає в спірному будинку з січня 2013 року, тобто період непроживання відповідачки в спірному будинку складає більше 1 року. З наданої позивачем довідки Тупичівської сільської ради № 306 від 03.06.2014 року вбачається, що відповідачка проживає разом з дітьми за адресою, відмінною від місця її реєстрації, а саме місцем її фактичного проживання є будинок [ADDRESS]. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки доводи позивача жодним чином не спростовані відповідачкою, суд приймає їх до уваги та грунтує на них своє рішення. В силу ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Оскільки відповідачка не проживає в спірному будинку понад один рік, наявність поважних причин цього та іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачкою не встановлені, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування спірним житловим приміщенням. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує другій стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на вказане з відповідачки на користь позивача слід стягнути 243 грн 60 коп. в рахунок повернення судового збору, сплаченого при подачі позову до суду

Outcome: approved