Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат 8072 грн.32 коп. (вісім тисяч сімдесят дві грн. 32коп) та судові витрати. В своїй заяві від 17.11.2015 року представник позивача просив справу розглянути без його присутності, позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином шляхом публікації оголошення у всеукраїнській газеті «Урядовий курєр», відомості про його належне повідомлення є в матеріалах справи, не повідомив суд про причини своєї неявки до суду. Враховуючи, що від відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Згідно ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичних осіб предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного, як встановлено в судовому засіданні: 25.12.2011 року, близько 15 години 20хв. на 657км дорого Ізваріно-Краснодон в Луганській області, з вини громадянина [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], що належав [PERSON] і не мав договору обовязкового страхування цивільно- правової відповідальності власників транспортних засобів чинного на дату скоєння пригоди, була скоєна дорожньо-транспортна пригода (ДТП). Вина [PERSON]у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Краснодонського районного суду Луганської області від 16.12.2011р. по справі про адміністративне правопорушення (а.с.7). В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «УАЗ 3163» з державними номерними знаками ВВ8140ВК, що належить [PERSON], яким він керував під час пригоди. Розмір завданих збитків, згідно автотоварознавчого дослідження автомобіля «УАЗ 3163» з державними номерними знаками ВВ8140ВК з визначення розміру матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу на 06.12.2011р, становить 9686грн.78коп., в тому числі ПДВ, огляд пошкодженого транспортного засобу було проведено в м. Молодогвардійську на відкритому майданчику, в присутності [PERSON], та [PERSON] (а.с.9-13). Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою, до якої було додано копію діючого на той час полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (а.с.6). Договірних зобовязань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно- правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно ч.4ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У звязку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, в редакції, яка діяла на момент ДТП, відповідно до встановленого п. 9.2 ст. 9 Закону ліміту відповідальності, МТСБУ 13.07.2012 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 8072 грн. 32 коп., за заподіяну шкоду транспортному засобу «УАЗ 3163» з державними номерними знаками ВВ8140ВК(копії платіжних документів додаються). Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обовязок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність та скоїв ДТП. Ст. 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону після проведення виплати, потерпілій особі, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON]. МТСБУ зверталось до [PERSON] з листами(копії прикладаються) про наявність у нього полісу обовязкового страхування цивільно- правової відповідальності, та компенсацію понесених витрат в добровільному порядку. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідачем не відшкодовано суму сплаченої МТСБУ страхової виплати власнику пошкодженого автомобіля [PERSON] у розмірі 8072 грн.32коп, тому суд вважає, що позов про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування з [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки до матеріалів справи представником позивача долучені квитанції, які підтверджують сплату судових витрат, тому судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн. та судові витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у сумі 420 грн. підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача, а всього підлягає стягненню сума судових витрат у розмірі 663,60 грн. Судові витрати в розмірі 1500 грн. за участь представника стягненню з відповідача не підлягають оскільки ці вимоги не підтверджені відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved