Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсною додаткову угоду від 21.06.2012 року до договору про надання послуг №350068 від 23.04.2012 року в зв'язку з підписанням її помилково та визнати недійсним акт - передачі наданих послуг від 21.06.2012 року по договору про надання послуг №350068 від 23.04.2012 року на суму 25 200 грн. в зв'язку з підписанням його помилково. Свої вимоги мотивує тим, що 23.04.2012 року між ТОВ «Агенство нерухомості «Благовіст» Олександрівське» та [PERSON] було укладено договір про надання консультаційних послуг №156. Згідно умов договору агентство зобов'язувалося надати позивачу консультації, які стосуються ринку нерухомості в м. Києві, а фактично підшукати для придбання позивачем житла в м. Києві, сума договору склала 2 800 грн., при цьому сплата винагороди передбачалась в день підписання договору купівлі-продажу. Цього ж дня в офісі агентства ФОП[PERSON] також було запропоновано позивачу укласти договір про надання послуг, в тому числі консультування про середньо ринкові ціни на об'єкти нерухомого майна, які пропонуються до продажу в м. Києві, а фактично з метою вивчення пропозицій по ринку нерухомості для придбання позивачем житла в м. Києві. Після надання відповідачем усних гарантій по по підбору для придбання позивачем житла в прийнятих для нього цінових межах в строк до 31.05.2012 року, було підписано договір про надання послуг №350068 від 23.04.2012 року, сума договору склала 25 200 грн., при цьому сплата за послуги передбачалась в день підписання договору купівлі-продажу. В травні 2012 року власники трьохкімнатної квартири [ADDRESS] в особі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] розмістили в мережі інтернет оголошення про продаж своєї квартири. Скориставшись вказаним оголошенням, агентство запропонувало позивачу, як варіант, розглянути дану пропозицію. Після ознайомлення з квартирою 17.05.2012 року в присутності працівників агентства та за їх безпосередньої участі, було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, а 21.06.2012 року приватним нотаріусом [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу квартири. Позивач зазначає, що при підписанні договору купівлі-продажу, позивачем було також підписано ряд документів, з якими він не був ознайомлений. Таким чином вважає, що скориставшись недосвідченістю та емоційним станом позивача, в день укладення договору купівлі-продажу квартири 21.06.2012 року, відповідач отримала підставу для вимоги оплати послуг по договору, яких фактично не надавала, оскільки останньою не було виконано зобов'язань з придбанням позивачем житла в м. Києві, що є предметом позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив, що дійсно між позивачем та відповідачем було укладено оспорювані додаткову угоду та акт приймання передачі послуг. Зобов'язання відповідача за договором про надання послуг було виконано, що підтверджується укладеним позивачем договором купівлі-продажу від 21.06.2012 року. Після цього відповідач звертався до позивача з вимогою сплатити у строк до 31.08.2013 року у готівковій формі грошові кошти у розмірі 25 200 грн. за надані послуги, яку позивач залишив без відповіді. В подальшому відповідачем було подано позовну заяву до Ірпінського міського суду Київської області про стягнення в примусовому порядку з позивача заборгованості за договором про надання послуг №350068 від 23.04.2012 року в розмірі 25 200 грн., 3% річних у розмірі 768,43 грн. та судові витрати по справі в розмірі 2 140 грн. Рішення Апеляційного суду Київської області від 17.12.2013 року рішення Ірпінського міського суду Київської області було залишено без змін. В подальшому постановою ВДВС Ірпінського МУЮ відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] борг в сумі 28 108,43 грн. Також представник відповідача зазначив, що додаткова угода по договору про надання послуг №350068 від 23.04.2012 року була підписана між сторонами саме на вимогу позивача в зв'язку із тим, що у останнього на день виконання зобов'язань щодо сплати винагороди відповідача були відсутні грошові кошти за угодою, оплата послуг відповідача повинна була здійснитися позивачем не пізніше 20.07.2012 року. Позивач при підписанні акта прийому-передачі наданих послуг від 21.06.2012 року та додатковою угодою до договору про надання послуг №350068 від 23.04.2012 року уважно ознайомився з їх змістом, після чого документи і були підписані. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 23 квітня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенство нерухомості «Благовіст» Олександрівське» та [PERSON] було укладено Договір про надання консультаційних послуг №156. Згідно умов Договору №156 Агенство зобов'язувалось надати позивачу консультації, які стосуються ринку нерухомості в м. Києві, а фактично підшукати для придбання ним житла в м. Києві. Сума Договору №156 склала 2 800,00 грн., при цьому, сплата винагороди передбачалась в день підписання договору купівлі-продажу (п. 4.1. Договору №156). 23 квітня 2012 року в офісі Агенства ФОП [PERSON] також було запропоновано укласти договір про надання послуг, в тому числі консультування про середньоринкові ціни на об'єкти нерухомого мана, які пропонуються до продажу в м. Києві, а фактично з метою вивчення пропозицій по ринку нерухомості для придбання позивачем житла в м. Києві. Після надання відповідачем усних гарантій по підбору для придбання Позивачем житла в прийнятних для нього цінових межах в строк до 31 травня 2012 року, було підписано Договір про надання послуг №350068 від 23 квітня 2012 року, сума Договору №350068 склала 25 200,00 грн., при цьому, сплата за послуги передбачалась в день підписання договору купівлі-продажу (п. 4.2. Договору №350068). В травні 2012 року власники 3-х кімнатної квартири [ADDRESS] (далі за текстом - квартира) в особі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] розмістили в мережі Інтернет оголошення про продаж своєї квартири. Скориставшись вказаним оголошенням, Агенство запропонувало позивачу, як варіант, розглянути дану пропозицію. Після ознайомлення з квартирою 17 травня 2012 року в присутності працівників Агенства та за їх безпосередньої участі, було укладено Попередній Договір купівлі - продажу квартири, а 21 червня 2012 року приватним нотаріусом [PERSON] було посвідчено Договір купівлі-продажу квартири. Згідно з п. 2.1.4 договору позивач, зокрема, зобов'язувався своєчасно та у повному розмірі оплатити послуги відповідача, згідно з умовами договору. Вартість послуг відповідача згідно з п. 4.1. договору склала 25 200 грн., без ПДВ, оплачується позивачем в повному обсязі не пізніше 20.07.2012 року, з урахуванням положень додаткової угоди до договору від 21.06.2012 року. 23.08.2012 року відповідач звернувся до позивача з вимогою сплатити у строк до 31.08.2012 року у готівковій формі грошові кошти у розмірі 25 200 грн. за надані послуги, яку позивач залишив без відповіді. В зв'язку із неналежним виконанням позивачем своїх зобов'язань по наданні послуг, відповідачем було подано позовну заяву до Ірпінського міського суду Київської області про стягнення в примусовому порядку з позивача заборгованості за договором про надання послуг №350068 від 23.04.2012 року в розмірі 25 200 грн., 3% річних у розмірі 768,43 грн. та судові витрати по справі в розмірі 2 140 грн. Рішення Апеляційного суду Київської області від 17.12.2013 року рішення Ірпінського міського суду Київської області було залишено без змін. В подальшому постановою ВДВС Ірпінського МУЮ відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] борг в сумі 28 108,43 грн. Згідно до ст. 215 ЦК України зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України, а саме: - зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх,неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Також в судовому засіданні встановлено, що додаткова угода по договору про надання послуг №350068 від 23.04.2012 року була підписана між сторонами саме на вимогу позивача в зв'язку із тим, що у останнього на день виконання зобов'язань щодо сплати винагороди відповідача були відсутні грошові кошти, в результаті чого сторони уклали додаткову угоду, відповідно до якої оплата послуг відповідача повинна була здійснитися позивачем не пізніше 20.07.2012 року. Позивач при підписанні акта прийому-передачі наданих послуг від 21.06.2012 року та додатковою угодою до договору про надання послуг №350068 від 23.04.2012 року уважно ознайомився з їх змістом, після чого документи і були підписані в присутності позивача, яка супроводжувала. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем у своїй позовній заяві не вказано та не підтверджено докази жодної із вимог ст. 203 ЦК України, які могли б бути підставою для визнання акту прийому-передачі та додаткової угоди до договору про надання послуг від 23.04.2012 року недійсними, в зв'язку із чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed