Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом вказавши, що 27 травня 2004 року померла його мати [PERSON], а 21 серпня 2008 року помер його батько [PERSON]. До своєї смерті мати заповіт не склала, батько ж склав заповіт, яким належну йому 1/3 частку квартири № 21 по вул. Димитрова (Героїв АТО), 98 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області заповів [PERSON] Однак остання після смерті [PERSON] спадщину не прийняла та свідоцтво про право на спадщину не отримала. Від оформлення спадщини на вказану квартиру [PERSON] відмовляється. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 168 від 17.03.1995 р. квартира № 21 по вул. Димитрова (Героїв АТО), 98 м. Кривого Рогу належала на праві приватної спільної власності його батьку [PERSON], матері [PERSON] та йому, позивачу. Після смерті батьків він постійно проживав у квартирі та утримує, слідкуючи за її технічним станом. Тому позивач просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] (Героїв АТО) м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с. 3-4). 16 травня 2017 року позивач заявлені вимоги уточнив, просить суд визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] (Героїв АТО) в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с. 97-98). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в позові, просив задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в суд не зявився. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю. Представник виконкому [PERSON] проти позову заперечувала вказавши, що відсутній факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] Представник виконкому [PERSON] при винесенні рішення покладалася на розсуд суду. Представник Криворізької державної нотаріальної контори № 4 в судове засідання не зявився, про дату слухання були повідомлені своєчасно та належним чином. Вислухавши представників сторін, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 168 від 17.03.1995 р. виданого В\\О «Кривбасруда» УСП, на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] (а.с. 8 копія свідоцтва). 27 травня 2004 року померла [PERSON] (а.с. 12 копія свідоцтва про смерть). 21 серпня 2008 року помер [PERSON] (а.с. 13 копія свідоцтва про смерть). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України в16.05.2013 № 4753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття за заповітом, у разі не охоплення заповітом всієї спадщини, право на спадкування за законом одержують почергово особи, визначені у ст. ст. 1261?1265 ЦК України. Відповідно до частини 4 статті 1236 ЦК України чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. За життя заповітом від 14 лютого 2003 року, [PERSON] належну йому 1/3 частку квартири, що знаходиться в м. Кривий Ріг, вул. Дімітрова, будинок девяносто сім, квартира двадцять один, заповідав [PERSON] (а.с. 6 копія заповіту). Належних та допустимих доказів у силу вимог статтей 10, 60 ЦПК України про визнання зазначеного заповіту недійсним або нікчемним позивачем не надано. Не заявлено таких вимог і у даному спорі. Згідно частини 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). 10 лютого 2009 року [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 70 копія заяви), а отже не може вважатися такою, що не прийняла спадщину. Згідно частини 1 статті 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заяви відповідача [PERSON] про відмову від спадщини поданої нотаріусу до закінчення 6-місячного терміну з часу відкриття спадщини матеріали справи не містять. За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно частини 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Однак незважаючи на визнання відповідачкою позову суд не знаходить законних підстав для його задоволення, тому заявлені вимоги слід відхилити.

Outcome: dismissed