Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право постійного користування земельною ділянкою площею 10,0 га, кадастровим номером [NUMBER], що розташована на території Овсяниківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, наданою для ведення селянського (фермерського) господарства, на підставі Державного акту на право користування землею [NUMBER], зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів і договорів оренди на землю за № 237 від 06.05.1993 та право постійного користування земельною ділянкою площею 19,3000 га, кадастровим номером [NUMBER], що розташована на території Овсяниківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, наданою для ведення селянського (фермерського) господарства, на підставі Державного акту на право користування землею [NUMBER], зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів і договорів оренди на землю за № 237 від 06.05.1993. Свої вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням Овсяниківської сільської ради народних депутатів № 40 від 11.02.1993, він отримав у постійне користування земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства загальною площею 30,7 га, а саме в полі № 5 - 20,7 га та в полі № 2 - 10 га. Ним отримано державний акт на право користування вказаними земельними ділянками [NUMBER], зареєстрований в книзі реєстрації державних актів і договорів оренди на землю за № 237 від 06.05.1993. Вказані земельні ділянки обробляються його фермерським господарством з дати отримання вказаного державного акту та по сьогодні. Метою позову не є отримання/набуття права постійного користування земельними ділянками, а лише підтвердження того, що таке право дійсно у нього існує, адже державні акти ним було втрачено. Раніше, Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів, зареєстрованою в Мінюсті України за № 354/3647 від 04.06.1999 було передбачено, що при втраті (псуванні) державного акту на землю землекористувачу видається відповідний дублікат. Втім, ця інструкція втратила чинність у 2013 році, у зв'язку із тим, що видача державних актів на земельні ділянки була скасована на законодавчому рівні. Наразі, право постійного користування підлягає держаній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Факт такої реєстрації підтверджує відповідний витяг із вказаного реєстру (ст.4, ст.21 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). Пунктом 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, передбачена можливість державної реєстрації речових прав на земельну ділянку, у зв'язку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням відповідного державного акта на право постійного користування земельною ділянкою. Для цього, серед іншого, подається: копія примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого державного акта. Тобто, у разі втрати державного акту на право постійного користування земельною ділянкою особа має звернутися до органу уповноваженого на зберігання другого примірника виданого державного акту, за отриманням копії такого акту, з подальшим звернення до державного реєстратора, за державною реєстрацією такого права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Наслідком такої реєстрації, являтиметься отримання особою витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право постійного користування земельною ділянкою. Вказаний витяг, надалі являтиметься паперовим носієм та доказом права постійного користування особи, яке виникло на підставі втраченого Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою. Натомість, він позбавлений можливості вчинити дії передбачені п. 53 П Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, оскільки відповідачем також втрачено другий примірник виданого Позивачу державного акту на право постійного користування (під час перевезення таких державних актів на нове місце зберігання). Так як, він не має іншого способу відновлення свого права, як звернення до суду з позовом про визнання права постійного користування, адже, таке рішення суду являтиметься підставою для реєстрації права постійного користування земельними ділянками у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а отже отримання ним витягу із вказаного Державного реєстру, взамін втраченого державного акту. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про слухання справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримано повністю та висловлено прохання про задоволення позову з підстав зазначених у ньому. Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області свого представника в судове засідання не направили, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що виконавчим комітетом Кіровоградської районної ради народних депутатів ухвалено рішення №12 від 21.01.1992 про реєстрацію фермерського (селянського) господарства [PERSON] за адресою: с. Овсяниківка, Кіровоградського району, Кіровоградської області. Рішенням Овсяниківської сільської ради народних депутатів № 40 від 11.02.1993. на підставі статті 19 Земельного кодексу України, позивачу виділено земельні ділянки в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства загальною площею 30,7 га, а саме в полі № 5 - 20,7 га та в полі № 2 - 10 га. На підставі вказаного рішення було розроблено та погоджено проект відведення земель для ведення селянського (фермерського) господарства позивачу із земель запасу на території Овсяниківської сільської ради народних депутатів Кіровоградського району Кіровоградської області та технічну документацію по перенесенню в натуру проекту відведення вказаної земельної ділянки, 1993 рік. Позивачем отримано державний акт на право користування землею [NUMBER], зареєстрований в книзі реєстрації державних актів і договорів оренди на землю за № 237 від 06.05.1993. ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» 10.10.2013 було проведено інвентаризацію земель під час здійснення землеустрою на території Овсяниківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області. За результатами вказаної інвентаризації, наданій позивачу у постійне користування земельній ділянці в полі № 2 - 10 га, присвоєно кадастровий номер [NUMBER], а земельній ділянці в полі № 5 - 20,7 га (уточнена в результаті інвентаризації земель площа - 19,3000 га) присвоєно кадастровий номер [NUMBER]. У 2015 році Позивачем виявлено, що вказаний акт ним було втрачено, у зв'язку затопленням приміщення де останній зберігався. У зв'язку із тим, що у позивача копія державного акту на право користування землею [NUMBER] не збереглася, позивач звернувся до уповноваженого на зберігання другого примірника державних актів органу, який листом № 32-1103-0.2-1509/2-15 від 15.04.2015 підтвердив факт видачі такого державного акту позивачу, однак повідомив про відсутність його архівного примірнику в управлінні. Таким чином, на даний час позивач не має можливості зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право постійного користування земельними ділянками площею 10 га та 19,3000 га відповідно, розташованими на території Овсяниківської сільської ради, у зв'язку із втратою державного акту на право користування землею [NUMBER], зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів і договорів оренди на землю за № 237 від 06.05.1993. Той факт, що такий державний акт дійсно видавався позивачу, підтверджує надана до суду документація із землеустрою щодо складання вказаного державного акту, а також додані до позовної заяви листи відповідача № 32-1103-0.2-1509/2-15 від 15.04.2015, № Б 67/0-121/6-16 від 12.04.2016 та № Б-159/0-187/6-16 від 14.06.2016, якими підтверджено, що вказаний державний акт було зареєстровано в книзі реєстрації державних актів і договорів оренди на землю за № 237 від 06.05.1993 року, на ім'я позивача, та що саме позивачу належать ці земельні ділянки на праві постійного користування. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом - визнання прав. Відповідно до ст. 7 Земельного кодексу України 1991 року, чинного на час виникнення зазначених правовідносин, у постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності: громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. Статтею 23 Земельного кодексу України, 1991 року передбачено, що право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Пунктом 6 розділу X «Перехідних положень» чинного Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 п.6 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України визнано таким, що не відповідає Конституції України. Отже, передбачається збереження права користування земельними ділянками, які на час введення в дію Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи мали у постійному користуванні. Сукупність вказаних доказів доводить, що позивач дійсно набув право постійного користування земельними ділянками площею 10 га та 19,3000 га відповідно, розташованими на території Овсяниківської сільської ради, однак, не може в повній мірі реалізувати своє право на вказані земельні ділянки, оскільки державний акт був втрачений, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved