Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач\~ звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 14630 грн., 69 коп. та моральної шкоди в сумі 15000 грн.. Обґрунтовуючи яку зазначив, що 01.03.2012 року він був прийнятий на посаду торгівельного представника до відділу лінійного збуту по Київській області. За час роботи на посаді зі сторони відповідача зауваження та претензії не надходили, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, але в середині 2014 року йому запропонували написати заяву на звільнення. Відповідач отримавши заяву на звільнення не видав йому трудову книжку та не провів відповідний розрахунок. 16.02.2015 року ним на адресу відповідача було надіслано заяву про видачу трудової книжки та проведення відповідного розрахунку, в кінці 2015 року він був викликаний до відповідача для отримання трудової книжки, але ніякого розрахунку з ним проведено не було. У звязку з наведеним позивач просить стягнути з ТОВ «Торгівельна група «Конкорд» 14630 грн., 69 коп., середнього заробітку та моральну шкоду в сумі 15000 грн., 00 коп. Представник позивача в судовому засіданні подав заяву про уточнення позовних вимог в якій просив стягнути з відповідача ТОВ «Торгівельна група «Конкорд» 8750 грн., 00 коп., середнього заробітку за затримку у видачі трудової книжки, та моральну шкоду в сумі 5000 грн., 00 коп. уточненні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.\~ Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та послався на заперечення долучені до матеріалів справи. Крім того він зазначив, що у сторін виник конфлікт, і позивач відмовився у день звільнення підписувати наказ про звільнення, та отримувати трудову книжку. Згодом позивач зник, на зв»язок не виходив, а з»явився для отримання трудової книжки лише в лютму 2015 року. Суд вислухавши представників сторін, свідка [PERSON], перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 01.03.2012 року [PERSON], було прийнято на роботу на посаду торгівельного представника відділу лінійного збуту по Київській області, що підтверджується наказом №15п від 01.03.2012 року. 11.07.2014 року [PERSON], було звільнено з посади торгівельного представника відділу лінійного збуту по Київській області, що підтверджується наказом №19п від 11.07.2014 року. 16.02.2015 року [PERSON], направив заяву відповідачу про видачу йому трудової книжки, копії наказу про звільнення, та виплатити йому середній заробіток за час затримки проведення розрахунку. В лютому 2015 року відповідач вручив позивачу, трудову книжку, що визнається сторонами. Крім того будучи допитаним в якості свідка [PERSON], суду показав, що він працював у відповідача майже три роки, написав заяву про звільнення за власним бажанням, але з наказом про звільнення його ніхто не ознайомлював, і він його не бачив, у виплаті заборгованості по заробітній платі йому відмовили, та відмовились повертати трудову книжку. За весь час роботи він жодного разу у відпустці не перебував, офіційна заробітна плата була мінімальна 1218 грн., а фактична 5000 грн., чи 6000 грн., про те що йому було встановлено неповний робочий час він дізнався під час розгляду справи. Відповідач запропонував підписати йому всі документи і він не читаючи їх змісту поставив свій підпис. В липні 2014 року для ознайомлення з наказом про звільнення та видачу трудової книжки його ніхто не викликав, оскільки його робота була пов»язана з тим що він їздив по Київській області та пропонував товар магазинам який поставлявся відповідачем, а тому робочий час був ненормований. На його неодноразові усні звернення про виплату йому заборгованості по заробітній платі, та повернення трудової книжки відповідач жодним чином не реагував. Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.ст.10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. Частиною 4\~\~ст.235 КЗпП України,\~визначено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Згідно з п.4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Пунктом 4.2 Інструкції визначено, що у разі, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. В п.32\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року, з послідуючими змінами, «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи.\~\~ За положеннями п.2,8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100\~(з наступними змінами і доповненнями), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Таким чином, суд вважає, що відповідач незаконно утримував у себе трудову книжку позивача, та сторонами не заперечувалось, що позивач отримав трудову книжку в лютому 2015 року, внаслідок чого він був позбавлений реальної можливості працевлаштуватися\~\~в іншому місці. Крім того твердження представника відповідача, що позивач відмовився у день звільнення підписувати наказ про звільнення, та отримувати трудову книжку, не підтверджується жодним доказом, поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки відповідач позивачу не надсилав, що спростовує твердження що позивач зник та не виходив на зв»язок, а тому трудову книжку неможливо було вручити раніше. Тому, встановивши факт затримки видачі [PERSON], трудової книжки з вини відповідача, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, тобто за період з 12.07.2014 року по 28.02.2015 року в сумі\~8750 гривень 00 копійок, відповідно до наданого позивачем остаточного розрахунку, бо за змістом\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Саме позивач [PERSON], надав розрахунок суми яка підлягає стягненню, а тому виходячи з вимог\~ст.11 ЦПК України, суд не має право виходити за межи заявлених позивачем вимог. Розмір моральної шкоди слід визначити з урахуванням обставин порушення прав [PERSON], та у відповідності до положень\~ст.237-1 КЗпП України. Неправомірними діями відповідача позивачу спричинені моральні страждання, оскільки це привело до втрати позивачем нормальних життєвих зв'язків, а для організації свого життя він вимушений був докладати додаткових зусиль, оскільки без трудової книжки не міг офіційно працевлаштуватись на роботу, а тому з урахуванням обставин справи, принципу розумності та справедливості, суд оцінює спричинену моральну шкоду\~\~у розмірі 1500 грн. Відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~із відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного й

Outcome: partial