Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви, просив визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 30 липня 2009 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 30 липня 2009 року помер [PERSON], який проживав за адресою: [INFO]. Після його смерті залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 6,380 га (кадастровий номер 1223284000:01:022:0003), яка розташована на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, та житловий будинок №11 по вул. Радянській в с. Воскресенівка Новомосковського району Дніпропетровської області, яке він успадкував після смерті [PERSON]. Оскільки померлий [PERSON] заповіт не складав, на спадкове майно розповсюджується спадкування за законом на яке мають право його спадкоємці. Позивач - [PERSON], є сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 23 лютого 1983 року виданого відділом ЗАГС Ленінського району м. Дніпропетровська, а тому він є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Інших родичів першої черги спадкування за законом у померлого на час відкриття спадщини не було. 25 серпня 2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON], із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на ім'я [PERSON] після смерті померлого 30 липня 2009 року [PERSON]. Але нотаріус відмовив позивачеві у відкриті спадкової справи та оформленні спадщини пославшись на те, що відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття такої спадщини впродовж шести місяців з моменту смерті спадкодавця. Оскільки [PERSON] заяву про прийняття спадщини після померлого 30 липня 2009 року [PERSON] в нотаріальну контору в установлений законом строк не подав та на момент його смерті зареєстрований за адресою померлого не був - строк для прийняття спадщини вважається пропущеним. Однак, позивач у період з 25 липня 2009 року по 03 лютого 2010 року знаходився на стаціонарному лікуванні у Комунальному закладі «Новомосковська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» у звязку з захворюванням на ГБТ 3 стадії, а тому не мав можливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини, внаслідок чого вважає строк пропущеним з поважних причин, а тому є достатні підстави для надання додаткового часу для подання заяви про прийняття спадщини. До судового засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності та підтримав позов. Від відповідача та третьої особи надійшли заяви, у відповідності до яких останні не заперечили проти задоволення позову та просили суд про розгляд справи за їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 30 липня 2009 року помер [PERSON] /а.с.6/, батько позивача /а.с.8/, який проживав за адресою: [INFO]. Після його смерті залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 6,380 га кадастровий номер 1223284000:01:022:0003, розташована на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, та житловий будинок №11 по вул. Радянській в с. Воскресенівка Новомосковського району Дніпропетровської області, на яке померлий мав право після смерті [PERSON]. Оскільки померлий [PERSON] заповіт не складав, на спадкове майно розповсюджується спадкування за законом на яке мають право його спадкоємці. Позивач - [PERSON], є сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 23 лютого 1983 року виданого відділом ЗАГС Ленінського району м. Дніпропетровська, а тому він є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Інших родичів першої черги спадкування за законом у померлого на час відкриття спадщини не було. 25 серпня 2016 року позивач звернувся до [PERSON] - приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на ім'я [PERSON] після смерті померлого 30 липня 2009 року [PERSON]. Але нотаріус відмовив позивачеві у відкриті спадкової справи та оформленні спадщини пославшись на те, що відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття такої спадщини впродовж шести місяців з моменту смерті спадкодавця. Оскільки [PERSON] заяву про прийняття спадщини після померлого 30 липня 2009 року [PERSON] в нотаріальну контору в установлений законом строк не подав та на момент його смерті зареєстрований за адресою померлого не був - строк для прийняття спадщини вважається пропущеним. У відповідності до отриманого судом витягу зі спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. За диспозицією вказаної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Матеріали справи довідка № 8037 від 29 листопада 2016 року свідчить, що позивач у період з 25 липня 2009 року по 03 лютого 2010 року знаходився на стаціонарному лікуванні у Комунальному закладі «Новомосковська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» у звязку з захворюванням на ГБТ 3 стадії. Означений доказ на думку суду підтверджує поважність причин пропуску позивачем строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини знаходження на стаціонарному лікуванні. Вказана підстава на думку суду перешкоджала позивачу звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], припадає на 6-ти місячний строк від дня відкриття спадщини, пов'язана з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Внаслідок викладеного суд вважає, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини після смерті його батька з поважних причин і є підстави для застосування ч.3 ст. 1272 ЦК України до спірних правовідносин із задоволенням позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини терміном один місяць з дня набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved