Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований 01 лютого 1992 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області, про що складено актовий запис № 6 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26 вересня 2019 року (повторне)). Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюб існує лише формально. Більше 2 років вони проживають окремо. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Однак, надав до суду заяву, відповідно до якої поданий ним позов підтримує, на примирення не згідний та просить розглядати справу у його відсутності. Відповідачка [PERSON] 26 квітня 2021 року подала до суду заяву, відповідно до якої проти розірвання шлюбу не заперечує, просить слухати справу за її відсутності. За таких обставин суд розгядає справу у відсутності сторін та, відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступного. У відповідності до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 01 лютого 1992 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області, про що складено актовий запис № 6 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26 вересня 2019 року (повторне)). Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між подружжям не склалося, шлюб існує лише формально. Більше 2 років сторони проживають окремо. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свобод чи інтересів інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням\~викладеного,

Outcome: approved