Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ABZDAN100030374 від 12.06.2008 року в сумі 56318,45 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.01.2014 року складає 449984,42 грн., витребувати у відповідача та передати в заклад позивачу предмет застави, а саме автомобіль DAEWOO, модель - Nexia, рік випуску - 2008, тип Т3 - легковий седан, № кузова/шасі - [NUMBER], реєстраційний номер - [NUMBER] (далі - Автомобіль), що належить на праві власності [PERSON], а також комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) Автомобілю. Крім того, просить звернути стягнення на предмет застави, а саме на Автомобіль, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Акцент-Банк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ «Акцент-Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного Кредитно-заставного Договору № ABZDAN100030374 від 12.06.2008 року (далі - Договір), відповідач 12.06.2008 року отримав кредит у розмірі 16004,26 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.06.2015 року. У порушення умов Договору відповідач свої зобов'язання за вказаним Договором належним чином не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки, у зв'язку з чим у нього станом на 20.01.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 56318,45 доларів США, з яких: 15594,72 доларів США - заборгованість за кредитом; 8410,91 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2211,41 доларів США - заборгованість з комісії за користування кредитом; 27389,78 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за Договором; 31,29 грн. - штраф (фіксована частина); 2680,34 доларів США - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за Договором сторони уклали договір застави рухомого майна, згідно умов якого відповідач надав в заставу вказаний вище Автомобіль. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Пояснив, що різниця між сумою кредиту, яка зазначена в Додатку № 1 до Договору та дорівнює 15902,54 доларів США, та сумою кредиту, яка зазначена в особливих умовах Договору та дорівнює 16004,26 доларів США, пов'язана з тим, що в особливих умовах сума кредиту зазначена із врахуванням сум комісій та інших платежів, які сплачувались відповідачем. В зв'язку з наведеним кредит було отримано в загальному розмірі 16004,26 доларів США, як зазначено в особливих умовах Договору. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи за його відсутності, суду не надав. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 12.06.2008 між позивачем та відповідачем укладено кредитно-заставний Договір № ABZDAN100030374, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 16004,26 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00 % річних з датою погашення кредиту 11.06.2015 року. Умовами Договору також передбачено сплату відповідачем на користь позивача винагороди за резервування ресурсів в розмірі 4,08 % річних, інших винагород у відповідності до особливих умов Договору, пені в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки, а також штрафів у відповідності до ст. 14 Договору. Крім того, згідно умов Договору з метою забезпечення виконання прийнятих на себе зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагород, неустойки та інших передбачених Договором платежів, відповідач передав позивачу в заставу вказаний вище Автомобіль. Відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів згідно Договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього станом на 20.01.2014 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 56318,45 доларів США, з яких: 15594,72 доларів США - заборгованість за кредитом; 8410,91 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2211,41 доларів США - заборгованість з комісії за користування кредитом; 27389,78 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 31,29 грн. - штраф (фіксована частина); 2680,34 доларів США - штраф (процентна складова). Загальний розмір заборгованості відповідача за офіційним курсом НБУ станом на 20.01.2014 року, який складає 7,99 грн. за один долар США, складає 449984,42 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 549 ЦК України передбачено обов'язок боржника сплатити кредитору неустойку (штраф, пеню) в разі порушення ним зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог позивача відносно стягнення заборгованості за кредитом, процентами та іншими платежами, передбаченими Договором. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Статтею 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. У разі відступлення обтяжувачем забезпеченою обтяженням права вимоги іншій особі до неї також переходять усі права обтяжувача щодо предмета обтяження. Відповідно до ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави. Укладеним між сторонами Договором передбачено можливість такого способу звернення стягнення на предмет застави, як продаж предмета застави банком третій особі у відповідності із вимогами законодавства України. Згідно ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Статтею 25 вказаного Закону також передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються в тому числі спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Статтею 26 вказаного Закону передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави, як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Згідно ст. 30 зазначено Закону обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Таким чином, чинним законодавством України прямо передбачена можливість такого способу звернення стягнення на предмет застави за рішенням суду, як його продаж обтяжувачем шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. За таких обставин, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку відносно обґрунтованості позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет застави, а саме Автомобіль, що належить на праві власності відповідачу, шляхом його продажу позивачем будь-якій особі-покупцю, а також передачі вказаного Автомобіля позивачу. Оскільки позивачем в позовних вимогах не зазначено, за якою початковою ціною він просить продати предмет застави, суд,

Outcome: approved