Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що сторонами зареєстровано шлюб 21.02.1981 року Відділом запису актів громадянського стану по міському округу міста Кострома управління ЗАГС Костромської області, Російської Федерації, актовий запис № 339. Від даного шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалось. Причиною розпаду сім'ї є те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сімейне життя. З листопада 2010 року вони з відповідачем остаточно припинили шлюбні відносини, однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть. Вказує, що спір про розподіл спільного майна буде вирішений в окремому судовому порядку. Подальше спільне проживання та збереження родини вважає неможливим, тому просить розірвати шлюб. Від позивача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає, зазначив, що шлюбні відносини були припинені між сторонами з листопада 2010 року. Відповідач в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позов визнає, прізвище після розірвання шлюбу просить змінити на дошлюбне «[PERSON]». Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про розгляд справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21.02.1981 року Відділом запису актів громадянського стану по міському округу міста Кострома управління ЗАГС Костромської області, Російської Федерації, актовий запис № 339, про що свідчить копія свідоцтва /повторне/ про укладення шлюбу /а.с. 5/. Від спільного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Як встановлено судом, причиною розпаду сім'ї стала відсутність між подружжям взаємоповаги та взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги один до одного та, як виявилось, різні погляди на сімейне життя, побут, що призвело до втрати взаєморозуміння, взаємоповаги та почуття любові. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з листопада 2010 року, сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, намірів до відновлення шлюбних відносин сторони не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved