Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на його утримання у зв'язку з його навчанням на денному відділенні в навчальному закладі. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач є його рідним батьком та був платником аліментів на його утримання до досягнення повноліття, тобто до 12.11.2015р.. Позивач є студентом першого курсу Одеської національної академії зв'язку ім. С. О. Попова та потребує додаткового утримання. Батько позивача є підприємцем, а тому отримує прибутки. Мати позивача є онкохворою і потребує значних витрат на лікування, з урахуванням чого не може забезпечити повноцінне утримання сина самостійно. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500грн. щомісяця на час його навчання до досягнення позивачем 23-річного віку. Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву у якій підтримав позовні вимоги, та просив справу розглядати без її участі (а. с. 13).\~\~ Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності (а. с. 16). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі, вважає, що позов задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача, що підтверджується записом про батька в свідоцтві про народження (а. с. 4). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно довідки Одеської національної академії зв'язку ім. О. С. Попова № 11-45/384 від 28.08.2015р. [PERSON] є студентом 1-го курсу денної форми навчання. Термін закінчення навчання 30.06.2019 року (а. с. 5). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно\~ст. 200\~\~СК України\~\~ суд визначає розмір аліментів\~\~на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі\~\~і (або)\~\~у частці від\~\~заробітку (доходу)\~\~платника аліментів. При цьому має бути враховано\~\~стан здоров'я та матеріальне становище дитини,\~\~стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність\~\~у платника аліментів, інших дітей, тощо. Право на\~\~утримання припиняється\~\~у разі припинення навчання. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, за змістом\~ст. 199 СК України\~обов'язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладено на обох батьків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Розмір\~\~аліментів суд визначає з урахуванням, що батьки спільно зобов'язанні утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Мати позивача є онкохворою особою, та потребує значних витрат на лікування, що унеможливлює її самостійне утримання позивача (а. с. 6-7). Дослідивши матеріали справи та доводи позову, суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права та обовязки сторін, а тому у суду наявні підстави щодо прийняття визнання позову відповідачем та ухвалення рішення про задоволення позову. Ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн..

Outcome: approved