Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 11.12.2007 року між банком та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір банківського рахунку №NK3B06. Крім того 18.12.2007 року до договору банківського рахунку було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, останній було надано кредитний ліміт у розмірі 2500 грн. із строком виконання зобов'язань до 18.12.2008 року. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитним договором у встановлені договором строки. Станом на 13.07.2015 року відповідач має заборгованість в сумі 13157 грн. 12 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 2512 грн. 19 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 5087 грн. 90 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 5557 грн. 03 коп.. Від вказаної суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 5662 грн. 94 коп., яка була задоволена рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 22.09.2010 року. Отже різниця суми заборгованості за кредитним договором становить 7494 грн. 18 коп., яка складається із: заборгованості по процентам за користування кредитом - 2904 грн. 49 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 4589 грн. 69 коп.. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, що становить 7494 грн. 18 коп. та витрати понесені по справі в сумі 1218 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до суду не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив. Про день, час та місце судового розгляду справи згідно ч.5 ст.74 ЦПК України вважається повідомлений належним чином та вчасно. Заперечень проти позову чи заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. За згодою позивача проведено розгляд справи в заочному порядку. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а саме: договір банківського рахунку та додаток №7 до нього; розрахунок заборгованості; копію наявного в матеріалах справи рішення Баштанського районного суду від 22.09.2010 року суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступного: В судовому засіданні встановлено, що дійсно 11.12.2007 року між банком та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір банківського рахунку №NK3B06. Крім того 18.12.2007 року до договору банківського рахунку було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, останній було надано кредитний ліміт у розмірі 2500 грн. із строком виконання зобов'язань до 18.12.2008 року. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, а саме не здійснює погашення заборгованості за кредитним договором у встановлені договором строки. 22 вересня 2010 року Баштанським районним судом Миколаївської області справа № 2-494/2010р. було винесено рішення, яким було позов задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 30.04.2010 року заборгованість в сумі 5662 грн. 94 коп.. 07.09.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» знову звернулося з позовом про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором, яка утворилась за період з 22.09.2010 року по 13.07.2015 року в сумі 7494 грн. 18 коп., тобто за період після ухвалення судового рішення. 25.07.2014 року відповідач виключена з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності у зв'язку з припиненням підприємницької діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором або законом правові наслідки, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від нього, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Пунктом 1.12.4 Додатку №7 до Договору банківського рахунку, Банк має право змінити умови договору - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його використання, виконання інших зобов'язань вимагати виконання боргових зобов'язань в цілому, в разі невиконання позичальником своїх боргових зобов'язань за договором. Згідно з частинами 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Звернувшись у 2010 році до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості позивач застосував до позичальника положення ст. 611 ЦК України. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області справа № 2-494/2010р. з позичальника було стягнуто всю заборгованість за кредитом, а також проценти за користування кредитом станом на 30.04.2010 та пеню. Тобто Банком було реалізовано своє право вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі достроково. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, обов'язок по наданню доказів покладено на сторони. За такого заявлені позовні вимоги, щодо стягнення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за процентами за користування кредитом, а також пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором є безпідставними та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed