Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що на підставі договору дарування від 01.12.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Запорізької нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2-3779 на праві приватної власності належить будинок №32-А по вул. Пантелеймона Куліша в м. Запоріжжі. У даному житловому приміщенні зареєстрований, але не проживає понад один рік без поважних причин відповідач [PERSON], фактичним місцем перебування якого є буд. 32 по вул. Тушинська у м. Запоріжжі. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні члени його сімї відповідачу не чинили. [PERSON] не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має, будинком не цікавиться. Реєстрація і не проживання відповідача у вказаному будинку перешкоджає позивачу у повному обсязі здійснювати своє право володіння, користування і розпорядження майном. Позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вказаному будинку. В судове засідання позивач зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що відповідач зареєстрований за адресою :[INFO], проте з моменту реєстрації у 2007 році по теперішній час не проживає, комунальні послуги не сплачує, не зявляється за місцем реєстрації. У звязку з відсутністю сторін у судовому засіданні, суд ухвалює у справі заочне рішення у порядку ст. 280-284 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач є власником жилого будинку, що знаходиться в м. Запоріжжі, вул. Пантелеймона Куліша, буд. №32-А, що підтверджується договором дарування від 01.12.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Запорізької нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2-3779. У даному жилому приміщенні зареєстрований [PERSON] з 28.07.2007 р., що вбачається з домової книги для прописки громадян, що мешкають у будинку №32-А та довідкою №96 від 04.06.2018 року, яка видана головою квартального комітету № 71 [PERSON] Факт відсутності за місцем реєстрації [PERSON] підтверджується довідкою №89 від 31.05.2018 року, яка видана головою квартального комітету № 71 [PERSON] Таким чином, реєстрація відповідача у будинку і його не проживання в ньому перешкоджає власнику реалізовувати надані законом права вільно розпоряджатися належним майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом не встановлено поважності причин відсутності відповідача у вказаному будинку понад один рік. В силу ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved