Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 3 031 870, 00 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 24 квітня 2015 року між [PERSON], Кредитною Спілкою «КС ВОЛОДАР», [PERSON] укладено договір поруки, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. та зареєстрований у реєстрі за № 2623 (надалі - Договір поруки-1), за яким [PERSON] зобов'язався перед Кредитною Спілкою «КС ВОЛОДАР» (кредитор) у випадку невиконання позичальником [PERSON] (надалі - відповідач - 2) своїх зобов'язань за Кредитним договором № ДЗ-1995.3 від 24 квітня 2015 року, укладеного між Кредитною Спілкою «КС ВОЛОДАР» та [PERSON] щодо повернення заборгованості за кредитним договором в розмірі 3 031 870,00 грн., виконати зобов'язання [PERSON] 24 квітня 2015 року між Кредитною Спілкою «КС ВОЛОДАР» та ТОВ «Траєкторія» (надалі - відповідач - 1) був укладений Договір поруки № 24/04/15/1-П (надалі Договір поруки - 2), відповідно до умов якого поручитель, тобто ТОВ «Траєкторія» зобов'язується перед Кредитною Спілкою «КС ВОЛОДАР» у випадку невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором щодо повернення заборгованості, відповідати перед кредитором як солідарний боржник. 14 травня 2015 року позивачем було здійснено погашення заборгованості [PERSON] перед Кредитною Спілкою «КС ВОЛОДАР» за Кредитним договором у розмірі 3 031 870, 00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №55 від 14 травня 2015 року та про що позивач повідомив відповідачів. Однак відповідачі ухиляються від належного виконання Договорів поруки та не відшкодовують позивачу сплачені грошові кошти Кредитору за Договором поруки від 24.04.2015 року. Під час розгляду справи позивач змінив предмет позову, просив визнати за ним право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS], та право власності на нежиле приміщення, загальною площею 81.00 кв.м., з № 1 (першого) по № 6 (шостий), групи приміщень 42 (сорок два) в літ. А., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Також, просив зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльову Л.М. провести державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру та нежиле приміщення. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що п. 3.9. Договору поруки-1 передбачено, що у разі невиконання позичальником вимог, передбачених п. 3.6. Договору поруки-1, поручитель, який виконав свої зобов'язання, передбачені п.п. 1.1., 3.3. Договору поруки-1 набуває право власності на майно, зазначене в п. 1.2. Договору поруки-1 і вказане застереження за своїми правовими наслідками прирівнюється до правочину, на умовах якого здійснюється перехід права власності, згідно чинного законодавства. Також, позивач зазначив, що він звертався до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Л.М. як спеціального суб'єкта, на якого покладено функції державного реєстратора щодо посвідчення правочину про задоволення вимог кредитора і проведення державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на майно, зазначене в п. 1.2. Договору поруки-1, але йому було відмовлено з вини відповідача [PERSON], що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.05.2015 року. Ухвалою суду від 30 червня 2015 року у якості третьої особи було залучено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльову Ларису Михайлівну. Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, розгляд справи просила проводити за її відсутності. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] просила справу слухати за її відсутності. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Л.М. в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд, врахувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що 24 квітня 2015 року між позивачем [PERSON], Кредитною Спілкою «КС ВОЛОДАР», [PERSON] укладено договір поруки, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. та зареєстрований у реєстрі за № 2623, за яким [PERSON] зобов'язався перед Кредитною Спілкою «КС ВОЛОДАР» (кредитор) у випадку невиконання позичальником [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором № ДЗ-1995.3 від 24 квітня 2015 року, укладеного між Кредитною Спілкою «КС ВОЛОДАР» та [PERSON], щодо повернення заборгованості за кредитним договором в розмірі 3 031 870,00 грн., виконати зобов'язання [PERSON]. 24 квітня 2015 року між Кредитною Спілкою «КС ВОЛОДАР» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» був укладений Договір поруки № 24/04/15/1-П, відповідно до умов якого поручитель, тобто ТОВ «Траєкторія» зобов'язується перед Кредитною Спілкою «КС ВОЛОДАР», у випадку невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором щодо повернення заборгованості, відповідати перед кредитором як солідарний боржник. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до п. 3.1. Договору поруки-1 у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за Кредитними договорами, кредитор зобов'язаний направити поручителю письмове повідомлення, яким довести до відома поручителя факт невиконання зобов'язань позичальником. Відповідно до ст. 554 ЦК України. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вбачається з матеріалів справи, вимогу КС «КС ВОЛОДАР» про усунення порушень позивач [PERSON], який є поручителем, отримав 02 травня 2015 року (а.с. 52). Відповідно до п.3.3. Договору поруки - 1, поручитель протягом 10-ти банківських днів, наступних за днем отримання від кредитора передбаченого п. 3.1. Договору поруки - 1 повідомлення зобов'язується перерахувати на поточний рахунок кредитора, суми визначену у вимозі Кредитора, в межах п. 1.1. Договору поруки-1. Позивачем [PERSON] було здійснено погашення заборгованості відповідача -2 перед Кредитною Спілкою «КС ВОЛОДАР» за Кредитним договором у розмірі 3 031 870, 00 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 55 від 14 травня 2015 року (а.с. 31). 15.05.2015 року відповідачами були отримані повідомлення про сплату заборгованості поручителем [PERSON] перед Кредитною Спілкою «КС ВОЛОДАР» за Кредитним договором у розмірі 3 031 870,00 грн. Відповідно до п. 3.6. Договору поруки-1 у випадку виконання поручителем своїх зобов'язань, передбачених п.п. 1.1., 3.3. Договору поруки-1, позичальник зобов'язаний після отримання повідомлення про виконання поручителем своїх зобов'язань за Договором поруки-1, відшкодувати поручителю сплачені останнім кредитору за позичальника за Договором поруки-1 грошові кошти у повному обсязі. Проте, 15.05.2015 року відповідач [PERSON] повідомила позивача про неможливість погашення заборгованості через відсутність грошових коштів. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Пунктом 3.9. Договору поруки-1 передбачено, що у разі невиконання позичальником вимог, передбачених п. 3.6. Договору поруки-1, поручитель, який виконав свої зобов'язання, передбачені п.п. 1.1., 3.3. Договору поруки-1 набуває право власності на майно, зазначене в п. 1.2. Договору поруки-1 і вказане застереження за своїми правовими наслідками прирівнюється до правочину, на умовах якого здійснюється перехід права власності, згідно чинного законодавства. Постановою приватного нотаріуса КМНО Журавльовою Л.М. від 19 травня 2015 року було відмовлено [PERSON] в посвідчені правочину про задоволення вимог кредитора і проведенням державної реєстрації права власності на майно, а саме трикімнатну квартиру [ADDRESS], у зв'язку з тим, що [PERSON] не з'явилася до нотаріуса та не надала правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу є такий спосіб, як визнання права. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] ухиляється від належного виконання своїх зобов'язань за Договором поруки-1, а саме не з'явилася до нотаріуса та не надала правовстановлюючих документів для посвідчення правочину, то позивач вправі звернутись до суду з вимогою про визнання права власності в судовому порядку Частиною 5 статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права можуть виникати зокрема, з рішення суду. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» серед підстав для державної реєстрації прав та їх обтяжень віднесено в тому числі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріус, який вчинив нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію речового права, що виникло у результаті вчинення такої дії. Крім того, судом встановлено, що жодних дій направлених на повернення відповідачем [PERSON] на користь позивача погашеної заборгованості за кредитним договором не було здійснено. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не виконала зобов'язань за Договором поруки-1, у зв'язку з чим позивач набув права кредитора у цьому зобов'язанні, зокрема, права вимагати визнання права власності в судовому порядку. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надав суду належні та допустимі докази, довів суду їх переконливість, а також довів обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог. Відповідачами доводів позивача не спростовано. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність i взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також те, що відповідачами вимоги позивача фактично не заперечувались, то суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині визнання права власності за [PERSON] на трикімнатну квартиру [ADDRESS] та зобов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльову Л.М. провести державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 3654,00 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: partial