Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Відділу державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції, третя особа Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» про звільнення майна з-під арешту. Посилався на те, що 10.09.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11389466000, у відповідності до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 43000 доларів США, а також договір про надання споживчого кредиту №1138945000, згідно якого позичальнику було надано кредит у формі кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним у сумі 940 гривень. Того ж дня між сторонами з метою забезпечення виконання [PERSON] кредитних зобовязань було укладено договір іпотеки №93046. Відповідно до умов договору відповідач передав в іпотеку банку квартиру №4, що по вул.Миколаївській, 29а, загальною площею 43,90 кв.м. Ринкову вартість предмету іпотеки сторони оцінили у сумі 245325 гривень. Станом на 10.02.2016 року заборгованість [PERSON] за кредитними договорами перед позивачем становить 1832045 грн. 84 коп. Однак, у лютому 2016 року ПАТ «УкрСиббанку» стало відомо про те, що на вказаний вище предмет іпотеки постановою про відкриття виконавчого провадження №30021852 від 25.11.2011 року Відділу державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції було накладено арешт. 16.02.2016 року позивач звернувся до виконавчої служби з заявою про звільнення переданого в іпотеку майна з-під арешту, однак листом від 22.02.2016 року його було повідомлено про те, що 25.11.2011 року арешт на спірне майно було накладено в межах виконавчого провадження №30021852 в інтересах стягувача ПАТ «Альфа-Банк», у задоволенні заяви було відмовлено. Просив звільнити з-під арешту заставне майно, а саме: квартиру №4, що по вул.Миколаївській, 29а, загальною площею 43,90 кв.м., який було накладено постановою про відкриття виконавчого провадження №30021852 від 25.11.2011 року Відділу державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції та зареєстровано 28.02.2012 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №12216430. Також просив зобовязати Відділ державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна арешт по майну [PERSON], яка перебуває в заставі ПАТ «УкрСиббанк». Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти розгляду справи у його відсутності. Представники Відділу державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції та Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» у судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.09.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11389466000, у відповідності до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 43000 доларів США, а також договір про надання споживчого кредиту №1138945000, згідно якого позичальнику було надано кредит у формі кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним у сумі 940 гривень (а.с.10-17). Того ж дня між сторонами з метою забезпечення виконання [PERSON] кредитних зобовязань було укладено договір іпотеки №93046. Відповідно до умов договору відповідач передав в іпотеку банку квартиру №4, що по вул.Миколаївській, 29а, загальною площею 43,90 кв.м. Ринкову вартість предмету іпотеки сторони оцінили у сумі 245325 гривень (а.с.28-31). Вказане обтяження було зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчудження обєктів нерухомого майна за №12216430 (а.с.8). Станом на 10.02.2016 року заборгованість [PERSON] за кредитними договорами перед позивачем становить 1832045 грн. 84 коп. (а.с.18-27). Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок у зобовязанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. За змістом ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною третьою та четвертою ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначені випадки зняття арешту з майна боржника за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або за постановою державного виконавця. Зняття арешту в усіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження за положеннями ч. 5 ст. 60 Закону можливо виключно за рішенням суду. Таким чином, за змістом наведених положень Закону, в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З урахуванням наведених норм Закону, суд вважає вірним обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права. Згідно ст.12, ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна, що відділами Державної виконавчої служби зроблено не було. Аналізуючи зміст наведених вище норм Закону, суд приходить до висновку, що заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно. Як було встановлено судом, 25.11.2011 року Відділом державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції було накладено арешт на усе нерухома майно [PERSON], в тому числі на предмет іпотеки (а.с.8). Суд також враховує, що за змістом ст.15 ЦК України, ст.3 ЦПК України особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, чинним законодавством передбачено порядок звернення до суду виключно у разі невизнання або оспорювання певних прав та інтересів, тобто у разі існування фактичного спору, проте, з матеріалів справи не вбачається існування спору між сторонами, а саме: відсутні документи щодо звернення позивача на адресу відділу Державної виконавчої служби, а також не зазначено яким чином спірні постанови порушують законні права та інтереси позивача. Суд зазначає, що позивач, звертаючись до суду з позовною вимогою про зобовязання Відділу державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна арешт по майну [PERSON], яка перебуває в заставі ПАТ «УкрСиббанк», не надав суду доказів порушення, невизнання або оспорювання його прав органами Державної виконавчої служби та не виконання ними рішення суду про зняття арешту з майна, а тому звернення до суду з даною позовною вимогою є передчасним та задоволенню не підлягає. За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial