Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 720,00 грн., моральну шкоду в розмірі 8000,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн., посилаючись на те, що 04.06.2011р., приблизно о 20 год. 00 хв., біля будинку № 6 по вул.Калмикова м.Арциз Одеської області між позивачем та відповідачем сталася сварка в ході якої відповідач спричинив позивачу тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та вироком Арцизького районного суду Одеської області від 04.08.2014р. [PERSON]визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ст. 128 КК України до обмеження волі строком на один рік та звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на один рік. Враховуючи, що винність [PERSON]в заподіянні вищевказаної шкоди підтверджена вступившим в законну силу вироком суду по кримінальній справі, [PERSON] має право на відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 720,00 грн. матеріальної шкоди, яка затрачена на лікування після отримання тілесних ушкоджень, транспортних витрат, 8000,00грн. моральної шкоди, яка полягає в спричиненні фізичного болю, страждань та порушення звичайного укладу життя. Крім того, у звязку з протиправними діями зі сторони відповідача позивачем були понесені витрати на правову допомогу адвокату по представництву його інтересів в слідчих діях та судових засіданнях в сумі 1500,00 грн., а також у звязку зі зверненням наявного позову в сумі 500,00 грн. Відповідач відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду відмовляється, що зумовило звернення позивача до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлялася належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, двічі надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, відповідно до повернутих поштових повідомлень вони повернуті за закінченням терміном зберігання, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток та відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою частковому задоволенню із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із цивільного законодавства, пов'язані з обовязком винної особи відшкодувати завдану шкоду, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно вироку Арцизького районного суду Одеської області від 04.08.2014р.,\~який ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.10.2014р. залишений без змін, [PERSON] визнано винним та засуджено за вчинення (кримінального правопорушення) злочину, передбаченого ст. 128 КК України до обмеження волі строком на один рік. Відповідно до ст. 75 КК України [PERSON] від покарання звільнений з випробуванням та іспитовим строком на один рік (а.с. 3-4, 5-8). Як вбачається з зазначеного вироку 04 червня 2011 року\~приблизно о 20 год. 00 хв., більш точного часу встановити не виявилось можливим, біля будинку № 6 по вул.Калмикова, м.Арциз Одеської області, між [PERSON] та потерпілим [PERSON] сталася сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якої [PERSON] тримав у своїй правій руці молоток, утримуючи його за дерев'яне руків'я. В ході сварки потерпілий [PERSON], з метою запобігання нанесення йому [PERSON] тілесних ушкоджень вказаним молотком, схопився своєю правою рукою за руків'я молотка. В цей час [PERSON], припустився злочинної недбалості, тобто недостатньо оцінив значення обставин, що можуть викликати шкоду здоров'ю потерпілого [PERSON], хоча міг і повинен був їх передбачати, умисно, утримуючись однією рукою за руків'я молотка, а іншою рукою за металеву частину молотка, почав його викручувати в ліву сторону, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження, які, згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 202 від 12.07.2013р. по критерію тривалості розладу здоров'я більше 21 дня, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Відповідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, зазначена норма закону встановлює преюдиційні обставини, від доказування яких звільняються сторони та інші особи, які беруть участь у справі. При тлумаченні наведеної норми закону, суд приходить до висновку, що преюдиційність обставин ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини. На думку суду, суб'єктивними межами є те, що в двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини, а об'єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням чи вироком суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов свого підтвердження той факт, що шкода, яка завдана здоров'ю потерпілому [PERSON] завдана саме з вини відповідача [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, виходячи з наведеної норми, відповідач [PERSON] має відшкодувати майнову шкоду, яку завдав своїми неправомірними діями позивачу у справі [PERSON] у зв'язку з тим, що його діями потерпілий [PERSON] був позбавлений його особистого нематеріального права - здоров'я. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 16.12.2011р., виданої ПП «Віта Мед» позивач пройшов компютерну томографія правої кісті та сплатив за медичні послуги 450,00 грн. (а.с. 9, 10). Разом з тим, для визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди судом не можуть бути взяті до уваги квитки на автобус (а.с.\~\~11, 12, 13, 14, 15, 16), наданих суду позивачем [PERSON], в підтвердження транспортних витрат, оскільки зазначені квитки не дають підстав для висновку, що ці витрати зазнав саме позивач і вони мають безпосередній зв'язок зі злочином та позивач не довів, що ці витрати повязані невідривно з завданою йому зі сторони відповідача шкодою. Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Згідно ст. 58 КПК України повноваження представника потерпілого на участь у кримінальному провадженні підтверджуються документами, передбаченими ст. 50 КПК України, - якщо представником потерпілого є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні. Позивачем [PERSON]надано до суду підтверджуючі документи про понесені ним витрати на юридичну допомогу, зокрема надано: ордери, що передбачено ч. 2 ст. 50 КПК України; договори із захисником; квитанції Одеської обласної колегії адвокатів № 1341 від 10.10.2011р. на суму 250,00 грн., № 3010 від 15.02.2012р. на суму 1000,00 грн., № 1149 від 16.07.2012р. на суму 250,00 грн., б/н від 10.12.2013р. на суму 500,00 грн.; розрахунок вартості наданих юридичних послуг (а.с. 17, 54, 55, 56, 57, 58). Враховуючи, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що матеріальна шкода, завдана потерпілому [PERSON] саме з вини відповідача [PERSON], тому суд, враховуючи вищезазначене, приходить до висновку, що відповідач [PERSON] має відшкодувати майнову шкоду, яку завдав своїми неправомірними діями позивачу [PERSON] у розмірі 2450,00 грн. (450,00 грн. + 250,00 грн. + 1000,00 грн. + 250,00 грн. + 500,00 грн.), що підтверджується відповідними документами. Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] 270,00 грн. транспортних витрат у звязку з недоведеністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а також вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України, відповідно до яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Щодо визначення розміру відшкодування позивачу моральної шкоди, то в цьому випадку суд бере до уваги розяснення, що викладені в п. 3, п. 5, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.02.1995р. № 4, які зазначають, що «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану». При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги те, що неправомірними винними діями відповідача позивачу спричиненні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та, в наслідок протиправних дій відповідача, які порушили законні немайнові права позивача, позивачу у справі була заподіяна моральна шкода. Позивач переніс моральні страждання, пов'язані з діями відповідача: він змушений був звертатися до правоохоронних органів за захистом своїх прав; наслідками протиправних дій відповідача позивач був змушений лікуватись, у звязку з чим він поставлений у скрутне матеріальне становище; він постоянко відчував загальну слабкість, збільшилася роздратованість, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням стану здоров'я позивача, його переживань, характеру та обсягу страждань, їх тривалості/часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з [PERSON] на користь [PERSON] з врахуванням вимог розумності і справедливості підлягають задоволенню в повному обсязі. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] і на його користь підлягають стягненню 2450,00 грн.в якості відшкодування матеріальної шкоди, 8000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З [PERSON] в дохід держави підлягають стягненню сума судового збору в сумі 243,60 грн. за подання до суду позовної заяви майнового характеру та в сумі 243,60 грн. за подання до суду позовної заяви немайнового характеру. На підставі ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 50, 58, 124 КПК України,

Outcome: partial