Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів на свою користь невиплачену заробітну плату, середній заробіток за час затримки розрахунку, індекс інфляції та штрафні санкцій. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.01.2014 його на підставі наказу №3603/К від 26 грудня 2013 року прийнято на посаду головного юрисконсульту служби по роботі з проблемними активами ТВБВ №10003/0407 філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк». 01.12.2014 його на підставі наказу № 2534/К від 01 грудня 2014 року переведено на посаду головного юрисконсульта відділу по роботі з проблемними активами філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк». 30.09.2015 [PERSON] на підставі наказу №2629/К від 28.09.2015 звільнено з посади головного юрисконсульта відділу по роботі з проблемними активами філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. При прийнятті його на роботу він написав заяву про самостійний вибір місця застосування податкової соціальної пільги, долучив свідоцтва про народження трьох дітей, написав та долучив до кадрової справи автобіографію, в якій вказано сімейний стан, діти, та відомості про те, що дружина не працює. В звязку з тим, що табелеграми по заробітній платі не надавалися, тільки в січні 2015 року йому стало відомо про незастосування податкової соціальної пільги до нього. В звязку з чим, останній звернувся з заявою до начальника філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», про повернення заробітної плати, тобто грошей, які незаконно з нього були стягнені та їм не отримані. Однак вказана заява була проігнорована. Так, невиплачена заробітна плата за 2014 рік, яку він не отримав складає 3\~014, 55 грн., яку позивач просить суд стягнути на його користь та середній заробіток за час затримки розрахунку, індекс інфляції та штрафні санкцій. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Представники відповідачів проти задоволення позову заперечували, вважають його безпідставним та необґрунтованим, та в його задоволені просили відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши думку сторін, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню за таких підстав. З 02.01.2014 його на підставі наказу №3603/К від 26 грудня 2013 року прийнято на посаду головного юрисконсульту служби по роботі з проблемними активами ТВБВ №10003/0407 філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» (а.с. 5). 01.12.2014 його на підставі наказу № 2534/К від 01 грудня 2014 року переведено на посаду головного юрисконсульта відділу по роботі з проблемними активами філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» (а.с. 6). 30.09.2015 [PERSON] на підставі наказу №2629/К від 28.09.2015 звільнено з посади головного юрисконсульта відділу по роботі з проблемними активами філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 7). При прийнятті його на роботу він написав заяву про самостійний вибір місця застосування податкової соціальної пільги, долучив свідоцтва про народження трьох дітей, написав та долучив до кадрової справи автобіографію, в якій вказано сімейний стан, діти, та відомості про те, що дружина не працює. В звязку з тим, що табелеграми по заробітній платі не надавалися, тільки в січні 2015 року йому стало відомо про незастосування податкової соціальної пільги до нього. В звязку з чим, останній звернувся з заявою до начальника філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», про повернення заробітної плати, тобто грошей, які незаконно з нього були стягнені та їм не отримані (а.с. 8). Однак вказана заява була проігнорована. У відповідності до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати робітнику оформлену трудову книжку та здійснити з ним розрахунок у встановлені ст. 116 КЗпП України строки. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх належних йому від підприємства сум здійснюється в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений строк сплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Тому, розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення суми податкової соціальної пільги в розмірі 3014 гривень 55 копійок з управління Державного казначейства в Жовтневому районі міста Дніпропетровська суд приходить до висновку, що вказана сума має бути стягнута з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» оскільки відповідно до ст.ст. 116,117 КЗпП України саме він є належною особою з якої слід стягнути вказану суму. Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» 3% річних за період з 01 січня 2015 року по 16 жовтня 2015 року у розмірі 71,61 грн. та пені і розмірі 1\~248,93 грн. задоволенню не підлягають, оскільки правовідносини, що склались між сторонами не є договірними та стягнення цих сум не передбачено КЗпП України. Розглядаючи вимоги в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» середньої заробітної плати за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 48\~149,36 грн., суд приходить до висновку, що оскільки сума 3014,55 грн. пільги є спірною, тому середня заробітна плата за весь час затримки по день фактичного розрахунку має бути стягнута у розмірі 3014,55 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження є обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними у судовому засіданні та такими, що підлягають частковому задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача в доход бюджету підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору . На підставі викладеного, ст.ст. 47, 116-117 КЗпП України,

Outcome: partial