Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму кредитної заборгованості у розмірі 59545,30 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 07.03.2019 р. було укладено договір про споживчий кредит, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 57100 грн. на строк 60 місяців з терміном погашення до не пізніше 06.03.2024 р. та сплату відсотків в розмірі 56% річних. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, в зв`язку з чим, станом на 13.12.2019 р. виникла заборгованість у розмірі 51385,33 грн., що порушує права позивача, а тому останній просить суд задовольнити позовні вимоги повністю та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору. 10.03.2020 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження, без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, своїм процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Крім того, в силу вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дійшов наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 07.03.2019 р. було укладено договір про споживчий кредит №67_0166 з наступними умовами (а.с.9-16). Відповідно до п. 2.1. кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені Кредитним договором строки Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених Кредитним договором. У відповідності до п. 2.4.1 Кредитного договору, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 процентів річних. Пунктом 4.2.1. Кредитного договору, встановлює право Банку при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/ або процентами, більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість відповідача [PERSON] за невиконання умов договору станом на 13.12.2019 р. становить 59545,30 грн., з яких: 51385,33 грн. - загальна сума простроченого кредиту; 7612,48 грн. загальна сума прострочених чергових платежів по нарахованих відсотках; 193,35 грн. загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 286,90 грн. загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 6,66 загальна сума інфляційних витрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу з вересня 2019 року по листопад 2019 року; 17,51 грн. загальна сума інфляційних витрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам з вересня 2019 року по листопад 2019 року; 17,81 загальна сума 3% річних від прострочених сум по відсоткам з вересня 2019 р. по грудень 2019 р.; 25,26 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум по відсоткам з вересня 2019 року по грудень 2019 року (а.с.5-8). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Тобто законом встановлено, що обов`язковою умовою кредитного договору є сплата процентів. Частиною 1 ст.1056 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 цього ж Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Згідно зі ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 57100 грн. Однак, судом встановлено, що відповідач свого обов`язку належним чином не виконав, своєчасно, в порядку, передбаченому договором, кредитні кошти в повному обсязі не повернув. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, на стягнення якої позивач має право, тому позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2102,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 2102,00 гривень з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved