Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 18 січня 2008 року укладений кредитний договір №14.14433, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 30000,00грн. на термін до 17 вересня 2009 року. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором з [PERSON] укладений договір поруки. Відповідач [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. Просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором станом на 28 квітня 2014 року в сумі 32446,63 грн., яка складається: 6196,24грн. заборгованість за кредитом; 13302,05грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 11165,17грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 250,00грн. штраф (фіксована частина); 1533,17грн. штраф (процентна складова), а також судовий збір. В судові засідання позивач представника не направив. Повідомлений. До суду надіслано заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за відсутності представника. В разі неявки відповідача не заперечує на вирішенні справи заочно. Представник відповідача [PERSON] за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що банк вже звертався до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за вказаним кредитним договором. Рішенням суду від 25 листопада 2010 року стягнуто заборгованість за сумою кредиту, процентам за користування кредитом, пенею, штрафом (фіксована частина) та штрафом (процентна складова). В позовній заяві банк про це не зазначає. Вказане рішення суду виконано, борг відсутній. Строк погашення кредиту в договорі визначений не пізніше 17 вересня 2009 року. Представник відповідача [PERSON] за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що за рішенням суду від 25 листопада 2010 року сума заборгованості вже стягнута. Крім цього, банк прагне стягнути як пеню так і штрафи, що є подвійним видом стягнення. Оскільки вимоги до поручителя своєчасно не були предявлені, порука вважається припиненою. Аналізуючи надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 629, 1054 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обовязковим для виконання сторонами. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 18 січня 2008 року укладений кредитний договір № 14.14433. За договором позивач надав, а відповідач [PERSON] отримав кошти в розмірі 30000,00 грн. на термін не пізніше 17 вересня 2009 року на споживчі потреби. Відповідно до договору поруки, укладеного 18 січня 2008 року між банком та [PERSON], поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником обовязків за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно п. 5 та п. 6 Договору поруки у випадку невиконання боржником якого-небудь обовязку, передбаченого п. 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного (их) обовязку (ів). Поручитель зобовязаний виконати обовязок (ки), зазначений письмовій вимозі кредитора впродовж 5 (пяти) календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п.5 цього договору. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 28 квітня 2014 року відображено заборгованість: сальдо поточне 0,00 (третя колонка); сальдо простроч. 6196,24 (четверта колонка); заг.заборг. % (накопич) 13302,05 (дванадцята колонка); заг.заборг. з пені (накопич.) 11165,17 (пятнадцята колонка). Відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду від 25 листопада 2010 року за позовом ЗАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту (справа № 2-431/2010) позовні вимоги задоволено. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 22008,78 грн.. Згідно вказаного рішення зазначена заборгованість складається: 17111,94 грн. - заборгованість за кредитом; 3280,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 330,31 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за користування кредитом; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 1036,13грн. штраф (процентна складова). Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16 червня 2011 року зазначене рішення залишено без змін. Відповідно до листа Відділу ДВС Бердянського МРУЮ від 11 серпня 2014 року №39980 станом на 22 листопада 2013 року [PERSON] сплачена сума боргу за виконавчим листом у розмірі 22478,87 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк», виконавчий збір в розмірі 2242,74 грн., витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 50,00 грн.. В листі вказано послідовність надходження коштів в рахунок погашення заборгованості з зазначенням дат, сум та видів платежів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сума заборгованості за кредитом в розмірі 17111,94 грн., сума заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 3280,40 грн., сума пені за несвоєчасне виконання зобовязань за користування кредитом в розмірі 330,31 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн. та штраф (процентна складова) в розмірі 1036,13грн. вже стягнуто за рішенням Бердянського міськрайонного суду від 25 листопада 2010 року. Після стягнення вказаних сум за рішенням суду, яке набрало законної сили, ПАТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «Приватбанк», не може знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав (ч. 2 ст. 223 ЦПК України). Позивачем в даному випадку повторно заявлено вимогу про стягнення заборгованості за сумою кредиту, яка вже стягнута за рішенням суду. Позивачем в наданому розрахунку заборгованості не зазначено обставини про погашення суми кредиту, відсотків за користування кредитом, пені та штрафів, які надходили підчас виконання рішення суду від 25 листопада 2010 року. Не зазначено про врахування вказаних сум в певний період часу. З наведеного розрахунку заборгованості суд не має можливості визначити зазначені обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Про складнощі в наданні доказів та клопотань про витребування доказів судом в порядку ст. 137 ЦПК України не надходило. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Позивач просить стягнути як суму пені, так і суму штрафів (фіксована частина та процентна складова). Суд приходить до висновку, що умовами договору визначено подвійну цивільно-правову відповідальність одного і того ж виду за одне і те саме порушення договірного зобовязання пеня в разі несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту та штраф за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань (в тому числі зі сплати кредиту). Оскільки визначення виду неустойки, яка підлягає стягненню у разі порушення зобовязання, є правом позивача, а суд не має можливості визначити розмір пені або штрафів з урахуванням вже стягнутих сум за рішенням суду від 25 листопада 2010 року в звязку з ненаданням відповідного розрахунку, вимоги про стягнення вказаних сум задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.ст. 553, 554, 559 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Судом встановлено, що 17 січня 2014 року позивач направив на адресу позичальника та поручителя повідомлення про наявність заборгованості та про необхідність погашення простроченої заборгованості. Факт відправлення повідомлення підтверджується наданими позивачем: копією повідомлення від 14.01.14 р. № 30.1.0.0/2-910, копією реєстру рекомендованих поштових відправлень та копією квитанції про сплату послуг «Укрпошти». Проте, доказів отримання позичальником та поручителем вказаного повідомлення не надано. Про складнощі в отриманні доказів та про витребування доказів судом в порядку ст. 137 ЦПК України не заявлено. Виходячи з наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що договір поруки № 14.14433, укладений між банком та [PERSON] 18 січня 2008 року є припиненим, оскільки протягом шести місяців від дати виникнення заборгованості та дня настання строку виконання основного зобовязання, позивач не предявив вимоги до поручителя. Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Outcome: dismissed