Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за поставлений товар в розмірі 23875,94 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог посилається, що 18 жовтня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Мелітопольський м'ясокомбінат» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір поставки товару № 291 (надалі по тексту - Договір). Відповідно до пункту 1.1. вищевказаного Договору, Постачальник (ПАТ «Мелітопольський м'ясокомбінат») зобов'язалось передавати у власність Покупця (ФОП [PERSON].) м'ясопродукцію, в подальшому Товар, а Покупець зобов'язується примати цей Товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах цього Договору. ПАТ «Мелітопольський м'ясокомбінат» на виконання умов Договору поставило ФОП [PERSON] прийняло м'ясопродукцію на загальну суму 27 177, 85 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: № 56911 від 25.10.2017р. на суму 1 076, 26 грн., № 57499 від 28.10.2017р. на суму 2 189, 80 грн., № 57806 від 31.10.2017р на суму 5 160, 12 грн., № 58138 від 01.11.2017р. на суму 4 224, 48 грн., № 58320 від 02.11.2017р. на суму 6 539, 56 грн., № 58670 від 04.11.2017р. на суму 3 575, 29 грн., № 59742 від 10.11.2017р. на суму 4 412, 34 грн. Пунктом 5.3. Договору передбачено, що Покупець здійснює оплату поставленого Товару в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 5 календарних днів з моменту прийняття Товару. На теперішній час, ФОП [PERSON] частково розрахувалася за отриманий Товар розмірі 3 301, 91 грн. Також зазначає, що з метою захисту своїх порушених прав 13.02.2018 року Позивач звернувся до Господарського суду Запорізької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ФОП [PERSON] заборгованості за вищезазначеним Договором. 14.02.2018 року ухвалою Господарського суду Запорізької області по справі № 908/239/18 ПАТ «Мелітопольський м'ясокомбінат» було відмовлено в видачі судового наказу про стягнення з ФОП [PERSON] заборгованості в розмірі 23 875, 94 грн., у зв'язку тим, що відповідно до безкоштовного запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] 21.11.2017 року припинила підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця, що здійснено відповідний запис за номером 21010060002028988. Позивач вважає, що оскільки основне зобов'язання за Договором не припинилося немає підстав для припинення вимог по виконанню зобов'язань. Враховуючи, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, зобов'язання за укладеними ним договорами не припиняються, а залишаються за ним як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати, та те, що фізична особа- підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від неї надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомої суду причини. Судова повістка надсилалась їй за її зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS]. Однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання представника позивача про слухання справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено наступне. 18 жовтня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Мелітопольський м'ясокомбінат» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір поставки товару № 291.(а.с. 4). Відповідно до пункту 1.1. вищевказаного Договору, Постачальник (ПАТ «Мелітопольський м'ясокомбінат») зобов'язалось передавати у власність Покупця (ФОП [PERSON].) м'ясопродукцію, в подальшому Товар, а Покупець зобов'язується примати цей Товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах цього Договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме поставив ФОП [PERSON] м'ясопродукцію на загальну суму 27 177, 85 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: № 56911 від 25.10.2017р. на суму 1 076, 26 грн., № 57499 від 28.10.2017р. на суму 2 189, 80 грн., № 57806 від 31.10.2017р на суму 5 160, 12 грн., № 58138 від 01.11.2017р. на суму 4 224, 48 грн., № 58320 від 02.11.2017р. на суму 6 539, 56 грн., № 58670 від 04.11.2017р. на суму 3 575, 29 грн., № 59742 від 10.11.2017р. на суму 4 412, 34 грн. /а.с. 5-11/. Пунктом 5.3. Договору передбачено, що Покупець здійснює оплату поставленого Товару в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 5 календарних днів з моменту прийняття Товару. На теперішній час, ФОП [PERSON] частково розрахувалася за отриманий Товар розмірі 3 301, 91 грн. Таким чином, заборгованість відповідача перед ПАТ «Мелітопольський м'ясокомбінат» за Договором поставки товару № 291 від 18.10.2017 року складає 23 875, 94 грн., що підтверджується розрахунком. (а.с. 16). Ухвалою Господарського суду Запорізької області по справі № 908/239/18 ПАТ «Мелітопольський м'ясокомбінат» було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ФОП [PERSON] заборгованості в розмірі 23 875, 94 грн., у зв'язку тим, що відповідно до безкоштовного запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] 21.11.2017 року припинила підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця, про що здійснено відповідний запис за номером 21010060002028988. /а.с. 15/. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 527 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В частині 2 ст. 615 Цивільного кодексу України зазначено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, на підставі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Верховний Суд України на спільному засіданні Судових палат у цивільних та господарських справах 4 грудня 2013 року ухвалив постанову у справі № 6-125цс13, предметом якої був спір про визнання припинення зобов'язання за іпотечним договором і зробив правовий висновок, про те, що з огляду на положення ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст.ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном та оскільки основне зобов'язання за кредитним договором не припинилося, тому немає підстав для припинення й іпотеки. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, тому вважає необхідним задовольнити вказаний позов повністю не виходячи за межі заявлених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем при подачі позову був сплачений судовий збір на суму 1762, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ПП-265585 від 22.03.2018 /а.с.1/, тому суд вважає необхідним стягнути ці витрати з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved