Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Токмацької міської ради Запорізької області, в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування свого позову зазначив, що він є власником житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідно до договору купівлі - продажу від 24.10.2006, зареєстрованого в реєстрі за № 320 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Разом з позивачем в будинку зареєстровані відповідачі по справі: [PERSON], яка зареєстрована в будинку позивача, але фактично, з 10 березня 1994 року там не проживає та [PERSON], яка зареєстрована в будинку позивача, але фактично, з 15 жовтня.1996 року там не проживає. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідачі не бажають, позивачу не відомо їх точне місцезнаходження, у зв'язку з чим позивач змушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг та не може розпоряджатися належним йому майном у повному обсязі, оформити субсидію, через що змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав, просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомили, відзив на позов не надали. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.223 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Представник виконавчого комітету Токмацької міської ради Запорізької області в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, покладався на розсуд суду. Представник позивача [PERSON] на розгляд справи в судове засідання не з'явилася, про заочного розгляду справи не заперечує. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідно до договору купівлі - продажу від 24.10.2006, зареєстрованого в реєстрі за № 320 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до довідки № 210 від 13 серпня 2018 року комітету мікрорайону «Центральний» за адресою: [ADDRESS] разом з позивачем зареєстровані відповідачі по справі: [PERSON], яка зареєстрована в будинку позивача, але фактично, з 10.03.1994 там не проживає та [PERSON], яка зареєстрована в будинку позивача, але фактично, з 15.10.1996 року там не проживає. Родинні відносини позивача та відповідачів підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 квітня 1959 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05 березня 1978 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 січня 1980 року. Факт реєстрації відповідачів [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS], також підтверджується даними відділу реєстрації виконавчого комітету Токмацької міської ради від 13 вересня 2018 року № 10-06/4263 та № 10-06/4264. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. [PERSON], [PERSON] являються повнолітніми особами, договір найму житла між позивачем та відповідачами не укладався. Конституцією України (ст.41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Суд встановив, що позивач є власником будинкуза адресою: [ADDRESS], що також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.12.2018. Відповідно до положень ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членів сім'ї права користування помешканням. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житлом за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрація місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно з п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»), в зв'язку з відсутністю клопотання позивача щодо стягнення з відповідачів сплаченого судового збору, судом дане питання не вирішується.

Outcome: approved