Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення за кримінальним провадженням. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 22 червня 2013 року приблизно о 21:00 годин відповідач будучи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], здійснював на ньому рух по проїжджій частині автодороги по вул. Нахімова в м. Красногорівка з боку Мар'їнського ЦРЛ у бік вулиці Леніна в Мар'їнському районі Донецької області. Під час руху на ділянці вказаної автодороги навпроти двору будинку № 26 по вулиці Нахімова у м. Красногорівка відповідач, діючи в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, будучи неуважним, належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою та не реагуючи на її зміни, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання ДТП, не впоравшись з керуванням, виїхав за межі проїзної частини на узбіччя з правого боку проїзної частини, де передньою та правою частиною автомобіля здійснив наїзд на позивача, який стояв на узбіччі. В результаті вказаної ДТП позивач був травмований. Відповідача було притягнуто до кримінальної відповідальності а ч. 1 ст. 286 КК України та повністю відшкодовано матеріальну шкоду, однак моральна шкода заподіяна відповідачем внаслідок протиправного діяння так і не була відшкодована. Після ДТП та довготривалого лікування у позивача погіршився нормальний життєвий ритм та спосіб життя, на теперішній час позивач продовжує лікуватися. Також позивач має неповнолітню дитину, яка в силу свого віку потребує догляду та піклування. Просить стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду, заподіяну внаслідок кримінального правопорушення в розмірі 200 000,00 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач його представник судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, ухвалою Мар'їнського районного суду Донецької області від 24 червня 2016 року встановлено що [PERSON] вчинив злочин передбачений ст.. 286 ч. 1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керувала транспортним засобом, яке спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрито. [PERSON] матеріальна шкода [PERSON] відшкодована в повному обсязі. В результаті дорожньо - транспортної події [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження у вигляді забитої рани чола справа, лівого плеча, в області внутрішньої кісточки лівої стопи, закритого двобічного перелому нижньої щелепи, садна рук та ніг, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які потребують для свого лікування строк більш ніж три тижні. Згідно з висновком експерта першої клінічної лікарні міста Донецька на теперішній момент у позивача зберігається порушення прикусу, після огляду встановлено діагноз посттравматична деформація щелепи обличчя, окрім цього зазначено, що для усунення даної патології потерпілому рекомендоване оперативне лікування в умовах першого щелепно-лицьового хірургічного відділення у міській клінічній лікарні №1. З витягу з історії хвороби позивача вбачається, що позивачу встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, забито-рвані рани чола, лівого плеча, відкритий двосторонній перелом нижньої щелепи в ментальному відділі справа, в області кута зі зміщенням, частково набута адентія. Позивач вказує, що він знаходиться на утриманні у своєї родини, постійно перебуває у стресовому стані через втрату здоров'я, неможливість спілкуватись з рідними та близькими. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (із змінами і доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, у випадках, передбачених статтями Цивільного кодексу та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її провини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушені нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до глибини психологічних і душевних страждань, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 75 000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п.36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також роз'яснення постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1125,00 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (37,50%). Решту частину судового збору в сумі 1875,00 гривень стягнути з позивача на користь держави. На підставі вище викладеного, ст.ст. 23, 1167 ЦК України,

Outcome: partial