Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд, виселити відповідачів з житлового будинку, що розташований за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Солонка, вул. Павла Апостола, буд. 18; зазначити в рішенні суд, що відповідачам для проживання надається належна [PERSON] на праві власності двохкімнатна квартира за адресою м. Київ, вул. Чавдар Єлизавети, буд. 1, к. 329; стягнути з [PERSON] на користь позивач судовий збір в розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування своїх вимог покликається, на те, що Між AT «[PERSON] МКБ» та [PERSON] 03 червня 2008 р. був укладений Кредитний договір №К/08-17, зі змінами внесеними додатковою угодою № 1 від 23.06.2008 року, викладений в новій редакції додатковою угодою № 2 від 31.10.2008 року, зі змінами внесеними додатковою угодою №3 від 31.08.2009 року, зі змінами внесеними додатковою угодою № 4 від 11.05.2010 року, зі змінами знесеними додатковою угодою №5 від 12.12.2011 року, зі змінами внесеними додатковою угодою №6 від 30.07.2013, про надання кредиту в сумі 545 000,00 (пятсот сорок пять тисяч) доларів США терміном з 03.06.2008 р. по 01.01.2034 р. на рефінансування кредиту та споживчі цілі. В забезпечення виконання зобовязань Позичальника за Кредитним договором між Позивачем та Позичальником було укладено Договір Іпотеки від 19.06.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. за реєстровим № 3825, зі змінами внесеними Договором №1 про внесення змін до договору Іпотеки від 22.01.2009 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] реєстровим № 395, зі змінами внесеними Договором №2 про внесення змін до договору Іпотеки від 10.2013 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2981, згідно якого в іпотеку Банку було передано земельну ділянку та житловий будинок, що знаходиться за адресою Львівська область Пустомитівський район, Солонка, вул. Павла Апостола, буд. 18. На час укладення Договору іпотеки в житловому будинку, що знаходиться за адресою Львівська область Пустомитівський район, Солонка, вул. Павла Апостола, буд. 18 була зареєстрована одна особа - власник будинку [PERSON], що підтверджується копією Виписки з домової книги №2917 від 02.06.2008 року. На укладення Договору Іпотеки надала нотаріальну згоду дружина власника предмету іпотеки - [PERSON], що підтверджується її нотаріально завіреною заявою від 27.05.2008 року. Згідно абзацу 12 ч. 1 п. 3.3.9. Договору іпотеки без попередньої письмової згоди іпотекодержателя протягом дії договору іпотекодавець не вправі ставити будь-кого на реєстраційний облік за місцем знаходження предмету іпотеки. Однак після підписання Договору іпотеки власник будинку виписався з житлового будинку, що знаходиться за адресою Львівська область Пустомитівський район, Солонка, вул. Павла Апостола, буд. 18 та зареєстрував в предметі іпотеки дружину [PERSON] та дітей [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до умов Договору іпотеки Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов Кредитного договору. Згідно п. 6.2 Договору Іпотеки Іпотекодержатель має право на позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі застереження в Договорі Іпотеки, зокрема право здійснити від свого імені продаж предмету іпотеки будь-якій особі. Позичальник з вересня 2013 р. припинив повертати кредитні кошти та сплачувати відсотки за користування кредитом. Станом на 13 липня 2015 року заборгованість Позичальника за Кредитним станом на 13.02.2014 року становила 380 731,97 доларів США. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.05.2014 рою. по справі № 753/3572/14 встановлено факт невиконання позичальником Кредитного договору, визнано право банку вимагати дострокового повернення кредиту та стягнуто з позичальника, заборгованість за Кредитним договором на суму 380 731,97 доларів США. Рішення суду залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.06.2015 року. Станом на сьогоднішній день рішення суду позичальником не виконано. Внаслідок невиконання Позичальником умов кредитного договору та рішення суду, банком прийнято рішення про позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку та житловий будинок, що знаходиться за адресою Львівська область Пустомитівський район, с. Солонка, вул. Павла Апостола, буд. 18 для задоволення вимог Банку що випливають з Кредитного договору. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішень суду. У відповідності до правової позиції Верховного Суду України викладеній у його постанові від 24 червня 2015 року, Верховний Суд України вказує, що за змістом статей 39, 40 Закону Україні «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотек надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР). Верховний Суд у своїй Постанові від 06.03.2018 року по справі № 303/1590/15-ц, зокрема вказує, що доведення наявності іншого житла у відповідачів покладається на позивача. Згідно довідки Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 15.12.2017 року в житловому будинку, що розташований в за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с. Солонка, вул. Павла Апостола, буд. 18 зареєстровано 3 особи [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно Інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно № 122850520 від 04.05.2018року у прописаної в будинку [PERSON] наявне у власності житло: двох кімнатна квартира за адресою [ADDRESS]; 1/4 частка трьох кімнатної квартири в м. Харкові проспект Свободи, буд. 42 А, кв. 24 та 1/3 частка житлового будинку площею 340,5 кв.м. в Київській області, Києво-Святошинському районі, с. Віта-Поштова, вул. Стрілецька буд. 24. 14.05.2018 року Банком направлено на адресу відповідачів лист з письмовою вимогою добровільно звільнити житловий будинок протягом одного місяця. Однак вказана вимога відповідачами у встановлений термін виконана не була що змушує банк звернутися до суду з позовом про примусове виселення відповідачів. 16.07.2018 року провадження у справі відкрито. Протокольною ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.09.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від неї не надходило. У зв'язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст.280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши думку представника позивача, висловлену у письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 03.06.2008 року між AT «[PERSON] МКБ» та [PERSON] 03 червня 2008 р. був укладений Кредитний договір №К/08-17, зі змінами внесеними додатковою угодою № 1 від 23.06.2008 року, викладений в новій редакції додатковою угодою № 2 від 31.10.2008 року, зі змінами внесеними додатковою угодою №3 від 31.08.2009 року, зі змінами внесеними додатковою угодою № 4 від 11.05.2010 року, зі змінами знесеними додатковою угодою №5 від 12.12.2011 року, зі змінами внесеними додатковою угодою №6 від 30.07.2013, про надання кредиту в сумі 545 000,00 (пятсот сорок пять тисяч) доларів США терміном з 03.06.2008 р. по 01.01.2034 р. на рефінансування кредиту та споживчі цілі В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за Кредитним договором між позивачем та позичальником було укладено Договір іпотеки від 19.06.2008 року посвідченого приватним харіусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. за реєстровим № 3825, зі змінами внесеними Договором №1 про внесення змін до договору Іпотеки від 22.01.2009 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] реєстровим № 395, зі змінами внесеними Договором №2 про внесення змін до договору Іпотеки від 10.2013 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2981 згідно якого в іпотеку Банку було передано земельна ділянка та житловий будинок, що знаходиться за адресою Львівська область Пустомитівський район, Солонка, вул. Павла Апостола, буд. 18. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.05.2014 року по справі № 753/3572/14, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.06.2015 року, встановлено факт невиконання позичальником Кредитного договору, визнано право Банку вимагати дострокового повернення кредиту та стягнуто з Позичальника, заборгованість за Кредитним договором на суму 380 731,97 доларів США. Судом встановлено, що у звязку з тим, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.05.2014 року по справі № 753/3572/14 не виконується відповідачем прийнято рішення про позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку та житловий будинок, що знаходиться за адресою Львівська область Пустомитівський район, с. Солонка, вул. Павла Апостола, буд. 18 для задоволення вимог Банку що випливають з Кредитного договору. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно довідки Солонівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 15.12.2017 року в житловому будинку, що розташований в за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с. Солонка, вул. Павла Апостола, буд. 18 зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач зазначає, що 14.05.2018 року банком направлено на адресу відповідачів лист з письмовою вимогою добровільно звільнити житловий будинок протягом одного місяця. Однак вказана вимога відповідачами у встановлений термін виконана не була, що змушує банк звернутися до суду з позовом про примусове виселення відповідачів. Разом з тим, на підтвердження своїх вимог позивачем не представлено суду підтвердження отримання відповідачами письмової вимоги про добровільне звільнення житлового будинку, а саме: у матеріалах справи відсутні повідомлення про вручення відповідачам вказаного відправлення. Разом з тим, долучені до матеріалів справи копії квитанції про оплату поштового відправлення не є належним доказом, отримання відповідачами письмової вимоги про виселення, що разом з тим унеможливлює здійснення відліку часу терміном один місяць, наданий законом для добровільного задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ч.1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право власності є непорушним. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно з вимог ч. 1 ст.\~109\~ЖК УРСР виселення із займаного приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. У відповідності до ст.\~9\~ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов необґрунтований, непідтверджений доказами. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed