Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерство оборони України про стягнення заборгованості. Змінивши підстави позову, мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідно до договору «Про підготовку спеціалістів» укладеного 11.09.1995 року та додаткових угод до нього за № 07-94 від 21.02.1997 року, № 07-94-1 від 28.10.1998 року укладених між позивачем та Міністерством оборони України, останньому було передано у користування блок-секції у гуртожитку № 11, розташованому по [ADDRESS] для проживання офіцерів, слухачів та членів їх сімей, які проводять оплату за проживання особисто в бухгалтерію університету, розмір якої визначається за згодою сторін. Також як зазначає позивач 22 грудня 1997 року між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та Міністерством оборони України було укладено договір № 135 та Додаткову угоду № 303/44/09 від 19.08.2009 року, відповідно до умов яких Міністерство оборони України зобов'язалося після введення в експлуатацію житлового будинку по [ADDRESS] вивільнити та передати позивачу житлові кімнати в гуртожитку № 11 розташованому по [ADDRESS] у термін до 31 грудня 2011 року. Як зазначає позивач, він просить стягнути з відповідачів не сплачену у повному обсязі суму коштів за користування жилим приміщенням, місцями загального користування та надані житлово-комунальні послуги встановлені наказом ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 21.03.2006 року за № 184-32 «Про оплату за користування гуртожитками Університету». В подальшому, тарифи на проживання було змінено відповідно до наказів ректора у тому числі наказів Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 13.05.2009 року за № 871-32 «Про оплату за користування гуртожитками Університету» та відповідно до наказу від 13.05.2011 року за № 370-32 «Про оплату за користування гуртожитками Університету». Позивач зазначає, що відповідачами сплачуються кошти за проживання з розрахунку 110 гривень ліжко-місце, однак вартість такого відповідно до змінених тарифів складає 402 гривні. В судовому засіданні представник позивача уточнив вимоги та з посиланням на такі ж підстави позову, які існували на момент пред'явлення, підтримав вимоги заяви та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів суму боргу у розмірі 126852.90 гривень за проживання та користування кімнатами № 603/2, 604/3, 605/2 гуртожитку № 11 розташованому по [ADDRESS]. Крім того зазначила, що відповідачі оплачували кошти за проживання з розрахунку 110 гривень ліжко-місце і в цій частині у них заборгованості немає. Представник відповідача та відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Зокрема зазначили, що між родиною [PERSON] та позивачем не укладалось жодних договорів, а тому обов'язку що виник у зв'язку з невиконанням п. 2.3 Додаткової угоди № 303/44/09 від 19 серпня 2009 року до договору № 135 укладеного 22 грудня 1997 року між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та Міністерством оборони України у них не виникало. Щодо вимоги про стягнення заборгованості, відповідач пояснив, що ним та його родиною оплачується проживання у гуртожитку із розрахунку 110 гривень ліжко-місце, а про зміну тарифів йому нічого не відомо, оскільки такі тарифи не узгоджувалися та про їх зміну не було попередження не менше ніж за місяць до зміни таких. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином про що свідчать наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення судових повісток про виклик у суд. Суд вважає за можливе, з врахуванням думки осіб, що з'явилися в судове засідання слухати справу у її відсутність. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору - Міністерство оборони України, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з посиланням на письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи. Зокрема зазначила, що нових тарифів на проживання з Міністерством оборони України не узгоджувалося, а відповідачі про зміну таких не попереджалися, а тому відповідно і відсутні підстави для стягнення з останніх заборгованості, сума якої пред'явлена до стягнення. Заслухавши сторони, представників, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору «Про підготовку спеціалістів» укладеного 11.09.1995 року та додаткових угод до нього за № 07-94 від 21.02.1997 року, № 07-94-1 від 28.10.1998 року укладених між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та Міністерством оборони України, останньому було передано у користування блок-секції у гуртожитку № 11, розташованому по [ADDRESS] для проживання офіцерів, слухачів та членів їх сімей, які проводять оплату за проживання особисто в бухгалтерію університету, розмір якої визначається за згодою сторін. 22 грудня 1997 року між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та Міністерством оборони України було укладено договір № 135 та в подальшому Додаткову угоду № 303/44/09 від 19.08.2009 року, відповідно до умов яких Міністерство оборони України зобов'язалося після введення в експлуатацію житлового будинку по [ADDRESS] вивільнити та передати позивачу житлові кімнати в гуртожитку № 11 розташованому по [ADDRESS] у термін до 31 грудня 2011 року. Сторонами спору визнано, що кімнати № 603/2, 604/3, 605/2 гуртожитку № 11 розташованому по [ADDRESS] займалися родиною [PERSON]. Відповідно до п. 2.3 Додаткової угоди № 303/44/09 від 19 серпня 2009 року до договору № 135 укладеного 22 грудня 1997 року між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та Міністерством оборони України, до кінця 2011 року Міністерство проводить відселення всіх сімей військовослужбовців звільнених у запас або відставку і передає Університету вивільнені житлові кімнати в студентському гуртожитку № 11. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. В конкретному випадку сторонами договору № 135 від 22 грудня 1997 року та Додаткової угоди № 303/44/09 від 19.08.2009 року є Київський національний університет імені Тараса Шевченка та Міністерство оборони України. Строк дії Додаткової угоди № 303/44/09 від 19.08.2009 року закінчився 31 грудня 2011 року. Після закінчення строку дії договорів відповідачі проживали в гуртожитку та користувалися кімнатами № 603/2, 604/3, 605/2 гуртожитку № 11 розташованому по [ADDRESS], отримували житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Умовами Додаткової угоди № 303/44/09 від 19.08.2009 року до договору було передбачено, що розмір та порядок місячної плати за користування житловим приміщенням, місцями загального користування та надані житлово-комунальні послуги встановлюються наказом ректора університету. У разі якщо строк дії договору закінчився, а особа, заселена в гуртожиток на підставі такого договору, продовжує користуватися майном і отримує послуги, на неї покладається обов'язок сплачувати за його користування в розмірах, у строки та в порядку, що були визначені договором строк якого закінчився. Виходячи з таких міркувань, суд вважає безпідставними вимогам позивача в частині стягнення з відповідачів суми заборгованості у розмірі 126852.90 гривень, при цьому судом враховується, що з матеріалів розрахунку та пояснень сторін по справі достовірно встановлено, що відповідачами у повному обсязі здійснювалася оплата за проживання та надані житлово-комунальні послуги, виходячи з тарифів, що були визначені договором строк якого закінчився. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити Київському національному університету імені Тараса Шевченка в задоволенні позову повністю. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed