Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, в якому вказав, що він є власником квартири [ADDRESS]. З ним в квартирі прописані також його колишня дружина - [PERSON] та син - [PERSON], які вже тривалий час за даною адресою не проживають, не оплачують комунальні послуги та не беруть участі в її утриманні. Після розлучення у 2004 році вони роз'їхались і їх місце перебування йому невідоме, жодних відомостей про себе вони не повідомляли та за вказаною адресою з того часу він проживає один. Тому вважає, що відповідачі втратили право на користування житловим приміщенням і просить суд позов задоводити та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням [ADDRESS] та зобов'язати відповідні органи зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Ухвалою суду від 29.02.2016 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] в частині позовних вимог про зобов'язання відповідні органи зняти з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON], залишено без розгляду за заявою позивача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що з 2004 року відповідачі в належній йому квартирі [ADDRESS] не проживають. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності відповідачів, які повідомлялись про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку з ухваленням заочного рішення, враховуючи що позивач не заперечує проти такого вирішення справи з ухваленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором міни від 20.11.1995 року; договором дарування від 25.11.1995 року; технічним паспортом Хмельницького бюро технічної інвентаризації, складеним 28.11.1995 року. Згідно довідки Хмельницької житлово-експлуатаційної контори №6 від 17.09.2015 року, виданої [PERSON], за адресою: [ADDRESS] прописані - [PERSON] (власник), а також [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), які згідно акту від 17.09.2015 року не проживають за даною адресою. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 04.03.2004 року. Відповідно до актів від 21.02.2006 року, 22.11.2006 року, 22.11.2008 року, 17.09.2015 року, затверджених начальником ЖЕКу №6, при обстеженні квартири [ADDRESS] встановлено, що по вищевказаній адресі прописано 4 чоловіки, фактично проживає один чоловік - [PERSON]. У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В силу ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом не здобуто доказів того, що відповідачам створюються перешкоди у проживанні у вказаному домоволодінні. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в силу ч.2 ст. 405 ЦК України, відповідачі втратили право на користування цим житлом - квартирою [ADDRESS], оскільки відсутні без поважних причин понад один рік, оскільки іншого не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 487,20 грн., понесені позивачем і підлягають стягненню на його користь з відповідачів в силу ст. 88 ЦПК України в рівних частинах. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved