Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав, передачу дітей для їх подальшого влаштування, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей посилаючись на те, що на обліку в Службі у правах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації перебувають діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , матір`ю яких є [PERSON] Батьком [PERSON] є [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] разом не проживають. Відповідно до повідомлення КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Дніпровського району м. Києва» батькам [PERSON] було запропоновано пройти консультацію у лікаря окуліста, однак обстеження дитини батьками не було виконано. [PERSON] постійно залишала дитину на бабу [PERSON] , яка за станом здоров`я не мала можливості у повному обсязі здійснювати догляд та виховання малолітньої дитини. Спеціалістами служби у справах дітей був опитаний [PERSON] , який є сусідом [PERSON] , який пояснив, що у квартирі [PERSON] проживає з матір`ю, у квартирі постійно чутно нецензурну лайку та постійні грубі крики на адресу малолітнього [PERSON] з боку матері. Дитина не відвідує дошкільний навчальний заклад, вихованням його ніхто не займається. Батька дитини ні хто жодного разу не бачив, догляд за дитиною здійснював старший брат [PERSON] . 04.05.2018 року було виявлено [PERSON] , та доставлено його до Київської міської дитячої клінічної лікарні № 1. В подальшому, [PERSON] переведено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), де дитина перебуває на даний час. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , з`ясовано, що розумовий та психоемоційний розвиток дитини на момент його влаштування до закладу, не відповідав віку; дитина мала дуже низький рівень загальноосвітніх знань та орієнтації у просторі, ознаки часткового відставання фізичного розвитку та значні ознаки затримки психоемоційного розвитку, що виявлялися у затримці мови. Малолітній був не здатний до спілкування, не розумів звернень до нього, не говорив, а видавав лише звуки; спілкувався за допомогою звуків та жестів; не знав кольорів та не орієнтувався у назвах предметів, потребував постійного догляду та нагляду; санітарно-гігієнічні навички були не сформовані, погано їв. За час перебування у Центрі з ним проводився комплекс психолого-педагогічної роботи. Денис навчився частково розуміти звернену до нього мову, почав вимовляти окремі слова, гратися з іншими дітьми, краще почав контролювати фізіологічні потреби. Згідно висновку від 30.10.2018 року № 76/612 у [PERSON] виявлено затримку психічного розвитку на тлі мікросоціальної та педагогічної занедбаності, дитина потребує інклюзивного навчання. Службою у справах дітей [PERSON] та [PERSON] було надано дозволи на відвідування [PERSON] у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 м. Києва, однак батьки дитину жодного разу не відвідували. [INFO] [PERSON] народила ще доньку [PERSON] . Батько дитини записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. За повідомленням сімейного лікаря та медичної сестри малолітня дитина перебувала під наглядом бабусі, зі слів якої, мати постійно на роботі. Рекомендації лікаря по догляду за дитиною мати не виконувала, на амбулаторний прийом по запрошенню лікаря з дитиною не з`являлась. При підписанні декларації з сімейним лікарем [PERSON] перебувала у нетверезому стані. Під час відвідування родини [PERSON] Дніпровським Центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було виявлено, що в квартирі не підтримуються санітарно-гігієнічні норми для дітей, наявна велика кількість тарганів, неприємний запах гарі, дитячий одяг не відповідає віку, відсутнє дитяче ліжко, візочок, продукти харчування у недостатній кількості. Спеціалістами служби у справах дітей із [PERSON] та [PERSON] проводилась профілактична робота щодо виконання батьківських обов`язків, втім дані заходи позитивного результату не дали. 13.11.2018 року було обстежено умови проживання дитини [PERSON] , та виявлено, що у квартирі брудно, порушено санітарно-гігієнічні норми, велика кількість тарганів, відчувається стійкий запах гарі, відсутня постільна білизна, на батареях сушилися бувші у використанні памперси, у дитини відсутнє ліжко, візочок та ванночка, відсутній одяг за сезоном, легкий одяг не за віком. Крім того, предмети, які входили до «Пакунок малюка» - ножиці для підстригання дитині нігтів, кімнатний та медичний термометри, були запаковані у виробничу упаковку та жодного разу не використовувались. На момент огляду дитини [PERSON] лікарем-педіатром було видано направлення на госпіталізацію дитини та лікування, від якої мати категорично відмовилась. Складено акт оцінки рівня безпеки дитини, за висновками якого рівень безпеки дитини був дуже небезпечним. 13.11.2018 року винесено розпорядження № 653 «Про відібрання малолітньої дитини», на підставі якого малолітня [PERSON] була відібрана від матері та влаштована до Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2. Викладені факти свідчать, що [PERSON] та [PERSON] цілком самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не готують їх до самостійного життя, не забезпечують необхідним харчуванням, не спілкується з дітьми, не дають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, не створюють умов для отримання дітьми освіти, не створюють належних умов для проживання та розвитку дітей, не цікавляться їх здоров`ям, нехтують потребами дітей. Питання щодо позбавлення відповідачів батьківських прав було розглянуто Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, та Органом опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з чим звернулися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. В разі неявки відповідачів в судове засідання не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи сповіщались згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за їх відсутності, відзив на позов, до суду не подавали, що дає підстави для прийняття рішення по суті спору без присутності відповідачів, по доказам наданим стороною позивача. Представник КМБД «Берізка» в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що у них на вихованні перебуває малолітня [PERSON] , батьки дитину не відвідують, станом здоров`я не цікавляться, участі в утриманні не приймають. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив прийняти рішення виходячи з інтересів дитини. Представник третьої особи - Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщались згідно норм процесуального законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов на наступного. Даний позов зареєстровано в суді 21.11.2018 року. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 29.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 28.01.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Київський міський будинок дитини «Берізка». 15.04.2019 року за заявою позивача провадження в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав, передачу дитини для подальшого влаштування та стягнення аліментів відносно [PERSON] закрито. Ухвалою від 15.04.2019 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду по суті спору. Клопотання по суті спору відповідачами не подавалися. В суді встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 29.06.2018 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] народився [INFO] , батьками записано [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 17.10.2018 року, виданого Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, [PERSON] народилась [INFO] , батьками записано [PERSON] та [PERSON] . Батько дитини - [PERSON] записаний зі слів матері, згідно ч. 1 ст. 135 СК України. 26.09.2014 року головним спеціалістом Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації складено Доповідну, згідно якої було встановлено, що діти [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають у незадовільних умовах, діти не забезпечені усім необхідним для проживання та розвитку, що свідчить про опинення дітей у складних життєвих обставинах. Наказом Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 19 від 20.09.2014 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] постановлено на профілактичний облік. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.06.2015 року [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] 16.03.2017 року було обстежено умови проживання [PERSON] , та складено Акт № 56, де зазначено, що діти мають обмежену кількісь одягу та іграшок. 04.05.2018 року о 11.00 годині було знайдено [PERSON] без супроводу дорослих, про що Дніпровським УП складено Акт. 14.05.2018 року [PERSON] передано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1. 25.05.2018 року та 20.06.2018 року [PERSON] та [PERSON] надано дозволи на відвідування [PERSON] . Однак, дитину батьки не відвідували. Згідно висновку від 30.10.2018 року № 76/612 у [PERSON] виявлено затримку психічного розвитку на тлі мікросоціальної та педагогічної занедбаності, дитина потребує інклюзивного навчання. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2018 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. 24.09.2018 року було обстежено умови проживання малолітньої [PERSON] , та виявлено, що у дитини відсутнє ліжко та візочок, квартира потребує ремонту та санітарної обробки від тарганів. Наказом Служби у справах дітей № 20 від 12.10.2018 року [PERSON] вирішено поставити на облік дітей,які перебувають у складних життєвих обставинах. 11.10.2018 року КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Дніпровського району м. Києва» повідомило, що дитина [PERSON] перебуває під наглядом бабусі, в квартирі порушені санітарно-гігієнічні умови, брудно, не прибрано, дитина виглядає неохайно, рекомендації лікаря по догляду за дитиною не виконуються, на прийом мати з дитиною не з`являється. 13.11.2018 року було обстежено умови проживання малолітньої [PERSON] , та виявлено, що у квартирі брудно, порушено санітарно-гігієнічні норми, велика кількість тарганів, відчувається стійкий запах гарі, відсутня постільна білизна, на батареях сушилися бувші у використанні памперси, у дитини відсутнє ліжко, візочок та ванночка, відсутній одяг за сезоном, легкий одяг не за віком. 13.11.2018 року складено Акт оцінки рівня безпеки дитини, за висновками якого, рівень безпеки дитини був дуже небезпечним. 13.11.2018 року винесено розпорядження № 653 «Про відібрання малолітньої дитини», на підставі якого малолітня [PERSON] була відібрана від матері та влаштована до Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2. 18.12.2018 року [PERSON] була передано КМБД «Берізка» на підставі Розпорядження Дніпровського районної в м. Києві державної адміністрації № 730 від 17.12.2018 року. Встановлено, що [PERSON] має борги по оплаті житлово-комунальних послуг. Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.11.2018 року № 10649/41/3/103, вони вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] відносно його малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що вони ухилилися від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 164, 165 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав проводиться тільки в судовому порядку. При розгляді таких справ необхідним є подання письмового висновку органів опіки і піклування. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення від виконання батьківських обов`язків це є відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, коли батьки не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Згідно із частиною 4 статті 19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов`язковою. Відповідно до положень ст. 19 СК орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як було встановлено в суді, та підтверджено Висновком Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, які по суті своїх обов`язків захищають права дітей, батьки дітей утриманням, вихованням не займаються. Таким чином, враховуючи надані докази, та обміркувавши їх обґрунтованість, суд дійшов висновку, що відповідачі мають бути позбавлені батьківських прав відносно їх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю, перебувають на її утриманні, тоді як, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. Відповідачі є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не надано. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи матеріали справи та вимоги законодавства, суд вважає, що з [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання дітей в примусовому порядку. З приводу розміру аліментів суд дійшов наступного. Вказаний позивачем розмір аліментів - 1/4 частина доходів з [PERSON] на думку суду - є відповідним. Тоді як з [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини її доходів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачі до суду не з`явилися, та не скористалися процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які спростовують твердження позивача. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідачів в дохід держави має бути стягнуто судовий збір. Враховуючи заявлені позовні вимоги з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути по 1 762,00 грн. (704,80 + 704,80 + 352,40). На підставі викладеного та

Outcome: partial