Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя на виробництві у розмірі 160 000,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 1957 року по 1961 рік та з 1969 року по 1987 рік перебував у трудових відносинах із відповідачем та працював на Рудоуправлінні ім. К.Лібкнехта ДВО «Кривбасруда». Зазначає, що 23 лютого 1959 року під час виконання трудових обовязків із ним стався нещасний випадок в результаті якого він отримав травму у вигляді переламу лівої підвздошної кістки та забрюшинної гематоми. За висновком МСЕК від 19.07.1995 року йому вперше було встановлено 20% втрати професійної працездатності у звязку з нещасним випадком безстроково та рекомендовано санаторно-курортне лікування. У звязку із ушкодженням здоровя через нещасний випадок йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнає впродовж багатьох років, в звязку з нещасним випадком змінилися його образ та якість життя. Ухвалою суду від 14.02.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 05 березня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням ( викликом) сторін, яке ухвалою суду від 12 березня 2019 року залишено без задоволення. 05 березня 2019 року представник відповідача подав до суду відзив в якому позовні вимоги не визнав та просив в позові відмовити, посилаючись на те що ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є правонаступником Рудоуправлінні ім. К.Лібкнехта ДВО «Кривбасруда», також зазначив, що позивачем не доведено наявність моральної шкоди, протиправність діяння відповідача. Крім того вказав, що позивачем не дотримано порядку звернення за відшкодуванням моральної шкоди. Також зазначив, що на час нещасного випадку який стався з позивачем в законодавстві були відсутні норми які б передбачали відшкодування моральної шкоди. Суд, відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач 11.07.1957 по 05.10.1961 та з 31.07.1969 року по 31.12.1987 року, часу звільнення за переводом до ШСУ №2 тресту Кривбасшахтострой, перебував у трудових відносинах із відповідачем та працював у Рудоуправлінні ім. К.Лібкнехта ДВО «Кривбасруда» підземним машиністом скрепера, вибухівником, що підтверджується копією трудової книжки останнього. (а.с.6-9). Згідно акту про нещасний випадок на виробництві за №53 з позивачем 23.02.1959 року при виконанні трудових обовязків стався нещасний випадок, внаслідок якого [PERSON] отримав травму - перелам лівої підвздошної кістки та забрюшинну гематому. (а.с.10) Відповідно до витягу з акту огляду у ЛТЕК від 19.07.1995 року [PERSON] при первинному огляді встановлена ступень втрати професійної працездатності 20% у звязку з нещасним випадком 23.02.1959 року з 19.07.1995 та безстроково. Визначено потребу у додаткових видах допомоги - санаторно курортне лікування. (а.с.11) Відповідно до п.38 Правил відшкодування власником підприємств, установ і організацій або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним із виконанням ним трудових відносин, затверджених постановою КМУ від 23.06.1993 №492 (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) (далі Правил) право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Судом встановлено, що з 11.07.1957 по 05.10.1961 та з 31.07.1969 року по 31.12.1987 року [PERSON] перебував у трудових відносинах із відповідачем. Висновком ЛТЕК від 1995 року йому вперше було встановлено втрату 20% професійної працездатності у звязку з нещасним випадком. Згідно положень ст. 12 Закону України «Про охорону праці» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 11 Правил, моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі домовленості сторін (власника, профспілкового органу й потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії в трудових спорах; рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 200 мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат. Згідно з ст.440-1 ЦК УРСР (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менш ніж 5 мінімальних розмірів заробітної плати. За п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.\~Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоровя, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обовязків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують можливість останнього вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоровя, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у позивача у зв'язку із нещасним випадком, що призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. При цьому доводи відповідача викладені у письмовому відзиві про те, що ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» не є правонаступником Рудоуправління ім. К.Лібкнехта ДВО «Кривбасруда» спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме записом у трудовій книжці позивача [PERSON] Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує наступне. Відповідно до ст.3 Закону України «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обовязковою на всій території України для підприємств усіх форм власності й господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Вищезазначені вимоги закону в поєднанні з ст.ст. 3 і 8 Конституції України дають підстави для висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються в кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 р. №6-207цс14,\~яка в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України повинна враховуватися судами при\~виборі і\~застосуванні\~норми права до спірних правовідносин. Так, згідно положень ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становить 4173,00 грн. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у позивача втрати працездатності у звязку з нещасним випадком, розмір мінімальної заробітної плати встановленої на 2019 рік у 4173,00 грн., глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «КЗРК», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 20\~000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. На підставі ст. 141 ЦПК України з ПАТ «КЗРК» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн. На підставі\~ст. 440-1 ЦК УРСР,

Outcome: partial