Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму банківського вкладу та моральну шкоду, посилаючись на те, що 25.06.2014 р. між сторонами був укладений Договір банківського вкладу в іноземній валюті «Класік» № 3000937/38701/7-14 на строк 7 місяців на строк до 25 січня 2015 року, з процентною ставкою вкладу 12,00 % річних. 25.06.2014 р. між сторонами був укладений Договір банківського вкладу в іноземній валюті «Нові гроші» № 3000937/38714/7-14 на строк 7 місяців на строк до 25 січня 2015 року з процентною ставкою вкладу 12,50 % річних. 07.05.2014 р. між сторонами був укладений Договір банківського вкладу в національній валюті «Стандарт» № 3000937/27750/370-14 на строк на 370 днів, на строк з 07.05.2014 року по 05.2015 року з процентною ставкою 24,50 % річних. 26.01.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявами про повернення суми вкладу та процентів. Відповідач повернув позивачу проценти, але суму вкладу до цього часу не повернув. 07.05.2015 року та 18.03.2015 року позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення банківських вкладів, але відповідач відповіді не надав і кошти не повернув. Позивач просить стягнути суму банківського вкладу згідно договору № 3000937/38701/7-14 «Класік» в розмірі 1350,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 27931,50 грн., суму банківського вкладу згідно договору № 300937/38714/7-14 «Нові гроші» в розмірі 550,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 11379,50 грн., суму банківського вкладу згідно договору № 300937/277504/370-14 «Стандарт» в розмірі 152000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.06.2014 року позивач уклав з відповідачем Договір-заяву № 3000937/38701/7-14 про банківський вклад «Класік» в іноземній валюті на строк 7 місяців (а.с. 7). Відповідно до якого Відповідач прийняв грошові кошти в іноземній валюті на суму 1350,00 доларів США строком з 25 червня 2014 року по 25 січня 2015 року. За час користування грошовими коштами протягом строку відповідач нараховує і виплачує позивачу проценти за ставкою 12,00% відсотків річних. Умовами Договору-заяви також передбачено, що Вкладник має право вимагати дострокового повернення вкладу, проте в такому випадку Банк здійснює перерахування нарахованих процентів за фактичний термін за ставкою із розрахунку 1,00% річних (п.5 Договору), після закінчення строку депозиту вклад повертається Вкладникові (п.6 Договору), строк розміщення вкладу може бути продовжений (п.7 Договору). 25.06.2014 року позивач уклав з відповідачем Договір-заяву № 3000937/38714/7-14 про банківський вклад «Нові гроші» в іноземній валюті на строк 7 місяців (а.с. 6). Відповідно до якого Відповідач прийняв грошові кошти в іноземній валюті на суму 350,00 доларів США строком з 25 червня 2014 року по 25 січня 2015 року. За час користування грошовими коштами протягом строку відповідач нараховує і виплачує позивачу проценти за ставкою 12,50 % річних. Умовами Договору-заяви також передбачено, що Вкладник має право вимагати дострокового повернення вкладу, проте в такому випадку Банк здійснює перерахування нарахованих процентів за фактичний термін за ставкою із розрахунку 1,00% річних (п.5 Договору), після закінчення строку депозиту вклад повертається Вкладникові (п.6 Договору), строк розміщення вкладу не може бути продовжений (п.7 Договору). У подальшому Позивач здійснював поповнення вкладу 05.09.2014 року на суму 100,00 доларів США, 19.09.2014 року на суму 100,00 доларів США, що підтверджується квитанціями, які були дослідженні у судовому засіданні (а.с. 23), загальна сума вкладу становить 550,00 доларів США. 07.05.2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір-заяву № 300937/27750/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті (а.с. 8). Відповідно до якого Відповідач прийняв грошові кошти в іноземній валюті на суму 5000,00 грн. строком з 07 травня 2014 року по 12 травня 2015 року. За час користування грошовими коштами протягом строку відповідач нараховує і виплачує позивачу проценти за ставкою 24,50% відсотків річних. Умовами Договору-заяви також передбачено, що Вкладник має право вимагати дострокового повернення вкладу, проте в такому випадку Банк здійснює перерахування нарахованих процентів за фактичний термін за ставкою із розрахунку 1,00% річних (п.5 Договору), після закінчення строку депозиту вклад повертається Вкладникові (п.6 Договору), строк розміщення вкладу може бути продовжений (п.7 Договору). У подальшому Позивач здійснював поповнення вкладу: 02.06.2014 року на суму 5000,00 грн., 24.06.2014 року на суму 5000,00 грн., 03.07.2014 року на суму 2000,00 грн., 01.08.2014 року на суму 7000,00 грн., 03.09.2014 року на суму 12000,00 грн.,01.10.2014 року на суму 7000,00 грн., 29.10.2014 року на суму 3000,00 грн., 17.11.2014 року на суму 4000,00 грн., 03.11.2014 року на суму 5000,00 грн., 01.12.2014 року на суму 5000,00 грн., 23.12.2014 року на суму 5000,00 грн., 25.12.2014 року на суму 9000,00 грн., 26.12.2014 року на суму 5000,00 грн., 29.12.2014 року на суму 5000,00 грн., 31.12.2014 року на суму 6000,00 грн., 06.01.2015 року на суму 2000,00 грн., 06.01.2015 року на суму 60000,00 грн. (а.с. 14-22). Загальна сума вкладу становить 152000,00 грн. 26.01.2015 року, 18.03.2015 року та 07.05.2015 року позивач звертався до відповідача з вимогами про повернення суми депозитного вкладу (а.с. 9-13). Станом на день розгляду справи відповідач кошти не повернув. Згідно ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження права клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, § 56, 20 жовтня2011 року)». Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»: «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права». Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності Позивачу, Відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Таке порушення виявилося в наступному: У ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. Але, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які відповідач отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув, тому вимоги в частині стягнення банківського вкладу«Класік» № 3000937/38701/7-14 в розмірі 1350,00 доларів США, що еквівалентно 28525,50 грн. за офіційним курсом НБУ на день винесення рішення, банківського вкладу «Нові гроші» № 300937/38714/7-14 в розмірі 550,00 доларів США, що еквівалентно 11621,50 грн. за офіційним курсом НБУ на день винесення рішення та банківського вкладу «Стандарт» № 300937/27750/370-14 в розмірі 152000,00 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Як встановлено в судовому засіданні, загальний розмір коштів, внесених на депозит за Договором банківського вкладу «Класік» № 3000937/38701/7-14 складає 1350,00 доларів США, які Позивач просить стягнути в іноземній валюті з Відповідача по курсу НБУ станом на 18.05.2015р. в розмірі 27931,50 грн., розмір коштів, внесених на депозит за Договором банківського вкладу «Нові гроші» № 300937/38714/7-14 складає 550,00 доларів США, які Позивач просить стягнути в іноземній валюті з Відповідача по курсу НБУ станом на 18.05.2015р. в розмірі 11379,50 грн. Однак, офіційний курс НБУ станом на день винесення рішення - 03.08.2015 року становить 22,13 грн. за 1 долар США, тобто еквівалент суми 1350,00 доларів США становить 28525,50 грн. (1350,00 доларів США х 22,13 грн. = 28525,50 грн.), еквівалент суми 550,00 доларів США становить 11621,50 грн. (550,00 доларів США х 22,13 грн. = 11621,50 грн.). Враховуючи, що позовні вимоги заявлені саме в гривневому еквіваленті, суд приходить до висновку, що підлягає стягненню з Відповідача на корить Позивача саме сума депозитного вкладу в гривневому еквіваленті на день постановлення рішення. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди крім інших вимог, передбачених ст.137 ЦПК, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім цього, даною постановою роз'яснено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то необхідно з'ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. В даному випадку мають місце договірні відносини, які склалися між сторонами. Договором, укладеним між позивачем та відповідачами, не передбачена можливість відшкодування моральної шкоди, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial