Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, де зазначив, що 08.04.2016 року за участю транспортних засобів - Wolksvagen, номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та SSang Yong, номерний знак [NUMBER] , що належить ТОВ «ОБІО», відбулась дорожньо-транспортна пригода. У висновках експертного дослідження № 76 від 26.10.2016 року та № 496 від 27.02.2017 року в дорожній ситуації, що склалась, водій [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п.16.2 ПДР України, з технічної точки зору дії водія [PERSON] не відповідали зазначеним вимогам ПДР України; з технічної точки зору дії водія могли не відповідати вимогам пунктів 10.1, 16.12 та вимогам горизонтальної дорожньої розмітки 1.13 ПДР України. Позивач вказує на неправомірність дій водія [PERSON] , що підтверджується даними висновками експертних досліджень, а також протоколом про адміністративне правопорушення, постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 15.03.2018 року, та просить стягнути з відповідача загальний розмір завданої шкоди в сумі 102 463,49 грн., відшкодувати судові витрати. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому звернуто увагу на тій обставині, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія автомобіля Wolksvagen, номерний знак [NUMBER] , була застрахована згідно укладеного договору. Пред`явлення вимог в такому разі, на думку особи, не відповідає завданню інституту страхування. Крім того, [PERSON] зазначає, що його не визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді. Оскільки постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.07.2017 року, постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 15.03.2018 року провадження по справі закрито у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Позивачем подано відповідь на відзив, де зауважено, що Акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія», з якою відповідачем [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відмовлено у виплаті страхового відшкодування внаслідок пропуску визначеного положеннями п.37.1.4 статті 37 Закону України № 1961-ІV річного строку для подання заяви про страхове відшкодування. Позивач вказує, що вчасне звернення до страховика унеможливлювалось тривалим розглядом справи про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. На думку позивача, саме з боку [PERSON] допускалось затягування розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з вищевикладених підстав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. 08.04.2016 року о 14 год. 25 хвилин за участю транспортних засобів - Wolksvagen, номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та SSang Yong, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (транспортний засіб належить ТОВ «ОБІО»), відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За положеннями ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як письмовий доказ по справі судом прийнято висновок експертного дослідження № 76 від 26.10.2016 року, згідно якого в дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля Wolksvagen, номерний знак [NUMBER] , [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п.п 16.12 ПДР України. З технічної точки зору дії водія [PERSON] не відповідали зазначеним вимогам ПДР України. З технічної точки зору причина виникнення аварійної обстановки та даної ДТП - виїзд автомобіля Wolksvagen, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] на смугу руху автомобіля SSang Yong, номерний знак [NUMBER] , в момент, коли водій [PERSON] не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом термінового гальмування. За висновком експерта № 496 А від 27.02.2017 року, складеного на виконання вимог постанови Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.09.2016 року про призначення судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП, технічна можливість у водія [PERSON] уникнути зіткнення з технічної точки зору залежала від виконання ним вимог п.п. 10.1., 16.12 та вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.13 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору дії водія [PERSON] могли не відповідати вимогам пунктів 10.1, 16.12 та вимогам горизонтальної дорожньої розмітки 1.13 Правил дорожнього руху України. Відповідно до змісту постанови Апеляційного суду Хмельницької області від 15.03.2018 року згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 08.04.2016 року [PERSON] керуючи автомобілем Wolksvagen, номерний знак [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі по майдану Соборному в напрямку вул. Черняховського в м. Житомирі, не надав перевагу в русі транспортному засобу - автомобілю марки SSang Yong, номерний знак [NUMBER] , який рухався по вул. Рильського в напрямку майдану Соборного, та ігноруючи вимоги дорожньої розмітки 1.13 ПДР України, допустив зіткнення транспортних засобів. За даними протоколу [PERSON] порушив п.16.11 додаток 2 п.1.13 ПДР України. Суд апеляційної інстанції не погодився із висновком суду першої інстанції, відповідно до якого відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП. Закриваючи провадження у справі за закінченням на момент розгляду строків, передбачених ст. 38 КУпАП, суд вказав, що вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною та підтверджується висновками експертиз, протоколом про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. На підставі вищевказаних доказів, постанови Апеляційного суду Хмельницької області від 15.03.2018 року, суд приходить до висновку про підтвердження вини відповідача [PERSON] у створенні обставин, що покликали виникнення дорожньо-транспортної пригоди. Як письмовий доказ по справі судом прийнято до уваги висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 4110 від 14.04.2016 року, згідно якого матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля SSang Yong, номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП складає 102 463.49 грн. та включає: вартість відновлювального ремонту - 95 489,43 грн., суму втрати товарної вартості - 6974,06 грн. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.2 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. У відповідності до п.4 ч.3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: змагальність сторін. Відповідачем не надано доказів, що спростовують наведений розмір заподіяних збитків, а тому суд вважає необхідним стягнути розмір шкоди в сумі 102 463.49 грн. З приводу зауважень відповідача про наявність укладеного договору страхування цивільно-правової відповідальності, суд вважає необхідним зазначити. Станом на день дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія автомобіля Wolksvagen, номерний знак [NUMBER] , [PERSON] була застрахована на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.04.2015 року зі строком дії до 12.04.2016 року. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. За положеннями ч.1 ст. 22 Закону України № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (п. 37.1.4. ст. 37 Закону України № 1961-IV). За обставинами справи дорожньо-транспортна пригода відбулась 08.04.2016 року, фактичний розгляд справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності завершився 15.03.2018 року з прийняттям постанови Апеляційним судом Хмельницької області. Повідомленням Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» від 03.05.2018 року директору ТОВ «ОБІО» вказано про відмову у виплаті страхового відшкодування внаслідок пропущення визначеного п.37.1.4 ст. 37 Закону України № 1961-IV строку. Приймаючи до уваги, що при розгляді позову виникнення обов`язку з виплати страхового відшкодування саме страховиком не підтверджено, стягнення шкоди з заподіювача шкоди відповідатиме завданням цивільного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Додаткове звернення до суду із вимогами до страховика про стягнення страхової виплати з метою отримання висновку за результатами вирішення відповідного спору, суд вважає непропорційним обмеженням особи у поновленні порушених прав. Суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 33 Закону України № 1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідачем не надано доказів про виконання вимог даної норми. З огляду на викладене, суд вважає необхідним задовольнити позов.

Outcome: approved