Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що на підставі кредитного договору № б/н від 25.08.2011 відповідачу був наданий кредит у розмірі 700грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач за кредитним договором свої зобов'язання не виконав, у звязку з чим станом на 31.07.2016 має заборгованість за договором в сумі 27138,72грн, яка складається з: заборгованості за кредитом 3468,15грн, заборгованості по процентам за користування кредитом 19923,25грн, заборгованості за пенею та комісією 1978,81грн, штрафу (фіксована частина) 500грн, штрафу (процентна складова) 1268,51грн, які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також судовий збір 137 грн. Представник позивача підтримав вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі, про що надав суду заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином судовими повістками (а.с.49, 52). Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача також не надходило. Відповідно до ч.4 ст.169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 10.10.2016 року згідно ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 серпня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладений кредитний договір № б/н з отриманням кредитної картки відповідно до тарифів та умов якої відповідачу наданий кредитний ліміт в сумі 700грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8-31). При оформленні кредитної картки позичальник був ознайомлений і погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг, що підтверджується його підписом на заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.6-7). Умовами передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн і 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с.27). В порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов'язання виконував не у повному обсязі, передбачені умовами договору платежі вносила несвоєчасно, тому станом на 31.07.2016 утворилась заборгованість за договором в сумі 27138,72грн, яка складається з: заборгованості за кредитом 3468,15грн, заборгованості по процентам за користування кредитом 19923,25грн, заборгованості за пенею та комісією 1978,81грн, штрафу (фіксована частина) 500грн, штрафу (процентна складова) 1268,51грн, що підтверджено розрахунком позивача (а.с.4-5). Після встановлення вказаних обставин суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст.525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобовязанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого З матеріалів справи вбачається, що станом на 31.07.2016 позичальник в порушення умов договору належним чином не виконав свої договірні зобовязання, у встановлені строки суму кредиту не повернув, на даний час також ухиляється від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором складається з: заборгованості за кредитом 3468,15грн, заборгованості по процентам за користування кредитом 19923,25грн, а всього 23391,40грн., яка й підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення пені та комісії, а також штрафів, то суд зазначає наступне. З огляду на положення пункту третього частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Згідно з частиною другою статті 551 цього ж кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Дослідивши та вивчивши умови кредитного договору б/н від 25 серпня 2011 року, укладеного між сторонами по справі, а також Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, суд зазначає, що в них не передбачено умов щодо щомісячного нарахування банком пені та комісії у розмірі 100грн. При цьому суд зазначає, що поняття пені та комісії є різними за своєю правовою природою, а тому вони не можуть нараховуватись одним платежем. Таким чином нарахована позивачем сума пені та комісії у розмірі 1978,81грн стягненню з відповідача не підлягає. Стосовно вимог позивача в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500 грн. та 5%, то суд зазначає, що банк правомірно використав своє право на їх нарахування, оскільки Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено їх нарахування, тому позовні вимоги в частині стягнення штрафів є обґрунтованими. Однак з урахуванням того, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог в частині стягнення пені та комісії в розмірі 1978,81грн, тому штраф (процентна складова) буде складати до стягнення 1169,57грн. (23391,40грн х 5%). Підсумовуючи вище викладене суд зазначає, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість за кредитним договором в наступному розмірі: 3468,15грн заборгованість по кредиту, 19923,25грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 500грн - штраф (фіксована частина), 1169,57грн штраф (процентна складова). Всього сума до стягнення складає 25060,97грн. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1138,73грн з розрахунку: 25060,97грн х 1378грн / 27138,72грн = 1272,50грн.

Outcome: partial