Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що відповідач має малолітнього сина [PERSON], [INFO], по відношенню до якого не виконує свої батьківські обовязки. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2014 малолітній [PERSON] був відібраний від матері без позбавлення її батьківських прав до усунення причин, які перешкоджали належному вихованню дитини. Під час перебування сина у дитячому будинку відповідач жодного разу не відвідала сина. Просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню її малолітнього сина доньки [PERSON] та стягнути аліменти на утримання малолітнього сина. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася. Відповідно до ч.3 ст.. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Згідно зі ст.. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст.. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. В судові засідання 20 травня та 09 червня 2015 року відповідач не з'явилася. На її зареєстроване місце проживання судом було послано повістки, які повернулися до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2014 малолітній [PERSON] відібраний від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав до усунення причин, які перешкоджали належному вихованню дитини. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25.04.2014 малолітньому [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 10.11.2014 адміністрація Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко» передала малолітнього [PERSON] на виховання та спільне проживання в родину опікуна. Згідно листа Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко» за час перебування малолітнього [PERSON] у закладі (з 26.12.2013 по 10.11.2014) мати дитину не відвідувала, не цікавилася його станом здоровя, не передавала ліки або іграшки. Тричі телефонувала (14.01.2014, 05.03.2014, 08.04.2014). Про причини тривалих невідвідувань не повідомляла. [PERSON], [INFO], з питання повернення малолітнього сина в родину не зверталася ні до Ленінського районного суду м. Запоріжжя, ні до служб у справах дітей за місцем реєстрації або за місцем свого фактичного мешкання, що підтверджується листами відповідних установ ( арк..с.10,11, 12). Згідно з листом Запорізького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді №241/03-Л від 16.02.2015 року протягом супроводу гр. [PERSON] не мала мотивації піклуватись про малолітнього сина, не відвідувала його у Запорізькому обласному спеціалізованому будинку дитини «Сонечко», умови договору з ЗМЦСССДМ не виконувала, не бажала докладати зусиль для належного виховання [PERSON]. За результатами проведеної роботи знята з соціального супроводу з негативним результатом. Згідно листа служби у справах дітей Оріхівської районної державної адміністрації за №01-12/100 від 23.02.2015 року було зясовано, що через брак часу [PERSON] не відвідує сина у Запорізькому обласному спеціалізованому будинку дитини «Сонечко». Згідно з актом обстеження умов проживання від 02.06.2015 року за адресою: м.Запоріжжя, вул.40 років Радянської України, 45, кім.28-а двері ніхто не відчинив. Відповідно до висновку органу опіки та піклування районної адміністрації по Ленінському району ЗМР № 05-01-25/0431 від 20.05.2015 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON], [INFO], відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Крім того, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доход) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд вважає, що вказані обставини свідчать про те, що відповідач не приділяє уваги вихованню дитини, не створює можливостей нормального проживання, що суперечить життєвим інтересам малолітнього [PERSON] Тому позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Щодо вирішення питання в частині позову про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON], суд приходить до наступних висновків. Згідно з розпорядженням голови районної адміністрації ЗМР по Ленінському району №662 від 31.10.2014 року призначено опікуна [PERSON], [INFO], над малолітнім [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доход) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, позов в. частині стягнення аліментів обґрунтований, доведений, а тому підлягає задоволенню. На підставі ст. 155, 164, 165, СК України,

Outcome: approved