Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] у розмірі1\\4 частини усіх видів його заробітку ( доходів), але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісяця на одну дитину, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позову зазначає, що 18.07.2014 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO] року який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Однак відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків та добровільної фінансової підтримки, матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. Позивач, посилаючись на те, що на даний час вона не працює, а тому їй самостійно тяжко забезпечувати дитину всім необхідним, просить суд стягнути з відповідача аліменти у вищевказаному розмірі за рішенням суду. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, вимоги позову підтримує та просить суд їх задовольнити (а.с.18). Відповідач також в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та просить проводити розгляд справи без його участі (а.с.14). Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх тверджень або заперечень, крім обставин, передбачених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, які визнаються сторонами, згідно зі ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку (доходу) платника аліментів визначені у ст. ст.183, 184 Сімейного кодексу України. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так в судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони з 18.07.2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який на даний час проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні ( а.с.6). Відповідач ухиляється від утримання сина, добровільної матеріальної допомоги не надає, участі у його вихованні не приймає. Позивачу самій складно матеріально утримувати дитину та забезпечувати його всім необхідним. Так як батько, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання сина, який цього потребує, тому суд з врахуванням матеріального становища платника аліментів, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому суд присуджує аліменти з часу подання позовної заяви до суду, тобто з 06.02.2015 року. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, обов'язок по його сплаті слід покласти на відповідача відповідно до положень ст.ст. 81, 88 ЦПК України . Враховуючи викладене та

Outcome: approved