Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати удаваним односторонній правочин довіреність, видану відповідачем на володіння, користування і розпорядження (з правом виїзду за кордон) автомобілем марки BMW, модель 5201, 1990 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WBAHB110803611973, реєстраційний номер [NUMBER], вчиненого з метою приховати інший правочин, а саме купівлю-продаж вказаного транспортного засобу, та визнати за ним право власності на вказаний автомобіль. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позивача підтримав за підставами викладеними в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.05.2014 року відповідачем [PERSON] видано на імя позивача [PERSON] довіреність щодо розпорядження (продажу, міни, здавання в оренду, укладення договору позички, зняття з обліку та/або взяття на облік, представляти його інтереси в органах МВС, органах, компетентних займатись проходженням технічного огляду), належним відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САР895300, виданого МРЕВ ДАІ м.Херсона 28.08.2013 року автомобілем марки BMW, модель 5201, 1990 року випуску, обєм двигуна 1998, номер шасі (кузова, рами) WBAHB110803611973, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в МРЕВ ДАІ м.Херсона 28.08.2013 року. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечуються. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобовязані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. У п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статте 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. Як встановлено в судовому засіданні, 21.05.2014 року відповідачем [PERSON] видано на імя позивача [PERSON] довіреність щодо розпорядження (продажу, міни, здавання в оренду, укладення договору позички, зняття з обліку та/або взяття на облік, представляти його інтереси в органах МВС, органах, компетентних займатись проходженням технічного огляду), належним відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САР895300, виданого МРЕВ ДАІ м.Херсона 28.08.2013 року автомобілем марки BMW, модель 5201, 1990 року випуску, обєм двигуна 1998, номер шасі (кузова, рами) WBAHB110803611973, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в МРЕВ ДАІ м.Херсона 28.08.2013 року, тобто відповідач передав, а позивач отримав право володіння користування та розпорядження вказаним рухомим майном, що підтверджується матеріалами справи та представником позивача не заперечується. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню судом, оскільки позивачем не доведено, що видача відповідачем [PERSON] 21.05.2014 року довіреності на імя [PERSON] щодо розпорядження (продажу, міни, здавання в оренду, укладення договору позички, зняття з обліку та/або взяття на облік, представляти його інтереси в органах МВС, органах, компетентних займатись проходженням технічного огляду), належним відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є удаваним правочином, вчиненим сторонами з метою приховати інший правочин купівлю-продаж автомобіля належного відповідачу, марки BMW, модель 5201, 1990 року випуску, обєм двигуна 1998, номер шасі (кузова, рами) WBAHB110803611973, реєстраційний номер [NUMBER], та всупереч вимог ст.ст. 10,11 ЦПК України не надано будь-яких належних та допустимих доказів в обгрутування цього.

Outcome: dismissed