Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги обґрунтовує наступним. 16 жовтня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №06-07-И/38, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 90000 доларів США з терміном повного погашення заборгованості до 14 жовтня 2027 року, процентна ставка 13% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та позичальником 16 жовтня 2007 року було укладено іпотечний договір, за умовами якого [PERSON] передала банку в іпотеку квартиру [ADDRESS], загальною площею 34 кв.м., житловою площею 16 кв.м. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 26.11.2014 року заборгованість за кредитним договором склала 3550124,57 грн., яка складається з: строкової заборгованості за кредитом - 78389,78 доларів США, що за курсом НБУ становить 1173738,01 грн.; простроченої заборгованості за кредитом - 7042,53 доларів США, що за курсом НБУ становить 105448,51 грн.; строкової заборгованості за відсотками - 802,11 доларів США, що за курсом НБУ становить 12010,07 грн.; простроченої заборгованості за відсотками - 39575,42 доларів США, що за курсом НБУ становить 592566,72 грн.; пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсотках - 1666361,26 грн. Просить суд в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитом договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 34 кв.м., житловою площею 16 кв.м. шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності за зазначене майно, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Також просить виселити відповідачів з вказаної квартири, оскільки вони зареєстровані в спірній квартирі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, подали до суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду надійшла заява Головного управління ДМС України в м. Києві з проханням розглядати справу без участі їх представника. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. 16 жовтня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №06-07-И/38, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 90000 доларів США з терміном повного погашення заборгованості до 14 жовтня 2027 року, процентна ставка 13% річних (а.с.11-15). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та позичальником 16 жовтня 2007 року було укладено іпотечний договір, за умовами якого [PERSON] передала банку в іпотеку квартиру [ADDRESS], загальною площею 34 кв.м., житловою площею 16 кв.м. (а.с. 19-22). Відповідач [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, заборгованість по кредитному договору станом на 26.11.2014 року заборгованість за кредитним договором склала 3550124,57 грн., яка складається з: строкової заборгованості за кредитом - 78389,78 доларів США, що за курсом НБУ становить 1173738,01 грн.; простроченої заборгованості за кредитом - 7042,53 доларів США, що за курсом НБУ становить 105448,51 грн.; строкової заборгованості за відсотками - 802,11 доларів США, що за курсом НБУ становить 12010,07 грн.; простроченої заборгованості за відсотками - 39575,42 доларів США, що за курсом НБУ становить 592566,72 грн.; пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсотках - 1666361,26 грн. (а.с. 42-53). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» (далі -Закон) іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ст. 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 36 Закону встановлено порядок позасудового регулювання, а саме сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: - передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; - право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону; - після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними. Згідно ст. 37 Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Крім того, відповідно до положень ст. 39 Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як вбачається з п. 11 Іпотечного договору іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений основним зобов'язанням, позичальник не поверне іпотекодержателю суму кредиту та/або проценти за користування кредитом та/або пеню або іншу заборгованість, та/або платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов'язанням та цим договором, в тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов'язання (як основного боргу так і процентів за ним). Відповідно до п. 12 Іпотечного договору за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п. 12.3.1 Іпотечного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому, вважається що предмет іпотеки набувається у власність Іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності. При цьому сторони домовляються, що кандидатура незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем. При оцінці предмету застави незалежний експерт повинен використовувати всі методи оцінки, які будуть передбачені діючим законодавством на момент оцінки. Якщо фактично розмір заборгованості позичальника за основним зобов'язанням, менший за вартість, вказану у висновку незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності, іпотекодержатель перераховує різницю на поточний рахунок іпотекодавців протягом 60 (шестидесяти) банківських днів з моменту набуття у власність предмета іпотеки. Сторони, з розумінням змісту статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень п. 12.3 цього договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавців, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене іпотекодавцями в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав основне зобов'язання. Таким чином, враховуючи, що питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за позивачем вирішується виключно в позасудовому порядку відповідно до Закону та укладеного між сторонами іпотечного договору шляхом прийняття рішення про перехід предмета іпотеки у власність, що є підставою для реєстрації права власності ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на предмет іпотеки, а в судовому порядку звернення стягнення на предмет іпотеки можливе лише шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed