Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 16 квітня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52150415930B, відповідно до умов якого останній було надано кредит в розмірі 162640,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 16 квітня 2020 року із нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 14,99 % річних. Відповідно до п. 3.8 вищевказаного кредитного договору для забезпечення виконання усіх грошових зобовязань у повному обсязі позичальником було передано в заставу Банка транспортний засіб марки TOYOTA, модель RAV4, тип легковий універсал, 2013 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) JTMZDREV805003333, що є власністю позичальника. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого позивач набув право нового кредитора до відповідача. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами застави № 220615зп. В звязку із неналежним виконанням умов договору в позичальника виникла заборгованість за кредитним договором перед новим кредитором, яка становить 198378,91 грн. та складається із заборгованості за кредитом 139270,67 грн., заборгованості по відсотках 13998,06 грн., індексу інфляції та 3 % річних у відповідності до ст.625 ЦПК України 45110,18 грн. На підставі викладеного позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет застави шляхом визнання за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» права власності на предмет застави з правом вчинення подальших дій, повязаних з переоформленням автотранспортного засобу в органах Державної автомобільної інспекції України ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», наділивши правом зняття з обліку транспортного засобу та поставленням на облік в органах ДАЇ України; зобовязати відповідача передати ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»предмет застави з комплектом ключів та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.59). Відповідач [PERSON] до суду не зявилась, була повідомлена про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у її відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 16 квітня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52150415930B, відповідно до умов якого останній було надано кредит в розмірі 162640,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 16 квітня 2020 року із нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 14,99 % річних (а.с.4-8). Відповідно до п. 3.8 вищевказаного кредитного договору для забезпечення виконання усіх грошових зобовязань у повному обсязі позичальником було передано в заставу Банка транспортний засіб марки TOYOTA, модель RAV4, тип легковий універсал, 2013 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) JTMZDREV805003333, що є власністю позичальника на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО 903223, виданого ВРЕР № 1 м.Донецька УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 16 квітня 2013 року (а.с.11), що підтверджується договором застави № R52150415930B-Z1 від 16 квітня 2013 року (а.с.9-10). Банк виконав свої зобовязання і видав грошову суму в кредит. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого позивач набув право нового кредитора до відповідача (а.с.14-15). 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами застави № 220615зп (а.с.16), що також підтверджується актом приймання-передачі Документації (а.с.17, 18), витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) № 47611278 (а.с.19). В звязку із неналежним виконанням умов договору в позичальника виникла заборгованість за кредитним договором перед новим кредитором, яка становить 198378,91 грн. та складається із заборгованості за кредитом 139270,67 грн., заборгованості по відсотках 13998,06 грн.(а.с.20), індексу інфляції та 3 % річних у відповідності до ст.625 ЦПК України 45110,18 грн. (а.с2). Відповідно до п.5.2.4 договору у випадку порушення позичальником своїх зобовязань за цим договором банк має право без отримання додаткової письмової згоди позичальника за власним вибором здійснити будь-які дії, направлені на виконання зобовязань позичальника за цим договором, у тому числі звернути стягнення на заставлене майно за договорами забезпечення у будь-який спосіб та/або одержати відшкодування з майна позичальника, та/або звернутися до поручителів/майнових поручителів/гарантів та/або звернутися до колекторського агентства відповідно до вимог чинного законодавства України та умов договорів забезпечення. Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Ст.512, 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526, 610, 615 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.589, ст.590 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором; звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Згідно зі ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачає продаж обтяжувачем предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, в силу якого кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторам. Відповідно до ст.16 Закону України «Про заставу», право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Відповідно до ст.ст.19, 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному об'ємі, включаючи відсотки і неустойку у випадках, передбачених договором. Крім того, Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року (з наступними змінами) встановлено, що обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов'язки, встановлені законом та/або договором. Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі, звернувши стягнення на предмет застави, шляхом його передачі у власність позивачу. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 2975,68 грн. (а.с.1).

Outcome: approved