Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 15 червня 2006 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, на підставі якого відповідач отримала кредит в розмірі 2275,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідач зобовязалася щомісяця в період сплати надавати позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії та інших витрат. В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 22 вересня 2015 року мається заборгованість в загальному розмірі 21441,45 грн., яка складається з наступного: 1623,71 грн. - заборгованість за кредитом; 9760,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10057,13 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована сума); 502,56 грн. штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму заборгованості та судові витрати в розмірі 1218,00 грн. Відповідач [PERSON] до початку судового засідання надала суду письмові заперечення проти позову, де зазначила, що позивачем не надано суду доказів отримання відповідачем кредитних коштів, відповідач не є клієнтом банку, рахунок для виконання платежів позивач рахунку не відкрив. Також в матеріалах справи є акт прийому-передачі товару, складений про те, що відповідно до рахунку фактури від 15 червня 2006 року продавцем [PERSON] був перелданий, а покупцем [PERSON] був прийнятий товар: мобільний телефон та телевізор. При цьому, акт складений у м.Дніпропетровську, а кредитний договір оформлений у м.Запоріжжя, тому незрозуміло хто саме отримав товар і як товар опинився у м.Дніпропетровську. Вказаний акт не скріплений печаткою підприємства торгівельно-сервісної мережі або товарним чеком торгівельної мережі, у звязку з чим він є нікчемним. Крім того, відповідач просить застосувати позовну давність, оскільки строк дії кредитного договору зікінчився 15 червня 2008 року, сальдо простроченої заборгованості виникло 29 березня 2007 року і саме з цього часу починає спливати строк позовної давності. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. У судове засідання представник позивача не зявився, але завчасно надав суду заяву, якою просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач завчасно надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі, у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті наступні докази: копія заяви відповідача про видачу кредита; Умови надання кредиту фізичним особам «Розстрочка»; розрахунок заборгованості за кредитним договором; копія паспорту відповідача; правовстановлюючі документи позивача; інші докази. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у договірних правовідносинах підтверджується копією заяви про видачу кредиту, Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». З розрахунку заборгованості вбачається, що в порушення умов кредитного договору відповідач кредит не сплачує, у звязку з чим станом на 22 вересня 2015 року мається заборгованість в загальному розмірі 21441,45 грн., яка складається з наступного: 1623,71 грн. - заборгованість за кредитом; 9760,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10057,13 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована сума); 502,56 грн. штраф (процентна складова). У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора забовязаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У ст.536 ЦК України зазначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що умови кредитного договору відповідачем були порушені і станом на 22 вересня 2015 року існує заборгованість, яка з урахуванням відсотків, комісії та штрафних санкцій становить 21441,45 грн. Посилання відповідача на нікчемність акту прийому-передачі товару, отриманого за кредитні кошти, який є предметом застави, не впливає на дійсність укладеного між сторонами кредитного договору, а факт не отримання відповідачем грошових коштів при тнаявності укладеного кредитного договору нею не доведений. В той же час відповідачем була подана заява про застосування позовної давності, яку суд вважає обґрунтованою. Так, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Виходячи зі змісту ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У ч.1 ст.261 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.262 ЦК України заміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Згідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. У п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) зазначено, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, останнє погашення кредиту відповідачем відбулося у березні 2007 року. Згідно заяви позичальника на видачу кредиту, кредитний договір між сторонами був укладений 15 червня 2006 року строком на 24 місяці, тобто до 15 червня 2008 року. Як зазначено у ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. У даному випадку свої строк дії кредитного договору закінчився 16 червня 2008 року, починаючи з квітня 2007 року відповідач платежі за договором не здійснювала, тому саме з 16 червня 2008 року повинен обчислюватися пятирічний строк позовної давності. Позивач звернувся до суду з позовом у грудні 2016 року, тобто після спливу пятирічного строку позовної давності, тому суд не вважає навність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 1218,00 грн. стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed