Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати договір від 03.11.2018 та стягнути на його користь суму попередньої оплати меблів кухні в розмірі 18600 грн., неустойку за порушення зобов`язання в розмірі 8146,80 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 03.11.2018 він звернувся до ФОП « [PERSON] » з проханням виготовити йому меблі для кухні. Після чого партнер по бізнесу відповідача [PERSON] за місцем його проживання зробив заміри, креслення меблів, розрахунки і запропонував укласти угоду. Цього ж дня вони підписали договір за умовами якого відповідач взяв на себе зобов`язання посередницьких робіт по виготовленню і доставці меблів, а він - оплатити і прийняти готовий виріб. Вартість замовлених меблів складає 18 600 грн., у день укладення договору на виконання умов договору він сплатив 70% вартості виробу, що складає 11 000 грн. 06.11.2018 на вимогу відповідача він сплатив в офісі відповідача ще 2100 грн., а 19.11.2018 здійснив останній платіж - 5500 грн. За умовами п. 3.2 договору відповідач зобов`язаний доставити замовлені меблі протягом 40 робочих днів після їх повної оплати. Враховуючи, що повну оплату він здійснив 19.11.2018, відповідач зобов`язаний був до 17.01.2019 доставити і встановити замовлені ним меблі. На неодноразові звернення до відповідача з приводу виконання зобов`язань за договором, останній кожного разу знаходив різні приводи поважності причин затримки, як то - затримується виготовлення меблів на виробництві, не вистачає робочих по установці шафи, виконується інше велике замовлення тощо. У січні 2019 партнер по бізнесу відповідача [PERSON] покінчив життя самогубством. Після чого він неодноразово звертався безпосередньо до відповідача з проханням встановити меблі або повернути взяті у нього кошти. На що останній протягом останніх 4 місяців перед зверненням до суду обіцяв виконати взяте на себе зобов`язання, але реально жодної дії для цього не вчинив. Враховуючи, що відповідач істотно порушив умови укладеного між ними договору не виконав свої зобов`язання щодо посередницьких робіт по виготовленню і доставці меблів, у результаті чого він позбавлений можливості отримати такі послуги - установки меблів для кухні, він вимушений у судовому порядку захищати порушене право і просити суд розірвати вищезазначений договір та повернення йому суми попередньої оплати - 18 600 грн. На той випадок, коли виконавець не виконає умови договору в частині доставки виробу протягом 40 робочих днів, договором від 03.11.2018 встановлений обов`язок виконавця виплатити неустойку в розмірі 0,3% від вартості даного договору за кожен день прострочення. На час звернення до суду розмір неустойки складає 8 146, 80 грн. 18 600 грн. : 100% х 0,3% = 55, 80 грн. 55, 80 грн. х 146 дні прострочення (14 дні січня + 28 днів лютого + 31 день березня + 30 днів квітня + 31 день травня + 12 днів червня) = 8 146, 80 грн. На підставі вказаної норми та умов договору він вимушений просити суд стягнути з відповідача неустойку в розмірі 8 146, 80 грн. Ухвалою від 12.09.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження (а.с. 20-21). Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав (а.с. 42, 48, 62). Відповідач, у відповідності до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте у судові засідання, призначені на 17.01.2020, 24.02.2020 та 24.03.2020 не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с. 73, 75-76, 87, 96-97). Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності\~\~та справедливості, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\~ У судовому\~засіданні встановлено, що 03.11.2018 між позивачем [PERSON] та відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір, згідно умов п. 1.1, п. 1.2, п. 1.4 якого відповідач зобов`язався виконати посередницькі роботи по виготовленню та доставці меблів (кухня за кресленням), а замовник (позивач [PERSON] ) зобов`язався оплатити та приняти готові вироби і роботу згідно з умовами договору (а.с. 4). Згідно п. 2.1 договору вартість виробів складає 18600 грн. Відповідно до п. 2.2 договору завдаток становить 70% - 10000 грн. Згідно п. 2.3 договору заборгованість до доставки 8600 грн. Згідно п. 3.1 договору замовник зобов`язався оплатити вартість замовлення, що складає 18000 грн. Згідно п. 3.2 договору після виконання п. 3.1 виконавець зобов`язався доставити вироби стандарт протягом 40 робочих днів. У разі, якщо вироби мають нестандартну комплектацію, термін доставки виробів збільшується до 60 робочих днів. Згідно п. 4.1 договору у разі не виконання замовником пункту 3.1, даний договір вважається розірваним, і всі його додатки недійсними. У разі внесення замовником завдатку, і послідуючим невиконанням п. 3.1 даного договору, завдаток замовнику не повертається (ч. 1 ст. 571 ЦК України). Згідно п. 4.2 договору, у разі не виконання виконавцем п. 3.2 даного договору, виконавець зобов`язаний виплатити неустойку у розмірі 0,3% від вартості даного договору за кожен день прострочки (ч. 2 ст. 551 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другі сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ст.ст. 525-527, 530, 624 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно із ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст.\~626\~ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627\~ЦК України визначає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629\~ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ч. 1 ст.\~638\~ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Вимогами ст.\~651\~ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ст.\~655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.\~663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Згідно ст. 698 ЦК\~України, за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно ст.\~704\~ЦК\~України,\~якщо договір\~роздрібної купівлі-продажу\~укладено з\~умовою про\~доставку товару\~покупцеві,\~продавець зобов`язаний\~у встановлений\~договором строк\~доставити товар\~за місцем,\~указаним покупцем,\~а якщо\~місце передання\~товару покупцем\~не вказане,\~-\~за місцем\~проживання фізичної\~особи-покупця\~або місцезнаходженням\~юридичної особи-покупця. Договір роздрібної купівлі-продажу з умовою про доставку товару покупцеві є виконаним з моменту вручення товару покупцеві, а у разі його відсутності - особі, яка пред`явила квитанцію або інший документ, що засвідчує укладення договору або оформлення доставки товару, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання. Частиною 2 ст.\~693 ЦК України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до п.п. 1, 2, 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем за своєю суттю є договором роздрібної купівлі-продажу з умовою про доставку товару покупцеві. При укладенні договору сторонами погоджені усі істотні умови цього договору відповідно до предмету, у тому числі стосовно вартості замовленого товару, внесення завдатку тощо. Позивачем виконані умови договору, а саме: суму у розмірі 10 000 грн. позивачем сплачено під час підписання договору. У подальшому позивач сплатив ще 1000 грн., потім 2100 грн. та останній платіж в сумі 5500 грн., станом на 19.11.2018 заборгованості не має, що підтверджується відповідною відміткою та підписом на договорі (а.с. 4). Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши усі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. До суду не надано жодних належних доказів того, що відповідач виготовив та здійснив доставку позивачу кухні за кресленням, визначеної договором, тобто виконав зі своєї сторони умови договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не виконані договірні зобов`язання, що призвело до істотних порушень умов договору, коли шкода, завдана таким порушенням фактично позбавила позивача того, на що він розраховував при укладенні договору та для позивача настали реальні збитки. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). За таких обставин, всебічно та повно з?ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору. Відповідно до п. 4.2 договору, у разі не виконання виконавцем п. 3.2 даного договору, виконавець зобов`язаний виплатити неустойку у розмірі 0,3% від вартості даного договору за кожен день прострочки (ч. 2 ст. 551 ЦК України). Суд погоджується із розрахунком позивача щодо розміру неустойки, який становить: 18600 грн.: 100% х 0,3% х 146 днів прострочення = 8146,80 грн. Оскільки, до моменту розгляду судом справи та ухвалення рішення роботи за договором не виконані, відповідач тим самим допустив істотне порушення умов договору, позивач не бажає продовжувати договірні відносини та наполягає на відшкодуванні збитків, суд приходить до висновку про доведеність порушення прав позивача як споживача, які підлягають захисту обраним ним способом шляхом стягнення з відповідача сплачених ним грошових коштів за вказаним договором в сумі 18600 грн. та неустойки в розмірі 8146,80 грн. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 750/793/17 щодо розірвання договору, повернення коштів та стягнення неустойки. Згідно ч. 1 ст.\~141\~ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, відповідно до Закону України «Про судовий збір», стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 768,40 грн. щодо вимог майнового характеру та 768,40 грн. щодо вимог немайнового характеру.

Outcome: approved