Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] здійснену страхове відшкодування в сумі 18000,00грн., в результаті дорожно - транспортної пригоди за участю належного відповідачці транспортного засобу. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] несвоєчасно повідомлено страховика про настання ДТП, що є підставою для подачі регресного позову. Позивач надав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутність, вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка до суду не з'явилась, повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 08.03.2013року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Полісом № АС/0867020 (а.с.25), строк дії якого до 07.03.2014 року. Забезпечений транспортний засіб Форд транзіт, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. 11.11.2013року о 10 год. 30 хв. [PERSON], керуючи забезпеченим автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, рухаючись по вул. Харківське шосе, 167 в м. Києві, допустив зіткнення з автомобілем АГ-4, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем ГАЗ, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], а останній здійснив зіткнення з автомобілем «Ніссан», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] що спричинило пошкодження чотирьох транспортних засобів. Зазначені обставини та факт вини [PERSON] встановлено Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2014 року по справі № 753/21064/13-п (а.с.43, 44). 12.11.2013р. до ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернувся власник автомобіля «Ніссан», д.н.з. [NUMBER] з повідомленням про ДТП, 05.02.2014 року потерпілим було надано заяву про страхове відшкодування (а.с.26-28). Згідно звіту № 5237 від 12.12.2013 року (а.с.45-53) сума матеріального збитку завданого власнику пошкодженого транспортного засобу «Ніссан», д.н.з. [NUMBER]. становить 23922,12 грн. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 28.02.2014р. позивачем сплачено на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 18000,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №1124 (а.с.72). Згідно зі ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), шкода, завдана зелом підвищеної небезпеки, яким є транспортний засіб відповідно до ч. 1 цієї ж статті, відшкодовується особою, яка на відповідній підставі володіє транспортним засобом. За правилами 188 ЦК, шкода заподіяна одному з володільців з вини іншого, відшкодовується винним. Згідно ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування (даної йому майнової та. моральної шкоди. При спричиненні шкоди потерпілий має право отримати відшкодування від її заподіювача, а також обирати, до кого цю вимогу пред'являти - до заподіювача чи до страховика (Лист Верховного Суду України від 19.07.2011р. «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування»). Судом встановлено, що транспортним в момент зіткнення володів [PERSON] на підстав водійського посвідчення та оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що підтверджено постановою, відгуком відповідачки та не оспорювалось сторонами. В силу ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: 33.1.1 дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; 33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; 33.1.3. поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Таким чином, визначені ст.33 обов'язки покладено виключно на водія транспортного засобу, який причетний до ДТП, а не власника автомобіля, який може не бути його фактичним володільцем. Дійсно, положення ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено альтернативне право страховика пред'явити вимогу про відшкодування страхової виплати як до страхувальника, так і до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Однак, право вимоги обмовлено рядом випадків. Зокрема, цивільно - правова відповідальність може покладатися на водія якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що встановлено Постановою Дарницького районного суду м. Києва. Відповідальність згідно п.п.г п.38.1.1. ст..38 даного Закону (саме з цієї підстави пред'явлено позов) настає за наявності двох умов: · якщо особа не повідомила страховика, по-перше, у строки (невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, водій надає повідомлення про ДТП страховику); · по друге, за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди). В ході судового розгляду не спростовано доводів позивача про порушення строку повідомлення про настання дорожньо транспортної пригоди. Однак, суд виходить з того, що такий обов'язок покладено на водія, причетного до ДТП. На виконання вимог ст.59, 60 ЦПК України, суду не доведено, що відповідачка була обізнана про обставини зіткнення транспортних засобів та мала можливість довести до відома позивача обставини ДТП, умисно або з необережності не повідомила про обставини пригоди Страховика у визначений законом строк. Крім того, також не доведено, що своєчасне повідомлення [PERSON] могло сприяти запобіганню чи зменшенню подальшої шкоди, тобто що настали умови, визначені 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, які надають страховику право пред'явити вимоги до страхувальника. Згідно з ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним доктринальним підходом, умисел як форма вини включає в себе елемент усвідомлення та наміру. Діяння особи вважаються такими, що вчинені з умислом, якщо вона свідомо не вчинила дій, спрямованих на виконання зобов'язання, та бажала або свідомо допускала настання такого наслідку, як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Вина у формі необережності буде мати місце за відсутності у особи наміру не виконати або неналежно виконати зобов'язання. Підставою для покладення на особу цивільно - правової відповідальності може бути наявність в її діях складу правопорушення, зокрема, причинно - наслідкового зв'язку між винним діянням та наслідками. Однак, суду не доведено, що позивачка допустила бездіяльність за наявності умислу або необережності, та що саме її дії призвели до настання негативних наслідків. Тобто, відсутній склад правопорушення, отже, позов не підлягає задоволенню, що не виключає можливості позивача пред'явити вимоги про відшкодування страхової виплата до водія транспортного засобу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed