Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 22.07.2006 року №69 [PERSON] з 01.09.2006 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. 29.11.2007 року між КНУВС, комплектуючим органом - УМВС України в Полтавській області та [PERSON] укладено договір № Пл-16 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, згідно з яким він навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. З 01.09.2006 року по 18.06.2010 року у відповідності з підписаним договором відповідач у період навчання на здобуття вищої освіти за державним замовленням за напрямком «Правознавство» перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Відповідно до наказу КНУВС від 18.06.2010 року № 463 [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору відповідач був направлений для подальшого проходження служби до УМВС України в Полтавській області. Таким чином навчальним закладом повністю виконано умови договору про підготовку фахівця. Наказом УМВС України в Полтавській області від 09.10.2012 року № 328 о/с на підставі поданого [PERSON] рапорту його звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням, тобто до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання. Укладений з відповідачем договір № Пл-16 зобов'язує його у разі звільнення з органів внутрішніх справ після навчання до закінчення встановленого 3-річного терміну перебування на службі за підставами п. 2.3.6. цього договору відшкодувати витрати за період навчання, в тому числі за дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з відрахуванням особи з Київського національного університету внутрішніх справ та звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням без поважних причин. [PERSON] звільнено з ОВС за власним бажанням (до закінчення трирічного терміну перебування на службі після навчання), таким чином ним не виконано умови укладеного договору про підготовку фахівця. Відповідач [PERSON] навчався в НАВС з 01.09.2006 року по 18.06.2010 рік і витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, становлять 20619грн. 75коп. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути вищевказану суму грошових коштів із відповідача, а також розмір сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та пояснив, що дійсно 29.11.2007 року між КНУВС та [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця. З 2006 року по 2010 рік відповідач навчався у КНУВС. 09.10.2012 року [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням, тобто до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання. Проте в умовах договору, який було укладено між ним та позивачем 29.11.2007 року № Пл-16 відсутня така підстава для здійснення відшкодування фактичних витрат на підготовку, на яку посилається позивач у своєму позові, тому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом установлено, що Наказом ректора КНУВС від 22.07.2006 року № 69 дск [PERSON] було зараховано до складу курсантів першого курсу денної форми навчання КНУВС (а.с.7). 29.11.2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ, правонаступником якого є позивач, Головним управлінням МВС України в Полтавській області та [PERSON] укладено договір № Пл-16 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, згідно з яким він навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки (а.с.8-9). Відповідно до наказу КНУВС від 18.06.2010 року № 463 [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста (а.с.10). Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору відповідач був прибув для подальшого проходження служби до УМВС України в Полтавській області та був призначений на посаду оперуповноваженого сектору боротьби зі злочинами у фінансовій сфері (а.с.21). 24 вересня 2012 року [PERSON] було подано рапорт на звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням (а.с.22). Наказом УМВС України в Полтавській області від 09.10.2012 року № 328 о/с [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС - у запас за власним бажанням (а.с.23). Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.526 УК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У пункті першому Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ від 01.03.2007 року №313 (в редакції станом на час укладення договору між сторонами по справі), зазначено, що цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС прирівнюється до проходження військової служби (далі - особи), витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі: 1) дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС (далі - навчальний заклад) у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни; 2) відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Аналогічні вимоги були зазначені і в Наказі МВС України №150 від 14.05.2007 року, який було видано на виконання вищевказаної Постанови КМУ №313, і яким було затверджено Типовий договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що відповідач повинен відшкодувати фактичні витрати на його підготовку відповідно до п.п. 2.3.6 та 3.2 укладеного між сторонами Договору. При дослідженні умов договору від 29.11.2007 року № Пл-16, на який посилається позивач, судом установлено, що у пункті 3 даного документу визначені підстави для відшкодування фактичних витрат на підготовку. Ними є: - дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з відрахуванням особи з КНУВС та звільнення з органів внутрішніх справ: за власним бажання без поважних причин; через неуспішність; за порушення дисципліни; - відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Проте як свідчать докази, надані позивачем, сторони достроково не розривали договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з відрахуванням особи з КНУВС та звільнення з органів внутрішніх справ: за власним бажання без поважних причин; через неуспішність; за порушення дисципліни, а навпаки, відповідач пройшов навчання у повному обсязі, отримавши диплом спеціаліста, а також відповідач не відмовлявся від подальшого проходження служби, а був звільнений за власним бажанням вже під час проходження служби в ОВС. Інші підстави відшкодування витрат на підготовку фахівця у договорі на час його укладення відсутні. Доказів внесення змін чи доповнень до договору від 29.11.2007 року № Пл-16, які б передбачали таку підставу відшкодування фактичних витрат як звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, позивачем суду не надано, що також підтверджено листом позивача (а.с.128). У зв'язку з цим суд вважає, що звільнення відповідача за власним бажанням з ОВС не підпадає під таку підставу для відшкодування фактичних витрат на навчання, на яку посилається позивач, як відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Інших підстав для відшкодування відповідачем фактичних витрат на його підготовку у Договорі не визначено. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з указаних вище підстав.

Outcome: dismissed