Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він, [PERSON] , є власником 1/8 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину р№7-346 від 14.04.2010 року. В даній квартирі зареєстровані відповідачі, які з 2015 року у вказаній квартирі не проживають, жодної участі в її утримані не приймають, їх особистих речей в квартирі не має. Формальна реєстрація відповідачів в квартирі призводить до значних затрат на оплату комунальних послуг. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також заначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився надав суду відзив по справі, в якому зазначив, що позов визнає та просить розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився надав суду відзив по справі, в якому зазначив, що позов визнає та просить розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився надав суду відзив по справі, в якому зазначив, що позов визнає та просить розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася надала суду відзив по справі, в якому зазначила, що позов визнає та просить розглянути справу без її участі. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи органу опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/8 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.04.2010 року р№7-346. Згідно довідки про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, виданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 02.02.2021 року №А1-20412-ю/л в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Однак, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають у вказаній квартирі без поважних причин з 2015 року, що підтверджується актом засвідченого начальником ОСББ «Старопортофранківський» Аванесян К.Е.. Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачам у користуванні квартирою [ADDRESS] , а також не встановлено обставин, які б дозволяли вважати, що право користування цим жилим приміщенням зберігається на законних підставах за відсутніми понад встановленого законом строку відповідачами. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вбачає, що реєстрація місця проживання відповідачів у належній позивачу квартирі, перешкоджає останньому вільно розпоряджатись та користуватися нею. Отже, суд погоджується із доводами позовної заяви із приводу того, реєстрація місця проживання відповідачів у квартирі позивача порушує його законні права та інтереси та останні підлягають судовому захисту. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] .

Outcome: approved