Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, де в обґрунтування позовних вимог його представник зазначає, що між банком та відповідачем [PERSON] укладено Кредитний договір № 22/08/2007/840-Н/400 від 22.08.2007 про надання кредиту у сумі 150 000,00 доларів США, з кінцевим строком повернення до 20 серпня 2027 року та сплатою 12,49 відсотків річних за користування ним. Оскільки Відповідач не виконувала зобов'язань, взятих на себе згідно умов зазначеного Кредитного договору, 26.07.2010 Позивач подав до Корольовського районного суду м. Житомира позовну заяву до [PERSON] про розірвання Кредитного договору та стягнення суми боргу, відсотків, неустойки відповідно договору на суму 429 531,62 грн. До вказаного позову додавався розрахунок заборгованості Відповідача, здійснений станом на 23.06.2010. 11 травня 2012 року Корольовським районним судом м. Житомира ухвалено рішення у справі 2-763/11 за позовом ВАТ КБ «Надра» до [PERSON]. Згідно якого, позов ВАТ КБ «Надра» задоволено частково, розірвано Кредитний договір № 22/08/2007/840-Н/400 від 22.08.2007, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» 296 373,81 грн. залишку по кредиту, 13 836,87 грн. заборгованості по відсоткам, а всього 310 210,68 грн. та крім того, 1 708,50 грн. сплаченого державного мита і 120,00 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення суду. Зазначене рішення суду набрало чинності 21.02.2013. Посилаючись на те, що з моменту здійснення розрахунку, який став одним із доказів існування заборгованості Відповідача перед Позивачем, станом на 23.06.2010 і до моменту набрання чинності рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 11.05.2012, а саме до 21.02.2013, діяли умови Кредитного договору № 22/08/2007/840-Н/400 від 22.08.2007, укладеного між Позивачем і Відповідачем, у останної виникла заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 12 660,71 доларів США, які представник позивача і просить стягнути. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з викладених у ньому підстав. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на пропуск позивачем строків звернення до суду за захистом своїх прав, просив застосувати наслідки пропуску вказаного строку, у звязку з чим, відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд частково задовольняє позов виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 22/08/2007/840-Н/400 від 22.08.2007 про надання кредиту у сумі 150 000,00 доларів США, з кінцевим строком повернення до 20 серпня 2027 року та сплатою 12,49 відсотків річних за користування ним. Оскільки Відповідач не виконувала зобов'язань, взятих на себе згідно умов зазначеного Кредитного договору, 26.07.2010 Позивач подав до Корольовського районного суду м. Житомира позовну заяву до [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення суми боргу, відсотків, неустойки відповідно договору на суму 429 531,62 грн. До вказаного позову додавався розрахунок заборгованості Відповідача, здійсненого станом на 23.06.2010. 11 травня 2012 року Корольовським районним судом м. Житомира ухвалено рішення у справі 2-763/11 за позовом ВАТ КБ «Надра» до [PERSON] Згідно даного рішення позов ВАТ КБ «Надра» задоволено частково, розірвано кредитний договір № 22/08/2007/840-Н/400 від 22.08.2007, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» 296 373,81 грн. залишку по кредиту, 13 836,87 грн. заборгованості по відсоткам, а всього 310 210,68 грн. і крім того, 1 708,50 грн. сплаченого державного мита та 120,00 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення суду. Таким чином, суд вважає обґрунтованим позов в частині нарахування позивачем заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом з 23.06.2010, (час по який судом була стягнута заборгованість за договором позики) і до моменту набрання чинності рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 11.05.2012, а саме до 21.05.2012. Суд не погоджується з доводами позивача про те, що рішення суду набуло чинності 21.02.2013, оскільки відповідно до п.1 ст.223 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Суду не надано доказів того, що рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11.05.2015 оскаржувалось в апеляційному порядку. Відповідно до п.1 ст.294 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Таким чином, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11.05.2015 набуло чинності з 22.05.2015. Також, суд вважає частково обґрунтованим посилання відповідача на те, що позивачем пропущений строк позовної давності виходячи з наступного. Відповідно до ст.256 ЦК України - позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За загальними умовами перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила (ч.1. ст.261 ЦК України). З врахуванням особливості конкретних правовідносин, початок перебігу позовної давності повязаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). У зобовязаннях, в яких строк виконання не встановлений, або визначений моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки з строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментам, які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). Зі змісту цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у боржника зобовязання, а у кредитора права на позов, тобто можливості реалізації свого права в примусовому порядку через суд. У даній справі судом встановлено, що згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобовязався здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення строків повернення кредиту та проценти за користування ним. Таким чином, за умовами договору, погашення кредиту та процентів позичальником повинно здійснюватися кожного місяця, починаючи з наступного місяця після отримання кредиту. Початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця) невиконання позичальником своїх зобовязань. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, суд дійшов до висновку, що у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогою кредитора про повернення кредитних коштів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначається щомісячним платежем, повинна обчислюватись з моменту настання строку чергового платежу. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України зокрема № 6- 116 цсІЗ від 06.11.13. Відповідно до ст.360-7 ЦПК України таке рішення Верховного Суду України є обовязковим для судів України. Позивачем було подано позов 09.12.2014. Отже, в межах трирічного строку позовної давності позовні вимоги перебувають з грудня 2011 року. Позивачем не надано суду доказів поважності причин пропуску строків позовної давності та не заявлялося клопотань про їх поновлення, у звязку з чим суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за договором кредиту за період по грудень 2011 року, у звязку із пропуском позивачем строків позовної давності. Відповідно до розрахунку Позивача, заборгованість за договором кредиту у період з грудня 2011 року по травень 2012 року становить 39 257,38 грн., які суд стягує з Відповідача на користь Позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з Відповідача на користь Позивача понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 392 грн. 50 коп., пропорційно задоволених вимог.

Outcome: partial