Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № ROVPGA00000026/В від 30 березня 2011 року в розмірі 3447786,19 грн. та судові витрати у справі. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та з аналогічних підстав. Крім того, пояснив, що строки звернення до суду позивачем не пропущені, так як укладеним між сторонами договором було збільшено позовну давність щодо вимог про стягнення кредиту, процентів, пені, штрафних санкцій до 50 років. Підстав для зменшення нарахованої пені також не вбачає, оскільки відповідачем не надано доказів тяжкого матеріального стану чи стану здоровя. Просить позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнав та просить відмовити в задоволенні позову у звязку з пропуском строку позовної давності. Також просить зменшити розмір неустойки до 31252,04 грн., що складає 1 % від суми нарахованих штрафів, оскільки розмір неустойки неспівмірний з розміром заборгованості по кредиту, відповідач являється інвалідом другої групи, проходить тривале лікування, зокрема, і в умовах стаціонару, через що несе додаткові витрати. Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 30 березня 2011 року позивачем на підставі кредитного договору № ROVPGA00000026/В відповідачу було надано кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії в розмірі 300000 грн. зі сплатою 1,583 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом із терміном повернення кредиту не пізніше 28 березня 2014 року. Відповідно до п.8.1 кредитного договору позичальник зобовязується щомісяця з 10 по 15 число кожного місяця сплачувати кредит та проценти згідно із графіком погашення кредиту, встановленим в додатку № 2. У відповідності до ст.525, 526, абз.1 ч.1 ст.530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У відповідності до ст.610, 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобовязується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Всупереч умовам кредитного договору та наведеним нормам закону відповідачем з 16 грудня 2011 року порушено строки погашення заборгованості по кредиту. Згідно із розрахунком залишок кредиту станом на 26 червня 2015 року становить 259224,74 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом складає 63357,38 грн. Відтак, вимоги позивача про повернення кредиту та процентів є обґрунтованими, такими, що не суперечать договору та підлягають до задоволення. Відповідно до ст.549, 551 ЦК України кредитор має право на неустойку ( штраф, пеню ), що обчислюються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання у розмірах, встановлених договором. Згідно із п.8.4 кредитного договору при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі 3 % від суми простроченої заборгованості по кредиту, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Пунктом 5.3 кредитного договору передбачено обовязок позичальника при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. та 5 % від суми позову. Згідно із розрахунком пеня за несвоєчасне виконання зобовязання складає 2960785,68 грн., штраф ( фіксована частина ) - 250 грн., штраф ( процентна складова ) - 164168,39 грн., а всього розмір неустойка становить 3125204,07 грн. У відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи що розмір неустойки в 9,5 разів перевищує розмір заборгованості за кредитом та процентами, наявне рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, а також беручи до уваги стан здоровя відповідача, який є інвалідом другої групи, про що свідчить посвідчення серії АГ № 547970, суд вважає за можливе застосувати ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір неустойки до суми неповернутих вчасно кредитних коштів та нарахованих процентів, а саме - 322582,12 грн. Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на те, що позивачем не надано документів, які підтверджують факт отримання кредиту позичальником, а розрахунок заборгованості не містить методики його проведення. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 лютого 2014 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 21 серпня 2014 року в частині початкової ціни реалізації предметі іпотеки, встановлено факти отримання позичальником [PERSON] кредиту, порушення останнім зобовязань за кредитним договором та розмір заборгованості за кредитом в сумі 259224,74 грн., а відтак вказані обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Представник відповідача не надав суду альтернативного розрахунку заборгованості по кредитному договору, не клопотав про призначення судової бухгалтерської чи економічної експертизи для зясування правильності проведеного позивачем нарахування процентів та штрафних санкцій за договором, а тому суд вважає його доводи про неправильний розрахунок заборгованості припущеннями. Щодо клопотання представника відповідача про відмову в задоволенні позову з підстав пропуску строку предявлення вимоги, то суд зауважує таке. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст.257 ЦК України ), до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені ) встановлюється спеціальна позовна давність тривалістю в один рік ( п.1 ч.2 ст.258 ЦК України ). Згідно із ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Пунктом 5.5 кредитного договору, укладеного між сторонами, встановлено, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів - за даним договором встановлюється сторонами тривалістю пятдесят років. Відтак, покликання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності не заслуговують на увагу. Таким чином, позов підлягає до задоволення в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом та неустойки з врахуванням положень ч.3 ст.551 ЦК України. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору, які підтверджені документально, пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial