Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить позбавити відповідачів [PERSON], батьківських прав щодо малолітніх: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та [PERSON], щодо малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є [PERSON], [INFO]. Батьком малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON], [INFO]. Батько малолітньої [PERSON], [INFO], [PERSON], помер [INFO]. Родина [PERSON] та [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Малолітні діти із родини [PERSON] та [PERSON] з 2009 року перебувають на обліку в службі у справах дітей райдержадміністрації, як діти із сім'ї, яка опинилась в складних життєвих обставинах. За цей період родина знаходилася під постійним контролем служби у справах дітей, районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді в зв'язку з тим, що батьки зловживали алкогольними напоями, не займалися утриманням, навчанням та вихованням дітей. З 2012 року [PERSON] та [PERSON] разом не проживають, діти проживають разом з матір'ю за вищевказаною адресою. [PERSON], вихованням та утриманням дітей не займається, з ними не спілкується. Сім'я [PERSON] проживають в незадовільних умовах: в хаті постійний безлад, неприємний сморід, на зимовий період твердим паливом родина не була забезпечена, тому в будинку постійно холодно, одне вікно без шибки. [PERSON] не працює, проживає на тимчасові заробітки та пенсію по втраті годувальника, яку отримує на [PERSON]. Утриманням, навчанням та вихованням дітей не займається, зловживає спиртними напоями, запас їжі у родині обмежений, інколи взагалі відсутні продукти харчування, одяг у дітей занедбаний, в обмеженій кількості. Тільки завдяки бабусі [PERSON], яка опікується малолітніми онуками, діти дотримуються особистої гігієни, мають деякий чистий одяг та харчуються у неї. Заняття в школі без поважних причин діти не пропускають, але навчаються не в повну міру своїх зусиль, так як потребують сторонньої уваги і допомоги. Вдома у дітей взагалі відсутні будь-які іграшки, розвиваючі ігри та художня література. [PERSON] вироком Покровського районного суду від 28.01.2015 року була засуджена за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КК України та відбувала покарання у вигляді 80 годин громадських робіт. Щонайменше двічі на рік родину [PERSON] відвідує служба у справах дітей спільно з районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, у 2014 році родині надавалася матеріальна допомога: завезено дрова для опалення будинку. З матір'ю постійно проводилися бесіди щодо належного виконання нею батьківських обов'язків по утриманню, вихованню та догляду за дітьми, але суттєвих змін щодо налагодження ситуації в сім'ї не відбулося. Із січня 2016 року [PERSON] покинула своїх малолітніх дітей та веде бродячий спосіб життя. За цей час малолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають у своєї бабусі [PERSON], яка повністю займається їх утриманням та вихованням. Прокурор позов підтримав. В судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просить суд позов задовольнити. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON], які вдруге не з'явилися в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді були повідомлені належним чином. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Покровської селищної ради направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та просить позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Приписами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на те, що сім'я [PERSON] проживають в незадовільних умовах: в хаті постійний безлад, неприємний сморід, на зимовий період твердим паливом родина не була забезпечена, тому в будинку постійно холодно, одне вікно без шибки. [PERSON] не працює, проживає на тимчасові заробітки та пенсію по втраті годувальника, яку отримує на [PERSON]. Утриманням, навчанням та вихованням дітей не займається, зловживає спиртними напоями, запас їжі у родині обмежений, інколи взагалі відсутні продукти харчування, одяг у дітей занедбаний, в обмеженій кількості. Тільки завдяки бабусі [PERSON], яка опікується малолітніми онуками, діти дотримуються особистої гігієни, мають деякий чистий одяг та харчуються у неї. Заняття в школі без поважних причин діти не пропускають, але навчаються не в повну міру своїх зусиль, так як потребують сторонньої уваги і допомоги. Вдома у дітей взагалі відсутні будь-які іграшки, розвиваючі ігри та художня література. [PERSON] вироком Покровського районного суду від 28.01.2015 року була засуджена за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КК України та відбувала покарання у вигляді 80 годин громадських робіт. Із січня 2016 року [PERSON] покинула своїх малолітніх дітей та веде бродячий спосіб життя. За цей час малолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають у своєї бабусі [PERSON], яка повністю займається їх утриманням та вихованням. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно повторної копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видно, що [PERSON], помер [INFO]. (а.с. 13). З висновку Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] видно, що орган опіки та піклування Покровської райдержадміністрації дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а.с. 5-6). Згідно копії вироку Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28.01.2015 року видно, що [PERSON] було засуджено за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт. (а.с. 14-15). Згідно актів обстежень житлово-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] переважно було встановлено, що санітарно-гігієнічні умови проживання сім'ї не задовільні. Постільна білизна та простирадла брудні, одяг у дітей занедбаний, брудний, на підлозі та вікнах сміття та товстий шар пилу. Від нечастого прибирання в будинку постійний стійкий сморід. В будинку прохолодно. (а.с. 19-21). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 12 квітня 2016 року, було встановлено, що за адресою: [ADDRESS], [PERSON] не проживає. З початку 2016 року мати дітей покинула, зловживає спритними напоями та проживає де заманеться. Малолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] з початку 2016 року проживають у домоволодінні своєї бабусі [PERSON] У родині [PERSON] діти проживають в задовільних умовах, добре одягнені, взуті, забезпечені необхідними продуктами харчування, регулярно відвідують школу. (а.с. 22). Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров'я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням викладеного, суд вважає, що доводи, на які посилається позивач, вимагаючи позбавлення батьківських прав відповідачів, є такими, що заслуговують на застосування такого крайнього заходу впливу, яким є позбавлення батьківських прав щодо дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial