Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 28 травня 2001 року ним згідно розписки було придбано у гр. [PERSON] житловий будинок [ADDRESS]. Зазначений будинок належав бабусі та батькам [PERSON]([PERSON] 2/18 частини, [PERSON] 7/9 частини та [PERSON] 2/18 частини), який в свою чергу зобов'язувався привести у відповідність правовстановлюючі документи на житловий будинок та провести державну реєстрацію права власності на ім'я позивача. Після цього [PERSON] помер, позивач передав кошти його доньці [PERSON], яка виїхала з смт Комишуваха у невідомому напрямку у 2002 році. Ні [PERSON] ні його спадкоємці з заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини не зверталися. Селищна рада з заявою про відумерлість спадщини, також не зверталася до суду. Позивач користується житловим будинком більше 10 років, з 2001 року доглядає та користується житловим будинком та земельною ділянкою на якій він розташований. БТІ виготовило технічний паспорт на будинок, однак зареєструвати своє право власності на вищевказаний житловий будинок позивач не може, оскільки в нього відсутні правовстановлюючі документи. Просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними господарськими спорудами до складу якого входить: житловий будинок літ. «А» загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею 24,3 кв.м, тамбур літ. «а», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Ж», погріб літ. «П-г», вбиральня літ. «Е», паркан № 1, ворота з хвірткою № 2, басейн літ. «Д», за адресою: [ADDRESS], з правом реєстрації у відповідних органах. В судовому засіданні позивач на позові наполягає. Представник відповідача виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до розписки від 28.05.2001 року [PERSON] продав [PERSON] батьківський житловий будинок за адресою: [ADDRESS] В судовому засідання позивач пояснив, що зазначений будинок належав бабусі та батькам [PERSON] - [PERSON] 2/18 частини, [PERSON] 7/9 частини та [PERSON] 2/18 частини. [PERSON] зобов'язувався привести у відповідність правовстановлюючі документи на житловий будинок та провести державну реєстрацію права власності на ім'я позивача. [PERSON] помер, не виготовивши технічний паспорт на житловий будинок. Позивач передав кошти його доньці [PERSON], як це було передбачено розпискою від 28.05.2001 року, та яка виїхала з смт. Комишуваха у невідомому напрямку у 2002 році. Також суду пояснив, що з 2001 року він зі своєю сім'єю проживає в вищевказаному житловому будинку, робить в ньому поточні ремонти, сплачує комунальні послуги, користується присадибною земельною ділянкою. Відповідно до довідки , виданої Комишуваською селищною радою Оріхівського району Запорізької області, [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] з 2001 року 1 по теперішній час та користується присадибною земельною ділянкою. Відповідно до ст.4 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», об'єкти нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації. Згідно вимог Інструкції про порядок обліку будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р. та Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Держкомітету по ЖКГ №56 від 13.12.1995р., котрі діяли на час набуття у власність гаражу, облік будинків і домоволодінь, що належать окремим громадянам і колгоспним дворам до 2002-го року вівся в реєстрових (погосподарських) книгах виконавчих органів відповідних рад. 01 липня 2004 року було прийнято Закон України №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (далі - Закон) згідно з вимогами якого обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, що знаходиться на території України. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється шляхом внесення даних до єдиної державної інформаційної системи, - Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Чинним законодавством України не визначено порядку та терміну перенесення даних, що містяться на паперових носіях (погосподарських, «шнурових» книгах) до електронного реєстру. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації прав є рішення суду. Відповідно до частини 1 статті 344 Цивільного кодексу України особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно, а частина 4 цієї ж статті вказує що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Умовами виникнення права власності за давністю володіння є: добросовісність, відкритість, безперервність, тривалість володіння. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач з 2001 року проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , володіє ним добросовісно, відкрито та безперервно більше 10 років, тому суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними господарськими спорудами до складу якого входить: житловий будинок літ. «А» загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею 24,3 кв.м, тамбур літ. «а», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Ж», погріб літ. «П-г», вбиральня літ. «Е», паркан № 1, ворота з хвірткою № 2, басейн літ. «Д», за адресою: [ADDRESS], з правом реєстрації у відповідних органах. На підставі викладеного,

Outcome: approved