Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 24 372 гривні 20 копійок. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19.04.2016 року між ним і відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 700 гривень 00 копійки у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконує, станом на 11.05.2020 року у нього виникла заборгованість за кредитом у вказаному розмірі, що порушує права позивача. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Відповідачем подано відзив на позов у якому він зазначив про ознаки підробки його підпису в анкеті-заяві від 19.04.2016 року, що додана до позову, не погодився із визначеною договором сумою відсотків за користування кредитними коштами та нарахованими штрафними санкціями (а.с. 118 - 126). Позивачем надано відповідь на відзив, у якій він не погодився із доводами відповідача та просив задовольнити позов в повному обсязі (а.с. 131 - 137). 12.01.2021 року судом отримано заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 925 гривень 60 копійок станом на 14.12.2020 року (а.с. 139). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Із копії анкети-заяви [PERSON] від 19.04.2016 року вбачається, що він отримав від ПАТ КБ «Приватбанк» кредитну картку «Універсальна»; він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку; також, вона виразив згоду з тим, що Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг (а.с. 12). Також, у зазначеній заяві міститься відмітка про те, що відповідача ознайомлено у тому числі з тарифами по карткам і умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 19). Відповідно до п.п. 1.1.2.1.7, 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с. 20 - 74). Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі прострочення кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку. Пунктами 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачає, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Також, пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що даний договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем за укладеним між ними кредитним договором. З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 14.12.2020 року відповідач має заборгованість по договору на загальну суму 925 гривень 60 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 680 гривень 88 копійок та заборгованість за відсотками - 244 гривні 72 копійки (а.с. 142). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). В пункті 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам роз`яснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим. Також, відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності, вирішуючи обґрунтованість якої, суд виходить з наступного. Норма частини третьої статті 267 ЦК України передбачає, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Постановою Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року по справі № 6-2667цс16 роз`яснено, що заява сторони у спорі про застосування строків позовної давності може бути заявлена в суді першої інстанції шляхом подання письмової заяви, або усно, з фіксуванням цього в журналі судового засідання, або міститися у відзиві на позовну заяву. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Кодексу. У разі якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлюються окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Тобто, у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (статті 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (статті 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Оскільки, умовами договору про надання банківських послуг встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту та сплата відсотків повинна здійснюватись позичальником частинами до кожного 25 числа місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. Зокрема, згідно із наданого позивачем розрахунку заборгованості мінімальна щомісячна сума внеску на погашення заборгованості становить 100 гривень 00 копійок. Так, останній черговий платіж відповідачем було здійснено 26 серпня 2016 року на суму 400 гривень 00 копійок, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за кредитним договором. Натомість, банк здав дану позовну заяву до відділення поштового зв`язку 23.06.2020 року (а.с. 85). При цьому, суд не приймає до уваги зазначену в розрахунку заборгованості станом на 14.12.2020 року обставину здійснення позичальником погашення частини суми заборгованості 23.10.2020 року, оскільки така дія відповідача, яка свідчить про визнання боргу, вчинена до подачі даної позовної заяви до суду. Оскільки заборгованість за кредитом нараховується щомісячно, то і перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Таким чином, строк позовної давності за вимогами позову, який не переривався, становить з 05.07.2017 року по 06.07.2020 року. Норми частин 3 і 4 статті 267 ЦК України передбачають, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Будь-яких обставин поважності причин пропущення позовної давності, позивачем не наведено. За таких обставин, враховуючи заяву відповідача про застосування позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з підстав спливу позовної давності. При цьому, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved