Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 03 червня 1995 року між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння в сім`ї, різні погляди на сімейні цінності та сімейне життя, що призводить до неможливості спільного життя. Зазначає, що майже три роки подружжя проживають окремо, шлюбні відносини припинено. Вважає, що шлюб підлягає розірванню, зберегти шлюб неможливо, добровільно звертатися до органів РАЦСу відповідач не бажає. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, судові витрати з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв про відкладення слухання справи від неї до суду не надійшло. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце слухання справи і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до матеріалів справи, та постановити заочне рішення. 20 серпня 2021 року згідно ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 1995 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.16). Від шлюбу мають спільних повнолітніх дітей: [PERSON] , народження [INFO] та [PERSON] , народження [INFO] (а.с.6). Сторони сімейних стосунків не підтримують, проживають окремо. Міри, прийняті судом для примирення сторін, результатів не дали. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя сторін не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, що призвело до припинення шлюбних відносин. Подружжя разом не проживає, спільне господарство не ведеться. З огляду на те, що між сторонами систематично виникають непорозуміння, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Відповідач не просила відновлювати дошлюбне прізвище - « [PERSON] », тому після розірвання шлюбу надалі іменується прізвищем, отриманим після реєстрації шлюбу з позивачем.

Outcome: approved