Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним, [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла 11 серпня 2015 року, що складається із квартири № 14 (чотирнадцять) по вул. Сахарова, 9 (дев'ять) в місті Коломия, Івано-Франківської області. Свої вимоги мотивували тим, що 11 серпня 2015 року померла [PERSON]. На підставі заповіту, посвідченого від імені [PERSON], 04 березня 2014 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 127, вона є спадкоємцем на все спадкове майно. А тому він відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України подав заяву про прийняття спадщини в строки передбачені ст. 1270 ЦК України до приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу [PERSON], де 20 січня 2016 року відкрито спадкову справу. [PERSON] одинока жінка, спадкоємців за законом немає, а тому у випадку неприйняття ним спадщини, спадкове майно перейшло би у власність територіальної громади в особі Коломийської міської ради. Так як він прийняв спадщину, то відповідно до ст. 1268 ЦК України став власником спадкового майна з дня відкриття спадщини, а тому звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 22 лютого 2017 року приватний нотаріус Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що відповідно до п.п.4.15, 4.18 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно представити документ, що посвідчує право власності та витяг з Державного реєстру прав власності. Він представити правовстановлюючий документ не може. Належала квартира [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 03 грудня 1996 року Бюро по приватизації державного житлового фонду м. Коломиї. На підставі даного свідоцтва про право власності за [PERSON] зареєстровано право власності під реєстровим № 4622 в реєстровій книзі № 37 Коломийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації. Однак [PERSON] втратила свідоцтво про право власності, а так як ст. 346 ЦК України передбачає, що право власності припиняється у зв'язку із смертю, то одержати дублікат свідоцтва про право власності неможливо, а без правовстановлюючого документу нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, а тому в газеті «Вільний Голос» за 30 березня 2017 року надруковано оголошення про те, щоб свідоцтво про право власності видане 03 грудня 1996 року [PERSON] вважати недійсним. А так як йому не може нотаріус видати свідоцтво про право на спадщину, то він змушений звернутися в суд за захистом свого права. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав клопотання, в якій просив суд справу розглядати без участі представника Коломийської міської ради та винести рішення відповідно до норм чинного законодавства України. Взявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до вимог ст. ст. 346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має у шестимісячний строк подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України\~ часом відкриття спадщини є день смерті особи. Встановлено, що 04 березня 2014 року [PERSON] залишила заповіт, в якому вказала, що все своє майно, де б таке не було і з чого б не складалось і взагалі все те, що їй буде належати і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON], [INFO]. 11 серпня 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ №210585. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів в м. Коломия по вул. Сахарова, 9/14 згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в Коломийському МБТІ зареєстровано в реєстровій книзі №37 під реєстровим №4622 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, видане 03.12.1996 року бюро по приватизації державного житлового фонду м. Коломиї згідно з розпорядженням №6548 від 12.11.1996 року. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], про що 20 січня 2016 року подав до приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу заяву про прийняття спадщини за заповітом. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.02.2017 року, приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя [PERSON] після смерті [PERSON], у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують належність квартири померлій. Свідоцтво про право власності від 03.12.1996 року, видане на імя [PERSON] було втрачено, про що було подано оголошення у газеті «Вільний голос» №12 від 30.03.2017 року. На підставі наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла 11.08.2015 року.

Outcome: approved