Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 1000,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31.08.2015 року складає 21185,00 грн., а також суму процентів за користування кредитом в розмірі 122,00 долара США, що за курсом НБУ станом на 31.08.2015 року складає 2584,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 05.04.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, у відповідності до умов якого позивачем було надано відповідачу у борг грошову суму у розмірі 1000,00 доларів США, що підтверджується розпискою, складеною відповідачем особисто у письмовій формі та завіреною його особистим підписом. За умовами договору відповідач зобовязався повернути позивачу вищезазначену грошову суму частинами, а саме: 500,00 доларів США у строк з 05.04.2015 року до 05.06.2015 року, та 500,00 доларів США у строк з 05.06.2015 року до 05.08.2015 року. Таким чином, загальний термін повернення усієї грошової суми, яка складає 1000,00 доларів США 05.08.2015 року. Проте, незважаючи на сплив терміну повернення позичених грошових коштів, відповідачем ні 05.08.2015 року, ні станом на теперішній час позику повернуто не було. Позивач неодноразово направляв на адресу відповідача письмові претензії щодо виконання останнім прийнятого на себе грошового зобовязання, проте відповідач на вказані претензії не реагує. Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду з позовом щодо стягнення суми позики та процентів у відповідності до ст. 1048 ЦК України в розмірі облікової ставки НБУ за час користування позикою по 31.08.2015 року. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримали в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні пояснив, що станом на час розгляду даної цивільної справи позику не повернуто. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи за його відсутності, суду не надав. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно розписки від 05.04.2015 року, відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 1000,00 доларів США, які зобов'язався повернути частинами, а саме: 500,00 доларів США у строк з 05.04.2015 року до 05.06.2015 року, та 500,00 доларів США у строк з 05.06.2015 року до 05.08.2015 року. Вказані грошові кошти відповідач зобов'язався повернути в гривнях України за курсом НБУ на день повернення. Вказана розписка оформлена в простій письмовій формі. 18.06.2015 року, 26.06.2015 року, а також 26.08.2015 року позивачем на адресу відповідача надсилались претензії про повернення боргу за договором позики. За договором позики, відповідно до статті 1046 ЦК України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 1 с. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Як вбачається з правових позицій, викладених в постанові ВСУ від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, між сторонами у встановленій законодавством формі було укладено договір позики, за яким грошові кошти було передано відповідачу. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються відповідними положеннями цивільного законодавства щодо договорів позики. Згідно ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобовязання, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобовязання. Судом в судовому засіданні був оглянута розписка, яка знаходилась у позивача. Копія розписки міститься в матеріалах даної цивільної справи. За таких обставин, враховуючи в сукупності факт знаходження у позивача розписки, а також його пояснення, згідно яких борг відповідачем повернуто не було, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем зобов'язань щодо повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Закінчення строку договору відповідно до частини 4 статті 631 ЦК України не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Умовами розписки розмір процентів не встановлений. За таких обставин суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача суми позики та процентів в розмірі облікової ставки НБУ, нарахованих по 31.08.2015 року. Проценти за період з часу отримання позики по 27.08.2015 року складають 119,17 доларів США, за період з 28.08.2015 року по 31.08.2015 року складають 2,96 доларів США, всього 122,13 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 31.08.2015 року складає 2587,38 грн. Сума позики за офіційним курсом НБУ станом 31.08.2015 року складає 21185,44 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача з урахуванням суми позики та процентів становить 23772,82 грн. Позивачем пред'явлено позовні вимоги в розмірі 23769,00 грн. За таких обставин, згідно ст. 11 ЦПК України розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі та стягує з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 23769,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved