Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визначення йому додаткового строку терміном два місяці для подання заяви про прийняття спадщини в Олександрівську міську державну нотаріальну контору, яка залишилась після смерті [PERSON], яка померла 18.09.2014 року, вважаючи причину пропуску строку поважною. Позов мотивує тим, що 18 вересня 2014 року, померла його матір [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з нерухомого майна в м. Олександрія та особистих речей. 10.09.2013 року матір склала заповіт на усе своє майно на ім'я [PERSON], [INFO]. У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] заяви до нотаріальної контори не подав. Так як перебував на заробітках за межами м. Олександрії. Позивачем було подано до Олександрівської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак, 27.03.2015 року йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він пропустив 6-ти місячний строк на прийняття спадщини. А тому він вимушений звертнутись до суду з даним позовом. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, де вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач на розгляд справи не явився. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст., ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом зазначеного строку не подав заяву про прийняття спадщини, то він вважається таким, що не прийняв спадщини. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (ч. 1 і ч. 2 cт. 1277ЦК України). Матеріалами справи підтверджується, що спадкодавець [PERSON], померла 18 вересня 2014 року року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 2), актовий запис № 942. 10 вересня 2013 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження - все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла [PERSON], [INFO] (а.с.27). Позивачем було надано до суду заяву, яка завірена державним нотаріусом, де вказано, що він повідомляє, що заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк він не подавав, за продовженням цього строку до суду не звертався, тому відповідно до ст. 1272 ЦК України вважає себе таким спадкоємцем, що не прийняв спадщину (а.с.5) Позивач у передбачений законом строк з відповідною заявою до нотаріальної контори не звернувся, вважаючи, що з врахуванням того, що [PERSON] було складен заповіт на ім'я [PERSON], то фактично він прийняв спадщину, а тому в період прийняття спадщини він перебував на заробітках поза межами міста. Після повернення додому з заробіток звернувся до Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області. Однак зясувалось, що позивачем було пропущено строки для прийняття спадщини, у звязку з цим нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. З аналізу наведених норм вбачається, що пріоритет інституту спадкоємництва надається спадкоємцям (за заповітом, чи за законом у порядку черговості), і лише після цього за рішенням суду у порядку ст. 1277 ЦК України. При цьому ст. 1277 ЦК передбачає строк, протягом якого орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Така заява подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Лише після визнання судом спадщини відумерлою спадщина переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1277 ЦК). Дані матеріали справи не містять рішення суду про визнання спадщини після померлої 18 вересня 2014 року [PERSON] відумерлою. У судовому засіданні порушень в разі задоволення позову щодо визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини прав, свобод чи інтересів інших осіб не встановлено, оскільки інші спадкоємці відсутні. Оскільки спадкова справа не відкривалась, спадщина ніким не прийнята, інші спадкоємці не встановлені, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав, спадщина не визнана судом відумерлою, а позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, тому суд дійшов висновку про задоволення позову. Також суд враховує той факт, що відповідно до Конституції України особа повинна неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей та виконувати обов'язки, передбачені ст., ст. 65 - 67 Конституції. При невиконанні особою конституційних обов'язків незнання законів не звільняє особу від юридичної відповідальності. При цьому ст. 64 Конституції передбачає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини особа вправі бути юридично необізнаною. Таким чином, суд вважає, що оскільки прийняття спадщини є правом особи, а не її обов'язком, а позивач перебував за межами міста, в той час коли потрібно було прийняти спадщину, а спадщина не визнана відумерлою, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог з визначенням [PERSON] двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved