Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 27 лютого 2008 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія 1-НМ № 048266 від 27.02.2008 року. 19 березня 1999 року в них народилася дочка [PERSON]. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим, в них різні погляди на сімейне життя та сімейні обовязки через значну різницю у віці, спільно не проживають, шлюбних відносин не підтримують, що призвело до розпаду сімї та стало причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить шлюб розірвати, оскільки з відповідачкою тривалий час спільно не проживають, шлюбних відносини не підтримують, неповнолітню дитину просить залишити на проживанні з матірю, відповідачкою по справі, витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану, покласти на нього. Відповідачка в судове засідання не зявилася, однак звернувся до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності у звязку з перебуванням за межами України, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Зі свідоцтва про шлюб серія 1-НМ № 048266, виданого 27.02.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 лютого 2008 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 214. Відповідно до ст.112 ч.1 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Зі свідоцтв про народження серія 1-НМ № 110906 від 30.09.2008 року встановлено, що в сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Згідно ст.112 ч.2 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Принцип 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року передбачає, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матірю. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що призвело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їхньої сімї. Сторони тривалий час спільно не проживають, шлюбних відносин не підтримують, що свідчить про те, що шлюб між сторонами носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому суд вважає за необхідним позов задовольнити, шлюб розірвати, неповнолітню дитину залишити на проживанні з матірю, відповідачкою по справі, витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану покласти на позивача [PERSON]. На підставі викладеного, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved