Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про встановлення місця проживання дитини, стягнення аліментів та відкликання виконавчого листа. У подальшому ухвалою суду від 13.03.2014 року позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини залишені без розгляду. В позовні заяві вказав, що згідно рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23.05.2008 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Від шлюбу він має дитину, сина [PERSON], [INFO]. Згідно заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 07.06.2010 року з нього на користь відповідачки стягнути аліменти на утримання їх сина [PERSON] у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. В теперішній час його син проживає з ним та в майбутньому також планує проживати з ним, тому просив відкликати виконавчий лист про стягнення з нього аліментів та стягнути аліменти на його користь на утримання сина. У судове засідання позивач не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про що свідчить її розписка. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку., заяви про відкладення розгляду справи до суду не надавав. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, відповідно до поданих заяв суд розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 07 червня 2010 року, яке набрало законної сили, з позивача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та згідно постанови державного виконавця від 21.11.2011 року відкрито виконавче провадження. (а.с. 4-5) Згідно ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно письмової заяви сина сторін, [PERSON], від 13.03.2014 року, він проживає разом з батьком з 2011 року за адресою: [ADDRESS] та просив позовні вимоги задовольнити. (а.с. 10, 48) Відповідно довідки про склад сім'ї № 39/39 від 07.02.2014 року, [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] та просив позовні вимоги задовольнити. (а.с.48) Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до змісту ч. 2, 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються з батька, який проживає окремо та не бере участі в утриманні дитини добровільно. Оскільки з 2011 року неповнолітній [PERSON] проживає разом з батьком та знаходиться на його повному утриманні, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 180, 181, 183 СК України, ст. 29 ЦК України,

Outcome: approved