Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 3\~300 гривень, понесені ним витрати на правову допомогу у сумі 2\~500 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 гривень зазначивши, що 07.08.2015 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики, відповідно до умов якого він передав відповідачу грошову суму у розмірі 3\~300 гривень, яку вона зобовязалась повернути до 30.10.2015 року. Факт передачі грошових коштів підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою про отримання грошей. В січні 2016 року позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути кошти, на що отримав відмову, тому і вимушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги, викладені в позовній заяві визнає у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно розписки від 07.08.2015 року, відповідачка [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 3\~300 гривень та зобовязалась повернути вказану суму до 30 жовтня 2015 року /а.с. 18/. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, не його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Як встановлено під час розгляду справи до теперішнього часу відповідачка суму боргу не повернула. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивача суми боргу в розмірі 3 300 гривень. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені неї і документально підтверджені судові витрати. Отже, на підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачки також підлягають витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. Крім того, в матеріалах справи також мається розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, згідно з яким позивачем сплачено витрати на правову допомогу у розмірі 2 500 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача сплачені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 2 500 грн.

Outcome: approved