Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа Державна нотаріальна контора Полтавського району, про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, право на спадкове майно та реальний розподіл спадкового майна, посилаючись на те, що 23.08. 1986 року був зареєстрований шлюб між позивачем, [PERSON] та [PERSON]. Мають двох дітей, [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спочатку позивач з чоловіком мешкали в гуртожитку, потім остання стала членом житлового кооперативу на отримання двох кімнатної квартири. В 1988році чоловік міг отримати однокімнатну квартиру,для цього їм необхідно було розлучитися. З цих підстав позивач звернулася з заявою про розлучення і Ленінський суд м. Полтави 23 серпня 1990 року виніс рішення про розлучення. Розлучення було фіктивне, оскільки продовжували мешкати, як сімя. В кінці 1990 року позивач з чоловіком отримали двохкімнатну кооперативну квартиру, куди переїхали мешкати всією сім'єю. Після народження сина в липні 2000 року, для того, щоб його зареєструвати необхідно було надати свідоцтво про шлюб, так як ніхто не реєстрував розірвання шлюбу і позивач з чоловіком весь цей час перебували в шлюбних відносинах, то звернулися з заявою за місцем реєстрації шлюбу, а саме в відділ реєстрації актів громадського стану Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області і 28 жовтня 2000 року видали повторне свідоцтво про шлюб. Позивач з чоловіком вирішили побудувати для сімї власний будинок. Для цих цілей рішенням Микільської сільської ради за № 55 від 13.06. 2000 року було передано безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку в с. Зінці площею 0,10га і видано державний акт на право приватної власності на землю,на імя чоловіка. Вирішили придбати поруч земельні ділянки, щоб під забудовою домоволодіння було до 30 соток землі. 13.11. 2000 року, згідно договору купівлі- продажу придбали на імя чоловіка земельну ділянку розміром 0. 11 га в с. Зінці. 04.06. 2001 року на імя чоловіка також придбали земельну ділянку площею 0.09 га в с. Зінці рядом з нашою дільницею, згідно договору купівлі продажу. Таким чином у сімї позивача є придбана ними для побудови житлового будинку з надвірними будівлями земельна ділянка розміром 0, 30 га., в с. Зінці. Оскільки коштів на забудову у позивача одразу не було,то спочатку вирішили покращити свої житлові умови мешкання, шляхом збільшення своєї квартири. В 2004 році обміняли свою двохкімнатну квартиру на трьох кімнатну на 5 поверсі. За адресою [ADDRESS], куди переїхали всією сімєю, і де були зареєстровані Після переїзду спочатку мешкали так, а потім в звязку з відключенням від централізованого опалення, вимушені були встановлювати окремий котел і робити переобладнання в квартирі, та ремонт. В звязку з даними обставинами будівництво житлового будинку було призупинено і позивач разом з чоловіком тільки придбавали будівельний матеріал. На земельній дільниці тільки побудували фундамент. На дільниці стояв вагончик, де влітку мешкав чоловік під час будівництва. 7 червня 2016 року [PERSON] помер. Позивач його поховала і під час поховання стало відомо, що він 02.03. 2016 року отримав свідоцтво про розлучення, по рішенню суду від 23.09. 1990 року. Про що, малася відмітка у його паспорті. Після поховання його мати, відповідачка по справі заявила, що вона не визнає права позивача на будь яке майно, що зареєстровано на її чоловіка, тому остання вимушена звернутися до суду. Крім того при житті не ділили спільне майно подружжя, а тому позивачу необхідно звернутися до суду, для визначення своєї части, як дружини у спільному майні подружжя. Згідно Кодексу про шлюб та сімю України від 20.06. 1969 року, який діяв на час винесення рішення про розлучення 23.09. 1990 року, то ст. 44 КпШС України( 69р.) передбачала: Шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадського стану. [PERSON] 02.03.2016 року тільки зареєстрував розлучення в органах реєстрації актів громадського стану та отримав свідоцтво про розлучення. Таким чином шлюб вважається припиненим з березня 2016 року. Ті обставини, що позивач з чоловіком перебували в шлюбних відносинах підтверджується також отриманням повторного свідоцтва про шлюб в жовтні 2000 року. Згідно законодавства [PERSON]Г в разі бажання про розлучення повинен був знову звертатися до суду з заявою про розлучення. Однак він утаємнич про отримання повторного свідоцтва і зареєстрував розлучення по рішенню 1990 року. Оскільки все майно, яке зареєстровано за [PERSON] було придбано до березня 2016 року, а тому згідно законодавства є спільним майном подружжя. На час смерті [PERSON] за ним було зареєстровано наступне майно: 1.Земельні ділянки 0,30 га. вартість . яких складає (384,18 +328,60 +417,22грн.)= 1130 гривень, згідно витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. 2.Навантажувач ПКу-08р.н.р.н. ПГ 43-69 оціночна вартість 45 тисячі гривень. 3.Вантажний самоскид ЗИЛ 131 зелений н.з.ВІ 5538ВН( в неробочому стані)-17тисяч гривень 4.Будівельні матеріали - на 18.850тисяч гривень. Всього -81980гривень. Оскільки у позивача не було коштів, а тому в звязку з похованням чоловіка, яке позивач провела тільки за свої кошти, останньою були продані будівельні матеріали, а саме: 1.Шифер 100 листів по 100гривень,на суму= 1000гривень; 2.2плити по 700грн. = 2800грн. 3.Блоки 46 штук по 250 грн. = 1 1500грн. 4.Цегла 1000 штук по 1грн50кок. - 1050 грн. 5.Ракушняк 50 10грн = 500грн. 6.Саман, побита цегла продано на 2000гривень, а всього На 18850 гривень. Згідно ст.70 Сімейного Кодексу України, частка майна дружини та чоловіка є рівними. Таким чином після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на 1/ 2 частину майна, а саме в грошовому еквіваленті складає - 40990 гривень.(81980гривень :2=40990 гривень) Спадщина відкрилася на частку спадкового майна [PERSON], яка в грошовому еквіваленті складає 40990 гривень, тобто майно спадкоємцям може бути виділено на дану суму. Ст.1261 ЦК України передбачає першу чергу спадкоємців за законом - це діти, дружина і батьки. На час смерті [PERSON] в березні 2016 року зареєстрував розлучення , та спадкоємцями на його частину майна є- діти та мати, відповідачка по справі. Таким чином кожному із них буде належати по 1/3 частина спадкового майна. Всі спадкоємці подали в нотаріальну контору, заяву про прийняття спадщини,в передбачений 6 місячний строк. Так як, на час смерті не була визначена частка позивача у спільному майні подружжя, то для визначення частки майна на яке мають право спадкоємці останній необхідно звернутися до суду. В подальшому, після проведення авто-товарознавчої експертизи, позивачем уточнено позовні вимоги, відповідно в яких позивач вказує, що оцінка спільного майна подружжя та спадкового майна, в позовній заяві вказувалася самостійно. Позивачі повністю підтримали свої позовні вимоги, з обставин та доказів, викладених в позовній заяві. Разом з тим враховуючи висновки експертизи заявляють. На час смерті [PERSON] за ним було зареєстровано наступне майно: 1.Земельні ділянки 0,30 га. вартість . яких складає (384,18 +328,60 +417,22грн.)= 1130вень, згідно витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. 2.Навантажувач ПКу-08р.н.р.н. ПГ 43-69 оціночна вартість 50 тисячі гривень. 3.Вантажний самоскидЗИЛІЗІ зелений н.з.ВІ 5538ВН( в неробочому стані) 30 тисяч гривень 4.Будівельні матеріали - на 18.850тисяч гривень. Всього -99980гривень. Згідно ст.70 Сімейного Кодексу України, частка майна дружини та чоловіка є рівними. Таким чином після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на 1/ 2 частину майна, а саме в грошовому еквіваленті складає - 49990 гривень. (99980гривень :2=49990 гривень). Частка позивача у спільному майні подружжя складається із наступного: - земельну ділянку 0,30га вартістю - 1130гривень ; - будівельні матеріали - на 18850 тисяч гривень. - вантажний самоскид ЗИЛ 131 н.з. ВІ 5538 ВН - 30 тисяч гривень. Всього майна на - 48980 тисяч гривень. Позивач бажає, щоб суд визнав за нею право власності на дане майно, як частку у спільному майні подружжя, що складає 1/2 частину спільного майна подружжя. Спадщина відкрилася на частку спадкової о майна [PERSON], яка в грошовому еквіваленті складає 49990 гривень, тобто майно спадкоємцям може бути виділено на дану суму. Ст.1261 ЦК України передбачає першу чергу спадкоємців за законом - це діти, дружина і батьки. На час смерті [PERSON] в березні 2016 року зареєстрував розлучення , та спадкоємцями на його частину майна є- діти та мати, відповідачка по справі. Таким чином кожному із них буде належати по 1/3 частина спадкового майна Спадкове майно складається з автотранспорту, а саме Навантажувач ПКу-08р.н.р.н. ПГ 43-69 оціночна вартість 50 тисячі гривень. Всі спадкоємці подали в нотаріальну контору, заяву про прийняття спадщини,в передбачений 6 місячний строк. Так як, на час смерті не була визначена частка позивача у спільному майні подружжя, то для визначення частки майна на яке мають право спадкоємці, останній необхідно звернутися до суду. Оскільки частка спадкового майна відповідачки складається з 1\\3 частини Навантажувача ПКу-08 н.р.н. ПГ 43-69, то позивачі, діти померлого, бажають виплатити відповідачці(бабусі) її частку майна в грошовому еквіваленті, що складає 17тисяч гривень, оскільки даний автомобіль є неподільною річчю. Ст. 183ч.2 ЦК України визначає, що неподільна річ є річ, яку не можливо поділити без втрати її ці лівого призначення. В судове засідання позивач та її представник не зявились, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали та прохали задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій прохала провести розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги визнала. Від представника третьої особи Державної нотаріальної контори Полтавського району на адресу суду надійшла заява, в якій прохали провести розгляд справи без їх участі, поклались на розсуд суду. Суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не зявившихся осіб. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 23.08. 1986 року був зареєстрований шлюб між позивачем, [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають двох дітей, [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спочатку позивач з чоловіком мешкали в гуртожитку, потім позивачка стала членом житлового кооперативу на отримання двох кімнатної квартири. В 1988році чоловік міг отримати однокімнатну квартиру,для цього їм необхідно було розлучитися. З цих підстав позивач звернулася з заявою про розлучення і Ленінський суд м. Полтави 23 серпня 1990 року виніс рішення про розлучення. Розлучення було фіктивне, оскільки продовжували мешкати, як сімя. В кінці 1990 року позивач з чоловіком отримали двохкімнатну кооперативну квартиру, куди переїхали мешкати всією сім'єю. Після народження сина в липні 2000 року, для того, щоб його зареєструвати необхідно було надати свідоцтво про шлюб, так як ніхто не реєстрував розірвання шлюбу і позивач з чоловіком весь цей час перебували в шлюбних відносинах, то звернулися з заявою за місцем реєстрації шлюбу, а саме в відділ реєстрації актів громадського стану Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області і 28 жовтня 2000 року видали повторне свідоцтво про шлюб. Позивач з чоловіком вирішили побудувати для сімї власний будинок. Для цих цілей рішенням Микільської сільської ради за № 55 від 13.06. 2000 року було передано безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку в с. Зінці площею 0,10га і видано державний акт на право приватної власності на землю,на імя чоловіка. Вирішили придбати поруч земельні ділянки, щоб під забудовою домоволодіння було до 30 соток землі. 13.11. 2000 року, згідно договору купівлі- продажу придбали на імя чоловіка земельну ділянку розміром 0. 11 га в с. Зінці. 04.06. 2001 року на імя чоловіка також придбали земельну ділянку площею 0.09 га в с. Зінці рядом з нашою дільницею, згідно договору купівлі продажу. Таким чином у сімї позивача є придбана ними для побудови житлового будинку з надвірними будівлями земельна ділянка розміром 0, 30 га., в с. Зінці. Оскільки коштів на забудову у позивача одразу не було,то спочатку вирішили покращити свої житлові умови мешкання, шляхом збільшення своєї квартири. В 2004 році обміняли свою двохкімнатну квартиру на трьох кімнатну на 5 поверсі. За адресою [ADDRESS], куди переїхали всією сімєю, і де були зареєстровані Після переїзду спочатку мешкали так, а потім в звязку з відключенням від централізованого опалення, вимушені були встановлювати окремий котел і робити переобладнання в квартирі, та ремонт. В звязку з даними обставинами будівництво житлового будинку було призупинено і позивач разом з чоловіком тільки придбавали будівельний матеріал. На земельній дільниці тільки побудували фундамент. На дільниці стояв вагончик, де влітку мешкав чоловік під час будівництва. 7 червня 2016 року [PERSON] помер. Позивач його поховала і під час поховання стало відомо, що він 02.03. 2016 року отримав свідоцтво про розлучення, по рішенню суду від 23.09. 1990 року. Про що, малася відмітка у його паспорті. Після поховання його мати, відповідачка по справі заявила, що вона не визнає права позивача на будь яке майно, що зареєстровано на її чоловіка, тому остання вимушена звернутися до суду. Крім того при житті не ділили спільне майно подружжя, а тому позивачу необхідно звернутися до суду, для визначення своєї части, як дружини у спільному майні подружжя. Згідно Кодексу про шлюб та сімю України від 20.06. 1969 року, який діяв на час винесення рішення про розлучення 23.09. 1990 року, то ст. 44 КпШС України( 69р.) передбачала: Шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадського стану. [PERSON] 02.03.2016 року тільки зареєстрував розлучення в органах реєстрації актів громадського стану та отримав свідоцтво про розлучення. Таким чином шлюб вважається припиненим з березня 2016 року. Ті обставини, що позивач з чоловіком перебували в шлюбних відносинах підтверджується також отриманням повторного свідоцтва про шлюб в жовтні 2000 року. Згідно законодавства [PERSON]Г в разі бажання про розлучення повинен був знову звертатися до суду з заявою про розлучення. Однак він утаємнич про отримання повторного свідоцтва і зареєстрував розлучення по рішенню 1990 року. Оскільки все майно, яке зареєстровано за [PERSON] було придбано до березня 2016 року, а тому згідно законодавства є спільним майном подружжя. На час смерті [PERSON] за ним було зареєстровано наступне майно: 1.Земельні ділянки 0,30 га. вартість . яких складає (384,18 +328,60 +417,22грн.)= 1130 гривень, згідно витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. 2.Навантажувач ПКу-08р.н.р.н. ПГ 43-69 оціночна вартість 45 тисячі гривень. 3.Вантажний самоскид ЗИЛ 131 зелений н.з.ВІ 5538ВН( в неробочому стані)-17тисяч гривень 4.Будівельні матеріали - на 18.850тисяч гривень. Всього -81980гривень. Оскільки у позивача не було коштів, а тому в звязку з похованням чоловіка, яке позивач провела тільки за свої кошти, останньою були продані будівельні матеріали, а саме: 1.Шифер 100 листів по 100гривень,на суму= 1000гривень; 2.2плити по 700грн. = 2800грн. 3.Блоки 46 штук по 250 грн. = 1 1500грн. 4.Цегла 1000 штук по 1грн50кок. - 1050 грн. 5.Ракушняк 50 10грн = 500грн. 6.Саман, побита цегла продано на 2000гривень, а всього На 18850 гривень. Згідно ст.70 Сімейного Кодексу України, частка майна дружини та чоловіка є рівними. Таким чином після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на 1/ 2 частину майна, а саме в грошовому еквіваленті складає - 40990 гривень.(81980гривень :2=40990 гривень) Спадщина відкрилася на частку спадкового майна [PERSON], яка в грошовому еквіваленті складає 40990 гривень, тобто майно спадкоємцям може бути виділено на дану суму. На час смерті [PERSON] в березні 2016 року зареєстрував розлучення , та спадкоємцями на його частину майна є- діти та мати, відповідачка по справі. Таким чином кожному із них буде належати по 1/3 частина спадкового майна. Всі спадкоємці подали в нотаріальну контору, заяву про прийняття спадщини,в передбачений 6 місячний строк. Так як, на час смерті не була визначена частка позивача у спільному майні подружжя, то для визначення частки майна на яке мають право спадкоємці останній необхідно звернутися до суду. Враховуючи висновки експертизи позивач уточнив позов. На час смерті [PERSON] за ним було зареєстровано наступне майно: 1.Земельні ділянки 0,30 га. вартість . яких складає (384,18 +328,60 +417,22грн.)= 1130гривень, згідно витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. 2.Навантажувач ПКу-08р.н.р.н. ПГ 43-69 оціночна вартість 50 тисячі гривень. 3.Вантажний самоскидЗИЛІЗІ зелений н.з.ВІ 5538ВН( в неробочому стані) 30 тисяч гривень 4.Будівельні матеріали - на 18.850тисяч гривень. Всього -99980гривень. Згідно ст.70 Сімейного Кодексу України, частка майна дружини та чоловіка є рівними. Таким чином після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на 1/ 2 частину майна, а саме в грошовому еквіваленті складає - 49990 гривень. (99980гривень :2=49990 гривень). Частка позивача у спільному майні подружжя складається із наступного: - земельну ділянку 0,30га вартістю - 1130гривень ; - будівельні матеріали - на 18850 тисяч гривень. - вантажний самоскид ЗИЛ 131 н.з. ВІ 5538 ВН - 30 тисяч гривень. Всього майна на - 48980 тисяч гривень. Позивач бажає, щоб суд визнав за нею право власності на дане майно, як частку у спільному майні подружжя, що складає 1/2 частину спільного майна подружжя. Спадщина відкрилася на частку спадкової о майна [PERSON], яка в грошовому еквіваленті складає 49990 гривень, тобто майно спадкоємцям може бути виділено на дану суму. Таким чином кожному із спадкоємців буде належати по 1/3 частина спадкового майна Спадкове майно складається з автотранспорту, а саме Навантажувач ПКу-08р.н.р.н. ПГ 43-69 оціночна вартість 50 тисячі гривень. Оскільки частка спадкового майна відповідачки складається з 1\\3 частини Навантажувача ПКу-08 н.р.н. ПГ 43-69, то позивачі, діти померлого, бажають виплатити відповідачці(бабусі) її частку майна в грошовому еквіваленті, що складає 17тисяч гривень, оскільки даний автомобіль є неподільною річчю. Ст. 183ч.2 ЦК України визначає, що неподільна річ є річ, яку не можливо поділити без втрати її ці лівого призначення. Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до вимог ст. ст. 70-71 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як передбачено ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за №11, розяснив судам, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. З огляду на викладене, та на те, що спірне нерухоме майно придбане під час шлюбу, враховуючи встановлену законом рівність часток у праві спільної сумісної власності подружжя, суд вважає обґрунтованими вимоги про визнання за кожним із подружжя права власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки в порядку поділу майна подружжя. На підставі вище викладеного, суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі в межах позовних вимог. Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved