Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь грошові кошти в розмірі 57923,70 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 21.06.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 133, за умовами якого [PERSON] надав відповідачу кредит у сумі 13120,00 доларів США зі сплатою 13 % річних. Також в забезпечення виконання відповідачем [PERSON] умов Кредитного договору, 21.06.2006 року між відповідачем [PERSON] та позивачем було укладено договір поруки. Взяті на себе зобовязання Банком було виконано в повному обсязі. Відповідач [PERSON] зобовязання за Кредитним договором не виконав. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.05.2013 року у справі № 643/3375/13-ц, позов ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» до [PERSON], [PERSON] ої О.В. задоволено, стягнуто солідарно з останніх на користь Банку 65698,15 грн. Станом на 29.04.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором № 133 від 21.06.2006 року збільшилась на 57923,70 грн., з яких: 2171,13 доларів США (за курсом НБУ становить 54683,23 грн.) заборгованість за процентами; 3240,47 грн. штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка). Представник позивача в судове засідання 23.03.2017 року не зявився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у їх відсутність, суду не надали. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 21.06.2006 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» (Банком) та [PERSON] (Позичальником) укладено Кредитний договір № 133, відповідно до п. 1.1 якого [PERSON] надає Позичальникові грошові кошти у сумі 13120,00 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором, для проведення розрахунків за Договором купівліпродажу, укладеним між Позичальником та ТОВ «[PERSON], ЛТД», згідно якого Позичальник набуває у власність транспортний засіб марки «Volkswagen». Відповідно до п. 1.2 та п. 1.3 Кредитного договору, кредитні кошти надаються терміном по 21.06.2011 року. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13 % процентів річних. Пунктом 4.1 Кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 1.3 цього Договору, що розраховується від суми несвоєчасно виконаних Боргових зобовязань з моменту несвоєчасного виконання Боргових зобовязань та до моменту їх виконання. Відповідно до пункту 4.5 Кредитного договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату відсотків, Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 20 %, від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Крім того, 21.06.2006 року між позивачем (Кредитодавцем) та відповідачем [PERSON] (Поручителем) було укладено Договір поруки, відповідно до умов якого Поручитель солідарно відповідає перед Кредитодавцем за виконання [PERSON] (Боржником), зобовязань у повному обсязі за Кредитним договором № 133 від 21.06.2006 року, який було укладено між Кредитодавцем та Боржником та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, згідно з яким Позичальнику надано кредит в сумі 13120,00 доларів США на придбання автомобіля, із сплатою процентів за ставкою 13 % річних, строком повернення 21.06.2011 року. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за Кредитним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 29.04.2016 року складає 190201,48 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5255,63 доларів США; заборгованість за процентами 4775,89 доларів США. Крім того, у відповідача виникла заборгованість за неустойкою в розмірі 3240,47 грн. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.05.2013 року, ухваленим в цивільній справі № 643/3375/13-ц, позов ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість за кредитним договором № 133 від 21.06.2006 року в розмірі 65698,15 грн. Судом за клопотанням позивача було витребувано з архіву Московського районного суду м. Харкова вказану вище цивільну справу № 643/3375/13-ц за позовом ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, та встановлено, що вказана вище заборгованість в розмірі 65698,15 грн. складалась в тому числі із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5255,63 долара США та заборгованості за процентами в розмірі 2604,76 долара США. Таким чином, із загальної суми заборгованості за Кредитним договором, яка утворилась станом на 29.04.2016 року, заборгованість за тілом кредиту в повному обсязі та заборгованість за процентами в сумі 2604,76 долара США вже стягнуті згідно рішення суду від 28.05.2013 року. Враховуючи наведене, в даній цивільній справі з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за процентами в розмірі 2171,13 доларів США (4775,89 2604,76), що за офіційним курсом НБУ станом на 29.04.2016 року складає 54683,23 грн., а також неустойка в розмірі 3240,47 грн., всього 57923,70 грн. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 549 ЦК України передбачено обовязок боржника сплатити кредитору неустойку (штраф, пеню) в разі порушення ним зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст. 552 ЦК України, сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі та не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно розяснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599601, 604609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобовязання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. За таких обставин суд, розглядаючи справу на підставі наданих доказів в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за процентами та неустойкою в розмірі 57923,70 грн. та задовольняє позов в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2853,02 гривень в рівних частках, по 1426,51 гривень з кожного.

Outcome: approved