Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з відповідачем в них не склалося спільне життя, бо вони мають різні погляди на життя та інтереси. Подружні стосунки припинили понад рік тому і проживають окремо, не мають спільного господарства, втратили почуття поваги і любові один до одного. У сторін є неповнолітня дитина, син [PERSON], 03.09.2012р.н.. Оскільки наявність зареєстрованого шлюбу суперечить інтересам позивача він просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою та зареєстрований 24.07.2010р. у відділі реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №153. Зазначає, що спору між сторонами з приводу місця проживання дитини, порядку участі у вихованні та утриманні дитини, розподілу майна між сторонами немає. Після розірвання шлюбу дитина проживатиме з матір'ю. У судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Від позивача надійшла заява, в якій він зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглянути справу у його відсутність. Просив не надавати строку на примирення, оскільки це суперечитиме його особистим інтересам і сприятиме виникненню ворожнечі між сторонами. Судові витрати просив йому не відшкодовувати. Відповідач надала суду заяву, в якій також просить розглянути справу у її відсутність та зазначила, що позовні вимоги визнає. Відповідачка також просила не надавати строку на примирення та після розірвання шлюбу просила не змінювати її прізвище на дошлюбне. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини, викладені в позовній заяві обидві сторони визнають, а тому суд вважає їх доведеними. Зокрема, ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що сторони уклали та зареєстрували шлюб 24.07.2010р.. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина. Протягом останнього року сторони не проживають разом і не ведуть спільного господарства. Розірвання шлюбу відповідатиме дійсній волі особистим інтересам сторін. Питання про порядок утримання дітей та порядок участі кожного з батьків у вихованні дітей перед судом не ставиться, оскільки спору між сторонами з цього приводу немає. Після розірвання шлюбу дитина проживатиме з відповідачкою. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами також немає. Тож між сторонами склалися шлюбні відносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України, один з подружжя має право предявити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, сторони просили суд не надавати строку на примирення, оскільки це суперечитиме їх особистим інтересам та сприятиме виникненню між ними ще гірших відносин, що негативно впливатиме на їх дитину, тому суд вважає за необхідне не надавати сторонам строку для примирення. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка у своїй заяві просила суд не відновлювати їй дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує клопотання позивача про покладання судових витрат на нього. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved