Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № VIGWGA0000000993 від 16.04.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 23240 доларів США на термін до 14.04.2018 року. [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця із заборгованості за кредитом по відсотках, комісії та інші витрати згідно умов. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач в порушення зазначених умов договору зобовязання за вказаним договором не виконав. Станом на 27.01.2016 року прострочена заборгованість склала 21578,30 доларів США, що за курсом 24,84 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.01.2016 року складає 536005,06 грн., з яких: -13450,77 доларів США заборгованість за кредитом; -4407,54 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; -332,85 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; -2350,02 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до договору: -10,06 доларів США штраф (фіксована частина); -1027,06 доларів США штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязання за договором № VIGWGA0000000993 від 16.04.2008 року між банком та іншими відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладеного договори поруки. Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає відшкодувати взяте на себе зобовязання, тому виник даний спір. Відповідно до умов договору поруки позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за договором № VIGWGA0000000993. Вимога, що була предявлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобовязання, залишена без задоволення. Представник позивача до суду надіслав заяву, в якій заявлений позов підтримує повністю, просить провести судове засідання без його присутності. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, зокрема: договір кредиту № VIGWGA0000000993 від 16.04.2008 року, де позичальником є відповідач [PERSON], який згідно вказаного договору зобовязувався повернути кредит та несе відповідальність за порушення умов кредиту; договори поруки в забезпечення договору кредиту № VIGWGA0000000993, де поручителями є відповідачі [PERSON] та [PERSON], які згідно ст.ст. 554, 610 ЦК України, несуть відповідальність як солідарні боржники; розрахунок заборгованості; претензія поручителю; копія заяви позичальника, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, як такий, що обґрунтований вимогами ст.ст. 526, 527, 530, 549, 553, 554, 610-612, 625, 629, 1054 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦПК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За правилом ч. 1 ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок виникає у випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як зазначено у ч. 2 цієї статті порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Ч. 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За правилом ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойку, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. На час подання позовної заяви заборгованість за кредитом на користь кредитора відповідачем не погашена. З наведеного вбачається, що наявні належні підстави для стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором та нарахованих відсотків за користування кредитом, а відтак позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved