Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів 24 124,38 грн. боргу та понесені при подачі позову до суду судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивачем на підставі кредитного договору №105 від 03.11.2011 р. відповідачу [PERSON] 04.11.2011 р. надано кредит в сумі 10000 грн. по 03.05.2013 р., який останній зобов'язувався повернути і сплатити проценти за його користування в розмірі 0,19726% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, в строки та на умовах, що передбачені договором. З метою забезпечення виконання за кредитним договором 03.11.2013 р. позивачем з відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №105. Відповідачем [PERSON] не виконуються умови кредитного договору та заборгованість станом на 30.12.2013 р. становить 24124,38 грн., яку і просить стягнути солідарно з відповідачів. У судовому засіданні представник позивача позов уточнив, зменшивши розмір боргу на 400 грн., яку відповідач сплатив 17.02.2014 р. по тілу кредиту, а відтак просить стягнути солідарно з відповідачів 23 724,38 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки та від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності, хоча належним чином - під розписку повідомлявся про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, їй за зареєстрованим місцем проживання надсилались судові повістки, проте повернулись без вручення у зв'язку із закінченням терміну зберігання, а тому згідно ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Відтак, згідно зі ст.224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу заочно у відсутності відповідачів на підставі наявних у ній матеріалів, проти чого представник позивача не заперечив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. У ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 03.11.2011 р. між КС «Орізон» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №105, згідно з яким кредитна спілка - кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 10000 грн. строком на 18 місяців, до 03.05.2013 р., а останній відповідно до умов договору зобов'язувався повертати кредит та сплачувати проценти за користування кредитним щомісячно згідно з графіком - Додаток №1 до договору, що є невід'ємною його частиною. Плата за користування кредитом (проценти) становить 0,19726% річних від суми залишку кредиту за коже день користування кредитом. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). У відповідності зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання Позивачем умови укладеного кредитного договору виконано та видано відповідачу [PERSON] кредитні кошти в сумі 10000 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 04.11.2011 р. Однак останній взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконував та, згідно з розрахунком позивача та уточненнями в суді представника позивача, станом на 30.12.2013 р. утворилася заборгованість на загальну суму 23724,38 грн., а саме: за 9600 грн. - тіло кредиту; 14 124,38 грн. - відсотки за користування кредитом. За таких обставин та враховуючи, що відповідач [PERSON] наданим йому правом щодо подання суду письмових заперечень проти позову із зазначенням доказів в таке заперечення відповідно до ст.128 ЦПК України не скористався, то суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути 23 724,38 грн. заборгованості за кредитним договором. Щодо вимог позивача до відповідача [PERSON], як поручителя, про стягнення суми боргу за кредитним договором, то така вимога не підлягає до задоволення з наступних мотивів. Відповідно до ст.ст.ст.ст.546, 553 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Відтак, з метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань по кредитному договору №105 від 03.11.2011 р., між позивачем та відповідачем [PERSON] 03.11.2011 р. укладено договір поруки №105. У п.4.1 наведеноо договору поруки установлено, що він діє до повного виконання сторонами умов даного договору. За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст.252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст.251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Зазначене вище знайшло своє відображення в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних відносин». З огляду на те, що термін дії кредитного договору закінчився 03.05.2013 р., то термін звернення із вимогою про виконання поручителем своїх зобов'язань по договору поруки сплив 03.11.2013 р., а позивач звернувся з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідачів 29.01.2014 р., тобто після того, як договір поруки в порядку ч.4 ст.559 ЦК України припинив свою дію. Також позивачем порушено п.3.3 укладеного договору поруки №105 від 03.11.2011 р., яким передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником своїх обов'язків за договором позики кредитор зобов'язується в десятиденний термін письмово повідомити поручителя, де зазначити заборговану суму. Зокрема, в матеріалах відсутні, а позивачем та його представником не надано суду жодних доказів в підтвердження виконання наведеного та погоджену сторонами умови договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога до відповідача [PERSON], яка ґрунтується на припиненому договорі поруки, є безпідставною. З огляду на наведене, позов КС «Орізон» підлягає до часткового задоволення, а саме слід з відповідача [PERSON] стягнути суму боргу за кредитним договором, а у позовних вимогах до відповідача [PERSON] необхідно відмовити. Розподіляючи судові витрати та враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, на відповідача [PERSON] слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.ст.11, 251, 252, 525, 526, 530, 536, 546, 553, 611, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved