overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що він та його мати мешкали та були зареєстровані в [INFO]. В 1995 році квартира була приватизована та видано свідоцтво №1499 про право власності на житло, згідно якого вищезазначена квартира на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON]. 20 березня [PERSON] померла, та позивач звернувся до Першої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак йому було відмовлено в звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на його частину квартири [ADDRESS], та на частину квартири, яка належала його матері [PERSON] на підставі свідоцтва №1499 виданого виконавчим комітетом Заводської районної Ради народних депутатів м.Запоріжжя 06.05.1995 року. Сторони до суду не зявилися, представник позивача надала заяву про проведення розгляду справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином своєї думки з приводу позовних вимог не висловив, заяв про відкладення судового розгляду або проведення судового засідання за його відсутністю не надіслав. На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Перевіривши докази по справі, суд встановив певні юридичні факти та відповідні до них правовідносини. Згідно свідоцтва про право приватної власності на житло № 1499 від 06.05.1995 року, виданого на підставі рішення виконкому Заводської районної ради народних депутатів №37 від 06.05.1995 року, за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру, розташовану в [ADDRESS] (а.с.7) Факт смерті [PERSON] 20.03.2015 року підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.04.2015 року (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України [PERSON], як син відноситься до першої черги спадкоємців. Згідно повідомлення Першої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини після померлої 20.03.2015 року [PERSON], але йому було відмовлено в звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру (а.с.38). В звязку із тим що в свідоцтві про право власності на житло не зазначені частки власників, суд приходить до висновку що квартира належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, тобто по ? кожному. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що вона є співвласником 42/100 частин домоволодіння за адресою: м.Харків, пров.Франківський, буд.12, що підтверджується договором купівлі-продажу від 24.10.2000 року, а іншим співвласником домоволодіння в розмірі 58/100 часток є відповідач [PERSON] на підставі договору дарування від 29.02.2008 року. Позивач, просить припинити право власності відповідача [PERSON] на частку в будинку літ «А-1», перерозподілити частки у праві власності домоволодіння та визначити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: м.Харків, пров.Франківський, 12. Під час розгляду справи уточнив свої позовні вимоги та просить суд перерозподілити частки у праві спільної часткової власності домоволодіння за адресою м. Харків, пров. Франківський, 12 та визнати за [PERSON] право власності на 5/100 частин домоволодіння, а за [PERSON] - право власності на\~95/100 частин домоволодіння, виділити в натурі частки домоволодіння, припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на домоволодіння № 12 по пров. Франківський в м. Харкові, яке складається з житлового будинку літ. «А-1» та «Р-2» та надвірних будівель та споруд, визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,1034 га та визначити лінію поділу земельних ділянок, розташованої за адресою м. Харків, пров. Франківський, 12, між [PERSON] та [PERSON]С, між точками Д, Е, Ж, З, И, К, Л, М відповідно до Пропонованого розподілу земельної ділянки від 10.04.2017 року виконаного СПД-ФО [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що всі обставини справи визначені у позові. Представник відповідача позов визнав, та підтвердив, що дійсно між сторонами по справі досягнуті домовленості щодо припинення права власності на частку в спільному майні, перерозподілено ідеальні частки та визначено порядок користування земельною ділянкою. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку за адресою: м.Харків, пров.Франківський, 12. Первісні частки сторін у праві власності на вказаний будинок становлять: позивача - 42/100, відповідача - 58/100. Після будівництва відповідачем [PERSON] нового будинку літ «Р-2» на території спільного домоволодіння ідеальні частки в праві власності були змінені. Перерозподілення часток, було викликано винесенням заочного рішення Московського районного суду м.Харкова від 11.10.2010 року, ідеальні частки співвласників склали: позивача 4/100, відповідача 96/100. Між сторонами досягнуто домовленості про порядок користування вказаною земельною ділянкою. Ці обставини підтверджуються заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 11.10.2010 року, технічним паспортом, договором дарування від 29.02.2008 року, витягом про державну реєстрацію прав, договором купівлі-продажу, заявою Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентарізації», кадастровим планом землекористування пропонуємим розподілом земельної ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що вони з [PERSON] мають різні погляди на шлюб та сім`ю, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо один від одного, а тому подальше збереження сім'ї є неможливим і суперечить його інтересам. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та наполягав на його задоволенні з викладених у ньому підстав. Відповідачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, збереження сім'ї вважала неможливим. Одночасно повідомила, що час на примирення по потрібен. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 грудня 2010 року, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER]. 28 грудня 2010 року в шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилася спільна дитина [PERSON] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER]). Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як передбачено ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відтак, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та інтересам позивача не відповідає, що згідно ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що вони з відповідачкою одружені. Шлюб було зареєстровано 09 червня 2002 року Відділом реєстрації актів громадського стану Лугинського районного управління юстиції Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено запис за № 16. Від спільного життя у них народилося троє дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2015 року через постійні сварки, викликані поведінкою позивачки, втрату довіри, любові та поваги. Відповідачка з січня 2015 року проживає окремо. У звязку з тим, що спільне життя не склалося, вважає, що шлюб існує формально, а тому просить розірвати шлюб з відповідачкою, та залишити на виховання й проживання з ним дітей. Позивач в судове засідання не зявився, надав письмову заяву в якій свої позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не зявилась. Надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, згодна на розірвання шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі письмових матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 09 червня 2002 року, дійсно було укладено шлюб, що про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії 1-ТП № 082018, актовий запис № 16. Від спільного життя сторони мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сторони однією родиною не проживають, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть. Примирення між позивачем та відповідачкою неможливе. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У позовних вимогах щодо визнання місця проживання дітей відмовити. Оскільки позивачем не наведено обставин на підтвердження виникнення спору з цього приводу між ним та позивачкою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, зміст позовної заяви не містить посилань на зазначену вимогу. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку», позивач набув право власності на предмет іпотеки - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, у вказаній квартирі мешкають колишні власники квартири, відповідачі по справі, які перешкоджають позивачу користуватися вказаною квартирою. З цих підстав позивач просить суд: усунути перешкоди у здійсненні права користування майном, розташованим за адресою: [ADDRESS] шляхом надання постійного безперешкодного доступу ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до цього майна; визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що всі обставини справи зазначені у позові. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала та пояснила, що звернулась до суду з позовом про скасування рішення про державну реєстрацію прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку», позивач набув право власності на предмет іпотеки - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, у вказаній квартирі мешкають колишні власники квартири, відповідачі по справі, які перешкоджають позивачу користуватися вказаною квартирою. Ці обставини підтверджуються договором факторінку №2 від 13.02.2012 року, договором відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 13.02.2012 року, договором іпотеки від 04.03.2008 року, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.08.2016 року, актами перевірки. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тому суд вважає, що позивач має право користуватися своїм майном, а відповідачі втратили право користування вказаною квартирою, оскільки їх право власності на квартиру було припинено. Докази, надані відповідачем [PERSON], а саме копії ухвал Московського районного суду м.Харкова 03.10.2016 року про прийняття цивільної справи та від 16.03.2017 року про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу доступу до вказаної квартири висновків суду не спростовують, оскільки ніяким чином не свідчать про відсутність у позивача права власності на вказану квартиру. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що в рахунок погашення заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором від 24.09.2006 року відповідачем 06.10.2015 року були безпідставно автоматично списані 150 грн. з картки позивача. 05.01.2016 року відповідач добровільно повернув позивачу вказані грошові кошти. З цих підстав позивач просить суд стягнути з відповідача 4,05 грн. індексу інфляції та 1,12 грн. трьох процентів річних за період з 06.10.2015 року по 05.01.2016 року. В судове засідання позивач не зявився, подав заяву, в якій позов підтримав та просив слухати справу у його відсутності. Відповідач до суду не зявився, у звязку з цим суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що в рахунок погашення заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором від 24.09.2006 року відповідачем 06.10.2015 року були безпідставно автоматично списані 150 грн. з картки позивача. 05.01.2016 року відповідач добровільно повернув позивачу вказані грошові кошти. З цих підстав з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4,05 грн. індексу інфляції та 1,12 грн. трьох процентів річних за період з 06.10.2015 року по 05.01.2016 року. Ці обставини підтверджуються рішенням Московського районного суду м.Харкова від 10.07.2014 року, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20.08.2014 року, випискою по карті, відповіддю відповідача на імя позивача від 05.02.2016 року, таблицею індексів інфляції. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що господарство по вул.. Дружби 3, с. Рингач. Новоселиць кого району відповідно до свідоцтва на право власності видане 13.09.1989 року належало [PERSON]. 14.11.1992 року [PERSON] помер. В даному господарстві проживали на час смерті [PERSON] його дружина [PERSON], він, [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON]. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] вступивши в управління і володіння спадковим майном. За своє життя [PERSON] залишила на його користь заповіт яким все своє майно заповіла йому [PERSON]. Спадщину він прийняв своєчасно, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадку і проживав зі спадкодавцем в одному господарстві. Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва оскільки [PERSON] спадщину після смерті чоловіка на себе не оформила. Просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті [PERSON]. В судовому засіданні третя особа [PERSON] позов визнала і пояснила, що житловий будинок відноситься до спадкового майна вона не заперечує проти визнання за чоловіком право власності. Треті особи [PERSON], [PERSON] і представник с/ради будучи належним чином повідомлени про день розгляду справи по суті в судовому засіданні не зявились але подали до суду заяви про визнання позову в повному обсязі з проханням справу розглянути у їх відсутності. Суд вислухавши думку сторін ухвалив справу розглянути у відсутності представника с/ради і третіх осіб. Матеріалами справи суд установив, що господарство по вул.. Дружби 3, с. Рингач, Новоселиць кого району на підставі свідоцтва на право власності від 10.02.1992 року зареєстрованого в 1992 році належить на праві власності [PERSON]. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу є його дружина [PERSON], яка відповідно до ст..529, 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) спадщину після смерті чоловіка прийняла своєчасно вступивши в управління і володіння спадковим майном, що не ставиться під сумнів сторонами по справі. Спадщина після смерті [PERSON] складається з житлового будинку літер И, літній кухні літер Б,Г, сараю літер І,К, гаражу літер Ж, вбиральні літер Л, огорожі №1-2, погребу літер Пг, розташований по вул.. Дружби 3, с. Рингач, Новоселиць кого району, що визнається сторонами по справі і підтверджується матеріалами справи. [PERSON] за своє життя заповітом від 05.10.2005 року завіреного секретарем с/ради с. Рингач, Новоселиць кого району та зареєстрованого в реєстрі за № 116, все своє майно заповіла [PERSON]. Відповідно до ст..1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. Суд оцінюючи у сукупності викладені докази приймаючи до уваги, що відповідачі та третя особи визнають позов в повному обсязі, що не суперечить закону і не порушує права інших осіб суд дійшов висновку про визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок літер И, літній кухні літер Б,Г, сараю літер І,К, гаражу літер Ж, вбиральні літер Л, огорожі №1-2, погребу літер Пг, розташований по вул.. Дружби 3, с. Рингач, Новоселиць кого району після смерті 02.08.2008 року [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що господарство по вул.. Комсомольська 12, с. Рідківці, Новоселицького району станом на 1990 рік відносилось до типу колгоспного двору членами даного двору були [PERSON] померла 27.07.1997 року, [PERSON] помер 20.02.1999 року, [PERSON], помер 30.12.1999 року. [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і проживали разом. Спадщину після смерті [PERSON] відповідно до довідки с/ради с. Рідківці, Новоселиць кого району прийняв її чоловік [PERSON]. [PERSON] є сином [PERSON] і Без поясний [PERSON], і своєчасно вступив в управління і володіння спадковим майном. За своє життя Без поясний В.В. оформив на його користь заповіт яким все своє майно заповів йому Без поясний [PERSON]. За життя спадкодавців право власності на спірне господарство не було визначено а тому він як спадкоємець за заповітом позбавлений такої можливості отримати свідоцтво через нотаріальну контору. Позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно на житловий будинок літер А, літній кухні літер Б, сараю літер В,Г, вбиральні літер Д, колодязь №1, огорожі №2,3, розташований по вул.. Комсомольська 12, с. Рідківці, Новоселиць кого району після смерті 30.12.1999 [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі і просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник с/ради с. Рідківці, Новоселиць кого району в судовому засіданні не зявився але подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі з проханням справу розглянути у відсутності представника с/ради с. Рідківці, Новоселиць кого району. Матеріалами справи суд установив, що в спірному господарстві станом на 1990 рік були прописані та проживали [PERSON] яка померла 27.07.1997 року, [PERSON] якій помер 20.02.1999 року і [PERSON], що помер 30.12.1999 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON]С що помер 20.02.1999 року та син [PERSON], що помер 29.12.1999 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв син [PERSON]. Відповідно до заповіту завіреного секретарем с/ради с. Грози ці, Хотинського району, Чернівецької області від 27.12.1999 року зареєстрованого в реєстрі за №36 [PERSON] все своє майно заповів [PERSON]. Суд дослідивши матеріали справи оцінюючи пояснення сторін, те що представник відповідача визнає позов в повному обсязі що не суперечить закону і матеріалам справи дійшов висновку, що спадщина відкрилась на житловий будинок літер А, літній кухні літер Б, сараю літер В,Г, вбиральні літер Д, колодязь №1, огорожі №2,3, розташований по вул.. Комсомольська 12, с. Рідківці, Новоселиць кого району після смерті 30.12.1999 [PERSON]. Відповідно до ст..1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. Суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок літер А, літній кухні літер Б, сараю літер В,Г, вбиральні літер Д, колодязь №1, огорожі №2,3, розташований по вул.. Комсомольська 12, с. Рідківці, Новоселиць кого району після смерті 30.12.1999 [PERSON].

Outcome: approved