Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому згідно уточнених позовних вимог просила визнати за нею та її неповнолітньою дитиною право користування житловим приміщенням - однокімнатною квартирою загальною площею 24,03 кв.м., розташованою за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 30 листопада 2004 року Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради депутатів було видано ордер на службове приміщення №65 серія «А» на право зайняття [PERSON] житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Протягом часу проживання [PERSON] здійснено поліпшення квартири, фактично квартиру з не придатного для проживання приміщення перетворено в житлову квартиру, оскільки вважав, що згодом квартира буде передана в його власність. В квартирі разом з ним проживала вона, як його донька та член родини. 16 березня 2012 року [PERSON] припинив трудові відносини з ПАТ «Дніпропетровськгаз», однак квартира знаходилась в його користуванні, а вона продовжувала працювати на підприємстві відповідача. [INFO] року [PERSON] помер, однак вона, як член його сім`ї разом з неповнолітнім [PERSON] продовжують користуватися квартирою. 04 лютого 2013 року вона отримала лист з вимогою звільнити приміщення. Оскільки вона є членом сім`ї наймача, проживала разом з ним, працювала на підприємстві, яке є власником житла та є інвалідом дитинства, просить визнати за нею право користування вказаним житлом. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вказуючи на те, що позивач прописаний в іншому будинку, згоди на найм житла, яке є власністю відповідача не отримувала, а користується приміщенням без належних на те правових підстав. В судовому засіданні допитано в якості свідків [PERSON], який пояснив, що перебував у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] в 2004 році під час вселення в житло. Показав, що в загалі будинок не відповідав належним умовам, встановленим для проживання мешканців. Зазначив, що існувала домовленість з керівництвом з приводу подальшої передачі квартир у власність громадян, яким видавався ордер на проживання. Бачив, як в спірній квартирі робився ремонт, часто зустрічав позивача та її сина в житловому приміщенні, зазначив, що вони проживали разом з [PERSON] як одна сім`я. Свідок [PERSON] пояснила, що бачила вселення [PERSON] в будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Пояснила, що бачила, як в спірній квартирі робився ремонт коштами сім`ї [PERSON] без участі відповідача, часто зустрічала позивача та її сина в житловому приміщенні, зазначила, що позивач та її син проживали разом з [PERSON] як одна сім`я. Вказала, що будинок, під час вселення мешканців не відповідав належним умовам, встановленим для проживання людей. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, показами свідків суд доходить до наступного. Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САА №145659 від 10 вересня 2004 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4705937 від 10 вересня 2004 року, Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровськгаз» володіє на праві приватної власності нерухомим майном - квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до виписки з протоколу № 13 спільного засідання спостережної ради та правління ВАТ «Дніпропетровськгаз» від 09 вересня 2004 року, надано дозвіл Новомосковському УЕГГ на використання в якості службових шести квартир, розташованих за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради депутатів від 24 листопада 2004 року № 902, надано статус службових житловому приміщення, розташованому за адресою: [ADDRESS], виділено службову житлову площу 1 кімнатної службової квартири №7 [PERSON]. Відповідно ордеру на житлове приміщення №65 серія «А» від 30 листопада 2004 року, виданого Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради депутатів, на підставі рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради депутатів від 24 листопада 2004 року № 902 [PERSON] надано на право на зайняття житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] з сім`єю з 1 чоловіка. Згідно виписки з протоколу № 43 засідання правління ВАТ «Дніпропетровськгаз» надано дозвіл на безоплатну передачу (дарування) шести квартир, розташованих за адресою: [ADDRESS] працівникам Новомосковського УЕГГ, в зв`язку з станом банкрутства ВАТ «Дніпропетровськгаз», питання щодо підписання договорів дарування квартир співробітникам Новомосковського УЕГГ відкладено до часу припинення справи про банкрутство. У відповідності до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 15 серпня 2012 року, [PERSON] помер [INFO] року. Як визнали сторони у справі та у відповідності до довідки про склад сім`ї № 3506 від 11 липня 2012 року, позивач є донькою [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS]. Листами відповідача від 04 лютого 2013 року № 10/2-191, від 19 лютого 2013 року № 10/2-328, від 11 березня 2013 року № 11/3-0054 позивача повідомлено про необхідність звільнення службової квартири, на що листами від 04 лютого 2013 року, 20 лютого 2013 року позивач фактично відмовився. У відповідності до рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 25 лютого 2013 року № 88, виключено з числа службових житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS], в якій мав реєстрацію [PERSON]. Згідно ст.58 Житлового кодексу Української РСР (надалі - ЖК України), на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. У відповідності до ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. У відповідності до ст.65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Однак, у відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. А відповідно до ч. 4 ст. 337 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. У відповідності до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Як свідчать ордер на житлове приміщення № 65 серія «А» від 30 листопада 2004 року, [PERSON] надано на право на зайняття житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] з сім`єю з 1 чоловіка. Згідно відмітки про реєстрацію в паспорті позивача, позивач прописаний за адресою: [ADDRESS] з 29 березня 1988 року. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], позивач є матір`ю [PERSON], [INFO]. У відповідності до довідки про отримання допомоги від 15 лютого 2013 року № 156, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення м. Новомосковська, позивачу призначена допомога, як одинокій матері, при цьому місце проживання позивача зазначено: [ADDRESS]. У відповідності до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Таким чином матеріалами справи підтверджується, що позивач та її неповнолітня дитина в установленому законом порядку зареєстровані за адресою: [ADDRESS], мають вільний доступ до приміщення, за яким вони зареєстровані. Належних доказів набуття права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] не подано. Право користування спірною квартирою надано [PERSON] одноособово. Письмової згоди [PERSON] на вселення позивача до приміщення спірної квартири, як і доказів згоди власника приміщення на таке вселення матеріали справи не містять. Поясненнями свідків підтверджується, що позивач та її неповнолітня дитина разом з наймачем приміщення використовували спірну квартиру, однак надані пояснення, з урахуванням наявності місця прописки позивача та викладеного вище не є належними та допустимими доказами того що дане приміщення було постійним місцем проживання позивача та того, що позивач на законних підставах здійснював користування спірним приміщенням. Сама лише наявність родинного зв`язку між наймачем приміщення та його родичами не є підставою для визнання права користування нерухомим майном, яким користувалась померла особа внаслідок чого в задоволенні позову належить відмовити. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить з положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed