Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Кредо-Центр» про стягнення грошової суми, мотивуючи наступним. 11.07.2013 року між ним та ТОВ «Кредо-Центр» укладено договір №130753, при укладенні якого йому було роз'яснено, що відповідач може видати йому кредит у розмірі 300000 грн. під 24% річних на строк 20 років за умови погашення щомісячно 1/240 частки від суми кредиту. При підписанні договору він звернув увагу, що він датований не 11.07.2013 року, а 01.07.2013 року, на що представником відповідача йому було роз'яснено, що дата змінена з метою пришвидшення отримання грошових коштів. Обов'язковою умовою отримання кредиту згідно вказаного договору є попередня оплата першого внеску в розмірі 15000 грн., на виконання цієї умови 11.07.2013 року ним було сплачено 14850 грн. та 13.07.2013 року 150 грн. Коли він 13.08.2013 року звернувся до відповідача за отриманням кредиту, йому було роз'яснено, що необхідно сплатити черговий платіж в розмірі 1850 грн., які й були ним сплачені, однак до цього часу суму кредиту він не отримав. Зазначив, що при укладенні договору про надання послуг працівники відповідача ввели його в оману щодо природи укладеного договору, оскільки він мав намір укласти договір позики з метою отримання коштів для придбання будівельних матеріалів, а не договір умовами якого є адміністрування об'єднання клієнтів та розподіл неналежних відповідачу коштів. Відповідачем при укладенні договору обмежене його право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію, не роз'яснив усіх положень договору, порядку надання грошових коштів та інших обставин, що випливають з умов договору. Умови договору є несправедливим та такими, що порушують законодавство України, мають неспівмірний обсяг прав і обов'язків сторін та ознаки «пірамідальної схеми». В умовах договору вбачаються ознаки нечесної підприємницької діяльності, оскільки згідно реклами, що розповсюджуються відповідачем, клієнтів спонукають звернутися за позикою, однак з умов договору випливає, що відповідач формує клієнтів, за рахунок сплати щомісячних чистих внесків клієнтами програми формується фонд, який призначений для надання грошових коштів учасникам програми, його щомісячний розподіл між учасниками програми здійснюється шляхом надання дозволу учаснику програми на одержання відповідної грошової суми, при цьому дозвіл надається не всім учасникам програми, а лише тим, що мають найбільшу кількість платежів. Таким чином, договір був укладений під впливом обману та нечесної підприємницької діяльності, тому відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України зазначений договір є недійсним. Посилаючись на викладене, просить стягнути з ТОВ «Кредо-Центр» грошові кошти сплачені на виконання умов договору №130753 від 01.07.2013 року в розмірі 16850 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, в письмовій заяві уточнені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, в письмових запереченнях на позов просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що договір повністю відповідає вимогам діючого законодавства, позивач в повному обсязі ознайомлений з умовами договору, при його укладенні одержав необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію що стосується істотних умов договору (а.с. 24-32). Суд, дослідивши матеріали справи, докази, які надані сторонами, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксація судового процесу не здійснювалася. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів, а ст.ст.10,60 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положення ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 ЦК України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до положення ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 01.07.2013 року між [PERSON] та ТОВ «Кредо-Центр» укладено договір № 130753 про надання послуг, предметом якого є надання компанією системи послуг, спрямованих на придбання замовником товару, зазначеного в додатку № 1 до вказаного договору на умовах програми «Кредо-Центр» (а.с.9-10). Клієнт згідно п.1.1 -1.3 договору про надання послуг оцінює вигідність придбати товар за попередньо накопичені ним кошти, можливість отримання у власність лише частково сплаченого майна з наступним погашенням його залишкової вартості протягом достатнього для клієнта періоду часу з мінімальними адміністративними витратами. Сторони домовилися, що на день підписання Договору товар визначається орієнтовною вартістю у зв'язку з тим, що на період отримання товару його вартість чи конкретне найменування може бути змінено за погодженням сторін. Орієнтовна вартість товару є узгодженою сторонами ціною договору, що відповідає погодженню істотних умов договору. Разом із підписанням цього договору клієнт визначає орієнтовну вартість товару, яка становить 300000 грн. Згідно п.2.1 умов договору надання послуг відповідач зобов'язується виконувати адміністрування об'єднання клієнтів та вчиняти певні правочини, які сприяють виконанню умов цього договору, та здійснювати наступні дії: зареєструвати договір клієнта; організовувати своєчасну оплату товару; організовувати та проводити видачу коштів, що надає право на купівлю та отримання клієнтом товару; здійснити оплату товару для клієнта, зазначеного в додатку № 1 до цього договору, та передати його клієнту; інші послуги зазначені в Умовах програми. Порядок, термін розрахунків, розмір платежів, вартість товару, товар, строк виконання зобов'язань сторони визначили і узгодили в даному договорі та додатках №1, №2, які є невід'ємною його частиною. У відповідності до п.п. 3.1-3.3 даного договору позивач зобов'язався сплатити одноразово реєстраційний платіж при підписанні договору та комісійний платіж відповідно до відсотку, зазначеного в Додатку № 1 до договору, на оформлення всіх необхідних документів за проведення заходів, пов'язаних з виконанням умов договору, проведенням видачі коштів, придбання товару клієнтом та оформлення відповідної документації; щомісячно сплачувати чистий платіж та адміністративні витрати, неухильно дотримуватися всіх умов програми «Кредо-Центр» (додаток №2 до договору). 01.07.2013 року між сторонами укладено додаток № 1 до договору, умовами якого визначено найменування товару та його вартість, визначено розмір обов'язкового платежу, який складає 1250 грн., загальний платіж 1850 грн., реєстраційний платіж 5% в сумі 15000 грн., комісійний платіж 5% в розмірі 15000 грн., адміністративні витрати 600 грн. Згідно додатку № 1 до договору про надання послуг [PERSON] отримав право на придбання будівельних матеріалів за ціною 300 000 грн. Позивачем на виконання умов договору сплачено реєстраційний платіж в розмірі 15000 грн., обов'язковий платіж в розмірі 1250 грн. та адміністративні витрати 600 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Як убачається зі змісту договору, його умови дозволяють учаснику сплачувати ціну товару обов'язковими платежами. При цьому, відповідно до термінів та визначень додатку №2 обов'язковий платіж становить частину вартості товару, розмір якого визначається шляхом ділення вартості товару на кількість платежів, зазначених у графіку. Порядок отримання товару визначений ст.4 додатку №2 до договору про надання послуг. Так, клієнт після вчасної чергової оплати загального внеску набуває право приймати участь у найближчій видачі коштів. Кількість клієнтів визначається з урахуванням підсумованої загальної суми щомісячних обов'язкових платежів, здійснених клієнтами, що є достатніми для придбання щонайменше однієї одиниці товару. Право на виплату коштів для придбання товару надається шляхом підсумкового підрахунку обов'язкових платежів, пріоритетне становище має той клієнт, у якого оплачена найбільша кількість обов'язкових платежів. Таким чином, договором передбачено, що клієнт оплачує кожного місяця частину ціни товару. Крім того, і після одержання позики клієнт повинен і надалі сплачувати кошти за товар. Клієнт, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ «Кредо-Центр» виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість товару та передати товар споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші клієнти. Отже, угодою передбачена щомісячна сплата внесків за товар, який передається споживачеві на умовах визначених у додатках до угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару. За таких обставин твердження позивача про те, що діяльність ТОВ «Кредо-Центр» за договором сторін є функціонуванням «пірамідальної схеми» суперечить змісту п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» у зв'язку з відсутністю головних ознак пірамідальної схеми» - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товари усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами учасниками схеми є тільки в часі одержання товарів кожним із них за умови виконання своїх зобов'язань. Відповідно до ч. 2 ч.1 ст.230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до п.9.2 договору про надання послуг підписання договору та додатків до нього є свідченням того, що сторони дійшли повного порозуміння і визначили, що договірні умови є обов'язковими до виконання, сторони повністю розуміють значення та умови цього договору. Згідно ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» № 1775-ІІІ від 01.06.2000 року такий вид господарської діяльності як надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» № 3462-УІ, який набрав чинності 09.01.2012 року, доповнено статтю 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» таким видом фінансової послуги як адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Діяльність, яку здійснює товариство віднесена законом до надання фінансових послуг, Національною комісією з державного регулювання у сфері ринків фінансових послуг видано ліцензію №198424 серії АЕ від 28.02.2012 року ТОВ «Кредо-Центр» на діяльність з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Таким чином, передбачена у договорі діяльність ТОВ «Кредо-Центр» підпадає під поняття «фінансова послуга», а саме послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року, яка відповідно ст.360-7 ЦПК України є обов`язковою для застосування. Суд не може прийняти до уваги доводи позивача в тій частині, що він вважав, що укладав договір кредиту, а не договір надання послуг. Так, саме найменування договору «Про надання послуг» та п.1.1. договору, згідно якого предметом договору є надання компанією системи послуг, спрямованих на придбання замовником товару, зазначеного в додатку № 1 до вказаного договору на умовах програми «Кредо-Центр» свідчать про те, що сторони досягли згоди щодо умов договору про надання послуг, а не умов, що випливають з кредитних правовідносин. Суд не погоджується з доводами позивача в тій частині, що відповідачем при укладенні договору обмежене його право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію, не роз'яснено усіх положень договору, порядку надання грошових коштів та інших обставин, що випливають з умов договору. Відповідно до п.п. 9.5, 9.6 договору про надання послуг, сторони визначили, що умови договору, права та обов'язки сторін, порядок та строки надання компанією послуг, відповідають вимогам чинного законодавства України, а також Закону України «Про захист прав споживачів», не створюють дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду клієнта, як споживача, та є такими, що задовольняють інтереси клієнта. Клієнт визначає, що умови договору і додатки до нього є справедливими та зрозумілими для клієнта, не містять двозначних тлумачень, не обмежують права клієнта як споживача. Крім того, договір про надання послуг після ст. 10 «Реквізити та підписи сторін» має засвідчення, згідно якого клієнт заявляє, що одержав усі коректно викладені пояснення та консультації від уповноваженого представник «Кредо-Центр», підтверджує, що вся надана йому інформація відповідає змісту договору та його додаткам, уважно прочитав, зрозумів договір та всі додатки до нього, правові наслідки і гарантує дійсність своїх намірів. Вказане засвідчення підписане позивачем [PERSON] Аналогічні засвідчення мають й додатки до договору №№1, 2, що є його невід'ємною частиною. Доводи позивача щодо фактичного укладення договору 11.07.2013 року, та навмисного зазначення відповідачем дати його укладення як «01.07.2013 року» не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Суд враховує, що позивач вимог про визнання договору недійсним не заявляв, однак як на підставу вимог про стягнення коштів, сплачених відповідачу на виконання умов договору посилається на те, що договір про надання послуг від 01.07.2013 року є недійсним. Аналізуючи договір про надання послуг від 01.07.2013 року та додатки до нього, обсяг та зміст прав і обов'язків сторін, які передбачені зазначеним договором, умови користування наданих за договором послуг, які є невід'ємною частиною договору, ураховуючи, що при підписанні договору та додатків до нього, позивач погодився з його умовами та не заперечував проти надання послуг на визначених відповідачем умовах, суд приходить до висновку, що умови договору не суперечать загальним засадам цивільного законодавства, принципу добросовісності і його наслідком не є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача, тому відсутні підстави вважати зазначений договір недійсним. Відповідно до положення статті 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Згідно п. 4.1 ст. 4 договору про надання послуг клієнт має право протягом 14 календарних днів з моменту укладання договору односторонньо відмовитись від договору шляхом подання відповідної письмової заяви на адресу компанії. Відповідно до п. 8.2. договору про надання послуг він може бути розірваний достроково за ініціативою однієї зі сторін, але згідно з положеннями, викладеними в умовах діяльності ТОВ «Кредо-Центр». Згідно п.п. 9.1, 9.2 додатку № 2 до договору про надання послуг тільки той клієнт, якому ще не здійснено виплату коштів на придбання товару, має право односторонньо розірвати договір не пізніше 14 календарних днів з дати його укладання, клієнт зобов'язаний письмово повідомити про відмову від договору шляхом надсилання через відділення поштового зв'язку. В заяві повинно бути зазначене рішення щодо припинення дії договору шляхом розірвання підписаного договору, прохання про повернення суми, оплаченої на момент подання заяви. Тільки за таких умов компанія здійснює повернення оплачених клієнтом коштів. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] із заявою про розірвання договору протягом 14 днів до ТОВ «Кредо-Центр» не звертався, позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання в односторонньому порядку та повернення сплачених за договором коштів лише 28.08.2013 року. 24.09.2013 року ТОВ «Кредо-Центр» на адресу [PERSON] надіслано лист, який отримано останнім 29.10.2013 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення кореспонденції, відповідно до якого ТОВ «Кредо-Центр» підтверджено заяву [PERSON] про розірвання договору про надання послуг (а.с.37,38,39). Таким чином, умовами договору передбачено, що повернення коштів може бути здійснено лише в разі розірвання договору не пізніше 14 календарних днів з дня його укладення, в інших випадках розірвання договору повернення коштів не передбачено, тому в суду відсутні підстави для стягнення з відповідача коштів сплачених позивачем за договором про надання послуг. З огляду на викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed