Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача боргу за спожиту електроенергію у розмірі 4254 грн., пеню в розмірі 1496, 88 грн., 3% річних в розмірі 163,82 грн. та інфляційні витрати у розмірі 765, 72 грн., а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1600 грн., посилаючись на те, що між відповідачем та позивачем існують договірні відносини з користування електричної енергії, що виникли з Договору № 9347 від 25.12.2006 р. про постачання електричною енергією, укладеного між сторонами, та свідчать про їх волю про настання відповідних правових наслідків. Відповідач не сплачує за спожиту електроенергію в повному обсязі, у звязку з чим утворилася заборгованість за період з 01.06.2016 року по 10.06.2016 року у розмірі 4254 грн. У відповідності до вимог п. 4.2.1 Договору відповідачу було нарахована пеня за прострочення вартості електричної енергії в сумі 1496, 88 грн., також на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачу було нараховано 3% річних від простроченої суми у розмірі 163,82 грн. та інфляційні нарахування в сумі 765,72 грн. Позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість, а також сплачений судовий збір при зверненні до суду у розмірі 1600 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася двічі, про час та день судового засідання сповіщалася завчасно, причини неявки суду не повідомила. Заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за її відсутності або відзив проти позовних вимог від неї не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст.ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір № 9347 від 25.12.2006 р. про постачання електричної енергії. 16.05.2012 р. до ЄДРПОУ за №21030060002067201 внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем [PERSON]. Згідно з п. 1 договору постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 „Обсяги постачання електричної енергії споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Згідно з п. 2.1 договору, під час виконання умов цього договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією . Відповідно до п. 2.3.4 договору споживач зобовязується оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з додатком № 4 „Порядок розрахунків та Додатку № 5 „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії. Відповідно до вимог п.1 ч. 3 ст. 58 Закону України „Про ринок електричної енергії споживач зобовязаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідачем спожито 2267 кВт/г електричної енергії на суму 4583,33 грн. за період з 01.06.2016 року по 10.06.2016 року, з них частково оплачено сума в розмірі 329,33 грн.. Відповідачу 06.07.2016 року рекомендованим листом направлено рахунок за електроенергію спожиту у червні 2016 р. № 9347/6а від 30.06.2016 р. на суму 4 254 грн. Таким чином, узвязку із невиконанням своїх договірних зобовязань щодо оплати вартості спожитої електричної енергії у відповідача виник борг за спожиту активну електроенергію за період з 01.06.2016 року по 10.06.2016 року у сумі 4 254 грн., який до теперішнього часу не сплачено. Згідно з ч.2 ст.26 Закону України „Про електроенергетику споживач енергії зобовязаний додержуватись вимог нормативно технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно з законодавством України, що передбачено ч. 4 ст. 26 Закону України „Про електроенергетику. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно з п. 4.2.1. договору за недотримання термінів сплати рахунків або платіжних вимог-доручень за активну електроенергію та за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії, споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобовязання по сплаті в розмірі 0,5 % від суми платежу за кожний день прострочення (але не більш подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати. Відповідно до п.9.5. Договору термін позовної давності по договору складає десять років. В звязку з несплатою вартості спожитої за період з 01.06.2015 року по 10.06.2016 року електроенергії, відповідачу було нараховано пеню в розмірі 1 496 грн. 88 коп. за період з 20.07.2016 року по 31.10.2017 року. Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідач зобовязаний сплатити позивачу 3% річних від суми заборгованості в розмірі 163 грн. 82 коп., нарахованих за період з 20.07.2016 р. по 31.10.2017 р., та суму інфляційних витрат у розмірі 765 грн. 72 коп., нарахованих у період з 01.08.2016 р. по 31.10.2017 р. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача борг за спожиту електроенергію у розмірі 4254 грн., пеня у сумі 1496, 88 грн., 3% річних в розмірі 163,82 грн., інфляційні витрати в розмірі 765,72 грн. Згідно ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в розмірі 1600 грн. відповідно до платіжного доручення № 49282 . На підставі викладеного,

Outcome: approved