Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з нього заборгованість за кредитним договором № 441/10/08-ПК від 14.02.2008 року в розмірі 41 440,24 грн. та судові витрати, понесені банком. На підтвердження своїх вимог вказував, кредит надавався в розмірі 24 500 грн. до 14.02.2011 року під 2,5 % на місяць. Станом на 10.12.2010 року відповідач щомісячні платежі з погашення кредиту вносив не в повному обсязі та в кінцевий термін зобов'язання в повному обсязі не виконав, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідач заперечував проти позову та вказував, що Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримував у повному обсязі. Відповідач визнавав позовні вимоги частково - в розмірі основного боргу та відсотків, зауваживши, при математичному додаванні сума боргу, заявлена банком, становить не 41 440,24 грн., а 37 797,68 грн. Проти стягнення штрафу в розмірі 2 450 грн. заперечував, вважаючи його подвійною неустойкою. Також просив застосувати шестимісячний строк позовної давності щодо стягнення пені, оскільки має скрутний матеріальний стан та нестабільні доходи. Сторони в судове засідання не прибули, надавши заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що 14.02.2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 441/10/08-ПК, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на споживчі цілі в національній валюті України на загальну суму 24 500 грн. 00 коп. із розрахунку 2,5 % на місяць строком до 14.02.2011 року (а.с.7-9). 04.02.2011 року ВАТ «Комерційний банк «Надра» змінив свою назву на ПАТ«Комерційний банк «Надра». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Кредит було отримано відповідачем цього ж дня, що підтверджується меморіальним ордером № 683 від 14.02.2008 року. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. п. 2.3.1 та 2.3.2 Кредитного договору [PERSON] зобов'язаний до 15 числа поточного місяця належним чином повертати ВАТ «Комерційний банк «Надра» кредит та відсотки за його користування у вигляді мінімального платежу в сумі 1048,13 грн. Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у повному обсязі щомісячних платежів та відсотків не сплачував, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 10.12.2010 року, тим самим порушив права позивача (а.с. 54,5). На претензію з вимогою сплатити заборгованість від 19.11.2010 року відповідач [PERSON] не відреагував (а.с. 13). Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України наголошує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. П. 4.1 кредитного договору передбачено, що у разі порушення відповідачем строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту (п. 2.3.2), а також у разі прострочення строку виконання зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій, відповідач сплачує ВАТ «Комерційний банк «Надра» пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору в разі прострочення відповідачем строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту (п. 2.3.2) більш, ніж на два дні, відповідач сплачує ВАТ «Комерційний банк «Надра» фіксований штраф у розмірі 30.00 (тридцять гривень 00 копійок) грн. П. 3.3.4. кредитного договору передбачено, що в разі порушення виконання зобов'язання, відповідач зобов'язаний сплатити штрафні санкції, передбачені п. п. 4.1 - 4.2. кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позивачем наданий новий розрахунок заборгованості станом на 06.12.2013 року, однак заяви про збільшення розміру позовних вимог від нього не надходило, тому суд бере до уваги розрахунок заборгованості станом на 10.12.2010 року, відповідно до якого борг [PERSON] становить 41 440,24 грн. та складається з: - 19 475,24 грн. заборгованості по кредиту; - 12 021,18 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; - 3 316,31 грн. штрафу за порушення строків мінімально необхідного платежу (п. 4.1. договору); - 2 450 грн. штрафу за порушення умов договору (п.4.3. договору). - 4 177,51 грн. індексу інфляції. Суд вважає, що стягнення з відповідача 2 450 грн. штрафу за порушення умов договору (п.4.3. договору), відповідно до умов якого позичальник має сплатити на користь банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту за порушення: - п. 3.3.1 - згідно з яким позивальник зобов'язаний забезпечити банк всіма необхідним документами для надання кредиту та перерахунку коштів на поточний рахунок )п. 2.1 договору); - п. 3.3.2 - згідно з яким позивальник зобов'язаний дотримуватись умов цього договору; - п. 3.3.6 - згідно з яким позивальник зобов'язаний протягом двох робочих днів повідомляти банк про зміну адреси, місця роботи, номери телефонів, прізвища та імені, а також про факти розлучення, одруження, народження дітей та інших обставин, що можуть впливати на виконання ним зобов'язань за цим договором, з наданням відповідних документів, що їх підтверджують; - п. 3.3.8 - згідно з яким позивальник зобов'язаний на вимогу банку надавати документи, що підтверджують його поточний фінансовий стан; - п. 3.3.9 - згідно з яким позивальник зобов'язаний надати забезпечення виконання умов зобов'язань за цим договором у разі суттєвого погіршення його фінансового стану, - є порушенням положень ст. 61 Конституції України, відповідно до змісту якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Виходячи з аналізу зазначених правових норм сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня). П. 41. вже передбачена пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за прострочення сплати мінімального необхідного платежу, який є також положенням договору у розумінні п. 3.3.2. Тому стягнення штрафу за недотримання положень договору (п. 3.3.2) є незаконним. Порушення [PERSON] положень пунктів 3.3.1, 3.3.6, 3.3.8 та 3.3.9 договору позивачем не доведено. Відповідно до п. 1 ч. 2. ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року вказано, що аналіз норм ст. 266 та ч. 2 ст. 258 ЦПК України діє підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач не збільшував розміру позовних вимог відповідно до нового розрахунку заборгованості станом на 06.12.2013 року, суд бере до уваги розрахунок заборгованості станом на 10.12.2010 року. Оскільки позивач звернувся з позовом до суду 24.03.2011 року (дата на конверті), то пеня підлягає стягнення за остання 12 місяців, тобто за період з 01.04.2010 року по 01.12.2010 року. А тому необхідно відняти розмір пені за період з 10.12.2009 року по 18.03.2010 року, що становить за підрахунками суду: 3 316,31 грн. - 52,90 - 100,94 - 129,78 - 101,49 -132,71 - 92,44 - 142,86 - 126,01 грн. = 2 437,18 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: - 19 475,24 грн. заборгованості по кредиту; - 12 021,18 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; - 2 437,18 грн. штрафу за порушення строків мінімально необхідного платежу (п. 4.1. договору); - 4 177,51 грн. індексу інфляції, що разом становить 40 548,29 грн. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі встановлених фактів суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial