Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 42816,25 грн., з яких: 40000,00 грн. - заборгованість за договором позики; 2699,18 грн. - три проценти річних станом на 31.03.2014 року; 117,07 грн. - індекс інфляції станом на 31.03.2014 року. В обґрунтування позову зазначив, що між ним та відповідачем 14.09.2010 року було укладено договір позики, згідно умов якого він надав відповідачу грошові кошти в розмірі 40000,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути зазначені грошові кошти 31.12.2011 року. Проте відповідач свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів не виконав, в зв'язку з чим він звернувся до суду з дійсним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та доводи, викладені в позовній заяві, в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у його відсутності, суду не надав. Враховуючи, що позивач не заперечував проти такого розгляду справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних в ній доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно розписки від 14.09.2010 року, відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 40000,00 грн. на умовах позики, які зобов'язався повернути 31.12.2011 року з урахуванням індексу інфляції. Оригінал зазначеної розписки знаходиться у представника позивача та був оглянутий судом в судовому засіданні. За договором позики, відповідно до статті 1046 ЦК України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі статтею 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 545 ЦК України, яка регулює правовідношення з приводу підтвердження виконання зобов'язання, встановлено, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. Як встановлено судом з пояснень представника позивача, а також факту знаходження у нього боргового документу, відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, грошові кошти у встановлений строк не повернув. За таких обставин вимоги позивача щодо повернення суми позики в розмірі 40000,00 грн. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Закінчення строку договору відповідно до частини 4 статті 631 ЦК України не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних та індексу інфляції за період з 01.01.2012 року по 31.03.2014 року. Враховуючи наведене вище, вказані вимоги суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості здійсненого позивачем розрахунку трьох процентів річних та індексу інфляції, згідно якого їх розмір дорівнює відповідно 2699,18 грн. та 117,07 грн. , суд виходить з наступного. Оскільки останнім днем виконання зобов'язання щодо повернення позики сторонами було визначено 31.12.2011 року, першим днем прострочення виконання вказаного зобов'язання є 01.01.2012 року. Три проценти річних від суми 40000,00 грн. складають 1200,00 грн. Таким чином, три проценти річних за період з 01.01.2012 року по 31.03.2014 року дорівнюють 2695,89 грн. (1200,00 грн. за 2012 рік, 1200,00 грн. за 2013 рік, 295,89 грн. за 90 днів 2014 року). Індекс інфляції за 2012 рік складає 99,8 %. Відповідно, сума боргу з урахуванням вказаного індексу за 2012 рік зменшилась на 80,00 грн. Індекс інфляції за 2013 рік складає 100,5 %. Відповідно, сума боргу з урахуванням вказаного індексу за 2013 рік збільшилась на 200,00 грн. Індекс інфляції за січень-березень 2014 року складає 103,0 %. Відповідно, сума боргу з урахуванням зазначеного індексу за вказаний період збільшилась на 1200 грн. Всього сума боргу за період з 01.01.2012 року по 31.03.2014 року за рахунок інфляції збільшилась на 1320,00 грн. та з урахуванням індексу інфляції становить 41320,00 грн. Оскільки відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача суми заборгованості з урахуванням трьох процентів річних та індексу інфляції в загальному розмірі 42816,25 грн., суд задовольняє вказані вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 428,16 грн.

Outcome: approved