Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить, згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог, стягнути з [PERSON] в свою користь заборгованість за кредитним договором №51 від 14.11.2012 р. та пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань у розмірі 1101579,24 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на такі обставини: 14.11.2012 р. між ПАТ «Кредобанк» та ППВКПФ «Династія» було укладено кредитний договір №51, відповідно до якого банк надав останній грошові кошти у розмірі 1118447,90 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором №37 від 20.03.2009 р. з остаточною датою повернення кредиту 30.04.2014 р. Для забезпечення виконання зобов'язань за договором 19.11.2012 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно якого останній передав в іпотеку земельну ділянку загальною площею 0,1500 га за адресою Львівська обл., Пустомитівський район, с.Поршна з заставною вартістю 133600,00 грн. Позивач вказує, що відповідно до кредитного договору третя особа зобов'язання по ньому не виконує, проценти за користування та комісії за управління кредитом не сплачує і тому станом на 20.08.2013 р. загальна заборгованість ППВКПФ «Династія» становить 1207921,32 грн. Крім того банк надсилав вимоги про дострокове повернення кредитних коштів відповідачу та третій особі, але такі виконані не були На підставі наведеного позивач просить позов задоволити. В судове засідання представник позивача з'явився, пояснення дав аналогічні викладеним у позовній заяві та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, який був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з'явився в судове засідання та не повідомив причини неявки, проте ним подавалося 20.01.2014 р. через канцелярію суду пояснення на заяву представника позивача про зменшення розмірі позовних вимог, в якій він вказав, що предметом спору в даній справі є звернення стягнення на предмет іпотеки, земельну ділянку загальною площею 0,1500 га за адресою Львівська обл., Пустомитівський район, с.Поршна, а спір про заборгованість за кредитним договором №51 визнаний рішенням господарського суду Львівської області, відповідно до якого позов ПАТ «Кредобанк» задоволено частково, стягнуто з Приватного підприємства виробничо-комерційної правової фірми «Династія» на користь ПАТ «Кредобанк» 1094645,37 грн. заборгованості. З'ясувавши дійсні обставини справи на підставі наявних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів та давши їм оцінку, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що 14.11.2012 р. між ПАТ «Кредобанк» та третьою особою було укладено кредитний договір №51, відповідно до якого банк надав останній грошові кошти у розмірі 1118447,90 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором №37 від 20.03.2009 р. з остаточною датою повернення кредиту 30.04.2014 р. 19.11.2012 р. в забезпечення виконання зобов'язань по вказаному кредитному договору між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, згідно якого відповідач передав в іпотеку земельну ділянку загальною площею 0,1500 га за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с.Поршна, з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка належала іпотекодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №552201, виданого 13.10.2008 р. Управлінням земельних ресурсів у Пустомитівському районі Львівської області і зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01:08:458:001:84. Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Львівської області від 03.12.2013 р. задоволено частково позов ПАТ «Кредобанк» до Приватного підприємства виробничо-комерційної правової фірми «Династія» по стягненню з останньої по кредитному договору №51 від 14.11.2012 р. на користь банку заборгованість в сумі 1094645,37 грн. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що відповідачу та третій особі скеровувалися 09.07.2013 р. вимоги про повернення кредитної заборгованості, які ними не були задоволені. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статей 1, 11 ЗУ «Про іпотеку» майновий поручитель є іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553-559), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед іпотеко держателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета іпотеки. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як визначено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язань нерухомим майном, що залишається у володінні ті користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі не виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього божника у порядку встановленому цім законом. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання божником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктами 5.1., 5.2. договору іпотеки передбачено: «Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена протягом 30 днів, звернути стягнення на предмет іпотеки: у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором та право звернення стягнення на предмет іпотеки іпотеко держатель набуває: якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором термін суми кредиту та при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строк суми відсотків, комісії, неустойки. Частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Частиною 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлений позов є підставним та такий,що підлягає до часткового задоволення. Також з відповідача в силу ст.88 ЦПК України необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved