Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить Припинити договір про здачу житлового приміщення в піднайм від 25.02.2010 року № 117 укладений між [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , та виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до договору купівлі продажу квартири від 04.06.2018 року, посвідченого Береською Н.Р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, Лопушанський Володимир Леонідович продав, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Квартира складається з однієї житлової кімнати загальною площею 39,6 кв.м. [INFO] [PERSON] помер. З довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки ЛКП «Південне» від 23.05.2018 року № 1730 позивачу стало відомо, що у його квартирі, як піднаймач зареєстровано [PERSON] , [INFO] . Відповідно до договору про здачу житлового приміщення в піднайм від 25.02.2010 року № 117 вбачається, що [PERSON] здав в тимчасове користування терміном постійно піднаймачеві [PERSON] вказану вище квартиру. На даний час відповідач неправомірно постійно проживає у цій квартирі та чинить перешкоди в користуванні власністю позивачу. Позивач має намір користуватися своїм житлом, проживати у ньому, однак не можуть реалізувати свого права власності щодо володіння, розпорядження та користування власним житловим приміщенням, оскільки відповідач чинить йому перешкоди в користуванні та не знімається з реєстрації. В судовому засіданні представник позивача та позивач просили задоволити позов у частині припинення договору про здачу житлового приміщення. В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову так як спірний договір не підписувався відповідачкою та є нікчемним. Суд, заслухавши думку учасників та перевіривши наявні у матеріалах справи докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1ст.\~5\~ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Так, згідно договору №117 від 25.02.2010 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про здачу житлового приміщення у піднайм. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу квартири від 04.06.2018 року, посвідченого Береською Н.Р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, [PERSON] продав, а [PERSON] (далі по тексту позивач) купив квартиру [ADDRESS] . Згідно Договору про внесення змін та доповнень до Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 04.06.2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Береською Н.Р. викладено п.1 Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 04.06.2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Береською Н.Р., за реєстровим №115, у наступній редакції: «1.ПРОДАВЕЦЬ продав, а ПОКУПЕЦЬ купив квартиру [ADDRESS] . Квартира складається з однієї житлової кімнати та кухні, житлова площа - 17,4 (сімнадцять цілих чотири десятих) кв.м., загальна площа квартири складає 39,6 (тридцять дев`ять цілих і шість десятих) кв.м. (характеристика квартири та її обладнання наведені у технічному паспорті». Викласти пункт 10 Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 04.06.2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Береською Н.Р. за реєстровим №115, у наступній редакції: «10. За згодою Сторін, з моменту укладення цього договору, щодо квартири, що є предметом цього договору, встановлюється безкоштовний сервітут, за яким гр. [PERSON] набуває право довічного проживання у квартирі [ADDRESS] . Сервітут припиняється зі смертю сервітуарія або в разі добровільної відмови від сервітут. ПРОДАВЕЦЬ зобов`язується сплатити заборгованість з комунальних послуг та зняти з реєстрації усіх зареєстрованих у квартирі осіб, і передати її ПОКУПЦЕВІ до «04» липня 2018 року». Згідно технічного паспорту квартира [ADDRESS] складається однієї житлової кімнати та кухні, житлова площа - 17,4 (сімнадцять цілих чотири десятих) кв.м., загальна площа квартири складає 39,6 (тридцять дев`ять цілих і шість десятих) кв.м. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , про що Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області було зроблено відповідний актовий запис №815. Згідно виданої ЛКП «Південне» довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №730 від 23.05.2018 року у квартирі [ADDRESS] проживає піднаймач [PERSON] , [INFO] . Крім того, згідно Акту, затвердженого директором ЛКП «Південне», 04.10.2018 року №508, встановлено, що у квартирі [ADDRESS] дійсно проживає [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 97 ЖК України, якщо договір піднайму укладено без зазначення строку, наймач зобов`язаний письмово попередити піднаймача про припинення договору за три місяці. У разі відмовлення звільнити займане приміщення після припинення договору піднайму піднаймач і члени його сім`ї підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до частини першої\~статті 759ЦК України\~за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Згідно з частиною другою\~статті 763 ЦК України, якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. Відповідно до положень\~статті 168ЖК УкраїнськоїРСР\~укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. Дострокове розірвання договору найму жилого приміщення з ініціативи наймодавця можливе лише за згодою наймача. Договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім`ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги. Згідно зі\~статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~та частиною четвертою\~статті 10 ЦПК України\~суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини іосновоположних свобод\~(далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ у рішенні від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (заява № 30856/03) зазначив, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право особи на повагу до житла. Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2\~статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті. Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції. Неврахування національними судами принципу пропорційності у справах про виселення особи з житла є підставою для висновку про порушення стосовно такої особи статті 8 Конвенції. Отже, врахування пропорційності, яке є принципом цивільного судочинства\~(пункт 6 частини третьої статті\~2, стаття\~11 ЦПК України) забезпечує розумний баланс між інтересами позивача і відповідачів. Вищевказана позиція також висловлювана у Постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 682/139/17-ц. За вимогами статті\~12,\~80,\~81,\~83\~ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК\~України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Також, судом не здобуто доказів того, що існують обставини для збереження за відповідачем права користування спірною житловою площею. Згідно із ст.6 ЦПК України,\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, \~способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно\~ст. 47 Конституції України\~гарантовано кожному\~право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Статтею 319 ЦК України\~передбачено права власника майна, зокрема права володіння, користування та розпорядження таким майном. Статтею 41\~Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Частиною першою ст. 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в частині першій ст. 221 ЦК України, зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Оцінивши у сукупності надані докази, суд приходить до переконання про задоволення позову в частині припинення дії договору піднайму так як новий власник квартири згідно договору купівлі-продажу від 04 червня 2018 року, а саме [PERSON] не бажає здавати квартиру в оренду. Щодо вимоги про виселеня відповідачки без надання іншого житлового приміщення, то суд приходить до переконання про відмову у задоволенні такої за недоведеністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved