Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що він є основним квартиронаймачем однокімнатної квартири [ADDRESS]. Він вселився у вказану квартиру на підставі ордеру №4, виданого 10.01.2006 року Гвардійською КЕЧ району Дніпропетровської області. У вказаній квартирі він зареєстрований і проживає по сьогоднішній день. З 27.02.2007 року в даній квартирі зареєстрована його колишня дружина [PERSON], [INFO], яка у серпні 2010 року зареєструвала у даній квартирі свою дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 09 липня 2009 року шлюб між ним та [PERSON] був розірваний З того часу будь яке спілкування з відповідачкою припинилось. [PERSON] не проживає в квартирі з 2010 року, вона забрала всі свої і дитини речі, перейшла проживати до іншого чоловіка, а потім виїхала проживати до Росії. З 24.10.2015 року у квартирі проживає його батька, який прибув з м. Луганська. Колишня дружина вивезла з квартирі всі речі, ніколи не зявлялася до квартири, ніяких перешкод їй ніхто не чинив. Позивач просить визнати відповідачку з її малолітньою дитиною такими, що втратили право на житло у вказаній квартирі, тому що вона з дитиною без поважних причин не проживає в [INFO] з 2010 року, тобто понад шість місяців. В судовому засіданні позивач підтримав позов повністю, дав суду пояснення, аналогічні вищевказаному. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявились, про день слухання справи повідомлена відповідно до ст. 76 ЦПК України. Представники 3-х осіб не зявились в судове засідання, про день слухання справи повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши думку позивача вважає можливим розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи та винести заочне рішення. Суд, вислухавши позивача по суті позовних вимог, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Відповідно до\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст.10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У судовому засіданні встановлено, що спірна квартира відноситься до державного житлового фонду. Позивач є основним квартиронаймачем однокімнатної квартири [ADDRESS]. Позивач вселився у вказану квартиру на підставі ордеру №4, виданого 10.01.2006 року Гвардійською КЕЧ району Дніпропетровської області. У квартирі він зареєстрований і проживає. В даній квартирі зареєстровані: позивач з 11.05.2006 року, його колишня дружина [PERSON], [INFO], - з 27.02.2007 року, і дочка дружини [PERSON], [INFO], зареєстрована 17 серпня 2010 року, що підтверджується довідкою Гвардійської КЕЧ району від 10 червня 2016 року. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 09 липня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Відповідачка у даній квартирі не проживає з 2013 року, що підтверджується актом, складеним комісією Будинкоуправління №1 Гвардійської КЕЧ району від 10.06.2016 року в присутності депутата селищної ради [PERSON]та сусідів [PERSON] і [PERSON] , які власноручно підтвердили факт не проживання відповідачки з дочкою з початку квітня 2013 року. Згідно акту перевірки житлових умов від 30.09.2015 року, в присутності депутата селищної ради [PERSON], за участию сусідів [PERSON], [PERSON] і [PERSON], [PERSON] разом з донькою проживає окремо з квітня 2013 року. Свідок [PERSON]Д суду пояснив, що у спірній квартирі мешкає позивач з батьком. Відповідачка з донькою не проживає в квартирі з початку квітня 2013 року, вона виїхала проживати до Росії. Свідок [PERSON] батько позивача, суду пояснив, що відповідачка виїхала з квартири і вивезла всі свої і дитячі речі. Коли він приїхав до сина у жовтні 2015 року квартира була пуста, відповідачка вивезла з квартири всі речі. Він проживає в даній квартирі з 24.10 2015 року, як переселенець з м. Луганська. Відповідачка ні разу не зявилась до квартири. Зі слів родичів вона виїхала до Росії. З рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2013 року [PERSON] зверталась до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив користування житловим приміщенням. У позові було відмовлено. Статтею 9 ЖК України\~визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст.ст. 64 і 65 ЖК України наймач і члени його сім'ї, які проживають разом з ним, набувають право користування житловим приміщенням. На підставі ст. 71 ЖК України, при тимчасової відсутності наймача за ним зберігається житлове приміщення протягом 6-ті місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, особа визнається такою, що втратила право на житло, коли вона відсутня понад 6-ті місяців на даної житлової площі без поважної причини. Оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що відповідачка з малолітньою дочкою не проживає у спірній квартирі з квітня 2013 року без поважних причин. Відповідачка спірним житлом не цікавиться, її особистих речей у квартирі не має. Таким чином, слід визнати, що відповідачка з малолітньою дитиною втратили право на житло в вищевказаної квартирі, оскільки не проживають в неї більше 6-ті місяців без поважної причини. На підставі викладеного и

Outcome: approved