Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь майнову шкоду в розмірі 20260 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн., судовий збір в розмірі 214,60 грн. та витрати на юридичну допомогу в розмірі 4000 грн. 05.06.2014 р. позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на його користь суму франшиза в розмірі 510 грн., а з відповідача АТ «Просто-Страхування» майнову шкоду в розмірі 19750 грн. Також просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 20000 грн. Крім того, просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на його користь судові витрати в розмірі 214,60 грн. та витрати на юридичну допомогу в розмірі 4000 грн., вказуючи, що 25.12.2011 р. на автодорозі Кременчук - Соснівка Мелітопольського району сталося ДТП за участю [PERSON], який керував автомобілем IVECO 120 EIS, р/н [NUMBER], власником якого є [PERSON] та участю [PERSON], який керував автомобілем Renault, р/н [NUMBER], з бортовим причепом SCHWARZMULLER, р/н [NUMBER], що належить йому на праві власності. При цьому бортовому причепу SCHWARZMULLER завдані значні механічні пошкодження на суму 20260 грн.. 27.12.2012 р. [PERSON] повідомив страхову компанію про настання страхового випадку. Крім майнової шкоди відповідачами йому спричинено моральну шкоду, оскільки з моменту ДТП по момент коли причеп був відремонтований він не мав можливості ним користуватись, у зв'язку з чим був порушений звичайний для нього образ життя, оскільки з причепом він мав можливість більш скоріше вирішувати питання його життєзабезпечення та забезпечення його родини. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт та запасних частин причепа складає значну для нього суму, вона не відшкодована відповідачами. Все це спричинило йому великі психічні переживання та моральні страждання. Вважає, що відповідачі повинні відшкодувати йому моральну шкоду, яку він оцінює у сумі 20000 грн. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис в поштовому повідомленні, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Раніше відповідач надав до суду заперечення в яких вказав, що 25.12.2011 р. в темну пору доби о 17-50 год. від автомобілю позивача, що рухався йому на зустріч від'єднався причеп та некерований і неосвітлений виїхав на зустрічну смугу руху, де рухаючись в долі секунди зіткнувся з належним йому автомобілем IVECO 120 EIS. Відповідач [PERSON] уїхав не помітивши ні від'єднання причепу, ні ДТП та повернувся на місце пригоди через 15 хвилин. Тому він ніяк не може свідчити, що причеп зупинився. Відтворення події ДТП не проводилося, інших свідків, крім нього, немає. Таким чином, позивач надає нічим не підтверджену інформацію. Першопричиною ДТП стало саме від'єднання причепу, а не його дії, при яких згідно експертного висновку він не зміг би уникнути зіткнення. Позивач не надав жодних доказів щодо дійсних пошкоджень, які завдані його майну внаслідок ДТП та їх вартості. Тому просить в позові [PERSON] відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, не повідомила суд про причини неявки, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить поштовий конверт з відміткою «немає вдома», заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити рішення за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис в поштовому повідомленні, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Раніше відповідач надав до суду заперечення в яких вказав, що в уточненій заяві позивач, описуючи подію ДТП, вказує, що бортовий причеп від'єднався від автомобілю та виїхав на смугу зустрічного руху, де повністю зупинився. Вказана обставина не підтверджується жодним доказом по справі. Позивач особисто не був присутній при події ДТП. Згідно з письмовими поясненнями водія [PERSON] він помітив відсутність причепу після того, як проїхав декілька кілометрів від місця ДТП та лише після того, як побачив, що з системи вийшло повітря. Таким чином, [PERSON] не бачив, що сталося з причепом після його від'єднання і власне подію ДТП. Єдиним свідком події був [PERSON] водій автомобіля IVECO 120 EIS. За свідченнями [PERSON] причеп рухався до самого зіткнення з його автомобілем. Відтворення події ДТП не проводилося, інших свідків крім [PERSON] не має, тому позивач надає завідомо неправдиву та нічим не підтверджену інформацію. Також вважає, що позивачем не були надані належні докази розміру збитків, завданих внаслідок ДТП. Вважає позов незаконним та необґрунтованим та просить в позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, не повідомила суд про причини неявки, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить поштовий конверт з відміткою «немає вдома», заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити рішення за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштовий конверт з відміткою «немає вдома», заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позов не визнає в повному обсязі. Від представника відповідача АТ «Просто-Страхування» надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність та прийняти рішення на підставі висновку № 88 від 09.01.2015 р. Згідно п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням неявки сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. 25.12.2011 р. о 17-50 год. [PERSON] на а/д Кременчуг-Сосновка на 6 км+400 м. керував автомобілем RENAULT реєстраційний номер [NUMBER] з бортовим причепом SCHWARZМULLER, державний реєстраційний номер [NUMBER] з несправнім зчіпним пристроєм, який від'єднався (відламався), внаслідок чого причіп виїхав на зустрічну смугу руху та зіткнувся з автомобілем IVECO 120 EIS реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], під керуванням водія [PERSON] Право власності на бортовий причеп SCHWARZМULLER, державний реєстраційний номер [NUMBER], належить [PERSON], що підтверджується технічним паспортом серії [NUMBER] (а.с. 5). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було спричинено майнову шкоду у розмірі 20260 грн., що підтверджується рахунком-фактурою від 02.01.2012 р. та актом виконаних робіт від 22.01.2012 р. N 124 (а.с. 7-8). Постановою апеляційного суду Запорізької області від 07.02.2013 р. скасовано постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 26.01.2012 р. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності на підставі ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито. Зазначено, що достовірні докази про порушення [PERSON] вимог п. 31.1 та п. 1.5 Правил дорожнього руху відсутні, оскільки не доведено, що від'єднання причепу від автомобіля відбулося саме з його вини. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду по адміністративній справі, яка набрала чинність, є обов'язковою для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи відносно якої винесена постанова суду. Згідно з висновком комісійної авто-технічної експертизи від 08.01.2013 р. в діях водія [PERSON], при заданому механізмові пригоди, до моменту руйнування причіпного пристрою причепу невідповідностей п. 1.5 Правил дорожнього руху не вбачається. Водій [PERSON] з моменту засліплення не вжив заходів до зупинки автомобіля IVECO 120 EIS, тому його дії, при заданому механізмові пригоди, не відповідали вимогам п. 19.3 Правил дорожнього руху. Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 88 від 09.01.2015 р. /а.с. 17-33 том 3/ вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику бортового причепу SCHWARZМULLER, номер кузову/шасі [NUMBER] станом на час скоєння ДТП, а саме 25.12.2011 року складає 13603 грн. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим із матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу IVECO 120 EIS, державний реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] застрахована в АТ «ПРОСТО-страхування» згідно з полісом від 27.07.2011 р. N АА/5764396 за шкоду, заподіяну майну на суму 50000 грн. (а.с. 81). Відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] 27.12.2012 р. повідомив страхову компанію про настання страхового випадку (а.с. 162). Згідно з п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» питання про відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що позивач не надав належних доказів в обґрунтування спричиненої йому моральної шкоди. В ст. 1166 ЦК України закріплено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У частині 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відшкодування страховиком здійснюється за зазначеним Законом відповідно до лімітів відповідальності страховика. Таким чином, в межах ліміту відповідальності страхова компанія має сплатити позивачу 13603 грн. Крім того, суд вважає, що стягненню не підлягають судові витрати в розмірі 4000 грн., оскільки представником позивача не зроблений розрахунок вказаної суми. На підставі викладеного суд вважає, що на користь позивача слід стягнути з АТ «Просто-Страхування» майнову шкоду в розмірі 13603 грн., судовий збір - 214,60 грн., а в позові до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди слід відмовити.

Outcome: partial