Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 40941 грн. 54 коп. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.07.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку» складає між ним і банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим станом на 28.11.2018 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом у сумі 40941,54 грн., яка складається із: тіла кредиту 12093,25 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 12619,37 грн.; заборгованості за пенею 13803,13 грн.; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 1925,79 грн. Ухвалою судді від 22.12.2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач надав заяву в якій не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, якому направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження, заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не направив. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 20.07.2010 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір без номеру, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку» складає між ним і банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. /а.с. 6-22/. За умовами кредитного договору відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Взяті на себе зобов'язання по договору № б/н від 20.07.2010 року Банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредит. У порушення зазначених умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання за договором № б/н від 20.07.2010 року належним чином не виконав. У зв'язку\~з зазначеними\~порушеннями зобов'язань\~за кредитним\~договором,\~у [PERSON]\~станом на\~28.11.2018\~року виникла\~заборгованість за\~кредитом у\~сумі 40941,54 грн., яка складається із: тіла кредиту 12093,25 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 12619,37 грн.; заборгованості за пенею 13803,13 грн.; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 1925,79 грн. /а.с. 4-5/. Відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст.611, ч.1 ст.612 ЦК України. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно правової відповідальності і їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором протирічить положенням, закріпленим у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно правової відповідальності за одне і те ж саме порушення, то вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача, штрафу, а саме: 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 1925,79 грн. штраф (процентна складова), що зазначені у розрахунку як складові заборгованості, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15. За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу, 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 1925,79 грн. штраф (процентна складова), відсутні, а тому у задоволенні позову в зазначеній частині слід відмовити. Таким чином, з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.07.2010 року в розмірі 38515,75 грн., яка складається із: тіла кредиту 12093,25 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 12619,37 грн.; заборгованості за пенею 13803,13 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial