Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить відповідача [PERSON] , [INFO] визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вигляді квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , де він зареєстрований та мешкає. Після укладання договору купівлі-продажу квартири відповідач терміново виїхав на постійне проживання до Російської Федерації, де мешкає за невідомою йому адресою. Реєстрація відповідача в належному будинку негативно впливає на його матеріальний стан, тому він вимушений звернутися до суду з позовом. 04.02.2021, після отримання судом інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд на 16.04.2021, який відкладено на 06.07.2021. Відповідач у встановлений судом строк заяв по суті та з процесуальних питань не надав. Позивач в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просив розглядати справи без його участі. Позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений згідно ст. 128 ЦПК України, причину нез`явлення не повідомив, будь-яких заяв по суті чи з процесуальних питань не подав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.12.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1072 (а.с.7). З довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб станом на 24.12.2020 (а.с.9) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у вказаній вище квартирі з 11.07.1995 р. Реєстрація відповідача у спірній квартирі порушує права власника, позивача по справі. За змістом ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Право користування квартирою, як одне з правомочностей колишнього власника було припинено з моменту припинення права власності шляхом відчуження, тобто з 26.12.2020. Реєстрація відповідача порушує права власника житла, оскільки має негативні для нього певні юридичні наслідки. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач не проживає у зазначеній квартирі тривалий час. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження поважності причин не проживання у приміщенні. Оскільки між позивачем та відповідачем відсутні інші домовленості щодо користування житлом (суду не надано доказів на підтвердження їх наявності), враховуючи, що у судовому засіданні підтверджено факт відсутності відповідача у квартирі з грудня 2020 року, не надано доказів щодо наявності поважних причин такої відсутності, суд доходить висновку про наявність передбачених підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. На підставі викладеного та ст. 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved