Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Дружківської міської ради, що діє в інтересах малолітнього [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на наступне. [PERSON] та [PERSON] на момент народження сина, [PERSON], [INFO], перебували у шлюбі. За станом здоров'я малолітній [PERSON] потребує стороннього догляду, побутового і медичного обслуговування, освітніх та реабілітаційних послуг, у зв'язку з чим розпорядженням голови Мар'їнської районної державної адміністрації від 21.10.2013р. № 354 дитину влаштовано до державного закладу на повне державне утримання. З 03.08.2014р. і по теперішній час дитина перебуває у Дружківському дитячому будинку - інтернат. На момент влаштування [PERSON] до державного закладу відповідачі, як мати та батько, жодного разу не відвідували дитину, з ним не листувались, не телефонували. Не цікавились його станом здоров'я, про зміну своїх місць проживання будинок-інтернат не повідомляли. [PERSON], [INFO], згідно медичного висновку № 1196 від 10.07.2015 є дитиною-інвалідом та знаходиться на повному державному забезпеченні у Дружківському дитячому будинку-інтернаті. Представник позивача Дружківського дитячого будинку-інтернат в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність та визнання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи був повідомлений. Причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Дружківської міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Суд, всебічно, об'єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 грудня 2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Мар'їнського районного управління юстиції Донецької області, [INFO] року народився [PERSON], батьками якого записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. На підставі розпорядження голови Мар'їнської районної державної адміністрації від 21.10.2013р. № 354 дитину - [PERSON], [INFO], влаштовано до дитячого будинку-інтернат на повне державне утримання. Судом встановлено, що [PERSON] з 03.08.2014р. і по теперішній час перебуває у Дружківському дитячому будинку - інтернат, що підтверджується витягами з наказів № 9 від 03.08.2014 року та № 22 від 02.12.2014 року. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 03.08.2014 р. і по теперішній час не відвідували сина - [PERSON], з ним не листувались, не телефонували, ніякої участі у вихованні не приймали, його долею не цікавились, про що складений акт про невідвідування дитини від 10.09.2017 р. Згідно медичного висновку № 1196 від 10.07.2015 р. є дитиною-інвалідом. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відовідачі - [PERSON] та [PERSON] по відношенню до своєї дитини не виконують. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Мар'їнської районної державної адміністрації, Мар'їнської військово-цивільної адміністрації Донецької області від 11.04.2018 року № 402-1/01-33 орган опіки та піклування Мар'їнської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідачі не приймають участі у вихованні та утриманні дитини, свої батьківські обов'язки відносно сина не виконують, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі, маючи об'єктивну можливість виховувати свої батьківські обов'язки, свідомо нехтують ними та ухиляються від їх виконання. В судовому засіданні встановлено факт ухилення відповідачів від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], а тому позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], є доцільним та не матиме травматичного впливу на психічний розвиток дитини. Відповідно до ст.166 СК України для відповідача настають правові наслідки позбавлення її батьківських прав. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ч. 2 ст.182 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно зі ст.191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 26.10.2017 року. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved