Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців після померлої немає. Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки позивач не надав нотаріусу правовстановлюючих документів про належність будинку на праві власності спадкодавцю. При цьому вказаний будинок належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.1971 року, за яким спадкодавець [PERSON] придбала вказаний будинок у [PERSON] , сплативши останньому повну вартість будинку, та згідно з даними погосподарських книжок Лоцкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області за 1971-2018 роки. Посилаючись на викладене, позивач просив про задоволення позову та визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок та допоміжні будівлі і споруди. Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, оскільки відповідно до даних спадкової справи після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем після смерті останньої є позивач [PERSON] , що відповідно до ч.3 ст.200, ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов`язки сторін, суд ухвалив про слухання справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи (світлокопію свідоцтва про народження [PERSON] ; світлокопію заповіту після смерті [PERSON] від 04.03.2004 року; світлокопію свідоцтва про смерть [PERSON] ; світлокопію Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 3617911 від 15.02.2006 року; світлокопію постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.02.2020 року; світлокопію договору купівлі-продажу будинку, розташованого в сільській місцевості від 27.09.1971 року; світлокопію розписки [PERSON] ; світлокопію будинкової книги на будинок по [ADDRESS] ; світлокопію довідки виконавчого комітету Лоцкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 23.10.2018 року № 692; світлокопію виписки з по господарських книжок від 25.10.2018 року № 693; світлокопію довідки КП «Баштанське РБТІ» від 07.02.2020 року № 38; світлокопію технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] ; копію спадкової справи № 25/2020 після смерті [PERSON] ; Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 59725215 від 06.03.2020 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та проживав зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, таким чином прийняв спадщину. Інших спадкоємців після померлої немає. Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки позивач не надав нотаріусу правовстановлюючих документів про належність будинку на праві власності спадкодавцю. При цьому спадкоємець [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку, розташованого в сільській місцевості, від 20.09.1971 року придбала у [PERSON] будинок, сплативши за нього грошові кошти в сумі 2000 крб. Також згідно з відомостями погосподарських книжок Лоцкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області за 1971-2018 роки житловий будинок по [ADDRESS] числиться за [PERSON] . Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 1268; 1269 ч.1; 1270 ч.1 ЦК України, зі змісту яких слідує, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншими особами. За такого та у зв`язку з тим, що відповідач визнає позовні вимоги та таке визнання не суперечить вимогам закону, матеріалам справи та не порушує прав інших осіб - позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, оскільки позов задоволений у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу має бути повернено з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В даному випадку позивач при зверненні до суду з позовом за квитанцією №5 від 26.02.2020 року сплатив 840,80 грн, отже 420,40 грн мають бути повернуті позивачу з державного бюджету. Таким чином, встановлені судом обставини у комплексі із визнанням позову відповідачем і з врахуванням принципу справедливості вказують на необхідність задоволення позову - визнання за позивачем, який відповідно до діючого законодавства прийняв спадщину, як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , права власності на вказаний житловий будинок. Враховуючи викладене та

Outcome: approved