Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування кв.[ADDRESS] та зняття їх з реєстраційного обліку, Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником кв.[ADDRESS]. За час життя дружини позивача, яка померла [INFO], в квартирі мешкала сім»я її доньки - [PERSON], її син - [PERSON] та чоловік - [PERSON] З січня 2015 р. відповідачі добровільно залишили квартиру, забрали свої речі та виїхали. Вони не несуть витрат на утримання майна, не сплачують комунальні послуги. Позивач посилається на те, що наявність реєстрації відповідачів в квартирі, порушує його права, оскільки йому, як людині похилого віку, важко сплачувати комунальні послуги за всіх зареєстрованих осіб. Оскільки відповідачі відсутні в квартирі понад 1 рік без поважних причин, мешкають за іншою адресою, на підставі положень ст.405 ЦК України позивач просить визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та зняти з реєстраційного обліку. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову вповному обсязі, просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що відповідачі добровільно залишили квартиру за місцем реєстрації, тривалий час не мешкають за даною адресою, не несуть витрат на утримання житла, що в свою чергу порушує права позивача, як власника квартири. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про місце і час судового розгляду повідомлялась за місцем реєстрації. На підставі положень ст..ст. 224-226 ЦПК України, суд вважає за можливе, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що кв.[ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину по заповіту, виданого 26.10.1982 р. Державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Кушніренко Л.А. На момент розгляду справи, згідно з Довідкою форми № 3, в кв.[ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Підставами звернення позивача до суду з даним позовом є порушення її права власності без позбавлення права користування і володіння майном. Відповідно до роз»яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачі у справі з січня 2015 р. не проживають в спірній квартирі, виїхали добровільно, не несуть витрат на утримання майна.. Відсутність відповідачів за місцем реєстрації підтверджується актом від 21.03.2016 р. Судом встановлено, що будь-яких перешкод позивач у користуванні кв.[ADDRESS] відповідачам не створює. Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] судові витрати у справі на користь позивача.

Outcome: approved