Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], інтереси яких в судовому засіданні представляв прокурор, про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування свого позову зазначив, що з 30 вересня 2014 року на обліку служби у справах дітей райдержадміністрації перебувають малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, де мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Мати дітей, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично проживає в [ADDRESS], ніде не працює та веде аморальний спосіб життя. До служби у справах дітей надходили скарги від голови Спасько-Михайлівської с/ради щодо неналежного її ставлення до малолітніх дітей. Вживання нею алкогольних напоїв та спілкування з людьми непристойного способу життя. Вона не забезпечувала своїх дітей повноцінним харчуванням. Не займалася їх вихованням, не здійснювала необхідний контроль за станом здоров'я своїх дітей, матеріальну допомогу на дітей використовувала не за призначенням. Працівники служби у справах дітей та сільської ради неодноразово попереджали [PERSON] про наслідки невиконання своїх батьківських обов'язків. Проте вона не реагувала на зауваження не виконувала рекомендацій та вказівок працівників служби у справах дітей, сільської ради та ЦСССДМ, вела аморальний спосіб життя. У будинку де вона проживала з дітьми була антисанітарія, умови проживання не відповідали санітарно-гігієнічним нормам, діти мали неохайний вигляд. За її заявою та клопотанням служби у справах дітей райдержадміністрації малолітні діти з 20.08.2015 року були тимчасово влаштовані до комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області». Службою у справах дітей до районного ЦСССДМ було направлено клопотання щодо взяття [PERSON] під соціальний супровід з метою збереження біологічної родини та повернення дітей у сім'ю. За час, що минув [PERSON] дітей у закладі не відвідувала, іноді спілкувалася з ними в телефонному режимі. Батьки дітей записані у свідоцтвах про народження зі слів матері згідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Питання щодо неналежного утримання дітей та відповідального батьківства неодноразово розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації, але позитивного результату робота з сім'єю не дала. Представник позивача в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, надавши суду пояснення відповідні викладеному в позовній заяві. Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, зазначивши, що позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з неї аліментів на користь дітей, буде в інтересах дітей, оскільки повернення дітей до матері неможливо оскільки вона протягом часу знаходження дітей у Центрі не виправилась та вироком Олександрівського районного суду від 29 лютого 2016 року, що не набув законної сили, засуджена до позбавлення волі. Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилась та просила відмовити в їх задоволенні. Надала суду пояснення, відповідно до яких її дітей у серпні 2015 року забрали в Центр за її заявою. Зараз у неї є житло, вона проживає в цивільному шлюбі з [PERSON]. в його будинку, де є вугілля, є дрова, в підвалі є картопля та закупорка. З дітьми вона спілкується телефоном. Коли діти були з нею, вони ними займалася. До дітей вона приїжджала в жовтні 2015 року, але її не пустили бо вона була з похмілля. Раніше вона жила з дітьми в будинку, який хазяйка вирішила продати. В неї є ще одна дитина, син [PERSON], [INFO] який проживає з бабусею. Зараз вона проживає з [PERSON], який має власний будинок, працює та буде забезпечувати її дітей. Покарання за вироком суду у виді громадських робіт вона не відробила. За вироком суду від 29.02.2016 року, як вона вважала була засуджена до покарання у виді 2 років 12 днів умовно. В судовому засіданні дізналася, що засуджена до реального позбавлення волі, вирок не оскаржувала. Суд, вислухавши представника позивача, прокурора, відповідача, свідка, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 51 Конституції України, б атьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За вимогами ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закон № 2402), кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону № 2402, передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За вимогами ст.. 12 Закону № 2402, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 14 Закону № 2402, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до вимог статті ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування та прокурор. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач має малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.9,18). Державна реєстрація дітей проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.12-14). [PERSON] по серпень 2015 року отримувала державну допомогу на 4-х дітей як одинока мати, в розмірі 1543,20 грн. (а.с.10 зворот). 11 лютого 2015 року службою у справах дітей Олександрівської райдержадміністрації [PERSON] була офіціально попереджена про необхідність виконувати свої батьківські обов'язки, кинути пити, займатися вихованням дітей, турбуватися про їх здоров'я (а.с.10). 14.09.2015 року листом за № 01-29/324 служба у справах дітей Олександрівської райдержадміністрації звернулася до Олександрівського районного ЦСССДМ про взяття під соціальний супровід [PERSON] у зв'язку з тим, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків (а.с.6). Відповідно до листа Олександрівського районного ЦСССДМ від 23.10.2015 року за № 01-94, сім'я [PERSON] неодноразово перебувала під соціальним супроводом протягом 2013-2015 р.р. Наказом директора центру сім'я [PERSON] була знята з соціального супроводу за невиконання взятих на себе зобов'язань. Здійснення соціальної роботи з [PERSON] неможливо (а.с.6 зворот). 12.02.2015 р., 23.03.2015 р. та 20.08.2015 р. постановами Олександрівського районного суду на [PERSON] були накладені адміністративні стягнення за ст.. 184 КУпАП за невиконання обов'язків щодо виховання дітей, 23.04.2014 р. за ст.. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім'ї (а.с.8). Відповідно до Акту обстеження побутових умов від 13.08.2015 року, сім'я [PERSON] проживала у трикімнатному будинку без побутових умов з пічним опаленням. Приміщення знаходиться в антисанітарному стані, відсутні елементарні побутові речі. Відносини в сім'ї неблагополучні, так як мати зовсім не приділяє уваги дітям, не займається їх вихованням та навчанням. Мати ніде не працює, веде непристойний спосіб життя, постійно вживає спиртними напоями, залишає дітей самих вдома, не готує дітям їжу, не пере речі дітей, водить до дому сторонніх чоловіків. Взаємопорозуміння між матір'ю та дітьми відсутнє, діти надані самі собі (а.с.11). Відповідно до Акту обстеження побутових умов від 20.10.2015 року, на час перевірки за заявою матері діти знаходяться в центрі соціально-психологічної реабілітації в м. Слов'янськ. Мати зловживає спиртними напоями, зовсім не вживає заходів щодо можливості повернення дітей до родини. На момент обстеження [PERSON] була в нетверезому стані, в будинку не топлено, в кімнатах брудно, світло в будинку відсутнє. Зі слів сусідів [PERSON] веде бродяжницький спосіб життя, постійно знаходиться в нетверезому стані та веде себе непристойно в побуті (а.с. 11 зворот). За довідкою КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області» від 23.02.2016 р. за № 124, малолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 20.08.2016 року перебувають в центрі. За період з серпня 2015 року по теперішній час мати [PERSON] дітей в закладі не відвідувала, в телефонному режимі іноді спілкується з дітьми (а.с.15). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації від 01.03.2016 року за № 01/15-94, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] яка не усвідомлює персональної відповідальності за життя, здоров'я, утримання та виховання своїх малолітніх дітей (а.с.4-5). Вироком Олександрівського районного суду від 29 лютого 2016 року [PERSON] засуджена за ст.. 185 ч. 2, 71 КК України до позбавлення волі на строк 2 (два) роки 12 днів (а.с.52-53). На момент прийняття рішення вирок не набув законної сили. В судовому засіданні, за клопотанням відповідача був допитаний свідок [PERSON], який підтвердив, що він дійсно знає відповідачку з якою він перебуває в дружніх відносинах. Йому на праві власності належить будинок в якому вони зараз проживають з відповідачем. Він працює в ТОВ «Маяк» трактористом і має дохід. Його власні діти заперечують, щоб в їх будинку мешкали діти [PERSON], і їх проживання в його будинку нереальне. У [PERSON] є своя родина, сестра та мати. Вважає, що якщо у відповідача буде своє житло та вона перестане пити вона зможе виховувати дітей. В запої вона перебуває тижня по три, та в запої не зможе виховувати дітей. За довідкою ТОВ «Маяк» від 15.03.2016 року за № 44, [PERSON] працює в ТОВ «Маяк» з 12.04.2007 року по теперішній час трактористом машиністом сільськогосподарського виробництва (а.с.45). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] умисно, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов'язками тривалий час ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дітей, зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, не проявляла щодо дітей батьківської турботи, не піклувалася про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не надавала дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяла засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє ніякого інтересу до дітей, з серпня не зустрічається та не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти, неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків та насильство в сім'ї. Соціальний супровід сім'ї не надав бажаних результатів та був знятий у зв'язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань. За час перебування дітей в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області» відповідач не здійснила заходів необхідних для повернення дітей в сім'ю. Суд узгоджує свої висновки з вимогами ст.. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав є втручанням в її сімейне життя, проте таке втручання є виправданим інтересами дітей які мають переважний характер над інтересами батьків і спрямоване на захист прав і свобод дітей. Вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню, оскільки відповідач працездатна і зобов'язанна утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а позбавлення батьківських прав не звільняє її від обов'язку щодо утримання дітей. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved