Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом за адресою [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є власником квартири за адресою: [ADDRESS], в якій і по сьогоднішній день проживає та продовжує бути зареєстрованим. Вказав, що в даній квартирі постійно проживає він та його мати [PERSON], а також в даній квартирі зареєстрований його батько [PERSON] Шлюб між його батьками розірваний 05.01.2016 року. Зазначив, що [PERSON] в березні 2015 року звільнився з посади директора інституту підвищення кваліфікації Академії прокуратури України на пенсію і з того часу проживає за адресою [ADDRESS], у квартирі, яка належить йому на праві власності. Позивач зазначив, що відповідач без поважних причин не користується житлом за адресою: [ADDRESS] з квітня 2015 року, понад один рік. Квартплату та інші комунальні платежі за користування житлом не сплачує і не сплачував, що підтверджується відповідними квитанціями. За даною адресою медичну допомогу та поштову кореспонденцію не отримує. Вказав, що факт не користування відповідачем [PERSON] вказаним житлом, підтверджується також актами житлово-експлуатаційної організації. У зв'язку з наведеним вище позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив його задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла до суду заява, в якій він просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, ним було подано до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла до суду заява, в якій вона просила розглядати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник, згідно зі статтею 391 ЦК України, має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом із ним, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування приміщенням. Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України. Судом встановлено, що на підставі Договору дарування часток квартири від 19.04.2014, укладеного між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Романовським Б.П., [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, вказуючи, що [PERSON], не у спірній квартирі з 2015 року та фактично проживає в [ADDRESS] у квартирі, яка належить йому на праві власності. Згідно актів про не проживання особи, складених комісією в складі майстра дільниці, сусідами та консьєржами, від 30.06.2016 та 04.10.2016, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS], більше року. За правилами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч. ч.1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного, суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки, інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача, таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача сплачену ним суму судового збору при зверненні до суду в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved