Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, де просить розірвати шлюб з відповідачкою. Позов мотивує тим, що 07.06.2014 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою.\~ Зазначає, що їх спільне життя не склалося, так як між ними виникали постійні конфлікти та суперечки в звязку з наріканнями відповідачки на недостатність зароблених ним коштів, а тому шлюбні відносини між ними припинені. Спільного господарства не ведуть. Спору щодо місця проживання дитини немає.\~Спір про поділ майна буде вирішено добровільно. Позивач та відповідачка про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, примирення вважає неможливим, спору про поділ майна та місця проживання дитини немає; відповідачка також подала заяву, де вказала, що позов визнає, просить розірвати шлюб, строку на примирення не потребує, спір про поділ майна буде вирішувати в іншому провадженні. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Судом з позовної заяви та матеріалів справи встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від\~ спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5), який після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою. Згідно позовної заяви, підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало те, що між ними виникали постійні конфлікти та суперечки в звязку з наріканнями відповідачки на недостатність зароблених позивачем коштів. Шлюбні відносини між ними припинені. Спільного господарства не ведуть. Спору щодо місця проживання дитини немає.\~Спір про поділ майна буде вирішено добровільно. Відповідачка подала заяву, де вказала, що позов визнає, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач просить заходів щодо збереження шлюбу не вживати, зазначаючи, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні відносини з вересня 2015 року, тривалий час проживають окремо. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved