Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернувся\~ до\~ суду\~ з\~ позовом\~ в якому\~ просив стягнути з ДП «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» на його користь 57 547,57 гривень нарахованої але не виплаченої заробітної плати та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 07 лютого 2018 року по 01 липня 2018 року у сумі 38\~615,16 гривень. В позові [PERSON] вказав, що з 19 липня 2012 року по 06 лютого 2018 року він перебував в трудових відносинах з ДП «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння». На день звільнення заборгованість підприємства по нарахованій але не виплаченій йому заробітній платі становила 57 547,57 гривень. Дана сума не була виплачена при звільненні по причині відсутності коштів у підприємства. В травні 2018 року позивач звертався до Ніжинського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, який було видано 04 травня 2018 року, але за заявою боржника наказ було скасовано. Просить стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 57 547,57 гривень та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 07 лютого 2018 року по 01 липня 2018 року у сумі 38\~615,16 гривень. Ухвалою суду від 27 червня 2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, у зв'язку з чим згідно ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Враховуючи, що відповідачем відзив не подано справа розглянута відповідно до ст.\~ст. 280-281 ЦПК України, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до наступних висновків. Відповідно до копії трудової книжки та наказу № 13-К від 06 лютого 2018 року, [PERSON] був прийнятий на роботу до ДП «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» на посаду директора заводу з комерційних питань та звільнений 06 лютого 2018 року за власним бажанням(а.с.10, 13-15). Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідач вимоги Закону не виконав і в день звільнення не провів повного розрахунку. Як вбачається з довідки ДП «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» від 05 жовтня 2018 року, підприємство має заборгованість перед [PERSON] на день його звільнення в розмірі 57\~547,57 гривень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На день розгляду справи відповідачем не подано підтверджень того, що заборгованість перед [PERSON] відсутня. Оскільки виплата позивачеві заборгованості по заробітній платі не була проведена в день звільнення, тому підлягає стягненню в судовому порядку. Статтею 117 цього Кодексу встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Як вбачається з матеріалів справи, заробіток позивача за останні два календарні місяці роботи становить 8837,71 гривень, при цьому ним було відпрацьовано 41 день, отже середньоденний заробіток становить - 401,71 гривень. [PERSON] просить стягнути середньоденний заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 07 лютого 2018 року по 01 липня 2018 року, що становить 96 робочих днів, таким чином, виходячи з розрахунку 96(робочих дні) ? 401,71\~(сума\~середньоденного заробітку),\~до стягнення\~підлягає 38\~564,16 гривень. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню. Відповідно до 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах про стягнення заробітної плати (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). Виходячи з наведеного, оскільки на момент звернення до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок у дохід держави.

Outcome: approved