Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь 250000 гривень, та 3% річних від суми боргу за кожен прострочений день непогашення заборгованості в сумі 883 гривні, а всього просить стягнути 250883 гривні. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21.11.2013 року в присутності свідків [PERSON] під розписку він передав грошові кошти в сумі 250000 гривень. Згідно розписки відповідач зобов'язувався повернути кошти до 04.03.2014 року. Однак, в зазначений термін і до теперішнього часу відповідач свого зобов'язання не виконав, в зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просе суд задовольнити їх. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, повністю визнає заявлені позивачем вимоги та не заперечує проти задоволення його позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно розписки від 21.11.2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] на умовах позики грошові кошти в сумі 250000 грн., які зобов'язався повернути 04.03.2014 року. Отже фактично між сторонами укладено договір позики. Однак [PERSON] станом на сьогоднішній день борг не повернув. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання взяті сторонами за договором повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В порушення умов договору відповідачем [PERSON] зобов'язання не виконується. На неодноразові нагадування про борг, відповідач не реагував. Надана сума, відповідно до умов договору, не повернена. Таким чином, згідно наданих розрахунків, станом на 16.04.2014 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 250883 грн., яка складається з: суми основного боргу - 250000 грн.; 3 % річних - 883 грн. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості здійсненого позивачем розрахунку трьох процентів, згідно якого їх розмір дорівнює 883 грн., суд виходить з наступного. Оскільки останнім днем виконання зобов'язання щодо повернення позики сторонами було визначено 04.03.2014 року, першим днем прострочення виконання вказаного зобов'язання є 05.04.2014 року. Таким чином, три проценти річних від суми 250000,00 грн. дійсно складають 883,00 грн. В зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що неповернення відповідачем коштів, незалежно від причини, з якої це сталося, порушує права позивача, які мають бути поновлені, а тому, суд задовольняє вказані вимоги в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується. Згідно з розрахунку сума позовних вимог складає 250883 грн. При цьому, судом було встановлено, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір». Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи наведене, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 2508.83 грн.

Outcome: approved