Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд поновити порушений порядок володіння та користування місцями загального користування в квартирі [ADDRESS] (далі - Квартира), та зобов'язати відповідача: відновити вбудовану шафу літ. « 8», площею 0,7 кв.м., що розташована в коридорі літ. « 1» вказаної Квартири; відновити умивальник, що розташований в ванній кімнаті літ. « 3» вказаної Квартири; протягом місяця після ухвалення рішення суду укласти договір із АК «Харківобленерго» та відкрити свій окремий особовий рахунок для сплати за спожиту електричну енергію. В обгрунтування позову зазначив, що Квартира належить йому та відповідачу на праві власності, по 1/2 частині кожному. Відповідач самовільно демонтував вбудовану шафу та умивальник у вказаній Квартирі, чим перешкоджає йому у користуванні належним йому майном та проживанні в Квартирі. Крім того, відповідач не укладає окремий договір на користування електричною енергією, у зв'язку з чим між ними виникають суперечки з приводу сплати за спожиту електроенергію. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву і доводи, викладені в ній, в повному обсязі. Пояснив, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21.12.2012 року відповідача вже було зобов'язано поновити шафу в коридорі. Вказане рішення було відповідачем виконано, проте в подальшому шафу було знов частково демонтовано. Крім того, відповідачем під час проведення ремонтних робіт у ванній було демонтовано та до цього часу не відновлено умивальник. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що позивач має у користуванні належну йому половину шафи, іншу половину він частково демонтував з метою розміщення там власного холодильнику. Не заперечував, що проводив ремонт у ванній кімнаті. Зазначив при цьому, що умивальник не демонтував та останній фактично сам розсипався під час проведення ремонтних робіт у зв'язку з перевищенням строків його експлуатації. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. . Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно довідки № 1561 від 18.09.2013 року, виданої дільницею № 32 КП «Жилкомсервіс», в Квартирі проживають позивач та відповідач. Як вбачається з довідки № 7 від 23.07.2013 року, виданої цією ж дільницею КП «Жилкомсервіс», у вказаній Квартирі поділені особові рахунки та відкрито окремі особові рахунки на позивача та відповідача. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21.12.2012 року, яке набрало законної сили, позов [PERSON] задоволено; припинено право спільної сумісної власності на Квартиру; визначено частки співвласників у праві спільної часткової власності на Квартиру, визначивши, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності по 1/2 частині Квартири; зобов'язано [PERSON] поновити в коридорі загального користування вбудовану шафу (комору) літ. 8 площею 0,7 кв.м. Як вбачається з листа Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області № П-211-08/01-41/08 від 25.07.2013 року, вказане вище рішення про зобов'язання [PERSON] поновити в коридорі загального користування вбудовану шафу (комору) літ. 8 площею 0,7 кв.м. було виконано в повному обсязі, в зв'язку з чим державним виконавцем винесено постанову від 13.06.2013 року про закінчення виконавчого провадження. Згідно акту № 271 від 30.09.2013 року, складеного комісією дільниці № 32 КП «Жилкомсервіс», вбудована шафа в коридорі Квартири відновлена частково, наявна частина відновленої шафи належить [PERSON], на місці відсутньої частини шафи [PERSON] розмістив свій холодильник. Відповідно до акту від 22.07.2013 року, складеного комісією дільниці № 32 КП «Жилкомсервіс», у ванній кімнаті умивальник відсутній. Як вбачається з технічного паспорту на Квартиру, в ньому зазначено на наявність в Квартирі вбудованої шафи літ. 8 площею 0,7 кв.м., а також умивальнику у ванній кімнаті. За таких обставин, оцінюючи наведені вище докази у сукупності з поясненнями сторін, наданими в судовому засіданні, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості доводів позивача відносно того, що відповідач демонтував частину вбудованої шафи, що раніше була ним поновлена згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 21.12.2012 року, а також демонтував під час проведення ремонтних робіт у ванній кімнаті умивальник. Як встановлено судом, Квартира належала сторонам на праві спільної сумісної власності. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21.12.2012 року припинено право спільної сумісної власності сторін на Квартиру та визначено, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності по 1/2 частині Квартири. Право власності позивача на 1/2 частину Квартиру не зареєстровано у встановленому законом порядку. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 152 ЖК УРСР переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Як встановлено судом з пояснень сторін, ними не було досягнуто домовленості щодо демонтажу вбудованої шафи та умивальнику в Квартирі. Позивач, який є співвласником Квартири, згоди на наведене не надавав. Відповідач відповідних дозволів на перепланування Квартири не отримував. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем під час самовільного демонтажу вбудованої шафи та умивальнику було порушено права позивача, який є співвласником Квартири, на володіння та користування належним йому майном, в зв'язку з чим вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в цій частині. Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача протягом місяця після ухвалення рішення суду укласти договір із АК «Харківобленерго» та відкрити свій окремий особовий рахунок для сплати за спожиту електричну енергію, то суд відмовляє в задоволенні вказаних вимог з огляду на наступне. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Всупереч зазначених вимог закону позивачем не надано суду доказів на підтвердження його права звертатись до суду з вимогами в інтересах АХ «Харківобленерго» та відповідача, які мають бути сторонами відповідного договору. Крім того, законом не передбачено такий спосіб захисту порушених прав та інтересів особи, як покладення обов'язків укласти договір між сторонньої особою, яка не брала участь у справі, та відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 114,70 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial