Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача в його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 жовтня 2015 року по 11 липня 2016 року в сумі 47\~278 грн. 08 коп. В обгрунтування позову покликається на те, що працював у відповідача на посаді начальника управління з питань організації праці, заробітної плати та роботи з персоналом, 18 вересня 2009 року звільнений з роботи. Однак, при звільненні відповідач не провів з ним повного розрахунку. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 20.01.2014 року з ТзОВ «Львівські автобусні заводи» на його користь стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 16923,60 грн. Вказане рішення набрало законної сили та було звернуто до виконання. Постановою державного виконавця від 18.07.2016 року виконавче провадження закінчено, оскільки 11.07.2016 року заборгованість по заробітній платі згідно виконавчого документу перераховано стягувачу. Оскільки відповідач порушив термін проведення розрахунку просить стягнути з нього середній заробіток за час затримки розрахунку з 06 жовтня 2015 року по 11 липня 2016 року в сумі 47\~278 грн. 08 коп. Просить позов задоволити. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні змісту позову, просить позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає позов безпідставним, оскільки вина підприємства у несвоєчасному розрахунку відсутня, крім того, позивачем пропущено строк звернення до суду. Просить відмовити в задоволенні такого. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував з відповідачем у трудових відносинах з 02.07.2007 року по 18.09.2009 року, працював на посаді начальника управління з питань організації праці, заробітної плати та роботи з персоналом. Звільнений з підприємства 19.10.2009 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Однак, всупереч зазначеним вимогам, розрахунок з позивачем проведений в день звільнення не був. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 20.01.2014 року стягнуто в користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 16923,60 грн. Рішеннями Сихівського районного суду м.Львова від 05.05.2014 року та від 28.12.2015 року стягнуто з відповідача середній заробіток на користь позивача за період з 19.09.2009 року по 05.10.2015 року, однак, після вказаних рішень суду розрахунок із позивачем не було проведено. За виконавчим листом з виконання рішення Сихівського районного суду м.Львова від 20.01.2014 року було відкрито виконавче провадження. Постановою від 18.07.2016 року вказане виконавче провадження закінчене у звязку із перерахуванням 11.07.2016 року заборгованості по заробітній платі стягувачу. Відтак, повний розрахунок з позивачем проведено лише 11.07.2016 року. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З огляду на те, що відповідач не провів із позивачем розрахунок в строк визначений ст.116 КЗпП, суд приходить до висновку, що з нього слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку з 06 жовтня 2015 року по 11 липня 2016 року (день перерахунку коштів) в сумі 47\~278 грн. 08 коп., з розрахунку 246 грн. 24 коп. (середньоденний заробіток позивача) х 192 (кількість днів затримки розрахунку). Зазначений розмір середньоденного заробітку встановлений рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 28.12.2015 року, яке набрало законної сили, а відтак, не підлягає доказуванню силу ст. 61 ЦПК України. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Рішенням Конституційного Суду України №4-рп/2012 від 22.02.2012р. роз»яснено, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався Як встановлено судом фактичний розрахунок із позивачем відбувся 11.07.2016р., а з даний позов пред»явлений до суду 21.07.2016р., відтак, позивачем не пропущено тримісячного строку звернення до суду. На підставі ст.ст. 97, 116, 117 КЗпП України та

Outcome: approved