Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про визначення йому додаткового строку для написання заяви нотаріусу про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. Ухвалою суду від 21.02.2017 року, за клопотанням позивача, було замінено відповідача на [PERSON] та [PERSON]. Підставність позову позивач обґрунтовує тим, що після смерті батька відкрилась спадщина за заповітом вчиненим останнім 03.07.2012 року. Позивач увійшов до числа спадкоємців за заповітом, однак шестимісячний строк для прийняття спадщини пропустив зважаючи на віддаленість його місця проживання від місця відкриття спадщини. При цьому, отримав важкий психологічний стрес після смерті близької людини. Крім цього, вказує на недостовірну інформацію, що була йому надана працівниками сільської ради щодо відсутності обмеження у строках спадкоємця за наявності заповіту. Позивач вважає наведені причини об'єктивними та такими, що пов'язані з поважними причинами на вчинення дій щодо подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини. В судове засідання позивач та його представник не з'явились, однак представник надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідачі, будучи належним чином оповіщеними про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явились, клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин, чи розгляду справи у їх відсутності до суду не направили. Зважаючи на те, що позивач та його представник скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а неявку відповідачів суд визнає неповажною, отож не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, дійшов висновку про таке. [INFO] року помер [PERSON], в підтвердження чому є свідоцтво про смерть (а.с.4). Після його смерті відкрилась спадщина. Судом встановлено, що за життя, 03.07.2012 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив особисте розпорядження, відповідно до якого він заповів все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось в рівних долях кожному: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] (а.с. 5). Вказаний заповіт був посвідчений 03.07.2012 року секретарем Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за №20. З матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON], яка була витребувана судом встановлено, що в межах шестимісячного строку - 30.04.2013 року своїм правом на спадкування скористалась [PERSON], отож, в силу ст.1269, 1270 ЦК України, вважається такою, що спадщину прийняла. Зібрані у справі докази вказують на те, що [INFO] року [PERSON] померла. За відомостями державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори від 20.12.2016 року за №3481/01-16 за місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Згідно інформації Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради (а.с.51), судом встановлено, що на день смерті [PERSON] з нею в [ADDRESS], були зареєстровані та проживали: [PERSON] та [PERSON] За приписами ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлені судом обставини вказують на те, що відповідачі є належними суб'єктами порушеного правовідношення. У відповідності до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, позивач заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, як того вимагають ст.ст.1269,1270 ЦК України, з перехідними положеннями, (2004 року) - не подав. Як слідує із позовної заяви, пропущено цей строк, у зв'язку із віддаленістю його місця проживання, яке зазначено згідно паспортних документів м. Біла Церква, Київської області, від місця відкриття спадщини, яким є с. Нападівка, Липовецького району, Вінницької області. Крім цього, позивач отримав невірну інформацію працівників сільської ради про те, що при наявності заповіту спадщину можна прийняти в будь-який час. Згідно ч.1 та ч.3 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України (протягом шести місяців з часу відкриття спадщини) не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому потрібно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналізуючи зібрані у справі докази та встановлені обставини, суд дійшов до переконання, що шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця пропущений позивачем з поважних причин, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved