Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 08.05.2012 року у розмірі 18056,10 грн., судові витрати у розмірі 1378 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.05.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1600 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту, Памятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів, що складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідач не виконав умови кредитного договору, заборгованість не погасив, станом на 31.05.2016 року виникла заборгованість у розмірі 18056,10 грн., яка складається з наступного: 1597,45 грн. заборгованість за кредитом; 12222,65 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900 грн. заборгованість по пені та комісії за користування кредитом; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 836 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність представника ПАТ КБ «Приватбанк», позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Незважаючи на належне повідомлення про час та місце проведення судового засідання, відповідач до суду не зявився, причину неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, в тому числі і визнання таким порядку ч.5 ст.74 ЦПК України, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 08.05.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1600 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. З Умов та правил надання банківських послуг, наданих ПАТ «КБ «ПриватБанк», вбачається, що договір про надання банківських послуг складається з заяви, памятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів. . Суд враховує те, що відповідно до заяви [PERSON], яка є фактично єдиним документом, за яким суд намагався встановити дійсні умови укладеного між сторонами договору, встановити кредитний ліміт встановлений по картці та базову відсоткову ставку по кредитному ліміту на момент підписання договору разом з строком дії картки не можливо. (а.с.5). При цьому відповідно до розрахунку заборгованості за договором (а.с. 3-4) вбачається, що процентна ставка в період з травня 2012 року по серпень 2014 року включно становила 30%, в період з вересня 2014 року по березень 2015 року включно 34,8%, а з березня 2015 року 43,2%. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Стаття 60 ч. 1 ЦПК України\~зобовязує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 626 ч. 1 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ч. 1 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ч. 1 ЦК України). Як вказує\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як вказує\~ст. 207 ЦПК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Оскільки кредитний договір повинен укладатися між сторонами у письмовій формі, то договір між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] також повинен був бути укладений в письмовій формі. При цьому строк договору та ціна договору є істотними умовами такого договору. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг договір про надання банківських послуг складається з заяви, памятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів. Натомість суду позивачем не надано памятку клієнта та тарифи, які є складовими частинами укладеного між сторонами договору, що позбавило суд можливості з'ясувати розмір відсотків, комісії, неустойки, тощо, які не визначені іншими документами, що складають у своїй сукупності укладений договір та були надані суду. Відповідно до правової позиції Верхового Суду України, сформульованої у постанові від 11.03.2015 року по справі № 6-16цс15, яка у відповідно до вимог\~ст. 360-7 ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, не можна вважати документ, який має бути складовою частиною укладеного між сторонами договору відповідно до\~ст. 207 ЦК України, складовою частиною фактично укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такий документ не містить підпису позичальника, а також якщо не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме цей документ розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника. При цьому відповідач не підтвердив, що договір між ним та банком укладався саме на умовах, визначених у доданих до позовної заяви Умовах та правилах надання банківських послуг, а позивачем у свою чергу підтвердження того, що на час укладення договору між сторонами Умови та правила діяли саме у такій редакції, не надано, як не надано і доказів на підтвердження того, що відповідач при укладенні договору ознайомився саме з цими Умовами та Правилами. За таких обставин, виходячи з презумпції обовязковості доведення обставин, на які посилається, саме стороною, яка стверджує про такі обставини, суд вважає, що за умови ненадання позивачем усіх документів, які виключно у своїй сукупності складають договір про надання банківських послуг, укладений з [PERSON] а також сумнівності розрахунку заборгованості законних підстав для задоволення заявлених вимог немає, тож позов слід задовольнити в той частині в якій його визнав відповідач. Згідно платіжного доручення від 08.07.2016 року, позивачем при зверненні до суду були понесені судові витрати, а саме сплачений до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1378,00 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві\~ пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial