Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача права користування кімнатою №401 в будинку №11 по вул.Героїв Сталінграду в м. Мелітополі та виселити відповідача з кімнати без надання іншого житла, стягнути з нього судові витрати. При цьому, позивач зазначає, що ПАТ «Мелітопольський компресор» є власником гуртожитку по вул.Героїв Сталінграду, 11 в м. Мелітополі. Кімната №401 даного гуртожитку була надана в тимчасове користування колишньому їхньому працівнику, який у 2008 році був звільнений з даного підприємства. При цьому кімнату відповідач не звільнив, своїми діями завдає суттєву шкоду майну власника. З його вини відбувалися пожежі у кімнаті через паління у нетверезому стані, своєю поведінкою відповідач завдає незручності іншим мешканцям гуртожитку, оскільки зловживає спиртними напоями, постійно вчиняє сварки з сусідами. Заходи громадського впливу на відповідача не діють. Представник позивача в судове засідання не зявився, справу просить розглядати у його відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, судова повістка повернулась з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання та відсутністю адресата вдома». Але, адміністрацією гуртожитку [PERSON] судова повістка вручена безпосередньо під особистий підпис, про що в матеріалах справи є розписка. Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] за місцем його реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідача немає. Відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки від нього не надходило. За таких обставин суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи на підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради за №165/2 від 12.12.2002 право власності на будівлю гуртожитку по вул.Героїв Сталінграду, 11 в м.Мелітополі було зареєстровано за ВАТ «Мелітопольський компресор» у звязку з чим видано свідоцтво про право власності від 17.12.2002 /а.с.3,4/. У даному гуртожитку в кімнаті №401 проживає відповідач. Дана кімната була надана відповідачу у звязку з перебуванням його у трудових відносинах з ВАТ «Мелітопольський компресор» з 18.10.2004 по 02.12.2008. Однак, на підставі наказу №180 від 02.12.2008 його було звільнено з підприємства на підставі ст.36 п.1 КЗпП /а.с.8/. Житлове приміщення після звільнення з підприємства відповідач не звільнив. З цього часу правовідносини між сторонами набули іншої природи, це стали правовідносини щодо найму житлового приміщення. Відповідно до ч. 1\~ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих\~\~осіб провадиться без надання іншого\~\~жилого приміщення. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] тривалий час проживаючи в кімнаті гуртожитку, систематично зловживає спиртними напоями, веде антигромадський спосіб життя, вчиняє пожежі через паління у нетверезому стані, кімната знаходиться в антисанітарному стані, порушує спокій мешканців гуртожитку, на зауваження не реагує, висловлюється виключно нецензурними словами, ображає сусідів. З приводу поведінки та способу проживання у гуртожитку відповідача мешканці гуртожитку неодноразово звертались до керівництва підприємства. Це питання неодноразово було предметом розгляду на зборах мешканців гуртожитку. Вказані обставини містяться у актах та протоколах мешканців гуртожитку № 11 від 27.05.2015, 30.06.2015, 05.09.2015, 15.05.2015, 19.03.2016, 20.08.2016 (а.с.5, 6, 36, 37, 38, 53, 54). Але, заходи запобігання та громадського впливу виявились безрезультатними. Крім того, згідно довідки головного бухгалтера підприємства за [PERSON] станом на 24.10.2017 мається заборгованість за проживання в гуртожитку в розмірі 2935 грн. 09 коп., при тому, що місячна плата складає приблизно 159 грн. 26 коп. /а.с.51,52/. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що оскільки відповідач, проживаючи в кімнаті №401,\~\~систематично порушує правила співжиття та робить неможливим для інших проживання з ним в одному гуртожитку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, в межах заявлених позовних вимог суд вважає, що відповідач підлягає виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення.\~\~ В іншій частині позову слід відмовити, оскільки позивач не послався на законні підстави для позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням в гуртожитку. З позовної заяви вбачається, що відповідач проживає в гуртожитку. Згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial