Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 800 000 гривень 00 копійок, а також понесені по справі судові витрати, зазначивши, що 10 липня 2011 року між ним та відповідачем був укладений договір позики грошей, згідно якого він передав відповідачу грошову суму в розмірі 100 000 доларів США, що еквівалентно 800 000 грн., а відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути вказану суму в строк до 10 грудня 2011 року, однак в подальшому відповідач ухиляється від погашення суми позики. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлений позов, просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити в його задоволенні. Свої заперечення обґрунтовував тим, що в матеріалах справи є два рівнозначних за процесуальним статусом, але протилежних за сенсом висновків почеркознавчої експертизи. Крім того, судом не досліджено той факт, що в момент підписання договору позики грошей від 10 липня 2011 року, позивач [PERSON] фактично та фізично не міг бути присутнім, оскільки перебував за межами країни. Щодо неможливості проведення призначеної за його клопотанням судової комісійної технічної експертизи документів від 29 липня 2014 року пояснив, що на теперішній час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12013080140002565 за ч. 4 ст. 190 КК України - шахрайство відносно [PERSON] на підставі підробленого договору позики грошей від 10 липня 2011 року та даний договір є основним доказом у кримінальному провадженні, отже його знищення, як наполягає на виконання експертизи експертна установа, приведе до неможливості проведення досудового розслідування за даним злочином та встановлення винних осіб. Вислухавши доводи представника позивача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно договору позики грошей від 10 липня 2011 року, відповідач [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 100 000 доларів США, що з урахуванням курсу долара США по відношенню до гривні складає 800 000 грн. та зобов'язалась повернути вказану суму в строк до 10 грудня 2011 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, не його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як встановлено під час розгляду справи до теперішнього часу відповідач суму боргу не повернула. Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (порушення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. В обґрунтування позову позивачем надано договір позики грошей від 10 липня 2011 року. Однак, відповідач заперечує факт підписання даного документу та написання рукописного тексту нею, а також отримання грошей взагалі. Відповідно статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частина 1 статті 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільну справу на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно статей 57, 59 ЦПК України, доказами у справі є які-небудь фактичні данні, на підставі яких базуються вимоги, заперечення сторін, і інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновками судових експертів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими доказами. Для вирішення питання про те, чи зроблений (виконаний) підпис та рукописний текст на договорі позики грошей від 10 липня 2011 року були призначені судові почеркознавчі експертизи. Згідно експерта від 06 листопада 2012 року встановлено, що підпис та рукописний текст в графі «ЗАЕМЩИК…» наданого договору позики грошей від 10.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] ймовірно виконаний не [PERSON] Однак, згідно висновку повторної судово-почеркознавчої експертизи № 12640 від 05 березня 2014 року підпис від імені [PERSON] в «Договоре займа денег» від 10.07.2011 року, в графі «ЗАЕМЩИК:» - виконано [PERSON] під впливом природних збиваючих факторів (серед яких могли бути як зовнішні, так і внутрішні). Рукописний запис «[PERSON]» в «Договоре займа денег» від 10.07.2011 року, в графі «ЗАЕМЩИК:» - виконано [PERSON] під впливом природних збиваючих факторів (серед яких могли бути як зовнішні, так і внутрішні). Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати:- чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; - чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; - компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; - достатність поданих експертові об'єктів дослідження;- повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; - узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; - обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Аналізуючи отримані під час судового розгляду експертизи суд виховдив з наступного. Висновком експерта № 628 від 06 листопада 2012 року встановлено, що відповісти на питання в категоричній формі не є можливим в зв'язку з малим об'ємом досліджуваного рукописного тексту та простоти досліджуваного підпису, що обмежило обєм графічного матеріалу необхідного для встановлення виконавця та не дозволило встановити сукупність ознак необхідну для категоричного висновку про відсутність тотожності. Проте, висновком повторної судово-почеркознавчої експертизи № 12640 від 05 березня 2014 року, встановлено та надано оцінку того, що розбіжності висновків даної експертизи та первинної експертизии (висновок експерта № 628 від 06 листопада 2012 року) пояснюються різною оцінкою виявлених ознак. Отже, при проведенні повторної судово-почеркознавчої експертизи № 12640 від 05 березня 2014 року судовим експертом були додержані всі вимоги чинного законодавства, в межах його компетенції та повноважень, на підставі інформації та документів, наявних на час проведення експертизи, відповіді на поставлені питання викладені повно та відповідають іншим фактичним даним, дослідницька частина узгоджена з підсумковою частиною висновку, висновок експертизи обґрунтований та узгоджений з іншими матеріалами справи, тому зазначений висновок судової почеркознавчої експертизи є об'єктивним, достовірним та правдивим, і повинен бути покладений в основу рішення стосовно підтвердження факту того, що підпис та рукописний запис на договорі позики грошей від 10 липня 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] виконано [PERSON] Необгрунтованими є посилання відповідача, про нібито неотримання грошових коштів за спірним договром, оскільки відповідно до Постанови Верховного Суду України № 6-63 цс 13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Крім того, станом на 28 листопада 2014 року, тобто на день ухвалення рішення, курс долара США складає за 100 доларів США - 1496 грн. 9269 коп., а отже 100 000 доларів США еквівалентно 1 496 926 грн. 90 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позивач не заявляв вимогу про стягнення суми боргу еквіваленту 100 000 доларам США станом саме на момент ухвалення рішення суду, тобто на 28 листопада 2014 року, суд приходить до висновку про стягнення суми боргу в межах, заявлених [PERSON] позовних вимог в сумі 800 000 грн. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно Рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 у справі № 1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», необхідно розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, - суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Таким чином,

Outcome: approved