Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів: [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS] . В літку 2018 року він надав згоду на реєстрацію в належному йому будинку відповідачів через те, що на той час [PERSON] оформлювала допомогу по пологам, але зареєстрована ніде не була, тому він погодився на реєстрацію [PERSON] та її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за вказаною адресою. Відповідачі ніколи не мешкали і не мешкають у вказаному будинку, будь-яких речей, які б належали відповідачам, в будинку немає. У зв`язку з реєстрацією відповідачів у вказаному будинку, порушуються права позивача, він не може оформити субсидію. Тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог, в разі неявки відповідачів не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, судова повістка повернулась з відміткою пошти: «за закінченням встановленого строку зберігання». Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу за зареєстрованим місцем проживання відповідачів. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідачів немає. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Представник третьої особи Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області Панасенко Н. в судове засідання не з`явилась надавши суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, просить врахувати висновок органу опіки та піклування, частково визнають позовні вимоги, а саме проти позовних вимог щодо [PERSON] не заперечують, але не мають достатніх підстав підтримувати позовні вимоги щодо [PERSON] , [INFO] , оскільки вона є малолітньою особою та не має іншого офіційного місця реєстрації. Просила прийняти рішення на підставі наявних у справі документів. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Відповідно до вимог ч. 1 ст.16 ЦК України «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд». При цьому згідно до ст. 391 ЦК України «Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном». Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 02.04.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-700, посвідченого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Лайзорик О.Ф., власником будинку за адресою: [ADDRESS] , є позивач [PERSON] , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.04.2003 /а.с.8-9/. Відповідно до довідки голови квартального комітету № 12 Мелітопольської міськради народних депутатів від 28.01.2019 року, відповідачі: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , з 01.06.2018, але жодного дня не проживали. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач [PERSON] , зареєстрована, однак не проживає за вказаною адресою, позивач не може оформити субсидію. Отже, дії відповідача порушують права позивача як власника вказаного житлового приміщення. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідача [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] . Згідно висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 28.11.2019 року № 240/7, орган опіки та піклування немає достатніх підстав підтримувати позовні вимоги у частині визнання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 29 ЦК України, яка дає визначення поняттю «місце проживання» та встановлює особливості визначення місця проживання дітей залежно від їх віку, градуюючи осіб до 10 років, від 10 до 14 років та від 14 років (неповнолітніх), а також положення сімейного законодавства й законодавства, яке регламентує охорону дитинства. Так згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (ч. 2 ст. 3 СК України). Крім того, статті 14, 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що держава забезпечує дітей правом на проживання, діти членів сім`ї наймача або членів його сім`ї мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Права неповнолітніх підлягають захисту на підставі п. 3 ст. 1 Конвенції про права дитини, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей». Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. У відповідності до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи наведені норми права, а також те, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , не проживає за місцем реєстрації не з власної ініціативи (тобто причину не проживання не можна визнати неповажною), вона не може бути визнана такою, що втратила право користування цим житлом. Суд також вважає за необхідне прийняти до уваги висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області щодо недоцільності визнання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи вищевикладене та той факт, що Орган опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області заперечує у задоволенні позовних вимог в частині, що стосується малолітньої дитини, тобто визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, то суд вважає необхідним залишити за малолітньою [PERSON] , [INFO] , право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , та відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial