Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 13.11.2017 року № 2682, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за яким звернуто стягнення на його заробітну плату з урахуванням постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області [PERSON] від 07.02.2018 року; скасувати виконавчий напис від 13.11.2017 року № 2682, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Посилається на те, що між відповідачем, як правонаступником Акціонерного товариства «[PERSON] Капітал» 13.03.2013 року був укладений кредитний договір на загальні цілі № GР-4298078, на суму 20106,11 грн., строк на 48 місяців. Станом на 28.11.2014 року зясувалося, що ним була сплачена сума по кредиту більша ніж за графіком погашення кредиту. Оскільки, правовідносини з відповідачем продовжували існувати, то 10.12.2014 року між ним та ПАТ «ПУМБ» був укладений новий кредитний договір. Згідно умов даного договору він нібито отримав від банку кредит, знову ж у сумі 20106,11 грн., та за графіком платежів з 11.12.2014 року по 11.12.2018 року, щомісячно повинен був сплачувати суми по 771,78 грн., останній місяць, платіж - 771,55 грн., однак вказану суму він не отримував. Починаючи з 2013 року на його адресу почали надходити листи від відповідача із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, яка постійно змінювалася. Тому з серпня 2014 року, до зясування істинних сум заборгованості він припинив сплачувати кредит. В лютому 2018 року ним рекомендованим листом була отримана постанова приватного виконавця виконавчого округу Харківської області [PERSON], про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2018 року; яка була складена на підставі виконавчого документу, виконавчого напису № 2682, виданого 13.11.201 7року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], на суму 26525,74 грн., за заборгованістю перед банком, яка виникла у період з 07.11.2016 року по 07.11.2017 року. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, в звязку з чим позивач змушений звертатися до суду з даним позовом. Позивач, представник позивача в судове засідання не зявилися, в заявах просили розглянути справу за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, у відзиві на позов проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що банком нотаріусу було надано весь необхідний пакет документів, в звязку з чим було винесено виконавчий напис. Крім того, позивачем до позовної заяви не надано жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості, що стягнута згідно виконавчого напису, також сума заборгованості не спростовується й наданим позовом [PERSON] Боржник був обізнаний та належним чином повідомлений банком про порушення основного зобовязання та можливі наслідки не усунення вказаних порушень. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у місті Києві [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала пояснення на позовну заяву, в якому прохала в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, справу розглянути за її відсутності. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Харківської області [PERSON] у судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 10.12.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» укладений кредитний договір № GР-7137129. Відповідно до умов якого банком встановлено ліміт овердрафту у розмірі з процентною ставкою 36% річних, а позивач зобовязався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом, комісію за обслуговування та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені умовами кредитного договору (а.с.31-34). 13.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2682, яким задоволено вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання позивачем умов кредитного договору GР-7137129 від 10.12.2014 року, в загальному розмірі 26525,74 грн., стягнення було здійснено за період з 07.11.2016 року по 07.11.2017 року(а.с.14-16). На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області [PERSON] 31.01.2018 року відкрито виконавче провадження. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області [PERSON] від 07.02.2018 року звернуто стягнення на заробітну плату боржника. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. (далі - Перелік) Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно п. 5.3 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженої Постановою НБУ від 18.06.2003 № 254 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 року за № 559/7880, особові рахунки та виписки з них є регістрами, які Банки обовязково мають складати на паперових та/або електронних носіях. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного) (п.5.1 цього Положення). Правова природа виписки з особового рахунку не є тотожною із звичайним розрахунком заборгованості. Крім того, для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу необхідно надати оригінал кредитного договору, що відповідає вимогам пункту 2 Переліку, але в матеріалах виконавчого напису, надісланого на вимогу суду, відсутні будь-які докази того, що всі вище вказані документи були надані та на підставі яких було цей виконавчий напис зроблено. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 07.11.2016 року по 07.11.2017 року, тобто за один рік. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано жодного доказу на спростування тверджень позивача, приватним нотаріусом [PERSON] ухвала суду від 19.03.2018 року щодо надання завіреної копії нотаріального напису не виконана, отже відсутні докази того, що стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Також в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що [PERSON] був належним чином обізнаний про порушення основного зобов'язання, та можливі наслідки не усунення вказаних порушень. Право боржника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, що повинно підтверджуватися документами про вручення, або про неможливість вручення такого повідомлення у зв'язку з відмовою отримувача, або самовільною зміною його місця проживання. Крім цього, стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обовязкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В силу пунктів 1.1., 1.2. глави Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Тобто, із вказаних норм права вбачається, що заборгованість має бути безспірною та не потребує додаткового доказування. При визначенні змісту категорії безспірності вимоги суд має керуватися однаковим для всіх судів України її розумінням, сформульованим у своїх правових позиціях Верховним Судом України. Згідно із цими правовими позиціями, коли заявником порушується питання про стягнення штрафних санкцій, процентів, збитків, що не випливають з договору, то ця сума з боржником не погоджується, залежить від багатьох складових, а отже, вона є спірною. За таких обставин, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності сум, що підлягають стягненню та безспірності характеру правовідносин сторін, що не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17. Таким чином, суд робить висновок про наявність правових підстав для задоволення позову. У відповідності\~до ст.\~141\~ЦПК України\~суд стягує\~з відповідача\~на користь\~держави витрати\~по сплаті\~судового збору.

Outcome: approved