Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказав, що 10.08.2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір №б/н, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, складає між нею та банком Договір, про що свідчить її підпис у заяві. Підписавши даний договір відповідач дала свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого банком. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У звязку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору у неї виникла заборгованість, яка станом на 31.08.2015 року становить 17585,15 грн., та складається з наступного: заборгованість по кредиту 3448,07 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 12823,50 грн.; а також штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф фіксована частина та 813,58 грн. штраф процентна складова. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив стягнути з відповідача вищевказані кошти та судові витрати понесені ним при подачі позову до суду. В судове засідання представник позивача не зявився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредитному договору підтримав. Представник відповідача, що діє на підставі довіреності від 10.02.2016 року, [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, подав до суду заяву про застосування строків позовної давності та просив відмовити в позові, оскільки останнє перерахування коштів для поповнення кредитного рахунку здійснене відповідачем 17.11.2009 року. Починаючи з грудня 2009 року будь-яке внесення коштів відповідачем на кредитний рахунок позивача не здійснювалось. Враховуючи, що з грудня 2009 року по 19.10.2015 року день подачі позову до суду пройшло більше ніж 3 роки, вважає, що строк позовної давності сплинув. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. 10.08.2006 року між ЗАТ КБ Приватбанк та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, що складає між нею та банком Договір, про що свідчить її підпис у заяві (а.с.3,7-12.). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення, що регулюють правовідносини, що випливають з договору позики. ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «Приватбанк» у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ «КБ «Приватбанк» (а.с.16-17). Відповідно до п.3.2. та 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. Даний договір є договором приєднання, умови якого відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних номерах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Однак, [PERSON] зобовязання за договором кредиту виконувала не належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.08.2015 року становить 17585,15 грн. Сума боргу стверджується обґрунтованим розрахунком, з якого вбачається, що 17.11.2009 року відповідач сплатила на рахунок позивача 250 грн. Починаючи з 30.11.2009 року і по 31.08.2015 року відповідач коштів не сплачувала.(а.с.4-6). Відповідно до положень ст.256-257 ЦК України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк позовної давності встановлюється в три роки. Сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Про застосування позовної давності позивач подала заяву 26.01.2016 року.(а.с.47-50). Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Із правової позиції Верховного суду України у справі №6-154цс15 від 30.09.2015 року слідує, що перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення права особи (с.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умови договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобовязання. Оскільки останній місячний платіж [PERSON], згідно розрахунку заборгованості за договором, сплачено 17.11.2009 року, то початок позовної давності суд починає обраховувати починаючи 26.12.2009 року. Враховуючи те, що з моменту порушення виконання зобовязання по час звернення до суду 19.10.2015 року пройшло більш ніж три роки, суд задовольняє заяву відповідача про застосування строків позовної даності. За таких обставин суд відмовляє в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed