Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, вказуючи, що 23.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 1282, між сторонами укладено шлюб. Від даного шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами припинені приблизно з травня 2016 року через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, втрату почуття поваги та кохання один до одного. З того часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Наміру до відновлення шлюбних стосунків сторони не мають та збереження сімї позивач вважає неможливим. Тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, на позові наполягає. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов визнає повністю. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище Щокіна. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 23.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 1282, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб. /а.с. 4/. Від зазначеного шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. /а.с. 5/. Як встановлено судом, причиною розпаду сімї стала відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, втрату почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2016 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Намірів до відновлення шлюбних відносин не мають. Питання про утримання дитини сторони вирішуватимуть у встановленому законом порядку. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи викладене, та на підставі ст. 112 СК України, суд приходить до висновку про те, що визнання позову відповідачкою не порушує прав, свобод, інтересів інших осіб, у зв»язку з чим шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved