Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 62461,13 грн, витрати на проведення оцінки майна з визначення вартості матеріального збитку, завданого автомобілю, в сумі 2800 грн та сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 4 березня 2019 року за участю [PERSON] трапилася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою суду встановлено вину [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Автомобіль, яким керував [PERSON] , належить ТОВ «ЛОГО-ТРАНС» та за повідомленням третьої особи під час оформлення ДТП був забезпечений полісом ПрАТ «СК «ВУСО». Звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування. Представником страхової компанії був проведений огляд транспортного засобу та надалі узгоджено суму страхового відшкодування. Проте, 15 квітня 2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» відмовило у виплаті йому страхового відшкодування, оскільки станом на дату укладення полісу від 4 лютого 2019 року автомобіль відповідаа був забезпечений полісом ПрАТ «СК «Провідна», а відтак, укладений між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «ЛОГО-ТРАНС» договір страхування є нікчемним. На його звернення з повідомленням про ДТП ПрАТ «СК «Провідна» відмовило у виплаті страхового відшкодування в зв`язку з проведенням часткового ремонту машини та неможливістю встановити розмір нанесеного матеріального збитку. Враховуючи, що укладений між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «ЛОГО-ТРАНС» договір страхування є нікчемним, а у ПрАТ «СК «Провідна» на підставі п.37.1.3 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, завдана йому шкода повинна бути відшкодована винною особою. На момент вчинення ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «ЛОГО-ТРАНС» та керував автомобілем у зв`язку з виконанням трудових обов`язків. На підставі ст.1172 ЦК України завдана йому шкода повинна бути стягнена з відповідача. Ухвалою суду від 24 березня 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. 8 травня 2020 року суд отримав відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що ТОВ «ЛОГО-ТРАНС» не знало про наявність чинного полісу, укладеного між ПрАТ «СК «Провідна» та ТОВ «Прод-Транс» як попереднім власником транспортного засобу. Підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування, яких ТОВ «ЛОГО-ТРАНС» до страхової компанії не подавав. Вимоги п.3 ч.1 ст.989 ЦК України товариством не порушено, оскільки ТОВ «ЛОГО-ТРАНС» не був страхувальником за договором з ПрАТ «СК «Провідна», а тому не міг повідомити страховика про інші договори страхування. Вважає, що ПрАТ «СК «ВУСО» безпідставно відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, а позивач повинен звертатися з позовом саме до ПрАТ «СК «ВУСО». Крім того, позивачем надано неправильний розрахунок збитків на підставі звіту № 76/19 від 19 грудня 2019 року, в якому не міститься залишкова вартість автомобіля. 23 липня 2020 року позивач подав відповідь на відзив, в якій вказує, що відповідач був обізнаний про наявність страхового полісу, про що зазначав у відповіді на його звернення. Крім того, наявність полісу можливо встановити на сайті МТСБУ. Відповідач як страхувальник при укладенні нового договору страхування повинен був пересвідчитися у відсутності чинного полісу страхування на належний йому транспортний засіб. У страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, а тому шкода, завдана працівником юридичної особи, відшкодовується цією юридичною особою. Поданий суду звіт про оцінку майна є належним і допустимим доказом. Характер пошкоджень, завданих автомобілю в результаті ДТП, не позбавляє можливості експлуатації його за прямим функціональним призначенням, а тому визначати залишкову вартість автомобіля немає необхідності. 11 серпня 2020 року від представника відповідача отримано відповідь на відзив, в якій останній просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач, серед іншого, не довів розмір збитків. 8 вересня 2020 року позивач подав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог. В заяві вказує, що з урахуванням звіту суб`єкта оціночної діяльності від 20 липня 2020 року про ринкову вартість працездатних складових автомобіля після ДТП сума матеріального збитку, яка підлягає до відшкодування, становить 62461,13 грн. Крім того, просить визнати поважними причини пропуску строку та поновити пропущений процесуальний строк для звернення до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог. Протокольною ухвалою суду поновлено процесуальний строк для подання позивачем заяви про зменшення розміру позовних вимог. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про зменшення розміру позовних вимог. Просять позов задовольнити. Третя особа [PERSON] пояснив, що на момент вчинення ДТП він працював у ТОВ «ЛОГО-ТРАНС» та виконував трудові обов`язки. До того автомобіль був у власності ТОВ «Прод-транс». Після зміни власника змінився номерний знак. Власниками цих підприємств є одна і та ж особа. Представник відповідача в судове засідання 22 вересня 2020 року не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату та час судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи в судовому засіданні, передбачені ч.2 ст.223 ЦПК України, відсутні. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 4 березня 2019 року в м.Рівне по вул.Соборна, 420 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки Mercedes Benz, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки Citroen Berlingo, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , який рухався попереду, за інерцією автомобіль Citroen Berlingo виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з автомобілем Honda Civic, реєстраційний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок ДТП було завдано пошкоджень автомобілю марки Citroen Berlingo, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 24 листопада 2015 року. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 березня 2019 року (набрала законної сили 2 квітня 2019 року) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За положеннями ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Станом на дату ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах із ТОВ «ЛОГО-ТРАНС» та виконував безпосередньо свої трудові обов`язки в межах трудового договору, про що свідчить повідомлення відповідача на запит [PERSON] . Транспортний засіб марки Mercedes Benz, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП та донині належить на праві власності ТОВ «ЛОГО-ТРАНС», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 2 лютого 2019 року. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суд від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. На місці вчинення ДТП позивачу водієм [PERSON] було повідомлено, що автомобіль марки Mercedes Benz застраховано за договором страхування цивільно-правової відповідальності у страховій компанії ПрАТ «СК «ВУСО» згідно полісу № АМ/8933135. Як вбачається з полісу № АМ/8933135, транспортний засіб марки Mercedes Benz 1320, VIN [NUMBER] , застрахований ТОВ «ЛОГО-ТРАНС» у ПрАТ «СК «ВУСО» на строк з 5 лютого 2019 року по 4 лютого 2020 року з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100000 грн. 6 березня 2019 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. 18 березня 2019 року [PERSON] подав у страхову компанію заяву про виплату страхового відшкодування. 20 березня 2019 року аварійним комісаром проведено огляд пошкодженого автомобіля, належного позивачу, про що свідчить акт огляду колісного транспортного засобу. 15 квітня 2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» повідомлено позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі ст.989 ЦК України, оскільки в ході розгляду справи страховою компанією було встановлено, що на момент настання ДТП автомобіль Mercedes Benz 1320, VIN [NUMBER] , був застрахований у ПрАТ «СК «Провідна» за полісом № АК/8485056 від 10 серпня 2018 року. Наявність полісу № АК/8485056, діючого до 10 серпня 2019 року, підтверджується витягом з Централізованої бази Моторного (транспортного) страхового бюро України та повідомленням ТОВ «ЛОГО-ТРАНС». Відповідно до ч.17.3 ст.17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику. Згідно ч.1 ст.998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Нормами ч.1 ст.989 ЦК України передбачено обов`язок страхувальника при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об`єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним. Частиною другою статті 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відтак, ПрАТ «СК «ВУСО» не є відповідальною особою за відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу позивача внаслідок ДТП за участю автомобіля марки Mercedes Benz 1320, VIN [NUMBER] , який забезпечений за полісом № АК/8485056 від 10 серпня 2018 року, укладеним з ПрАТ «СК «Провідна», чинним на момент вчинення ДТП. Як вбачається з відповіді ТОВ «ЛОГО-ТРАНС» на запит [PERSON] від 20 листопада 2019 року, договір страхування цивільно-правової відповідальності з ПрАТ «СК «Провідна», згідно якого видано поліс № АК/8485056 від 10 серпня 2018 року, яким забезпечено транспортний засіб Mercedes Benz 1320, VIN [NUMBER] , укладало ТОВ «Прод-транс», оскільки станом на 11 серпня 2018 року було власником зазначеного транспортного засобу. Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на те, що ПрАТ «СК «ВУСО» було безпідставно відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки ТОВ «ЛОГО-ТРАНС» свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування до страхової компанії не подавав, так як не знав про наявність чинного полісу, укладеного між ПрАТ «СК «Провідна» та ТОВ «Прод-транс» як попереднім власником транспортного засобу Mercedes Benz 1320, з огляду на таке. Відповідно до положень ст.20-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність. Таким чином, для ТОВ «ЛОГО-ТРАНС» як нового власника транспортного засобу Mercedes Benz 1320, VIN [NUMBER] , залишився чинним договір страхування, укладений ПрАТ «СК «Провідна» з попереднім власником, а отже, і перейшли права та обов`язки страхувальника, в тому числі передбачені ст.989 ЦК України. Отримавши відмову ПрАТ «СК «ВУСО» у виплаті страхового відшкодування з підстав нікчемності договору страхування, позивач звернувся з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду до ПрАТ «СК «Провідна». 3 травня 2019 року ПрАТ «СК «Провідна» повідомило позивача про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування за пошкоджений 4 березня 2019 року транспортний засіб, оскільки після ДТП ним частково відремонтовано автомобіль, що позбавило страховика можливості встановити розмір нанесеного матеріального збитку і відшкодувати заподіяну шкоду. Відповідно до ч.33-3 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Згідно ч.37.1.3 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Позивач після огляду пошкодженого транспортного засобу аварійним комісаром та суб`єктом оціночної діяльності розпочав ремонт свого автомобіля, тобто, не дотримався обов`язку перед ПрАТ «СК «Провідна» щодо збереження пошкодженого транспортного засобу у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди. Відтак, ні у страховика ПрАТ «СК «ВУСО», ні у страховика ПрАТ «СК «Провідна» не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування позивачу за завдану в результаті ДТП майнову шкоду. Враховуючи зазначені обставини, позивач вправі пред`явити вимогу про відшкодування шкоди до винної особи, в даному випадку - до відповідача як юридичної особи, зобов`язаної відшкодувати шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків. За нормами ст.1192 з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] № 76/19 від 19 грудня 2019 року про визначення вартості матеріального збитку матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Citroen Berlingo, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження в ДТП станом на дату ДТП 4 березня 2019 року з врахуванням ПДВ складає 83487,95 грн. У вказаному звіті зазначено, що автомобіль відновлювати економічно недоцільно, оскільки вартість відновлювального ремонту (125774,74 грн) перевищує ринкову вартість автомобіля до його пошкодження в ДТП (83487,95 грн). Відповідно до ст.30 Закону України «Про обов`язкове\~\~страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] № 21/20 від 20 липня 2020 року ринкова вартість автомобіля Citroen Berlingo, державний реєстраційний номер [NUMBER] , після ДТП (працездатних складових автомобіля) станом на 4 березня 2019 року становить 21026,82 грн. Оскільки пошкодження належного позивачу автомобіля, зафіксовані в протоколі огляду транспортного засобу від 20 березня 2019 року, складеному оцінювачем, співпадають з пошкодженнями, зазначеними в акті огляду колісного транспортного засобу від 20 березня 2019 року, складеному аварійним комісаром ПрАТ «СК «ВУСО», суд вважає звіт про оцінку вартості матеріального збитку належним та допустимим доказом. За положеннями ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідачем в порушення вказаних вимог не надано альтернативного розрахунку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Citroen Berlingo внаслідок його пошкодження у ДТП. З урахуванням положень ст.30 Закону України «Про обов`язкове\~ \~страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір завданої позивачу матеріальної шкоди становить: 83487,95 грн (вартість автомобіля до ДТП) - 21026,82 грн (вартість автомобіля після ДТП) = 62461,13 грн. Відтак, вимога позивача щодо стягнення матеріальної шкоди з відповідача в розмірі 62461,13 грн. обґрунтована та підлягає до задоволення. Крім того, позивачем додатково були понесені витрати на проведення оцінки майна з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, згідно рахунку № 76 від 18 грудня 2019 року, рахунку № 21/20 від 20 липня 2020 року та квитанції № 55 від 22 липня 2020 року в сумі 2800 грн, які підлягають стягненню з відповідача в якості збитків. За правилами ст.141 ЦПК України підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved