Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 14815,18 грн. за кредитним договором №б/н від 11.06.2012 року та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.06.2012 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені цим договором, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, а тому у нього виникла заборгованість у вищевказаному розмірі. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.04.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи у їх відсутності, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце та час проведення судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Згідно правил\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з`явились то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Беручи до уваги клопотання представника позивача, а також враховуючи те, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому в силу ч.8\~ст.178 ЦПК України\~суд вирішує справу за наявними матеріалами. Матеріалами справи встановлено, що 11.06.2012 року між сторонами було укладено договір №б/н на підставі якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому збільшено зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до ст.627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі й простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно п.2.1.1.7.6 вищевказаних Умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф. [PERSON] не виконав взятих на себе кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 27.02.2019 року заборгованість за кредитним договором у нього становить 14815,18 грн., а саме: 4914,09 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2883,82 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4916,10 грн. пеня за прострочене зобов`язання; 919,49 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафні санкції: 500 грн. штраф (фіксована частина), 681,68 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до вимог ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до приписів ст.611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно умов вказаного кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов`язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом; сплачувати відповідну комісійну винагороду, та у випадку порушення зобов`язання, сплачувати відповідні [PERSON] санкції. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов кредитного договору № б/н від 11 червня 2012 року, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобов`язань, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved