Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь завдані йому збитки у розмірі 43426 грн 22 коп., а також плачений при подачі позову до суду судовий збір. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що між Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Гарантія» (далі - ПрАТ «СТ «Гарантія») як Страховиком та [PERSON] як Страхувальником 22 червня 2015 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №5-176-010-1301-15, об'єктом якого є майнові інтереси страхування, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Мitsubishi Lancer», н.з. [NUMBER]. Строк дії Договору страхування з 22 червня 2015 року до 21 червня 2016 року. В період дії договору, а саме 21 лютого 2016 року о 04 год. 00 хв. на перехресті пр.В.Чорновола-вул. Хімічна у м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «BMW», н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля «Chery», н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля «Мitsubishi Lancer», н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля «Geely», н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля «Deo», н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Сихівського районного суду м. Львова від 13.05.2016 року [PERSON] (водій автомобіля «BMW», н.з. [NUMBER]) визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, та підтверджено факт знаходження в стані алкогольного сп'яніння. Крім того, факт неправомірних дій з боку водія [PERSON], які були підставами скоєння даного ДТП відображені в постанові слідчого ГУНП у Львівській області від 11.03.2016 року. 22.02.2016 року до ПрАТ «СТ «Гарантія» із заявою про страховий випадок звернувся [PERSON] - власник автомобіля «Мitsubishi Lancer», н.з. [NUMBER]. Відповідно до Акту оцінки автотоварознавчого дослідження транспортного засобу №1684 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мitsubishi Lancer», н.з. [NUMBER] становить 43426 грн 22 коп. Виконуючи свої договірні зобов'язання, на підставі заяви про страхову виплату громадянином [PERSON] від 02.06.2016 року та згідно страхового акту № 336-16 від 8 червня 2016 року, ПрАТ «СТ Гарантія» сплатило 43426 грн 22 коп. страхового відшкодування за проведення відновлювального ремонту автомобіля «Мitsubishi Lancer», н.з. [NUMBER], що підтверджується платіжним дорученням № 1131 від 08 червня 2016 року. З огляду на викладене, після виплати страхового відшкодування [PERSON] до ПрАТ «СТ «Гарантія» перейшло право вимоги на відшкодування збитків, спричинених [PERSON], відтак просить позов задовольнити. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 02.11.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в якому зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач повторно не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у зазначений строк в ухвалі від 02.11.2018 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі не надав суду відзив на позовну заяву без поважних причин. У зв'язку з неявкою у судове засідання відповідача, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України постановив здійснювати розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Гарантія» як Страховиком та [PERSON] як Страхувальником 22 червня 2015 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 5-176-010-1301-15, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Мitsubishi Lancer», н.з. [NUMBER]. Строк дії Договору страхування з 22 червня 2015 року до 21 червня 2016 року (а.с. 6-8). Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 13.05.2016, яка набрала законної сили 23.05.2016, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП; у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП - закрито. З даної постанови вбачається, що під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] 21 лютого 2016 року о 04.00 год. на перехресті пр.В.Чорновола - вул.Хімічна у м.Львові, керуючи автомобілем марки «БМВ», д.н.з. [NUMBER], був неуважним, не врахував дорожньої обстановки та її змін, дорожніх умов, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, чим порушив вимоги п.1.5, 2.3 (б, д), 12.1, 13.1 ПДР України, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Черрі», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], з автомобілем марки «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], під керування водія [PERSON], з автомобілем марки «Джиллі», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], з автомобілем марки «Део», д.н.з. [NUMBER], під керування водія [PERSON] Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. Також встановлено, що [PERSON] 21.02.2016 (в момент вчинення вищеописаного ДТП) здійснював керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння; від проходження медичного огляду на стан сп'яніння категорично відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України. У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, факт вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленим і його вина не підлягає доказуванню. За фактом вищезазначеної події 22.02.2016 [PERSON] звернувся до позивача із заявою про страховий випадок за договором страхування №5-176-010-1301-15 від 22.06.2015 (а.с. 13) та заявою про страхову виплату згідно даного договору від 02.06.2018, одержувачем виплати у якій зазначив ФОП [PERSON] (а.с.25). Згідно із актом про оцінку №1684 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 26.03.2016 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мitsubishi Lancer», н.з. [NUMBER], необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складових, в тому числі ПДВ, складає 43426,22 грн (а.с.14-17). Відповідно до даних ремонтної калькуляції №1833 від 25.03.2016 вартість ремонту автомобіля «Мitsubishi Lancer», н.з. [NUMBER], становить 43426,22 грн. (а.с.18-20). Відповідно до страхового акту №336-16 від 08.06.2016 подію, під час якої відбулося пошкодження транспортного засобу марки «Мitsubishi Lancer», н.з. [NUMBER], внаслідок ДТП, яка відбулась 21.02.2016 за участю застрахованого автомобіля, визнано страховою та прийнято рішення про виплату ФОП [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 43426 грн 22 коп., яке в подальшому було виплаченим, шо стверджується копією платіжного доручення № 1131 від 08.06.2016 (а.с. 26, 28). 16.06.2016 позивач звертався до відповідача із вимогою про сплату виплаченого страхового відшкодування, однак така залишилась без реагування (а.с. 29). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч.1 ст. 993 Цивільного кодексу України, ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки судом встановлено, що вина відповідача [PERSON] у вищезазначеній дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою Сихівського районного суду м.Львова від 13.05.2016, яка набрала законної сили,та у зв'язку з настанням страхового випадку Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» провела виплату страхового відшкодування за заявою [PERSON] відповідно до умов добровільного страхування наземного транспорту № 5-176-010-1301-15 у розмірі 43426 грн 22 коп., то після проведення такої виплати з огляду на обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також на положення ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 1191 ЦК України, позивач набув права зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1762,00 грн. На підставі ст.ст. 979, 993, 1187, 1191 ЦК України та

Outcome: approved