Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь страхової компанії матеріальну шкоду в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 35 453,31 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17.07.2016р. на 75 км+300м автодороги Львів Тернопіль, водій [PERSON] керуючи власним транспортним засобом з причіпом марки «Дачія-Логан» причіп КРЗК 100, д.н.з. [NUMBER], перед виїздом не переконався і не забезпечив технічно-справний стан транспортного засобу, не стежив за технічним станом транспортного засобу на дорозі, що призвело до від»єднання колеса від причіпа та його зіткнення з автомобілем марки «Хюндай- Елантра», н.з. ВО 1795 АХ, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.2.3 (а), (б) ПДР України. У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у [PERSON] «АСК «[PERSON] Україна» транспортний засіб «Дачія Логан», д.н.з. [NUMBER], який належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності. Згідно з умовами договору, на підставі Страхового акту та зібраних документів було розраховано та виплачено на користь власника пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування у розмірі 35\~453,31 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Таким чином страхова компанія виконала свої зобовязання перед страхувальником згідно умов договору. Оскільки, згідно постанови Сихівського районного суду м.Львова від 29.08.2016р., вказане ДТП сталася з вини водій [PERSON] транспортного засобу марки «Дачія-Логан» причіп КРЗК 100, д.н.з. [NUMBER], відтак, на підставі ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до позивача перейшло право вимоги (регресу) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків. Представник позивача подав до суду заяву в якій зазначає, що позов підтримує в повному обсязі, просить такий задоволити, а справу розглядати у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданої представником позивачем заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.07.2016р. на 75 км+300м автодороги Львів Тернопіль, водій [PERSON] керуючи власним транспортним засобом з причепом марки «Дачія-Логан» причіп КРЗК 100, д.н.з. [NUMBER], перед виїздом не переконався і не забезпечив технічно-справний стан транспортного засобу, не стежив за технічним станом транспортного засобу на дорозі, що призвело до від»єднання колеса від причепа та його зіткнення з автомобілем марки «Хюндай- Елантра», н.з. ВО 1795 АХ, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.2.3 (а), (б) ПДР України. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача [PERSON], що підтверджується постановою судді Сихівського районного суду м.Львова по справі № 464/6323/16-п від 29.08.2016р., згідно якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вказане судове рішення є обовязковою в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому вина відповідача [PERSON] у вчиненні вказаної ДТП не підлягає доказуванню. Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як стверджується матеріалами справи, транспортним засобом з причепом марки «Дачія-Логан» причіп КРЗК 100, д.н.з. [NUMBER], який належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності, на момент дорожньо-транспортної пригоди, був застрахований у [PERSON] «АСК «[PERSON] Україна» згідно договору (полісу) обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/ 7457675 від 16.02.2016р. Судом встановлено, що внаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу марки «Хюндай- Елантра», н.з. ВО 1795 АХ під керуванням водія [PERSON], заподіяно шкоду на загальну суму 35\~963,31 грн., з врахуванням франшизи 510 грн, що підтверджується наданим розрахунком суми матеріального збитку по справі № 252608GO від 03.08.2016р. На виконання вимог Закону України «Про страхування» та згідно договору добровільного страхування транспортного засобу позивачем [PERSON] «АСК «[PERSON] Україна» здійснено виплату страхового відшкодування у звязку зі страховим випадком у розмірі 35\~453,31 грн. (за виключенням 510 грн. франшизи), що підтверджується Страховим актом №145260 від 25.10.2016р. та платіжним дорученням №7954 від 31.10.2016 р. В результаті проведення зазначених страхових виплат, позивач в порядку регресу звернувся до відповідача з вимогою про компенсацію понесених ним витрат, що складає 35\~453,31 грн. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічна положення містить і ст.993 ЦК України. Враховуючи, те що позивачем відшкодовано водію [PERSON] шкоду заподіяну пошкодженням належного останньому транспортного засобу, яку було завдано з вини відповідача [PERSON], який в свою чергу в добровільному порядку не відшкодував завдану ним шкоду, суд приходить до висновку, що сума страхового відшкодування в розмірі 35\~453,31 грн. підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача, відповідно до частини задоволених вимог, слід стягнути понесенні судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи відповідним платіжним дорученням. На підставі ст.ст.993, 1187, 1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» та

Outcome: approved