Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, де просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом - квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстрації за місцем проживання. Позов мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 26.11.2007 року йому на праві приватної власності належить двокімнатна квартира, яка знаходиться у [ADDRESS]. В належній йому квартирі зареєстровані: його дружина - [PERSON] та син [PERSON], як члени сім'ї, у зв'язку з чим набули права користування квартирою. В той же час з квітня 2014 року відповідач [PERSON], який був зареєстрований як член сім'ї, зі згоди всіх членів сім'ї, але фактично з дня прописки та по даний час в зазначеній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, його речей в квартирі немає. Реєстрація в належній йому квартирі даної особи, який там фактично не проживає, створює йому перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою, також виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на трьох зареєстрованих осіб, чим об'єктивно порушуються його права. Посилаючись на ст. 391, ч.2 ст.405 ЦК України просить з врахуванням того, що відповідач, як член сім'ї, не користується житлом понад один рік без поважних причин, визнати його втратившим право користування житловим приміщенням, яке належить йому на праві власності. В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав зазначених в ньому та пояснив, що син [PERSON] після закінчення навчального закладу в 2012 році, повернувся до м. Олександрії десь на початку 2014 року та з квітня 2014 року був зареєстрований в [ADDRESS], як член сім'ї зі згоди всіх членів сім'ї. В даній квартирі проживав два місяці та виїхав за межі міста, забравши особисті речі та документи. Домовленостей з сином по збереженню реєстрації в даній квартирі не було. Він є пенсіонером МВС, має право на пільги, але в зв'язку з тим, що там зареєстрований син, він не може ними скористатися в повній мірі. Фактично оплата всіх комунальних послуг та утримання квартири здійснюється за рахунок його пенсії, так як дружина не працює, а син матеріальної допомоги на сплату витрат по утриманню квартири не надає. Запевни суд, що в разі повернення сина додому, він зможе зареєструватись в цій квартирі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] підтвердила ту обставину, що син не проживає з кінця квітня чи початку травня 2014 року та підтримує ті пояснення, які дав чоловік, який фактично один утримує дану квартиру. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, з врахуванням думки позивача ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи, відповідно до ст.., ст. 224 - 226 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.3 ст.9 ЖК України). Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено наступне. [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 26.11.2007 року належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі - продажу квартири (а.с. 11). З пояснень позивача, третьої особи в судовому засіданні та з довідки про склад сім'ї вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований в даній квартирі, як член сім'ї власника. Згідно пояснень третьої особи [PERSON], її чоловік являється власником квартири та фактично один утримує квартиру, також підтвердила ту обставину, що дійсно їх син з початку травня 2014 року вибув з квартири і більше не приїжджає та їм не відомо його місце перебування. Свідки [PERSON] та [PERSON], підтвердили, що сина позивача вони на бачили на протязі останнього півтора року та взагалі не навідується до батьків, їм це відомо так як в їх будинку лише 32 квартири та вони фактично знають всіх мешканців. Таким чином, судом встановлено, що відповідач зареєстрований як член сім'ї у спірній квартирі за вищевказаною адресою за згодою власника. Зважаючи на цю обставину, позивач вимушений сплачувати за нього всі комунальні платежі та нести витрати по утриманню квартири та ця обставина перешкоджає позивачу вільно, на свій розсуд, розпоряджатися належною йому на праві приватної власності квартирою, відповідно до ст., ст. 319, 383 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.2 ст. 16 ЦК України. Членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116, 157 ЖК України, або ж в порядку ст.405 ч.2 ЦК України, згідно якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач є членам сім'ї власника, але з травня 2014 року не проживає в [ADDRESS] понад один рік та не звертався до суду з заявою про усунення перешкод в користуванні цим жилим приміщенням. Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд вважає, що маються підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірним житловим приміщенням. Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням знайшли своє підтвердження. Реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ч.2 ст.405 ЦК України Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, судове рішення являється підставою для зняття особи з реєстраційного обліку, якщо воно ухвалене про позбавлення особи права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а тому в позовних вимогах щодо зняття відповідача з реєстрації за місцем проживання слід відмовити..

Outcome: partial