Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 28136,00 грн, три відсотка річних від простроченої суми в розмірі 1924,03 грн, інфляційні втрати в сумі 11882,37 грн та судовий збір в розмірі 640,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 26.09.2013 року надав відповідачу в борг 28136,00 грн, зі строком повернення 01.04.2015 року. В обумовлений строк відповідач борг не повернув, тому він підлягає стягненню в судовому порядку. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, доказів на обґрунтування заперечень проти позову не надав. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки представники позивача проти цього не заперечували. Заслухавши представників позивачів, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 26.09.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав 28136,00 грн, які зобовязувався повернути до 01.04.2015 року /а.с.9/. За ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. За приписами ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, загальна сума боргу, відповідно до розрахунку позивача /а.с.6-8/ складає 41942,40 грн, яка складається з: 28136,00 грн заборгованість за договором позики; 1924,03 грн три відсотки річних за період 01.04.2015 року по 11.07.2017 року; 11882,37 грн інфляційні втрати за період з квітня 2015 по травень 2017 року. Наведене дає підстави вважати вимоги позивача правомірними, а відповідача таким, що повинен відповідати за цивільними зобовязаннями, сплативши на користь позивача заявлену суму боргу. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved