Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права постійного користування на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла його тітка [PERSON]. 07 серпня 2009 року померлою було складено та зареєстровано заповіт в реєстрі №30, згідно з яким спадкоємцем усього майна, де б воно не знаходилося і з чого не складалося і взагалі все те, що належить спадкодавцеві на день смерті, є він [PERSON]. На підставі заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Михайлівської сільської ради на його ім»я, приватним нотаріусом міського нотаріального округу Харченко О.А., видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Водночас, у свідоцтві про право на спадщину до складу спадкового майна, що перейшло йому в порядку спадкування, не була включена земельна ділянка, що належала померлій на підставі державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER] виданого 22 червня 2000 року Михайлівською сільською радою, про що нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Відповідно до вищезгаданої постанови нотаріуса, [PERSON], як фізична особа не може набути право користування земельною ділянкою, що належала померлій [PERSON]. Він є спадкоємцем за заповітом всього майна, що належало спадкодавцеві, а також земельної ділянки площею 1,600 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Михайлівської сільської ради. Право постійного користування на вказану земельну ділянку за померлою виникло на підставі державного акту на право постійного користування землею серія [NUMBER] виданого на підставі 13 сесії 2 скликання Михайлівської сільської ради народних депутатів Синельниківського району Дніпропетровської області від 28 квітня 2000 року №94. За викладених обставин він змушений звернутися до суду для визнання права постійного користування на земельну ділянку. У зв'язку з чим просить суд визнати за [PERSON], [INFO], право постійного користування на земельну ділянку площею 1,600 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Михайлівської сільської ради, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER] виданого 22 червня 2000 року в порядку спадкування за заповітом. До початку відкритого судового засідання позивач надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить справу розглянути без його участі. В судове засідання представник відповідача не з»явився , однак в матеріалах справи є заява про розгляд справи у їх відсутність. У відкрите судове засідання представник третьої особи не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення вимог заперечував з посиланням на постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Матеріалами справи встановлено, факт смерті [PERSON], [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис №236 від 23 травня 2011 року. (а.с.7). Матеріалами справи встановлено, що згідно Державного акту на право постійного користування землею серія [NUMBER] від 22.06.2000 року на підставі рішення 13 сесії 2 скликання Михайлівської сільської ради народних депутатів Синельниківського району Дніпропетровської області від 28 квітня 2000 року №94, земельна ділянка площею 1,600 га в межах згідно з планом розташована на території Михайлівської сільської ради надана [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства. (а.с.9). За життя [PERSON] залишила заповіт, який зареєстрований в реєстрі №30 від 07.08.2009 року, яким все своє майно заповіла [PERSON]. Заповіт не скасовано. (а.с.6, 43). 26.05.2011 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Харченко О.А., з заявою про прийняття спадщини. Постановою від 22.02.2012 року приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Харченко О.А. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право користування земельною ділянкою площею 1,600 га позивачу було відмовлено, оскільки спадкоємець [PERSON] є фізичною особою і відповідно до статті 92 Земельного кодексу України не може набути право користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності, то на таке право користування землею, що мала померла [PERSON] не можливо видати свідоцтво про право на спадщину. (а.с.10). В матеріалах справи (а.с.32) міститься копія державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданого [PERSON] 29.06.2008 року, згідно якого остання є власницею земельної ділянки площею 1,6438 га, яка розташована [ADDRESS], на підставі рішення 15 сесії 4 скликання Михайлівської сільської ради №166-15/4 від 10.06.2008 року. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства. Згідно відповіді управління держземагенства у Синельниківському районі Дніпропетровської області від 24.02.2015 року за №1512-010/1 на запит Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.02.2015 року за №1827/15 (а.с.36) відносно того чи видані вищезазначені державні акти на право постійного користування та на право власності [PERSON] на одну і ту ж земельну ділянку, то державний акт на право постійного користування землею серія [NUMBER] від 22.06.2000 року, зареєстрований за №870, площею 1,6 га, розташованої на території Михайлівської сільської ради для ведення особистого підсобного господарства, видано на ім.»я [PERSON] та внесено до бази даних Національної кадастрової системи України. Відомості щодо державної реєстрації та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 29.06.2008 року, площею 1,6438 га, розташованої в [ADDRESS] на ім.»я [PERSON] в Управлінні відсутні. (а.с.75). Згідно ч.1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені заповітом, а згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отже в порядку спадкування може передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). В судовому засіданні було оглянуто копію спадкової справи №20/2011 після смерті [PERSON] [INFO] року. З доводами нотаріуса в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії з приводу того, що ч.1 ст. 92 Земельного Кодексу України, визначений чіткий перелік набувачів права постійного користування, в який не входять громадяни України, не можна погодитись у зв»язку з наступним. Померла набула право користування земельною ділянкою для ведення особистого підсобного господарства відповідно до діючого на час прийняття рішення законодавства, а саме ст.. 7 Земельного кодексу України в редакції 1990 року. В якій вказано, що користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності: громадянам України для ведення селянського (фермерсього) господарства, особистого підсобного господарства… Згідно ст. 48 Земельного кодексу України в редакції 1990 року земля сільськогосподарського призначення передається у власність і надається у користування: громадянам - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби… Стаття 141 ЗК України містить вичерпний перелік підстав припинення право користування земельною ділянкою. Смерть особи - користувача земельної ділянки не є підставою припинення на право користування земельною ділянкою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про особисте селянське господарство» ведення особистого селянського господарства припиняється в разі, зокрема: якщо не залишилось жодного члена господарства або спадкоємця, який бажає продовжити його ведення. Таким спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON]. Оскільки спадкодавець за життя набув право постійного користування земельною ділянкою для ведення особистого селянського (підсобного) господарства площею 1,600 га, то відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України таке право не втрачається і може бути передане у спадок, у зв»язку з тим, що позивач є спадкоємцем після смерті спадкодавця [PERSON], право користування земельною ділянкою, що належало спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилось внаслідок його смерті, також входить до складу спадщини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved