Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод у вихованні дитини, встановлення графіку спілкування з дитиною посилаючись на те, що вони з відповідачем мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, у в`язку з чим шлюб був розірваний у судовому порядку. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю, та з липня 2018 року відповідач не дає йому можливості бачитись з дитиною, у зв`язку з чим звернувся до Служби у справах дітей, та не отримавши відповіді, до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали усі обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник позивача додатково зазначив, що відповідач заборонила керівнику садочка давати дитину позивачу. Доказів чинення перешкод не мають, не робили. Позивач додав, що приїздив до дитини у садочок, привозив іграшки. Потім директор садочка перестала давати дитину, сказала, що заборонила мати, тому викликав поліцію. До садочка їздив раз на тиждень, коли справа була вже в суді. З приводу зустрічей з дитиною телефонував відповідачу, але вона кидала слухавку. Аліменти на дитину він сплачує, але існує борг. З відповідачем взагалі не спілкуються. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав викладених у відзиві. Додатково зазначив, що позивач жодного разу не звернувся до відповідача з приводу зустрічей з дитиною, не приїздив до будинку відповідача. Він їздив до садочка, та влаштовував скандали. Після цього директор заборонив приходити позивачу. Зауважив, що через півроку після розлучення, сторони намагалися зійтись заради дитини, але нічого не вийшло. Вважав, що позов є ініціативою батьків позивача. В судове засідання представник третьої особи не з`явився надіслав лист про розгляд справи без його присутності, та просив винести рішення в інтересах дитини. Вислухавши пояснення позивач, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Дана справа зареєстрована в суді 03.10.2018 року. Ухвалою від 23.10.2018 року відкрито провадження у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В суді встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . 18.04.2018 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано. Син сторін проживає з матір`ю. У зв`язку з тим, що мати дитини чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною, та визначити наступний спосіб участі: кожний перший та третій тиждень місяця з 08.00 години понеділка до 20.00 години середи включно надати можливість виховувати та спілкуватись з сином, дотримуючись при цьому режиму відвідування дитячого садку, режиму харчування та сну, тощо; кожний другий та четвертий тиждень місця з 08.00 години четверга до 20.00 неділі включно надати можливість виховувати та спілкуватись з сином, дотримуючись при цьому режиму відвідування дитячого садку, режиму харчування та сну, тощо; додатково встановити необхідність погоджувати відповідача з ним часу та місця тривалого відпочинку чи перебування дитини. Згідно Висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 05.02.2019 року № 103/978/4113 комісією з питань захисту прав дитини визначено участь батька [PERSON] у вихованні сина у формі спілкування з малолітнім сином першої та третьої суботи та другої і четвертої неділі місяця з 10.00 години до 18 години. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Частиною 1 статті 152 СК України визначено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. По даній справі позивач просить усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та визначити порядок спілкування з дитиною. Проте, матеріали справи не містять жодного доказу щодо чинення відповідачем позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною. Крім того, сам позивач в судовому засіданні підтвердив, що вони з відповідачем не спілкуються. Викладене дає підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині. Втім, суд вважає за можливе визначити участь батька у вихованні дитини, оскільки батьки малолітньої дитини не можуть дійти спільної згоди. При визначені участі батька судом враховується те, що сину сторін лише три роки, батьки дитини не спілкуються між собою. Враховуючи дані обставини, суд вважає можливим визначити участь батька у вихованні сина з урахуванням Висновку органу опіки наступним чином - кожні першу і третю суботу та другу і четверту неділю місяця з 10.00 годин до 18.00 години, з урахуванням та дотриманням режиму харчування та сну. Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: partial