Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на земельну частку (пай) та зобовязання вчинити певні дії, посилаючись на те, що [PERSON] являється сином [PERSON] який помер 20.10.2009 року, також у померлого за життя народилися інші доньки та сини а саме: [PERSON] - [INFO], адреса:26141, Кіровоградська область, Новоархангельський р-н., с. Мар'янівка, вул. Берегова15; [PERSON] - [INFO], адреса: 26141, Кіровоградська область, Новоархангельський р-н., с. Мар'янівка, вул. Лісна 10; [PERSON] - [INFO], адреса: 26141, Кіровоградська область Новоархангельський р-н., с. Мар'янівка, вул. Мирна 6; [PERSON] - [INFO], адреса: 26141, Кіровоградська область Новоархангельський р-н.,с.Марянівка. вул. Берегова 15; [PERSON] - [INFO], адреса: 26141, Кіровоградська область, Новоархангельський р-н., с.Червінка, вул. Дружби 6; [PERSON] - [INFO], адреса: 26141, Кіровоградська область, Новоархангельський р-н., с.Мар'янівка, вул. Берегова 9; [PERSON] - [INFO], адреса: 26141, Кіровоградська область, Новоархангельський р-н., с.Червінка, вул. Дружби 18; Після смерті [PERSON] ніхто з близьких родичів спадщину не приймав оскільки така у померлого була відсутня. Проте 19.07.2017 року позивач при усній розмові з попереднім Марянівським сільським головою [PERSON] дізнався від останнього, що при формуванні списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) з земель КСП «ім. ГАГАРІНА» [PERSON] не потрапив, оскільки книга трудового стажу і заробітку колгоспника на той момент була відсутня. В звязку з тим, що ПОП «ім. ГАГАРІНА» являється правонаступником КСП «ім. ГАГАРІНА» позивач звернувся до підприємства з запитом, щодо отримання копії книги трудового стажу і заробітку колгоспника КСП «ім. ГАГАРІНА» [PERSON]. На зазначений запит ПОП «ім. ГАГАРІНА» надало позивачу витяг з зазначеної книги відповідно до умов якої вбачається, що [PERSON] з 1988 рік по 1999 рік працював в КСП «ім. ГАГАРІНА» на посадах дояра та різноробочого, за що отримував заробітну плату. З метою підтвердження наявності членства [PERSON] в КСП «ім. ГАГАРІНА» позивач звернувся до Марянівської сільської ради Новоархангельського р-н., Кіровоградської області, яка надала довідку № 287 від 14.07.2017 року згідно якої зазначається, що [PERSON] [INFO] дійсно працював в КСП «ім. ГАГАРІНА» і на момент розпаювання працював різноробочим. Але в списках на розпаювання був пропущений. Також в зазначеній довідці було рекомендовано позивачу розглянути в судовому порядку надання земельної ділянки № 270 в кількості - 7,2640 га яка являється на даний час вільною. При зверненні до відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі з питання розпаювання земель колишнього КСП «ім. ГАГАРІНА» відділ Держгеокадастру у [PERSON] районі повідомив позивача що розпаювання земель колишньої колективної власності Колишнього КСП «ім. ГАГАРІНА» проводилося у 1996 році на підставі державного акту на право власності на землю КСП «ім. ГАГАРІНА» від 01.10.1996 року та складання схеми поділу земель колективної власності на земельні частки/паї Розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації №204-р від 11.09.1996 року. Відтак, оскільки на час винесення Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року покійний батько позивача був членом КСП то відповідно має право на земельну частку (пай) і повинен був бути включений до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної власності на землю та отримати земельний пай у натурі. В серпні 2017 року, за можливості, позивач в усному порядку звернувся до Відповідачів з проханням надати земельну частку (пай) [PERSON] на, що йому було повідомлено, що на даний час всі земельні спори вирішуються в судовому порядку. Про порушення гарантованого Конституцією України та Іншими законодавчими актами права покійного [PERSON] на отримання сертифікату на земельну частку (пай) позивач дізнався лише у 2017 році, після спілкування з попереднім Марянівським сільським головою [PERSON] з приводу неотримання його покійним батьком земельної ділянки і поради як можливо захистити своє право. За таких обставин позивач вимушений просити суд поновити йому строк на звернення до суду з даним позовом. [PERSON]янівська сільська рада Новоархангельського району Кіровоградської області в усному порядку повідомила позивача, що вона має вільні земельні ділянки з земель які були призначені для розпаювання КСП «ім. ГАГАРІНА». Дані земельні ділянки були зарезервовані для надання членам КСП «ім. ГАГАРІНА» які були помилково пропущені або не включені в список по розпаюванню. Із цього вбачається, що покійний батько позивача, як член колективного сільськогосподарського підприємства «ім. ГАГАРІНА» Новоархангельського району Кіровоградської області має право на земельну частку /пай/, із земель колективної власності зазначеного господарства. В даному випадку померлого батька позивача без законних на те підстав було позбавлено права на земельну частку /пай. Позивач просив суд поновити пропущений строк звернення до суду з даним позовом, визнавши причини пропуску строку поважними. Визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) по Марянівській сільській раді Новоархангельського району Кіровоградської області, як члена колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Гагаріна». Визнати в порядку спадкування за законом за позивачем право на земельну частку (пай), що перебувала в колективній власності колишнього КСП «ім. Гагаріна» Марянівської сільської ради, Новоархангельського району Кіровоградської області. Зобовязати Новоархангельську району державну адміністрацію та Марянівську сільську раду Новоархангельського району Кіровоградської області. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просив, справу слухати у його відсутність позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON]янівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Виходячи із положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, яка регламентує, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідачі позов визнали в повному обсязі, на думку суду наявні всі правові підстави для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч .1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Принципом верховенства права, визнається, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. З матеріалів цивільної справи вбачається, що 20.10.2009 року у с. Червінка Новоархангельського району Кіровоградської області помер [PERSON](світлокопія свідоцтва про смерть серія І-ОЛ №091682) /а.с.6/. Зі світлокопії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] (позивач у справі) народився 23.10.1981 року, його батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON] /а.с.7/. 1988 року покійного батька позивача було прийнято на роботу в КСП «ім. Гагаріна», що підтверджується світлокопією книги обліку трудового стажу та заробітку колгоспника /а.с.11-12/. Зі світлокопії довідки Марянівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області №287 від 14.07.2017 року вбачається, що померлий батько [PERSON], [PERSON], [INFO] дійсно працював в КСП ім. Гагаріна і на момент розпаювання різноробочим. Але в списках на розпаювання землі був пропущений /а.с.13/. З листа відділу у [PERSON] районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області вбачається, що відповідно до п. 2,7 Указу президента України від 08 серпня 1995 р. № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» розпаювання земель колишньої колективної власності бувшої КСП ім. Гагаріна проводилося у 1996 році на підставі державного акту на право колективної власності на землю КСП ім. Гагаріна Марянівської сільської ради від 01.10.1996 року та складання схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації №204-р від 11.09.1996 року. Списки членів КСП ім. Гагаріна формували збори уповноважених членів, які затверджували списки осіб, які на період розпаювання землі являлися членами КСП мали право на земельну частку (пай) /а.с.14/. Згідно Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720 від 08.08.1995 року право на земельну частку /пай/ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» у разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська рада чи райдержадміністрація приймає одне з рішень (розпоряджень) або про коригування проекту землеустрою організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); або про надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У листі від 10 грудня 2001 року Державний комітет України по земельних ресурсах зазначає, що виходячи з Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку пай мають тільки члени недержавного сільськогосподарського підприємства, а надання права на земельну частку пай здійснюється не за місцем проживання, а відповідно до встановленого членства в підприємстві (за місцем роботи або виходом на пенсію). Із цього вбачається, що покійний батько позивача, як член колективного сільськогосподарського підприємства ім. Гагаріна Марянівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області має право на земельну частку /пай/, із земель колективної власності зазначеного господарства. Визнання позову відповідачами є констатація ними факту порушення субєктивних прав померлого [PERSON], в силу його малограмотності та необізнаності, на час виділення земельної частки /паю/, а саме не включення до списку до державного акту на право колективної власності на землю, що саме по собі обумовило неотримання останнім гарантованої зазначеним вище Указом президента земельної ділянки. В розрізі поняття ст. 1 протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є захист права володіння майном особи та зауваження з приводу неможливості позбавлення особи права власності, не інакше як в інтересах суспільства. В нашому випадку померлого батька позивача без законних на те підстав було позбавлено права на земельну частку /пай/. Разом з тим суд вважає, за доцільне поновити позивачу процесуальний строк на звернення до суду, так як він пропустив його з поважної причини, оскільки про порушення права на отримання сертифікату він дізнався в 2017 році під час спілкування з колишнім головою Мар'янівської сільської ради. Разом з тим підлягає задоволенню позовна вимога позивача з приводу визнання за ним права власності на земельну частку /пай/ з наведених нижче мотивів. В розумінні ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто з даної норми матеріального права вбачається, що спадкуванню підлягають будь-які права спадкодавця, а саме переходу прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. У відповідності до ст. ст. 80, 81 ЗК України позивач є громадянином України, проживає на її території та має право набути право власності на спадкову земельну ділянку при прийнятті спадщини. Право на отримання у спадок земельної ділянки позивачем є абсолютним. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив, та батьки. Враховуючи, що правовстановлюючий документ сертифікат на право на земельну частку /пай/ буде виданий після смерті спадкодавця, а тому позивач буде знову позбавлений можливості його успадкувати у встановленому законом порядку, оскільки відповідно до порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в МЮ України 22.02.2012 року за № 282/20595, нотаріусом приймаються документи, які були видані за життя спадкодавця, що в подальшому може призвести до повторного звернення позивача суду, та на думку суду може мати наслідком порушення положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо ефективного способу юридичного захисту. З огляду на зазначене суд констатує, що право щодо успадкування, володіння, розпорядження та користування земельною ділянкою, є непорушним, а в разі порушення підлягає відновленню. А тому суд, на підставі викладеного, вважає за доцільне та у відповідності до вищеозначених норм матеріального права, задовольнити в повному обсязі заявлені позовні вимоги. На підставі наведеного, та

Outcome: approved