Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що 09 грудня 2014 року між ним і відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого він надав останньому позику в розмірі 24 500 гривень 00 копійок, яку відповідач зобов'язався повернути до 09 березня 2015 року. Оскільки сума боргу за розпискою відповідачем не повернута, позивач просить стягнути з останнього суму боргу у вказаному розмірі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у заяві підстав. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином в порядку передбаченому статтями 74, 76 ЦПК України шляхом отримання судової повістки про виклик за зареєстрованим місцем свого проживання, в судове засідання не прибув, про причини свого неприбуття суд не повідомив. Враховуючи, що відповідач, який належним чином був повідомлений, не з'явивсь в судове засідання та від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності, на підставі статті 224 ЦПК України, суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалив заочне рішення, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 09 грудня 2014 року відповідач отримав від позивача в якості позики грошові кошти в сумі 24 500 гривень 00 копійок, які зобов'язався повернути у строк до 09 березня 2015 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с. 10). Із змісту позовної заяви та наданих в судовому засіданні пояснень представника позивача судом встановлено, що у зазначений в розписці строк, відповідач не повернув позивачу суму боргу за даним договором. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Норми статті 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума боргу складає 24 500 гривень 00 копійок, розмір процентів договором позики не встановлений. Оскільки, відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за укладеним із позивачем договором позики від 09 грудня 2014 року та не повернув останньому суму позики у визначеному розмірі в обумовлений строк, суд приходить до висновку, що порушені майнові права позивача слід захистити шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із частиною першою статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог На підставі викладеного,

Outcome: approved