Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача матеріального забезпечення на випадок безробіття. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до Харківського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштування, де був зареєстрований як особа, яка шукає роботу. За заявою відповідача від 20 квітня 2016 року йому призначена виплата допомоги по безробіттю з 02 липня 2016 року по 21 січня 2017 року. В ході проведення розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, було встановлено, що під час перебування в Харківському міському центрі зайнятості як безробітного, [PERSON] був прийнятий до ДП « Редакція журналу « Охорона праці» з 02 липня 2016 року по 30 грудня 2016 року та з 01 січня 2017 року по 28 лютого 2017 року, а також отримав дохід у вересні 2016 року у вигляді авторської винагороди за розміщення статті в журналі « Охорона паці», згідно з договором про надання послуг від 02 липня 206 року № 113. Таким чином, відповідач в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відносився до категорії зайнятого населення. Невиконання відповідачем обов'язку щодо повідомлення про своє працевлаштування призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття. У зв'язку із цим Харківським міським центром зайнятості прийнято наказ № 568 « Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON]» за період з 02 липня 2016 року по 21 січня 2017 року в розмірі 40 046 грн.90 коп. Даний наказ разом з актом розслідування випадків та виплати матеріального забезпечення та листом-претензією був направлений відповідачу з проханням повернути кошти протягом 15 днів у добровільному порядку. На момент подання позову сума матеріального забезпечення на випадок безробіття відповідачем не повернута. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача суму матеріального забезпечення на випадок безробіття в розмірі 40 046 грн. 90 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, надав до суду письмові пояснення, згідно з якими він дійсно звертався до Харківського міського центру зайнятості за допомогою по безробіттю. Співпрацю з ДП «Редакція журналу «Охорона праці» в якості позаштатного кореспондента він не розглядав як повноцінне працевлаштування. Крім того, відповідач просить суд звернути увагу на те, що виявлення даних щодо працевлаштування здійснено не одразу, внаслідок чого виникла сума бору в розмірі понад 40 тисяч гривень. Крім того, відповідач зазначає, що норами законодавства, на які посилається позивач, не містять прямої вимоги про припинення страхових виплат, а лише про припинення реєстрації. Крім того, на момент звернення до центру зайнятості ним не було надано недостовірних відомостей. Разом з тим, позивач звертає увагу на те, що на той час йому не було відомо про те, що в зв'язку із цими обставинами він не буде являтися безробітним. Просить в задоволенні позву відмовити. Суд , вислухавши пояснення сторін, дослідивши и матеріали справи, приходить до наступних висновків. 20 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до Харківського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштування. Крім того, 27 квітня 2016 року відповідач подав до Харківського міського центру зайнятості заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю. Згідно з витягом з наказів про прийняті рішення по особі, наказом Харківського міського центру зайнятості від 20 квітня 2016 року № НТ 160420 позивачу надано статус безробітного; наказами Харківського міського центру зайнятості від 27 квітня 2016 року № НТ 160427 відповідачу призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю; наказом від 23 січня 2017 року № НТ 170123 позивачу скорочено виплату допомоги по безробіттю. Наказами від 23 січня 2017 року № НТ 170123 позивачу припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію безробітного. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України « Про зайнятість населення» зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Частиною 3 ст. 3 Закону України « Про зайнятість населення» передбачено, що зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України « Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України « Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Пунктом 1 ч. 1 ст. 45 Закону України « Про зайнятість населення» передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи. Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України « Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Крім того, ч.2 та ч. 3 ст. 36 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] був працював в ДП « Редакція журналу « Охорона праці» з 02 липня 2016 року по 30 грудня 2016 року та з 01 січня 2017 року по 28 лютого 2017 року, а також отримав дохід у вересні 2016 року у вигляді авторської винагороди за розміщення статті в журналі « Охорона паці», згідно з договором про надання послуг від 02 липня 206 року № 113, що підтверджується листом ДП « Редакція журналу « Охорона праці», копією договору про надання послуг № 113 від 02 липня 2016 року та додаткової угоди до нього, копією договору про надання послуг № 186 від 30 грудня 2016 року, а також актами приймання-здавання наданих послуг. Харківським міським центром зайнятості 24 квітня 2017 року прийнято наказ № 568 « Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON]» за період з 02 липня 2016 року по 21 січня 2017 року в розмірі 40 046 грн.90 коп. Даний наказ разом з актом розслідування випадків та виплати матеріального забезпечення та листом-претензією був направлений відповідачу з проханням повернути кошти протягом 15 днів у добровільному порядку. Розмір нарахованого та перерахованого матеріального забезпечення [PERSON], яке підлягає поверненню , становить 40 046,90 грн, що підтверджується відповідною довідкою. Таким чином, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved