Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом [PERSON], [PERSON] про визнання договору недійсним, зобов'язання повернути майно та стягнення моральної шкоди посилаючись на те, що 09 листопада 2015 року позивачем було видано довіреність на [PERSON] із правом розпоряджатися автомобілем марки Volkswagen Transporter, 2006 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований 24 жовтня 2010 року Центром ДАІ 8004, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. Вказаний автомобіль належав позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. 08 червня 2016 року позивачем було подано заяву № 320 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., про відкликання довіреності. Після відкликання довіреності позивач повідомила про це [PERSON], у тому числі шляхом направлення відповідного листа. На вимогу позивача повернути йому автомобіль, відповідач [PERSON] відмовився. 29 червня 2016 року позивач звернулась до Територіального сервісного центру № 8044 МВС м. Києва із заявою про надання інформації щодо власника автомобіля та отримала відповідь, що вказаний автомобіль 10 червня 2016 року за договором купівлі-продажу № 00400/02/3245/2016 було перереєстровано на [PERSON], дружину представника за довіреністю [PERSON] Відповідач [PERSON] жодних грошових коштів за віджучення автомобіля, що належить позивачу не передавав. Таким чином, відповідачі вступили у злочинну домовленість, вчинивши правочин щодо продажу автомобіля позивача в своїх інтересах, оскільки такий автомобіль стає об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON], позивач зазнала значних моральних страждань, а саме: безсоння, стрес, подавлений моральний стан та необхідність додатковий моральних затрат на поновлення своїх порушених прав. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати договір купівлі-продажу №00400/02/3245/2016 автомобілю від 10 червня 2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], недійсним у зв'язку із вчиненням внаслідок зловмисної домовленості [PERSON], як представника [PERSON], з [PERSON] Зобов'язати [PERSON] здійснити дії, а саме повернути автомобіль марки Volkswagen Transporter, 2006 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] Стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду у розмірі 8500,00 грн., стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду у розмірі 8500,00 грн. та судовий збір покласти на відповідачів. Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяву в якій просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а саме через оголошення в пресі «Час Київщини» від 20 січня 2017 року, причини неявки суду не відомі. Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 09 листопада 2015 року [PERSON] надала [PERSON] довіреність, відповідно до якої уповноважила його розпоряджатися (продати, обміняти, передавати в оренду, позичку, заставляти в забезпечення зобов'язань [PERSON] тощо) належний їй на підставі свідоцтва про право реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Центром ДАІ 8004 24 жовтня 2015 року, автомобілем марки Volkswagen Transporter, 2006 року випуску, тип - загальний легковий пасажирський -В, червоного кольору, номер шасі (кузов, рама) № [NUMBER], який зареєстрований Центром ДАІ 8004 24 жовтня 2015 року, за реєстраційним номером [NUMBER]. Дана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. та зареєстровано у реєстрі нотаріальних дій за № 520. Відповідно до витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, 08 червня 2016 року дію вищезазначеної довіреності припинено за заявою [PERSON], яка зареєстрована за № 320. Звернувшись 29 червня 2016 року до територіального сервісного центру № 8044 із заявою про надання інформації, [PERSON] отримала відповідь № 431 від 29 червня 2016 року про те, що згідно даних бази автоматизованої інформаційної системи МВС автомобіль Volkswagen Transporter, 2006 року випуску, номерні знаки [NUMBER] від 24 жовтня 2015 року по 10 червня 2016 року в ТСЦ № 8044 МВС м. Києва перебував на обліку на ім'я [PERSON] 10 червня 2016 року даний транспортний засіб за договором купівлі-продажу 0400/02Є3245/2016 від 10 червня 2016 року в ТСЦ № 3245 було перереєстровано на іншу особу. Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 00400/02/3245/2016 від 10 червня 2016 року, [PERSON], який діяв на підставі довіреності передав у власність [PERSON],а [PERSON] прийняла транспортний засіб Volkswagen Transporter, 2006 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований за продавцем 24 жовтня 2015 року підрозділом МВС ДАІ 8004 та [PERSON] сплатила обумовлену цим договором грошову суму, а саме 1000,00 грн. Цей договір оформлений та підписаний сторонами в територіальному сервісному центрі МВС 3245 РСЦ МВС в Київській області у присутності адміністратора сервісного центру, який перевірив відповідність інформації внесення до даного договору по документам, які надані сторонами договору. 15 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до начальника Дарницького управління поліції у м. Києві із заявою про вчинення злочину, що підтверджується талоном-повідомленням № 0003382, зареєстрованого за № 63068 прийнятого лейтенантом поліції Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві Каніліченко А.О. Відповідно до п.п. 19, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 229-233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Згідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких визнання права, визнання правочину недійсним, припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач в силу ст.10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦК України, правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв'язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними. Згідно ч. 1 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, які він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи .представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Оскільки відповідач [PERSON] уклав договір купівлі-продажу транспортного засобу разом із своєю дружиною - відповідачем [PERSON] без відома позивача [PERSON], та після припинення дії довіреності, даний правочин є зловмисною домовленістю, так як [PERSON] вчинив правочин виражаючи власну волю, а не волю особи, яку від представляв, тобто [PERSON] Таким чином, вимоги позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу підлягають задоволенню. Згідно ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Таким чином, 10 червня 2016 року [PERSON], отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 1000,00 грн. за продажу транспортного засобу Volkswagen Transporter, 2006 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], а [PERSON] отримала безпідставно у власність даний транспортний засіб. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] не віддав позивачу гроші за відчуження автомобіля, відповідачі шляхом зловмисної домовленості вчинили правочин щодо автомобіля, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про повернення їй автомобіля Volkswagen Transporter, 2006 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдана моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування архівуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оскільки [PERSON] зазнала моральних страждань внаслідок неправомірних дій відповідачів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. [PERSON] надала суду оригінали квитанції про сплату судового збору № 17198332 від 19 липня 2016 року, № 0630-4972-3357-1112 від 22 вересня 2016 року та № 0630-4964-2231-2823 від 22 вересня 2016 року. Таким чином з відповідачів підлягає стягненню судові витрати понесені за сплату судового збору.

Outcome: approved