Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити розмір виплати аліментів, призначених з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], які стягуються згідно рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2012 року та винести нове рішення, яким стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 його доходу до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, але надіслав суду письмову заяву, згідно якої просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала суду заперечення, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні його позову. Пояснила, що позивач в позовній заяві стверджує, що з нього кожного місяця стягують на її користь аліменти. Але позивач практично взагалі не сплачує їй нарахованих йому аліментів. Сума боргу [PERSON] по аліментах на її користь на сьогодні складає 79074,86 грн.. На сьогодні по [PERSON] за її заявою Деснянським РУ ГУМВС України в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №12014100030001776, відомості про яке внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, що підтверджується копією листа прокуратури Деснянського району м. Києва. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального, або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Позивач не надав доказів по жодному з вищезазначених обставин. А саме, позивач не надав доказів погіршення свого матеріального стану та здоров'я. Також, позивач нічим не підтвердив зміну свого сімейного стану. Офіційно новий шлюб він не зареєстрував та нічим не підтвердив, що він дійсно проживає з новою цивільною дружиною, та разом з нею виховує малолітню [PERSON], 2013 р.н. Будучи з нею в офіційному шлюбі з березня 2011р. по вересень 2013р., позивач не приймав взагалі участі у вихованні та утриманні їхньої з ним малолітньої доньки [PERSON], 2011 р.н., про що засвідчено в Рішеннях Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області «Про розірвання шлюбу» та «Про позбавлення батьківських прав». Відповідно до суті позовних вимог зменшення розміру аліментів пов'язано нібито з проживанням позивача з новою цивільною дружиною та народженням дитини від іншого шлюбу. З'ясовуючи обставини, які повинні бути враховані при визначенні розміру аліментів, вважається, що позивач працездатний, хронічних захворювань не має, на обліку у центрі зайнятості не перебуває. Виходячи із засад ст. 192 СК України, неможливо вважати погіршенням матеріального становища одруження та народження дитини від іншого шлюбу. Тим паче, цивільна дружина позивача отримує допомогу при народженні дитини, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивач є молодою працездатною особою та не позбавлений права у подальшому влаштуватися на більш високооплачувану роботу для збільшення своїх доходів. Позивачу слід було враховувати свої можливості перед тим, як народжувати іншу дитину. Але замість цього позивач навмисно приховує свій дійсний заробіток, працюючи неофіційно водієм та збірником меблів в ТЦ «Даринок» в м. Києві на вул. Магнітогорська, 1. А тому розмір аліментів йому встановлено, виходячи із середнього розміру заробітної плати по м. Києву. Внаслідок зменшення розміру аліментів діти опиняться у нерівних умовах, одна дитина буде забезпечена краще, ніж інша. Діти рівні та, виходячи з принципів справедливості, зменшення розміру аліментів буде порушувати права та законні інтереси малолітньої [PERSON]. В даний час її інтереси позивачем і так вже порушені, бо позивач взагалі не сплачує аліменти. В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надання можливості розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Ст. 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, згідно зі ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого не була надана вимога про стягнення аліментів, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, оздоровленням, тощо). Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Поряд з цим, у додаткових витратах на дитину, батько взагалі участі не приймає. Вона сама виховує та утримує трирічну доньку, яка з кожним роком потребує більших витрат на виховання, харчування, лікування, придбання одягу, іграшок та інше. В даний час вона знаходиться в тяжкому матеріальному становищі. В грудні 2014 року вона звільнилася та перебуває на обліку в міському центрі зайнятості. У зв'язку з вищеназваним вважає необґрунтованою вимогу зменшити розмір аліментів. За таких обставин зменшення розміру нарахування аліментів на утримання, порушить права малолітньої доньки позивача від їхнього шлюбу. Також позивачка надала письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідив матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги необґрунтовані, не знайшли своє підтвердження та не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з відповідачкою [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09.09.2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідачка звернулася до суду про стягнення з позивача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] та її позов був задоволений. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2012 року по цивільній справі №2/428/245/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, з позивача стягуються аліменти на користь неповнолітньої дитини кожного місяця в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини щомісяця, починаючи з 10 квітня 2012 року до досягнення повноліття доньки. На сьогоднішній день позивач проживає однією сім'єю з [PERSON], мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Оскільки у позивача на утриманні знаходиться на сьогоднішній день його малолітня дитина - [PERSON], [INFO] та його дружина - [PERSON], яка перебуває у декретній відпустці за доглядом за дитиною, він не має можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісяця, а тому і звернувся до суду з дійсним позовом. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути зменшено за рішенням суду за позовом платника у разі зміни матеріального або сімейного стану. З доводами позивача, викладеними ним в позовній заяві, суд не згоден, оскільки вони є голослівними, безпідставними, нічим не підтвердженими і спростовуються письмовими запереченнями відповідача, матеріалами справи в їх сукупності. Суд вважає, що законних та обґрунтованих підстав для застосування вимог ст. 192 Сімейного кодексу України в даному випадку для зменшення розміру аліментів не має. Так, під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів, під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні, відносно платника аліментів враховується також зміна складу осіб, які зобов'язані за законом надавати утримування, погіршення або поліпшення стану здоров'я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстав для зміни розміру аліментів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». З огляду на наведені обставини суд вважає, що застосування ст. 192 СК України в даному випадку суперечить нормам сімейного права та порушує права відповідача [PERSON] та її малолітній дитині, оскільки розмір аліментів може бути згодом збільшено або зменшено на вимогу платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Слід звернути увагу на те, що зменшення або збільшення розміру аліментів є правом, а не обов'язком суду і закон не передбачає такої можливості лише за наявності зазначених позивачем підстав без врахування обставин, що мають істотне значення. Суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання їх доньки в разі його зменшення буде недостатнім для нормального розвитку дитини, її утримання та виховання, яка згодом потребує значних витрат на навчання, проживання та харчування. Слід звернути увагу і на ту обставину, що позивач окрім встановлених законом аліментів, які взагалі не платить, будь - якої іншої допомоги в добровільному порядку не надавав, не надає та взагалі не бажає цього робити, що також суттєво впливає при вирішенні питання щодо зменшення розміру аліментів. Заслуговують цілком доводи відповідача, висловлені нею в письмових запереченнях та надані докази до справи, які відповідають дійсності та обставинам справи і взагалі спростовують доводи, викладені позивачем в позовній заяві. Те, що позивач на даний час перебуває у іншому шлюбі та має ще малолітню дитину ніяким чином не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON], оскільки позивач не надав до суду майже доказів щодо його спільного проживання, а в разі спільного проживання цілком зрозуміло те, що сім'я має спільний бюджет, будь - яких стягнень з позивача в примусовому порядку не здійснюється окрім вказаних аліментів на користь відповідача, від сплати яких він всіляко ухиляється. Таким чином, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed