Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №014/9247/5/13863 від 18.04.2008р, посилаючись на наступне. 18.04.2008р. між ВАТ «Ерсте Банк» повним правонаступником якого є ПуАТ «Фідобанк» та [PERSON] оленою Савеліївною було укладено кредитний договір № 014/9247/5/13863 про надання кредиту у 22000,00 дол США, строком до 17.04.2015 року під 135 річних. В забезпечення зобовязань за кредитним договором, 18.04.2008 року між Позивачем та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобі №01489247/5/13863/1 згідно якого предметом застави є автомобіль марки HYUNDAI модель SANTA FE , 2008 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер ВН 0066ВС. Відповідач після неодноразового сповіщення про заборгованість та порушення умов кредитного договору не виконав умови кредитного договору, щомісячно не здійснював часткове погашення кредиту та не сплачував відсотки за користування кредитом. Станом на 05.11.2014 року заборгованість складає 62527,42 грн, яка складається з - прострочена заборгованість за кредитом - 3734,9 дол США, що еквівалентно 50409,99 грн. - строкова заборгованість за кредитом 341,86 дол США що еквівалентно 4614309грн. - прострочена заборгованість за відсотками 44,14дол США, що еквівалентно 595,76 грн. Строкова заборгованість за відсотками 303,37 дол США що еквівалентно 409,9 грн. Штрафні санкції Пеня за несвоєчасне погашення кредиту 6073,49 грн., Пеня за несвоєчасне погашення відсотків 424,19 грн. Сторони у судове засідання не зявились: в суд надійшла заява представника позивача про розгляд справи у відсутності позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином., надала до суду копію квитанції про часткове погашення суми боргу у розмірі 18733,40 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позов визнав, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить розстрочити виконання рішення, у звязку із складним матеріальним становищем та сімейними обставинами, строком на 6 місяців. В справі достатньо доказів для її розгляду по суті і немає необхідності в особистих поясненнях сторін, тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 18.04.2008 року між Ват «Ерсте Банк» повним правонаступником якого є ПуАТ «ФІДОБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/9247/5/13863, про надання кредиту у сумі 22000,00дол США, строком до 17.04.2015 р під 13% річних. В забезпечення зобовязань про кредитному договору, 18.04.2008року між Ват «Ерсте Банк »та [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №014/9247/5/13863/2, відповідно до якого, поручителі зобовязуються перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання зобовязань про кредитному договору №014/9247/5/13863 від 18.04.2008р. Також 18.04.2008р, Позивачем та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобі №01489247/5/13863/1 згідно якого предметом застави є автомобіль марки HYUNDAI модель SANTA FE , 2008 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер ВН 0066ВС. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідачі після неодноразового сповіщення про заборгованість та порушення умов кредитного договору не виконали умови кредитного договору, щомісячно не здійснювали часткове погашення кредиту та не сплачували відсотки за користування кредитом. Станом на 05.11.2014 року заборгованість складає 62527,42 грн, яка складається з: - прострочена заборгованість за кредитом - 3734,9 дол США, що еквівалентно 50409,99 грн., - строкова заборгованість за кредитом 341,86 дол США що еквівалентно 4614309грн., - прострочена заборгованість за відсотками 44,14дол США, що еквівалентно 595,76 грн., Строкова заборгованість за відсотками 303,37 дол США що еквівалентно 409,9 грн. Штрафні санкції : пеня за несвоєчасне погашення кредиту 6073,49 грн., пеня за несвоєчасне погашення відсотків 424,19 грн. Відповідачі позов визнали, надали до суду квитанцію, якою частково погасили заборгованість по кредитному договору від 18.04.2008р у сумі 18733,40 грн, що підтверджується копією квитанції №270469341 від 16.04.2015р.Також відповідач [PERSON] просив суд надати йому розстрочку на виконання рішення строком на 6 міс. Отже, сума заборгованості на цей час становить 43794,02 грн= 62527,42 грн. 18733,40 грн. Згідно ч.1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо -, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Тому факт заборгованості відповідача перед позивачем у судовому засіданні доведено. Ст. ст. 10, 60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суду не представлено будь-яких доказів, які б спростовували вимоги позивача. Згідно зі \~ст. \~16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до \~ст. \~20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути вищезазначену суму боргу. Частина 1 ст.88 ЦПК України передбачає, якщо стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з урахуванням обставин справи, задоволення позову, розумності та справедливості суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати, у сумі 625,27грн.

Outcome: partial