Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане [PERSON] приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Луб`янським А.В. на земельну ділянку кадастровий номер 6520387500:01:001:0317 площею 0,15 га розташовану за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що частина цієї земельної ділянки площею 0,07 га належить позивачу на праві власності внаслідок придбання в 1999 році у [PERSON] жилого будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] на цій земельній ділянці, у зв`язку з чим просить скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку оскільки порушуються його права як власника частини цієї земельної ділянки, в тому числі на оформлення її в передбаченому законом порядку. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги за підставами вказаними у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав за підставами вказаними у відзиві посилаючись на те, що відповідач в передбаченому законом порядку оформив спадщину після смерті батька на належну останньому згідно державного акту земельну ділянку площею 0,15 га розташовану за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого відсутні підстави для визнання недійсним оспорюваного свідоцтва про право власності на спадщину, при цьому фактичні обставини справи не оспорював та також вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, у зв`язку з чим просив відмовити йому у задоволенні заявлених вимог. Представник Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся в передбаченому порядку, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. За клопотанням представника відповідача до участі у справі в якості третьої особи залучено приватного нотаріуса Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Луб`янського А.В. В судові засідання приватний нотаріус Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Луб`янський А.В. не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся в передбаченому порядку, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Судом задоволено клопотання позивача про витребування письмових доказів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 81, 82 ЦПК України, сторони зобов`язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що 20.02.2014 року приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Луб`янським А.В. відповідачу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер 6520387500:01:001:0317 площею 0,15 га розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване в реєстрі за № 174, що підтверджується матеріалами спадкової справи за № 70/2012 померлого [INFO] [PERSON] . Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ХС виданого Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області 21.01.1997 року, зареєстрованого за № 307. Згідно вказаного акту землю передано [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Як вбачається з договору купівлі-продажу жилого будинку від 06.10.1999 року, який посвідчений державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області Луб`янським А.В. та зареєстрований в реєстрі за №1597, [PERSON] придбав у [PERSON] жилий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . При цьому, згідно актів прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом жилого будинку та актів відводу і встановлення меж земельних ділянок складених 28.06.1999 року, затверджених рішенням виконкому Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області за № 50 від 30.06.1999 року, прийнято в експлуатацію жилий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] під який відведено земельну ділянку площею 0,08 га та жилий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] під який відведено земельну ділянку площею 0,07 га. З архівного витягу з рішення виконкому Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області за № 50 від 30.06.1999 року вбачається, що цим рішенням визнано літню кухню [PERSON] розташовану за адресою: [ADDRESS] малогабаритним жилим будинком і присвоєно йому [ADDRESS] та затверджено акт відводу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Крім того, як встановлено судом жилий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] на даний час належить відповідачу згідно договору дарування від 27.07.2007 року, який посвідчений державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області Луб`янським А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1-2048. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечуються. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК УКраїни власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Статтями 6, 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За ст. 30 ЗК України, в редакції 1990 року станом на 06.10.1999 року, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього кодексу (не більше 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку в сільських населених пунктах), і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. Аналогічні наслідки у вигляді переходу права власності на земельну ділянку на якій розміщений жилий будинок (в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника) до покупця у разі набуття права власності на жилий будинок, яка перебувала у власності продавця будинку, без зміни її цільового використання, передбачені також діючими на даний час ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України. За встановлених судом обставин, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 30 ЗК України /в редакції 1990 року/ до позивача внаслідок набуття права власності на жилий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , перейшло й право власності на частину належної продавцю цього будинку [PERSON] земельну ділянку згідно Державного акту серії ХС виданого Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області 21.01.1997 року зареєстрованого за № 307 (кадастровий номер 6520387500:01:001:0317), в розмірі 0,07 га відповідно до акту відводу і встановлення меж земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] , складеного 28.06.1999 року та затвердженого рішенням виконкому Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області за № 50 від 30.06.1999 року, оскільки інше не передбачено договором купівлі-продажу жилого будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] 06.10.1999 року. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід до спадкоємців прав та обов`язків спадкодавця, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України, поряд з іншим, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. З досліджених судом доказів, які відповідачем не спростовані, вбачається, що в порушення вимог ст.ст. 1216, 1218 ЦК України відповідачу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер 6520387500:01:001:0317 площею 0,15 га розташовану за адресою: [ADDRESS] , право власності на частину якої в розмірі 0,07 га, як встановлено судом, перейшло в 1999 році до позивача у зв`язку набуттям права власності на будинок [ADDRESS] , без урахування цієї обставини. За таких обставин, з урахуванням не визнання відповідачем права на належну позивачу в силу закону земельну ділянку, у зв`язку з чим порушуються права позивача як власника земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] , суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог в межах заявленого позову обраним ним способом захисту, оскільки наявність виданого відповідачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, частина якої належить позивачу, перешкоджає реалізації прав останнього на свою земельну ділянку, а підстав для відмови в задоволенні вимог позивача суд не вбачає. При цьому, доводи представника відповідача, які зводяться фактично до незгоди з розміром земельної ділянки належної позивачу, не приймаються судом до уваги, як такі, що не впливають на суть спору в межах заявлених позивачем вимог обраним ним способом захисту. Що стосується доводів представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності вони також не приймаються судом до уваги, оскільки, як встановлено з пояснень сторін, фактично позивачу про порушення його права на земельну ділянку, на якій розташований належний йому будинок, стало відомо лише в 2018 році, з того часу як між сторонами виник конфлікт з приводу володіння спірною земельною ділянкою, після чого він безпосередньо й звернувся до суду. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 1762 грн.

Outcome: approved