Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що з 1997 року по день смерті його батьки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з 1997 року проживали за адресою: [ADDRESS]. Позивач разом зі своїми батьками постійно проживав за зазначеною адресою з 2010 року і проживає там до даного часу. [INFO] року помер батько позивача [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,2496 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були позивач та мати позивача [PERSON], які до нотаріальної контори для оформлення спадщини не звертались, оскільки прийняли її фактично у рівних долях, тому вважали себе власниками спадкового майна відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. Ні позивач, ні його мати [PERSON] відмови від прийняття спадщини до органів нотаріату не заявляли. [INFO] року померла мати позивача [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст.1218 ЦК України увійшли всі права та обов'язки [PERSON], які належали їй на момент відкриття спадщини, а саме майнові права на майно, яке належало їй на праві власності: 1/2 частини жилого будинку з 1/2 приналежними до нього будівлями та спорудами та 1/2 частини земельної ділянки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], які належали спадкодавцю на праві власності у порядку спадкування після смерті [PERSON], у права яких вона фактично вступила. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері, інших спадкоємців немає. Після смерті батька та матері позивач юридично спадщину не оформляв, але фактично прийняв її відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. Відмови від прийняття спадщини позивач до органів нотаріату не заявляв, фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцями на момент відкриття спадщини у спадковому будинку. Протягом всіх років допомагав своєму батьку та матері, доглядав за ними. У 2015 році позивач звернувся до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Демидьонок О.М. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після померлих [PERSON] та [PERSON], однак, нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначені житловий будинок та земельну ділянку, оскільки на момент смерті спадкодавців позивач не був прописаний разом з ними та не подав заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений ст.1270 ЦК України. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить: 1) визнати за ним право власності на спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,2496 та для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. У судове засідання позивач не з'явився. У судовому засіданні представники позивача позов підтримали, коротко виклавши обставини, зазначені у ньому. У судове засідання представник відповідача не з'явився, до суду надіслав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши письмові докази, а саме: копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, посвідки на постійне проживання, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтв про смерть, довідок, Державного акту на право власності на земельну ділянку, реєстраційного посвідчення на об'єкти нерухомого майна, договору дарування, технічного паспорту на житловий будинок, домової книги, звіту про оцінку житлового будинку, звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які померли [INFO] року та [INFO] року відповідно є батьками позивача, що підтверджується відомостями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 серпня 1976 року та свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 24 червня 2011 року, серії [NUMBER] від 25 січня 2012 року. Батько позивача [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відомостями, зазначеними у договорі дарування від 23 жовтня 2002 року, реєстраційному посвідченні на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним та фізичним особам від 31 жовтня 2002 року, технічному паспорті на житловий будинок від 14 листопада 2001 року, домовій книзі від 2006 року. А також відповідно до відомостей Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 01 квітня 2009 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2496 га у межах згідно з планом, розташованої в [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Після смерті [PERSON] ні [PERSON], ні позивач не звертались до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], оскільки вважали, що спадкове майно належить їм в рівних частках, оскільки, постійно проживаючи разом зі спадкодавцем протягом багатьох років до часу його смерті, фактично прийняли спадщину. Після смерті [PERSON] позивач не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті його матері, оскільки вважав, що в зв'язку з тим, що постійно проживав за адресою своїх батьків, він фактично прийняв спадщину, що залишилась після смерті його батьків та є власником цього майна. Відповідно до відомостей довідок виконкому Новотавричеської сільської ради Оріхівського району від 25 червня 2015 року №147, від 22 липня 2015 року №163, №164 встановлено, що [PERSON], [INFO], [PERSON] проживали та були зареєстровані з 1997 року по день смерті за адресою: [ADDRESS]. На момент смерті [PERSON] [INFO] року разом з померлим проживали: дружина [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] проживав без реєстрації. На момент смерті разом з померлою [PERSON] проживає без реєстрації син [PERSON], [INFO]. Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину, позивач звернувся до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Демидьонок О.М. із заявою про заведення спадкової справи та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] року матері [PERSON] Але Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 липня 2015 року позивачу було відмовлено провести у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з тим, що спадкоємець не був прописаний разом з померлою та не подано заяву про прийняття спадщини у строк, встановлений ст.1270 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Позивач постійно проживав разом з батьками з 2010 року й до часу їх смерті та продовжує проживати в спадковому будинку. Позивач постійно здійснював догляд за батьками та турботу, забезпечував лікуванням, харчуванням та здійснив їх поховання. Відмови від прийняття спадщини до органів нотаріату позивач не заявляв, вважається таким, що прийняв спадщину, тобто фактично успадкував зазначений будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, які належали спадкодавцям, його батькам. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved