Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь вартість необлікованого об`єму природного газу в сумі 677,92 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір розподілу природного газу, за яким відповідач є споживачем природного газу. 01.12.2016 року за результатами експертизи лічильника газу типу Галлус G-4 заводський №00437085 встановлено, що метрологічні характеристики не відповідають ДСТУ 3336-96, лічильник не придатний до експлуатації, складено відповідний акт. На підставі п.1 Глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015 року (надалі Кодекс) позивачем визначено об`єм споживання природного газу, виходячи з граничних об`ємів споживання природного газу населенням з рахуванням усіх газових приладів і пристроїв за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника до дня виявлення порушення та з урахуванням терміну на його усунення. 29.12.2016 року відповідно до вимог п.11 глави 5 розділу ХІ Кодексу за результатами розгляду акту про порушення комісією прийнято рішення про його задоволення повністю та складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Відповідачу направлено відповідний рахунок, який не сплачений до теперішнього часу. Ухвалою суду від 22.01.2020 року відкрито спрощене провадження у справі. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач, належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду, в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Одночасно в заяві зазначила, що просить застосувати строк позовної давності. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 27.11.2015 року набрала чинності постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015 року, якою затверджено Кодекс газорозподільних систем (надалі Кодекс). Відповідно до п.2 глави 1 розділу VI Кодексу доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. Відповідно до п.3 глави 3 розділу VI Кодексу договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633,\~634,\~641,\~642\~Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу. Відповідно до п.4 глави 3 розділу VI Кодексу договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. 17.11.2016 року відповідачем підписано Заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) (а.с.5). Таким чином, з 17.11.2016 року між позивачем та відповідачем виникли договірні зобов`язання з розподілу природного газу. Згідно Акту експертизи від 01.12.2016 року, складеного працівниками ПАТ «Полтавагаз» за участю працівника ДП «Полтавастандартметрологія», стрічка [NUMBER] не пошкоджена, пломба ГАЗ-4 суматора не пошкоджена, відліковий механізм візуально не пошкоджений, наявне механічне пошкодження скла суматора (скло підірвано), лічильник герметичний. Похибка лічильника за об`ємної втрати Qmin (-10,05), Qmax (-1,57). Висновок: несанкціоноване втручання в конструкцію лічильника шляхом пошкодження скла суматора. Метрологічні характеристики не відповідають вимогам ДСТУ 3336-96. Лічильник не придатний до експлуатації (а.с.6). Згідно довідки №3540 від 01.12.2016 року, виданої посадовою особою ДП «Полтавський науково-технічний центр стандартизації, сертифікації та метрології», лічильник газу типу Гуллус G-4 заводський №00437085 не відповідає вимогам ДСТУ 3336-96 та Р50-071-98. Підстави для визнання ЗВТ непридатним: метрологічні характеристики перевищують допустимі (а.с.7). Таким чином, суд констатує, що позивачем надано докази, які суперечать один одному. Так, з акту експертизи вбачається, що виявлено несанкціоноване втручання, в той же час, з довідки ДП «Полтавський науково-технічний центр стандартизації, сертифікації та метрології» вбачається лише перевищення допустимих метрологічних характеристик. Відповідно до п.1 Глави 3 розділу ХІ Кодексу (в редакції станом на час виявлення порушення) у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток Х\~цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. На підставі вищевказаної норми позивачем нараховано за період з 17.11.2016 року по 22.11.2016 року спожитого природного газу в об`ємі 82,62 куб.м. на суму 677,92 грн (а.с.10). В свою чергу, відповідно до п.1-4 глави 5 розділу ХІ Кодексу у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу (тобто, в тому числі, несанкціонованого втручання) на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16\~до цього Кодексу. Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення. Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень. Позивачем не надано вказаного акту. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Акт про порушення №20 від 23.12.2016 року не може бути доказом несанкціонованого втручання, оскільки складений не на місці виявлення порушення, а вже після експертизи, та взагалі не містить підпису відповідача (а.с.8). Таким чином, позивачем не доведено\~факт несанкціонованого\~втручання відповідачем в роботу газового лічильника. Суд вважає достатніми вищевказані аргументи для висновку про необгрунтованість вимог позивача. Відповідно до абзацу 3 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Оскільки судом встановлено необгрунтованість позову по суті, суд не надає оцінку дотримання позивачем строку позовної давності, незважаючи на заяву відповідача про застосування такого строку. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed