Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] шкоду в розмірі 355\~195,50 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 15 червня 2015 р. між [PERSON] та [PERSON] було підписано попередній договір, за умовами якого [PERSON] зобовязався продати [PERSON] до 05.07.2015 квартиру в м. Ужгород, вул. Декабристів, 53/10. Істотними умовами договору сторони визначили, що квартира належить продавцю на підставі Дублікату договору купівлі-продажу, виданого приватним нотаріусом [PERSON] 02.12.2014, продавець гарантує відсутність будь-яких прав та претензій третіх осіб, судових справ стосовно обєкту купівлі-продажу, ціна визначена 231\~660 грн., що еквівалентно 11\~000 дол. США та інші умови. В забезпечення виконання зобовязання позивач передав [PERSON] на виконання умов попереднього договору 179\~010 грн. забезпечувального платежу. Вказаний договір був посвідчений відповідачем. Вважає, що відповідач при здійсненні нотаріальної дії не дотрималась норм чинного законодавства, а саме не установила дійсний намір сторін, не витребувала документів, що посвідчують право власності на майно та не пересвідчилася, що квартира не перебуває в арешті. Вказані вище обовязки нотаріус не вчинила, оскільки посвідчив попередній договір купівлі-продажу квартири, яка перебувала під забороною до відчуження від 26.07.2005 р., під арештом від 14.12.2011 р., в результаті чого квартира не могла бути продана, а позивачу завдано збитків в розмірі ціни позову. Крім того, в квартирі станом на момент підписання попереднього договору проживала малолітня дитина зі своє матірю [PERSON], чим також порушено вимоги ч.3 ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства». Зазначає, що ст.27 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса , відшкодовується в повному розмірі. В даному випадку вважає, що заподіяна шкода в розмірі 355\~195, 50 грн., що включає в себе 278\~618,52 грн. сплаченого забезпечувального платежу (з застосуванням курсу долара США до грн.), 1940,00 грн. витрат на вчинення нотаріальних дій, 15\~684,98 грн. понесених позивачем витрат на здійснення оплати заборгованості за комунальні послуги, 58\~952,00 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з наведених в позові підстав. Крім того позивачем було зазначено, що під час укладення попереднього договору не повинно було здійснюватися зобовязального платежу в такому великому розмірі. В судовому засіданні представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначили, що дійсно 15.06.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір за яким сторони погодились в строк до 05.07.2015 укласти договір купівлі-продажу обєкта нерухомості за адресою вул.Декабристів, 53/10 в м. Ужгород за ціною 231660 грн. Вказаний договір посвідчувався приватним нотаріусом [PERSON], однак в обумовлений строк, відчуження обєкту нерухомості не відбулось з незалежних від нотаріуса причин. Зазначають, що фактично між сторонами виник спір щодо невиконання умов попереднього договору згідно ч.2ст. 635 ЦК України. Проте нотаріус не є стороною вказаних правовідносин та не зобовязаний встановлювати з вини якої із сторін договір купівлі-продажу не був укладений у встановлений строк. Зазначають, що зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором. За таких обставин інша сторона попереднього договору може претендувати на відшкодування збитків відповідно до ч.2 ст. 635 ЦК України. А тому відшкодування приватним нотаріусом забезпечувального платежу за попереднім договором не є в причинному звязку з наслідком невиконання умов попереднього договору. Щодо обґрунтування своїх позовних вимог позивачем із застосуванням ч.1 ст. 27 ЗУ «Про нотаріат» є передчасним, оскільки згідно з ч.2 ст.27 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус не несе відповідальності у разі якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії: подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, повязаного із вчиненням нотаріальної дії; подала недійсні та, або підроблені документи; не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулася особа. Законодавцем не передбачені вимоги до переліку документів, які надаються нотаріусу сторонами для посвідчення попереднього договору. З огляду на порядок укладення попередніх договорів, що передбачений ЦК України, попередній договір не передбачає переходу права власності на майно, яке буде предметом основного договору, отже нотаріусу не потрібно в обовязковому порядку витребувати у сторони попереднього договору документи, що посвідчують її право власності та підтверджують державну реєстрацію цього права на майно, що буде предметом основного договору. Це також стосується випадків, коли предметом основного договору буде майно, щодо якого сторона попереднього договору ще не є титульним власником. У звязку з тим, що попередній договір не є договором про розпорядження майном, на його укладення не потрібно вимагати згоду другого з подружжя, оскільки згода, згідно зі ст. 65 Сімейного кодексу України, вимагається на укладення договорів щодо розпорядження спільною сумісною власністю. Оскільки ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» встановлений обовязок вимагати згоду органу опіки та піклування для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, права на яке або користування яким мають діти, а попередній договір не є таким правочином, то таку згоду на укладення попереднього договору вимагати нотаріуса також не має потреби. Як вбачається з умов попереднього договору, п.2.2 передбачено, що продавець гарантує відсутність будь-яких прав та претензій третіх осіб, судових справ стосовно обєкту купівлі-продажу, а також те, що право на обєкт купівлі-продажу не перебуває в податковій заставі. За таких обставин, невиконання умов попереднього договору від 15.06.2015 мало місце з вини сторони договору [PERSON] Оскільки не має вини нотаріуса у невиконанні попереднього договору, не має підстав і стягнення моральної шкоди. В судове засідання третя особа не зявилася, про час та місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 15.06.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено ПОПЕРЕДНІЙ ДОГОВІР, який було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] Предметом цього договору була домовленість про укладання договору купівлі-продажу квартири №10, що знаходиться в будинку №53 по вул. Декабристів в м. Ужгород, який належить на праві власності, на підставі дублікату договору купівлі-продажу, виданого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального [PERSON], 02.12.2014р., зареєстрованого в реєстрі № 997 [PERSON] Відповідно до п. 2.3 попереднього договору сторони домовилися, що ціна визначається сторонами у сумі в гривнях 231\~660 грн., що згідно курсу НБУ на день укладення основного договору, повинно бути еквівалентно 11\~000 доларів США. В разі зміни НБУ курсу долара США до гривні, сторони домовилися про те, що ціна обєкта продажу в гривнях буде еквівалентна 11\~000 доларів США. Відповідно до умов договору сторони зобов'язались в майбутньому укласти і належним чином оформити Основний договір купівлі-продажу до 05.07.2015. Також, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відповідно до п.3 Попереднього договору, в забезпечення виконання своїх обовязків передає продавцю ([PERSON]Ю.) грошову суму в розмірі 179\~010,00 грн., що згідно курсу НБУ на день укладення цього договору, еквівалентно 8\~500 доларів США, на доказ укладення та забезпечення виконання договору купівлі-продажу квартири, що є предметом цього договору. Відповідно до\~ст.635 ЦК України\~попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Положеннями ч.2\~ст.635 ЦК України\~про попередній договір визначено, що сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. (ч.3). Як вбачається з попереднього договору, п.6 передбачено, що в разі невиконання умов цього договору станеться з вини продавця, останній зобовязаний повернути покупцю забезпечувальний платіж та додатково сплатити суму у розмірі забезпечувального платежу. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача, останній мав намір укласти договір купівлі-продажу квартири. З попереднього договору який досліджений судом, вбачається, що приватним нотаріусом посвідчено зазначений договір саме про намір в майбутньому укласти договір купівлі-продажу на визначених умовах в попередньому договору, таким чином твердження позивача про не встановлення дійсного наміру сторін не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Щодо посилання позивача на той факт, що відповідач при здійсненні нотаріальної дії не дотрималась норм чинного законодавства, а саме не витребувала документів, що посвідчують право власності на майно та не пересвідчилася, що квартира не перебуває в арешті, та в зазначеній квартирі зареєстрована малолітня особа, то зазначені обставини також не можуть підставою для задоволення позовних вимог, оскільки законодавством не передбачено покладення такого обовязку на нотаріуса при укладенні попереднього договору та укладення попереднього договору не тягне за собою набуття права власності, крім того, наявність обтяжень та реєстрації малолітньої особи так само не забороняє укладання попереднього договору про намір в майбутньому відчужити майно, а може лише бути підставою для відповідальних посилань у попередньому договорі про обовязок продавця вівільнити майно з-під усіх обтяжень на день укладення основного договору. Відповідно до п.2.2 попереднього договору, продавець гарантує відсутність будь-яких прав та претензій третіх осіб, судових справ стосовно обєкту купівлі-продажу, а також те, що право на обєкт купівлі-продажу не перебуває в податковій заставі. Крім того, як ст. 635 ЦК України так і самим попереднім договором передбачені наслідки ухилення сторін від укладення основного договору, зокрема можливість повернення покупцю зобовязального платежу в подвійному розмірі, чим самим захищає покупця від недобросовісного продавця. Відповідно до ст.. 27 ЗУ «Про нотаріат», шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса, відшкодовується в повному розмірі. Нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії: подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов'язаного із вчиненням нотаріальної дії; подала недійсні та/або підроблені документи; не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулася особа. Відповідно до ст.. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як встановлено в судовому засіданні, спір виник щодо невиконання попереднього договору, укладеному між позивачем та [PERSON], приватний нотаріус не є стороною даного правочину, нотаріусом відповідно до норм законодавства посвідчено попередній договір, зясовано дійсний намір сторін, розяснення сторонам наслідки невиконання попереднього договору, що знайшло своє відображення в п.п. 4, 5, 6 попереднього договору. Щодо посилання позивача на те, що було передано занадто велику суму позивачем в забезпечення виконання зобовязання, то ця умова погоджується меж покупцем та продавцем, яку нотаріус відображає в документі, що й було зроблено відповідачем по справі. Щодо наданих позивачем копій квитанцій про сплату комунальних послуг ним та іншими особами, то зазначені докази не підтверджують неправомірних дій нотаріуса. Під час розгляду справи судом, в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказами, не встановлена наявність незаконних дій або недбалість відповідача як приватного нотаріуса. Враховуюче наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed