Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він є власником домоволодіння [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 23.05.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON]. Відповідач [PERSON] являється колишньою дружиною позивача, з якою він перебував в зареєстрованому шлюбі з 21.11.1994 року по 03.09.2014 року. За місцем реєстрації відповідач не з'являється та не проживає вже протягом більше як 12 місяців, а саме з 2010 року. Факт його реєстрації в вищевказаному домоволодінні тягне за собою нарахування комунальних платежів, які відповідач не сплачує жодного разу, тому позивач звертається до суду та просить визнати відповідача таккою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позов, просить розглянути справу без його участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явся, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, про що свідчить оголошення у засобах масової інформації газета «Вісті Придніпровя» від 19.02.2015 року № 14 (1609). На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Оскільки судове засідання проводиться без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що його можливо провести без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши докази наявні у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 23.05.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON]. (а.с. 8). Відповідач [PERSON] являється колишньою дружиною позивача, з якою він перебував в зареєстрованому шлюбі з 21.11.1994 року по 03.09.2014 року та вона по цей день зареєстрована за адресою [ADDRESS]. (а.с. 9). За місцем реєстрації відповідач не з'являється та не проживає вже протягом більше як 12 місяців. Згідно акту про не проживання [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] з 2010 року. (а.с. 22). Ст. 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст. 405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином суд вважає, що реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS] створює перешкоди позивачеві у вільному володінні, користуванні та розпорядженні належною йому нерухомістю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved