Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 79972,71 долари США та пеню в сумі 4585959,75 грн., а також судові витрати у справі. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та з аналогічних підстав. Вважає достатнім для відстрочки виконання рішення термін в три місяці. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково в розмірі отриманого кредиту в сумі 70300 доларів США. Просить зменшити неустойку до 10000 грн., оскільки розмір неустойки неспівмірний з розміром заборгованості по кредиту. Крім того, просить відстрочити виконання рішення суду строком на один рік, так як він та його сімя знаходяться у скрутному матеріальному становищі. Відповідач [PERSON] позов визнала частково в сумі 70300 доларів США. В судове засідання 28 січня 2016 року не зявилася, про місце та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 23 липня 2008 року Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» ( правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» ) на підставі кредитного договору № ML-Р00/117/2008 відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 70300 доларів США зі сплатою 5,49 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із терміном повернення кредиту не пізніше 21 липня 2023 року. Відповідно до п.4 та п.5 кредитного договору повернення кредиту та оплата процентів здійснюється позичальником шляхом сплати ануїтет них платежів щомісяця рівними частинами протягом усього строку дії кредитного договору та згідно із графіком платежів, що встановлений у додатку № 1 та є невідємною частиною договору. Надалі між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] були укладені додаткові договори № 1, № 2 та № 3 від 13 березня 2009 року, 18 вересня 2009 року та 19 березня 2010 року відповідно. З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту 23 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № SR-P00/117/2008. Відповідно до ст.554 ЦК України та п.1.2 договору поруки у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 24 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого до позивача перейшли всі права вимоги до боржника за кредитним договором № ML-Р00/117/2008 від 23 липня 2008 року. У відповідності до ст.525, 526, абз.1 ч.1 ст.530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У відповідності до ст.610, 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобовязується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Аналогічне передбачено і пунктом 1.9.1 кредитного договору. Всупереч умовам кредитного договору та наведеним нормам закону відповідачем [PERSON] порушено строки погашення заборгованості по кредиту. 17 грудня 2014 року позивач направив відповідачам письмову вимогу про дострокове виконання грошових зобовязань за кредитним договором в звязку з порушенням термінів виплати. Однак, відповідачі, як позичальник, так і поручитель, свої зобовязання не виконали та заборгованість не погасили. Згідно із розрахунком залишок по тілу кредиту станом на 15 грудня 2014 року становить 69528,11 доларів США, заборгованість за процентами складає 10444,60 долари США. Відтак, вимоги позивача про дострокове повернення кредиту та процентів є обґрунтованими, не суперечать договору та підлягають до задоволення. Відповідно до ст.549, 551 ЦК України кредитор має право на неустойку ( штраф, пеню ), що обчислюються у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання у розмірах, встановлених договором. Згідно із п.4.1.1 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, оплати процентів за користування кредитними коштами у визначені договором строки позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожний день прострочки. За розрахунком пеня за несвоєчасне виконання зобовязання складає 4585959,75 грн. У відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що розмір неустойки в 2,5 рази перевищує розмір заборгованості за кредитом та процентами, суд дійшов висновку про застосування ч.3 ст.551 ЦК України та зменшення розміру неустойки до розміру основного боргу за кредитним договором по курсу НБУ на день ухвалення рішення в сумі 1988921,30 грн. Стаття 217 ЦПК України надає суду, який ухвалив рішення, право визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі мають на утриманні двох неповнолітніх дітей, відповідач [PERSON] перебуває у декретній відпустці, про що свідчить довідка ТОВ «Високовольтний союз - РЗВА» № 90-46/02 від 18 січня 2016 року, відповідач [PERSON] в 2015 році як фізична особа-підприємець отримав дохід в розмірі 10200 грн., що підтверджується довідкою ДПІ в м.Рівне ГУ ДФС у Рівненській області № 14/17-16-17-03-34 від 14 січня 2016 року. За таких обставин, беручи до уваги майновий стан відповідачів, суд вважає за можливе відстрочити виконання рішення суду на шість місяців. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору, які підтверджені документально, пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial