Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на будівлю магазина, поділ майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони на переданих їм в користування земельних ділянках за власний кошт побудували будівлю магазину, розташовану [ADDRESS] створивши спільну частковому власність. Враховуючи внески у створення цієї власності, позивач просить суд визнати за ним право власності на 75/100 частини вказаної будівлі, за відповідачем - на 25/100 частини. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо порядку користування спільною власністю, позивач також просить суд поділити між ними спірну будівлю, виділити її в натурі йому, стягнути з нього на користь відповідача компенсацію вартості його частки, припинити право спільної часткової власності сторін на будівлю. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердив свої позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] позов визнав, в судовому засіданні підтвердив пояснення позивача. Третя особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, надавши заяви про згоду з позовом, розгляд справи у їх відсутність Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Донецької міської ради № 48/473 від 24 вересня 2010 р. позивачеві дозволено розташування комплексу торговельних павільйонів строком на 5 років по [ADDRESS]. (а.с. 5) Рішенням Донецької міської ради № 48/472 від 24 вересня 2010 р. відповідачеві дозволено розташування комплексу торговельних павільйонів строком на 5 років по [ADDRESS]. (а.с. 23) 11 листопада 2010 р. між позивачем та Донецької міською радою укладено договір розташування тимчасових споруд, яким міська рада дозволила, а користувач розташовує комплекс торговельних павільйонів площею 90 кв. м по [ADDRESS] на строк до 24 вересня 2015 р. (а.с. 6-8) 11 листопада 2010 р. між відповідачем та Донецької міською радою укладено договір розташування тимчасових споруд, яким міська рада дозволила, а користувач розташовує комплекс торговельних павільйонів площею 90 кв. м по [ADDRESS] на строк до 24 вересня 2015 р. (а.с. 24-26) Декларацією від 16 грудня 2013 р. позивач повідомив Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області про початок виконання будівельних робіт з реконструкції комплексу торговельних павільйонів під будівлю магазину на зазначеній земельній ділянці. (а.с. 9-11) Декларацією від 16 грудня 2013 р. відповідач повідомив Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області про початок виконання будівельних робіт з реконструкції комплексу торговельних павільйонів під будівлю магазину на зазначеній земельній ділянці. (а.с. 27-29) 25 грудня 2013 р. Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області зареєструвала декларацію позивача про готовність вказаного об'єкта до експлуатації. (а.с. 12-14) 25 грудня 2013 р. Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області зареєструвала декларацію відповідача про готовність вказаного об'єкта до експлуатації. (а.с. 30-33) Згідно копіям технічних паспортів на зазначеній земельній ділянці побудовано будівлю магазину літ.А-1 загальною площею 212,3 кв. з торговими залами площею 108,9 кв. м та 37,9 кв. м, коридором площею 2,2 кв. м, туалетом площею 4,1 кв. м, кабінетом площею 7,8 кв. м, сходами площею 4,2 кв. м, а також підвал літ. Ап загальною площею 47,2 кв. м з підвальним приміщенням площею 40,8 кв. м, котельнею площею 3,6 кв. м, сходами площею 2,8 кв. м. (а.с. 16-20, 34-38) У відповідності зі ст. 328 ЦК право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 331 ЦК право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Оскільки в судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що вказані будівлі побудовані сторонами на власні кошти, відповідають вимогам будівельних норм та правил, придатні для експлуатації за призначенням, суд вважає за необхідне визнати за ними право спільної часткової власності в розмірі: за позивачем 75/100 частини, за відповідачем - 25/100 частини, що не порушує права інших осіб. Вирішуючи питання щодо поділу майна, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 367 ч. 1, 2 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні сторони досягли домовленості щодо поділу в натурі побудованих ними будівель, суд вважає за необхідне провести поділ майна, та виділити в натурі будівлі позивачеві. При цьому компенсацію вартості частки відповідача у спільній частковій власності суд вважає можливим не стягувати, оскільки відповідач від цього відмовився, а право спільної часткової власності сторін на будівлю припинити. На підставі викладеного,

Outcome: approved