Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтеренерго» на користь позивача суму заборгованості у розмірі 5437,94 грн, з яких 3850,00 грн. сума основного боргу (поворотна безвідсоткова фінансова допомога), 1299,12 грн - сума індексу інфляції суми боргу, 288,82 грн три проценти річних, судові витрати покласти на відповідача. В обгрунтування вимог вказано, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтеренерго» 14.09.2015 року укладено договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 4/15-ФД, за яким [PERSON] зобов`язувався надати позику, а ТОВ «Альтеренерго» зобов`язувалось повернути позику у визначений договором строк. Позивач 15.09.2015 року надав ТОВ «Альтеренерго» позику, шляхом внесення коштів в касу, у розмірі 3850,00 грн. Відповідач, порушуючи взяті на себе зобов`язання за Договором позики, на даний час не повернув суму позики. Позивач пояснив, що сума позики за договором на його рахунок не перераховувалась, кошти не видавались в касі відповідача, жодного документу в підтвердження повернення суми позики позивач не підписував. Крім того, позивач вважає, що з відповідача слід стягнути також індексацію суми боргу у розмірі 1299,12 грн. та 3 % річних в сумі 288,82 грн. Від [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, не заперечував щодо заочного розгляду справи (а.с. 41-42). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та копію ухвали про відкриття провадження, копію позову з додатками отримав (а.с. 39), відзиву на позовну заяву до суду не надавав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 14.09.2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтеренерго» укладено письмовий договір №4/15-ФД поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (а.с. 8). За умовами договору кредитор зобов`язується у визначений даним договором термін надати позичальнику безвідсоткову фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений даним договором строк. Позика надається позичальнику на умовах зворотності на безвідсотковій безоплатній основі. Сума позики за даним договором становить 3 850 (три тисячі вісімсот п`ятдесят) грн.00 коп. Позика надається кредитором шляхом внесення коштів в касу. Строк надання позики становить один календарний рік з моменту отримання Позичальником повної суми позики. По закінченні строку, визначеного п. 4.1. даного договору, позичальник зобов`язується протягом одного календарного дня повернути кредитору повну суму позики. Позика повертається кредитору шляхом перерахування коштів на банківський рахунок кредитора з рахунка позичальника або видачі коштів з каси позичальником. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №22 від 15.09.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтеренерго» було прийнято від [PERSON] 3850,00 грн. (а.с. 9). Так, за умовами договору строк повернення позики настав 16.09.2016 року. 18.12.2017 року та 31.05.2018 року позивачем на адресу відповідача направлялись письмові вимоги про повернення суми позики. Проте, відповідачем не надано доказів про те, що суму позики ним повернуто. Відповідно до ст. 15 ЦК України право на захист цивільних прав та інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно положення статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частина перша ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У позовній заяві [PERSON] навів розрахунок інфляційних витрат та трьох відсотків річних за період з 17.09.2016 року по 18.03.2019 року, що складає 1299,12 грн. та 288,82 грн., відповідно. З урахуванням викладеного, розглядаючи справу в межах суми заявлених позовних вимог, враховуючи те, що майнові права позивача порушені, зобов`язання за договором позики відповідачем належним чино не виконані, суд приходить до висновку про законність та доведеність позовних вимог про стягнення з відповідача суми позики, суми індексу інфляції та трьох відсотків річних. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved