Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») заборгованості за кредитним договором у сумі 12350 грн 71 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до договору №б/н від 22.11.2013, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON], відповідач отримала кредит у розмірі 600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору станом на 05.07.2016 утворилась заборгованість у вказаному розмірі. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач просив про розгляд справи за відсутності представника банку, про що надав суду відповідне клопотання. Відповідач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала, що заперечує проти задоволення позову, оскільки у 2013 році не отримувала кредит у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] договору №б/н від 22.11.2013 відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 600,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6-32). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві про кредитування (а.с.6). Відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку (п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг). Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту (п.2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг). Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. За змістом положень ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. [PERSON] не виконала взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 05.07.2016 має заборгованість за договором №б/н від 22.11.2013 в розмірі 12350 грн 71 коп, яка складається з наступного: -заборгованість за кредитом 578,67 грн; -заборгованість за процентами 7907,72 грн; -заборгованість за пенею та комісією - 2800,00 грн; заборгованість по штрафам 1064,32 грн (з них: 500,00 грн - фіксована частина, 564,32 грн - процентна складова) (а.с.4, 5). Відповідач не зазначила і не подала суду жодних доказів, що підтверджують її заперечення проти позову, обмежившись лише посиланням на те, що вона не отримувала вказаний кредит. За таких обставин, суд вважає доведеними позовні вимоги та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 526, 625, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. ст.10, 11, 60, 88, 197, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved