Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], зазначивши, що відповідач [PERSON] є його донькою, а відповідачі [PERSON], [PERSON] його онуками, та були зареєстровані в квартирі як члени його сімї. Однак, відповідачі не проживають у належній йому квартирі більше 8 років, претензій щодо проживання в квартирі не мають, їх речей в квартирі немає, тому вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судове засідання представник позивача не зявився, від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, наполягає на задоволенні позовних вимог. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявились, не повідомили суд про причини неявки, про час і дату судового засідання були повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за їх відсутності, а також відзив на позов від них не надходило, тому суд визнає їх неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Як вбачається з матеріалів справи, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 22 вересня 2007 року приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] /а.с.6/. Вказана обставина також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16106231 від 29 вересня 2007 року /а.с.7. Згідно довідки Мирненської селищної ради № 774 від 19 червня 2018 року за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак більше 8 років за вказаною адресою не проживають /а.с.8/. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] більше одного року в квартирі [ADDRESS] не проживають, їх речей та іншого майна в квартирі немає, вимог щодо проживання у вказаній квартирі відповідачі не предявляли. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved