Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, треті особи: [PERSON], [PERSON], про скасування постанови про накладення арешту. В обґрунтування своїх вимог вказував, що 29.09.2008 між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2523-ЧД. Відповідно до 2.1. якого банк надав позичальнику кредит в сумі 85 000.00 дол. США з оплатою по процентній ставці 13.5% річних. В свою чергу позичальник зобовязувався здійснювати щомісячне погашення позичкової заборгованості за виданими кредитним ресурсами в розмірі 354, 17 дол. США в термін до 28.09.2028 року та сплатити за його користування відсотки разом з комісійною винагородою. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 2523-ЧД від 29.09.2008. Відповідно до п. 1 Іпотечного договору в заставу банку було передано нерухоме майно - квартиру № 9, що розташована за адресою: м. Черкаси, вул. Піонерська, 16, загальною площею 25.5 кв.м. Банк зі своє сторони зобов'язання за кредитним договором № 2523-ЧД від 29.09.2008 року виконав в повному обсязі, кредитні кошти були видані позичальнику та прийняті ним. Зобов'язання за вказаними договорам 05.01.2018 банком було продано з аукціонних торгів ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал». Між ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» та [PERSON] 17.01.2018 укладено договір про відстугілення прав вимоги за кредитним договором № 2523-ЧД від 29.09.2008 року та іпотечний договір № 2523-ЧД від 29.09.2008 року, таким чином з 17.01.2018 року кредитором позичальника та його іпотекодержателем став [PERSON] На сьогоднішній день, кредитний договір № 2523-ЧД від 29.09.2008 року та похідний від нього іпотечний договір є чинними, а зобов'язання за ним не виконано, заборгованість в повному обсязі не сплачено. У зв'язку з проведенням переговорного процесу між кредитором та [PERSON], щодо добровільного вирішення питання закриття простроченого кредиту за рахунок реалізації іпотечного майна, встановлено наявність арешту на вищевказаному предметі іпотеки. Згідно Інформаційної довідки № 117966420 від 22.03.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державні» реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вказано,И що на все нерухоме майно іпотекодавця [PERSON] накладено арешт. Так, згідно з постановою [PERSON] ВДВС міста Черкаси ГТУЮ м Черкаської області від 11.11.2016 року по ВП за № 52875041 накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON]. Таким чином, наявний арешт, який накладений на все нерухоме майно іпотекодавця - [PERSON] заважає, як іпотекодавцю так і [PERSON] - пріоритетному обтяжувачу, реалізувати своє право на вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки або в інший спосіб. Тому позивач змушений звернутись з позовом до суду та просить звільнити з-під арешту майно. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] скерував до суду відзив, в якому вказував, що арешт на майно [PERSON] накладений по виконавчому провадженню №52875041 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] у сумі 330.993,29 грн.. накладений на виконання Вироку Соснівського районного суду від 14 липня 2016 року по справі № 712/3758/16к відносно [PERSON] за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 ч. 2 КК України, тому суд має закрити провадження у цивільній справі № 712/4233/18 за позовом [PERSON] до Придніпровськийого ВДВС м. Черкаси ГУТУЮ у Черкаській області, третя особа: [PERSON] та [PERSON], про скасування постанови про накладання арешту. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, скасувати арешт на квартиру, оскільки наявність такого арешту заважає, як іпотекодавцю так і [PERSON] - пріоритетному обтяжувачу, реалізувати своє право на вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки або в інший спосіб. Представник відповідача [PERSON] ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву, просив справу розглядати без участі представника ДВС. При вирішенні спору покладався на думку суду.. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] просив провадження по справі закрити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як арешт на майно був накладений в порядку виконання вироку Соснівського районного суду м. Черкаси. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.09.2008 між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2523-ЧД, відповідно до 2.1. якого банк надав позичальнику кредит в сумі 85 000.00 дол. США з оплатою по процентній ставці 13.5% річних. В свою чергу позичальник зобовязувався здійснювати щомісячне погашення позичкової заборгованості за виданими кредитним ресурсами в розмірі 354, 17 дол. США в термін до 28.09.2028 та сплатити за його користування відсотки разом з комісійною винагородою. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 2523-ЧД від 29.09.2008. Відповідно до п. 1 Іпотечного договору в заставу банку було передано нерухоме майно - квартиру № 9, що розташована за адресою: м. Черкаси, вул. Піонерська, 16, загальною площею 25.5 кв.м. Банк зі своє сторони зобов'язання за кредитним договором № 2523-ЧД від 29.09.2008 виконав в повному обсязі, кредитні кошти були видані позичальнику та прийняті ним. Зобов'язання за вказаними договорам 05.01.2018 банком було продано з аукціонних торгів ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал». З Інформаційної довідки № 117966420 від 22.03.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державні» реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що на все нерухоме майно іпотекодавця [PERSON] накладено арешт. Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.07.2016 визнано [PERSON] винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки. На підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання з випробувальним терміном на два роки, зобов'язавши [PERSON] у відповідності до ст. 76 КК України періодично з'являтися в органи кримінально-виконавчої інспекції по місцю проживання для реєстрації, не змінювати без відому цих органів місце постійного проживання. Стягнуто з [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 250 000,00 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 80 993,29 грн., а всього стягнути з [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] 330\~993 грн. 29 коп. Згідно з постановою [PERSON] ВДВС міста Черкаси ГТУЮ м Черкаської області від 11.11.2016 року по ВП за № 52875041 накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON]. Між ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» та [PERSON] 17.01.2018 укладено договір про відстугілення прав вимоги за кредитним договором № 2523-ЧД від 29.09.2008 та іпотечний договір № 2523-ЧД від 29.09.2008 року, таким чином з 17.01.2018 кредитором позичальника та його іпотекодержателем став [PERSON] Станом на поточну дату, кредитний договір № 2523-ЧД від 29.09.2008 та похідний від нього іпотечний договір є чинними, а зобов'язання за ним не виконано, заборгованість в повному обсязі не сплачено. Частиною 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Дане положення закріплено і в договорі іпотеки, зокрема п. 11.3.1 та 11.3.2. Згідно з ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави. Відповідно до ст.ст.33,38,39 Закону України «Про іпотеку» - лише іпотекодержателя має першочергове право перед іншими кредиторами на задоволення за рахунок продажу предмету іпотеки своїх обґрунтованих майнових вимог. Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» вказано, що пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. В свою чергу згідно з ст. 1 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-ІУ іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконане боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог в рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у у встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 7 ст. З Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане м іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їм державної реєстрації. Відповідно до Витягів про реєстрацію у державному реєстрі іпотек та про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, вищий пріоритет на заставне майно має позивач. Згідно з ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими! документами для задоволення вимог стягувана - заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення зі божника коштів, або коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателя. Згідно з ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Також, з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу ДВС, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим законом. Аналізуючи наведене суд вважає, що наявний арешт, який накладений на все нерухоме майно іпотекодавця - [PERSON], перешкоджає як іпотекодавцю, так і [PERSON] - пріоритетному обтяжувачу, реалізувати своє право на вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки або в інший спосіб. Відповідно до Постанови 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі по тексту «Постанова»), передбачено наступне: Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (в старій редакції, що відповідає статті 19 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачем цій справі є боржник, особа, в інтересах якої наклалено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторін виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України (в старій редакції, що відповідає статті 287 КАС України в редакції від 15.12.2017 року. Суд вважає, що заявлений позов має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, оскільки арешт був накладений в порядку виконання вироку суду, а саме в його частині про задоволення цивільного позову, який був розглянутий судом в порядку ЦПК України.

Outcome: approved