Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій прохає суд визнати за ним право власності, в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами [ADDRESS] після смерті його матері [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що власницею спірного домоволодіння була його мати, яка померла [INFO] року. Після смерті матері відкрилася спадщина на зазначене майно і він, як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, але спадкових прав у встановленому законом порядку не оформив. Позивач та його представник в судове засідання з*явилася, позовні вимоги підтримали в повному обсязі посилаючись на підстави зазначені в ньому, просили позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з*явився, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заперечень на позов не надав. За таких підстав, відповідно до положень ч.4 ст. 169 ЦПК України, ст.224 ЦПК України та за згодою позивача, суд вважає за можливе розглянути справузаочно на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Ленінського районного народного суду м. Харкова від 11.07.1965 року було визнано за [PERSON] право власності, в порядку спадкування на 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], після смерті її матері [PERSON] ( а.с.96-97). Згідно до затвердженої судом мирової угоди від 25.08.1965 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину вищезазначеного домоволодіння (а.с. 94-95). Згідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану [INFO] року, [PERSON] померла [INFO] року у віці 79 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 223. Місце смерті Харків ( а.с. 16). Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Перша черга спадкоємців за законом при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю згідно до ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року). Як вбачається з свідоцтва про народження виданого 11.04.1957 року Ленінським РАЦС м. Харкова, [PERSON] народився [INFO] року в м. Харкові, його батьками є: [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 15). Положенням ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до довідки Другої Харківської державної нотаріальної контори від 14.10.2014 року №01162246 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти спадкові договори), після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] заяв від спадкоємців про прийняття , про видачу або про відмову від спадщини не надходило. Заповіт відсутній. Спадкова справа не заводилася. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися ( а.с.80,89-93). Як було встановлено в судовому засіданні позивач разом зі своєю с родиною: жінкою -[PERSON], сином [PERSON] та [PERSON] (син дружини від попереднього шлюбу) проживали в домоволодінні [ADDRESS] до смерті [PERSON] та після її смерті, до теперішнього часу (а.с. 5-14,98). Таким чином, позивач спадщину після смерті його матері, прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Спадкове майно позивачем обслуговується та підтримується у належному стані, всі комунальні платежі сплачуються своєчасно та в повному обсязі. Зазначені факти підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], які вони дали в судовому засіданні. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Враховуючи вищезазначене ,те що представником відповідача заперечень на позовну заяву не надано, суд змушений розглядати справу на підставі наданих доказів і вважає що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved