Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 24.08.2007 року по 23.09.2010 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. За рішенням суду шлюб було розірвано. В шлюбі з відповідачкою народилася донька [PERSON], [INFO]. Донька мешкає з відповідачкою, а він сплачує аліменти на утримання доньки згідно з рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.05.2010 року в сумі 750 грн. щомісячно, починаючи з 19.04.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що на теперішній час в його житті відбулися суттєві зміни. Так, 21.09.2009 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] ([PERSON] після шлюбу) Л.В., у них 06.04.2015 року народвся син [PERSON]. У зв*язку з народженням дитини [PERSON] не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тобто до 2018 року. Усі витрати по забезпеченню сім*ї несе лише позивач, а з урахуванням сплати аліментів в сумі 750 грн. щомісячно, його доходів не вистачає для забезпечення сім*ї усім необхідним. На час ухвалення рішення про стягнення аліментів він не мав стабільного заробітку, а на теперішній час він працює на посаді генерального директора в ТОВ «ПЕНТА», де його дохід за період з вересня 2015 року по лютий 2016 року склав 7681 грн. 58 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач ввжає, що розмір аліментів в сумі 750 грн. щомісячно на утримання доньки [PERSON] підлягає зміні шляхом визначення розміру аліментів в розмірі 1/8 частки від його заробітку. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, також додавши, що згодом у позивача має народитися друга дитина у шлюбі з [PERSON], яка теж буде перебувати на утриманні позивача. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, та просила відмовити у їх задоволенні. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Непрацездатними є особи, які досягли пенсійного віку, або інваліди І, ІІ чи ІІІ групи. Вони є такими, що потребують матеріальної допомоги, якщо їх доходи не забезпечують їм прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993 р., утримання аліментів здійснюється з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю, допомоги по тимчасовій непрацездатності, одержуваної пенсії, тощо. Згідно з ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при відрахуванні із заробітної плати за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку, крім випадків, коли з його заробітної плати одночасно проводиться відрахування при відбуванні виправних робіт та стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати\~не може перевищувати сімдесяти відсотків. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.\~ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов*язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі за № 143 цс 13, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~має враховуватися судами загальної юрисдикції. Згідно роз*ясень п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судом встановлено, що сторони по справі з 25 серпня 2007 року по 23 вересня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.05.2010 року з [PERSON] щомісячно на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн. Такого висновку суд дійшов, посилаючись на те, що відповідач здоровий, працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу дитині, інших дітей у відповідача немає, аліменти він нікому не сплачує. 21.09.2012 року позивач зареєстрував новий шлюб з [PERSON] 16.04.2015 року у них народився син [PERSON] Із довідки ТОВ «ПЕНТА», виданої 14 березня 2016 року вбачається, що позивач з 01.06.2008 року працює в ТОВ «ПЕНТА», його посадовий оклад становить 1630 грн., та заробітна плата з вересня 2015 року по лютий 2016 року становить 8784 грн. 40 коп. Оскільки після ухвалення рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.05.2010 року сімейний та матеріальний стан позивача змінився, є підстави для зменшення розміру аліментів. Суд вважає, що позивач має можливість сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, в той час як необхідність стягнення саме восьмої частини доходів позивачем належним чином не обґрунтовано та не доведено. При цьому суд враховує, що позивач має задовільний стан здоров*я, працює, отримує постійний дохід, має на утриманні другу дитину, його дружина [PERSON] доглядає за дитиною до трьохрічного віку, не працює. Посилання позивача на наявність у відповідачки нового чоловіка, у зв*язку з чим покращився її фінансовий стан, як на підставу для визначення розміру аліментів 1/8 частини його заробітку суд до уваги не приймає, оскільки обов*язок з утримання дитини [PERSON] лежить на її батьках, а не на другому чоловікові відповідачки. До того ж, зазначена обставина не відноситься до таких суттєвих, з якими закон пов*язує можливість зменшення аліментів. Не заслуговують на уваги і доводи позивача, що у нього згодом має народитися друга дитина у шлюбі з [PERSON], яку він теж буде утримувати, оскільки законом не передбачено положень щодо утримання майбутньої дитини. На підставі викладеного та

Outcome: partial