Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір оренди землі від 22.09.2016 року, укладений між [PERSON] та Приватним підприємством «Воронинці», предметом якого є земельна ділянка площею 2,6467 га, кадастровий номер 7120684000:02:001:1008, місцезнаходження Золотоношківська сільська рада Драбівського району Черкаської області, визнати поновленим договір оренди землі від 14.03.2006 року, укладений між ТОВ «АПК «Степ» та [PERSON], що зареєстрований у Драбівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК про Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.09.2006 року за № 04.06.781.00247, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. В позовній заяві вказував, що позивач 14.03.2006 року уклав із відповідачем договір оренди земельної ділянки площею 2,6467 га в адмінмежах Золотонішківської сільської ради на 10 років із переважним правом поновлення його на новий строк, який був зареєстрований 15.09.2006 року у Драбівському райвідділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України». Відповідач за місяць до закінчення строку дії договору 10.02.2016 року була повідомлена про намір поновити договірні стосунки, отримала додаткову угоду, проте заперечень на неї не надала. Натомість уклала оспорюваний договір оренди з ПП «Воронинці». Такі дії відповідача суперечать нормам ЦК України, Закону України «Про оренду землі», а тому, оскільки договір був підписаний сторонами та зареєстрований, його слід визнати недійсним. Переважне право на поновлення діючого договору було порушене відповідачем, оскільки договір оренди від 14.03.2006 року виконувався орендарем належним чином, зокрема вчасно виплачувалась орендна плата, її земельна ділянка оброблялась із дотриманням вимог земельного законодавства, вносились добрива, дотримувалась сівозміна. В судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали, просили суд позов задоволити, пояснили, що підтримують все, що викладено в позовній заяві. Представник відповідачів [PERSON] позовні вимоги не визнав. Вважає, що позов надуманий та безпідставний, а докази, які надані позивачем, сфальсифіковані. Зокрема немає доказів направлення відповідачу [PERSON] листа з пропозицією продовжити договірні стосунки на новий строк та отримання нею цього листа. Якщо і відправлялись повідомлення простими листами, їх облік поштовим відділенням не вівся, а що саме направлялось невідомо, оскільки відсутній опис вкладення. Натомість відповідачка належним чином повідомила про намір укласти договір з іншою особою на вигідніших умовах. Тому переважне право не було порушено, оскільки воно може виникнути за рівних умов та пропозицій. Просив звернути увагу на те, що не можуть бути поновлені умови, які сторонами попереднього договору оренди з позивачем так і не були узгодженими. До примірника, наданого позивачем, без узгодження з відповідачем [PERSON], вносились дописки, зокрема вписувався кадастровий номер та номер державного акта, змінено було розмір площі. Додаткова угода, яка направлялась відповідачу, містить інші умови договору. Позивачем не доведено про належне виконання умов договору оренди 2006 року, оскільки в окремих бухгалтерських документах підпис належить не відповідачу [PERSON] Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,65 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адмінмежах Золотонішківської сільської ради на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серія та номер ІІІ-ЧР № 006187, виданого 9 липня 2003 року Золотонішківською сільською радою народних депутатів. Як встановлено з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2016 року № 71129875, уточнена площа земельної ділянки, належної [PERSON] складає 2,6467 га, їй присвоєно кадастровий номер 7120684000:02:001:1008. 14.03.2006 року між ТОВ «АПК «Степ» та [PERSON] був укладений договір оренди землі на 10 років, який був зареєстрований у Драбівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 15.09.2006 року. 22 вересня 2016 року відповідачі уклали договір оренди вказаної земельної ділянки площею 2, 6467 га в адмінмежах Золотонішківської сільської ради на 7 років, який був зареєстрований 20.10.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] за № 31948603. Позивач надав суду копію листа-повідомлення від 10.02.2016 року відповідачу [PERSON], в якому повідомляв про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, посилаючись на п.8 договору оренди землі від 15.09.2006 року, пропонував встановити орендну плату в розмірі 8 % від нормативної грошової оцінки землі та додавав проект додаткової угоди. Надав також копію листа-нагадування про намір продовжити договірні стосунки від 13.04.2016 року та листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі аналогічного змісту від 08.08 2016 року . Представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] 26.04.2016 року направив позивачу повідомлення від імені [PERSON], в якому зазначав, що 15.09.2006 року закінчується строк договору оренди з позивачем і вона заперечує проти укладення нового договору, оскільки має намір укласти договір оренди на кращих умовах. 10.08.2016 року представником відповідача [PERSON] було повідомлено ТОВ АПК «Степ» про закінчення дії договору оренди 15.09.2016 року та викладено заперечення проти обробітку земельної ділянки [PERSON] та укладення нового договору оренди та направлено проект договору з ПП «Воронинці». 12 вересня 2016 року представником відповідача було направлено відповідь на лист від 08.08.2016 року, в якому було відхилено пропозицію ТОВ АПК «Степ» по оплаті орендної плати в розмірі 8%. Судом також встановлено, що договір оренди землі, укладений між ТОВ «АПК «Степ» та [PERSON] на 10 років, був зареєстрований у Драбівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 15.09.2006 року, тобто він втратив чинність 15.09.2016 року. Обчислення строку дії договору саме з моменту державної реєстрації, а не з моменту підписання договору, відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в Постанові ВСУ від 13 червня 2016 року (Справа № 6-643цс16). Згідно п.8 договору оренди землі від 14.03.2006 року, після закінчення дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Таким чином, договір, який регулював взаємовідносини (права та обов»язки) сторін, не передбачав процедури направлення письмових заперечень орендодавцем, тобто зворотніх дій як умову набуття переважного права на поновлення договору. Дослідивши та оцінивши встановлені фактичні дані, суд при вирішенні спору виходить з наступного. Відповідно ст.14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст.41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.4 ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Відповідно ч.1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу,\~\~інших\~\~актів цивільного\~\~\~\~законодавства,\~\~\~\~звичаїв\~\~\~\~ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частинами першою - п'ятою\~ст.33 Закону України «Про оренду землі»\~(далі Закон)передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частиною шостою ст.33 Закону передбачено, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Із змісту наведених норм вбачається, що частина 6 ст.33 Закону застосовується до випадків, якщо сторони не узгодили та не прийняли рішення про поновлення договору чи його припинення до закінчення строку договору. В противному разі нівелюється правове значення ч.ч.1-5 ст.33 Закону. В контексті наведених вище норм Конституції України та ЦК України, переважне право на поновлення договору оренди законодавцем не зводиться виключно до буквального дотримання процедури направлення орендарем пропозицій як гарантії поновлення договору за відсутності заперечень орендодавця, а передбачає обмеження у волевиявленні орендодавця у випадках, коли він має намір передавати ділянку в оренду іншій особі, проте пропозиції орендаря є рівними з іншими пропозиціями, або більш вигідними для орендодавця. Відсутність альтернативи для орендодавця, який по закінченню строку дії договору оренди має намір передавати знову в оренду свою земельну ділянку, суперечитиме його конституційному праву як власника і суттєво обмежуватиме його, що не відповідає принципу верховенства права. Згідно ч.4 ст.33 Закону, у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. При цьому слід врахувати, що переважне право виникає лише за пропозиції рівних або кращих умов. Відповідно ч.1 ст.777 ЦК України, умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється. Таким чином, законодавець пов»язує виникнення переважного права не лише із дотриманням процедури повідомлень та узгоджень умов договору, а й із волевиявленням сторін, тобто досягнення або недосягнення домовленості щодо умов договору. Це узгоджуєься із правовою позицією ВСУ України у справі № 6-70цс15 від 10 червня 2015 року, в якій суд вказав, що виходячи з приписів статей\~319,626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою ст.33 Закону № «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Під час розгляду справи позивачем доведено направлення листа-повідомлення про намір скористатись своїм переважним правом та додаткової угоди лише 08.08.2016 року, що підтверджено квитанцією поштового відділення про направлення рекомендованого листа з описом відправлення та поштовим повідомленням про вручення. В той же час відмова отримувати зустрічні поштові відправлення від відповідача [PERSON] після отримання від неї листа 10.05.2016 року, свідчить не про намір узгодити та укласти додаткову угоду з нею, знаючи про її наміри та заперечення, а на мету знайти формальні підстави для поновлення договору оренди всупереч її волевиявленню, оскільки зворотні відправлення позивач мав отримати після направлення додаткової угоди. Таким чином позивач не довів в судовому засіданні наявність необхідних умов для набуття переважного права на поновлення договору, оскільки діяв недобросовісно, ігноруючи зустрічні пропозиції та узгодження умов договору. Судом встановлено, що умови укладеного між відповідачами договору оренди, який оспорюється, є привабливішими для орендодавця, оскільки орендна плата передбачена вища в грошовому виразі, меншим є строк оренди, передбачено штрафні санкції за невиконання договору. Суд враховує, що позивач та відповідач [PERSON] знаходились в одному селі і були відсутні перешкоди для узгодження поновлення договору на новий строк. Із наданого суду поштового повідомлення [PERSON], з датою відправлення12.08.2016 року встановлено, що вона направляла проект нового договору та лист-повідомлення позивачу більш як за місяць до закінчення договору оренди, тобто повторно проінформувала про свої наміри та заперечення. Тому, в конкретній ситуації суд вважає, що відповідач виконала вимоги ч.1 -5 ст.33 Закону України «Про оренду землі». Разом з тим, відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги позивача про поновлення договору оренди землі від 14.03.2006 року на той самий строк та на тих самих умовах виходячи з наступного. Відповідно ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі», істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Договір від 14.03.2006 року в п.9 передбачає, що орендна плата вноситься орендарем в розмірі 1,5 % вартості земельного паю та не містить даних про те, чи обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням чи без урахування індексів інфляції, та не передбачає відповідальності за її несплату. Розмір встановленої в договорі орендної плати не відповідає вимогам законодавства. Згідно ст. 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 02.02.2002 р. № 92/2002, одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки є забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря. Таким чином, не може бути поновленим договір, істотні умови якого не відповідають вимогам законодавства На підставі викладеного,

Outcome: dismissed