Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому з врахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з ПАТ «Фортуна-Банк» відсотки за користування коштами згідно договору банківського вкладу в сумі 953,12 доларів США, що еквівалентно 24152 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 25.06.2014 року уклав з ПАТ «Фортуна-Банк» договір банківського вкладу з терміном повернення коштів 26.08.2014 року під 9,5 процентів річних. Проте, банк своїх зобовязань в передбачений договором термін не виконав, кошти повернув позивачу лише 02.02.2016 року. Оскільки відповідач за час прострочення користувався внесеними на вкладний рахунок коштами, просить стягнути проценти за користування коштами за період з 01.09.2014 року по 31.01.2016 року. Крім цього, зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань, зазнав душевних страждань, погіршився стан здоровя, тому просить стягнути з ПАТ «Фортуна-Банк» 5000 гривень моральної шкоди. В судовому засіданні позивач надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання явки повноважного представника не забезпечив, проте надіслав на адресу суду письмові заперечення, в яких просить в задоволенні позову відмовити. Дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 червня 2014 року між ПАТ «Фортуна-Банк» і [PERSON] було укладено Договір банківського вкладу №F/01/2mU/1799, згідно умов якого вкладником було внесено на депозитний рахунок 8000 доларів США строком на два місяці. Згідно п. 1.5 Договору банківського вкладу, розмір процентів за вкладом складає 9,5 процентів річних. Відповідно до п. 3.1.2, п. 3.1.3 Договору, банк зобовязувався виплатити вкладнику суму банківського вкладу, нарахувати та сплатити вкладнику проценти на умовах передбачених договором. Як вбачається із п.п.3.6 Положення про порядок здійснення банками України владних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами» затвердженого Постановою Правління НБУ №516 від 03.12.2003р., якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу (депозиту) із закінченням строку, установленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу (депозиту), унесеного на інших умовах повернення, то після настання визначених договором обставин договір уважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що в період після закінчення строку дії Договору банківського вкладу позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення суми вкладу та відсотків за договорами банківського вкладу, однак коштів повернуто йому не було. Згідно з п. 2.4 Положення про порядок здійснення банками України владних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами» затвердженого Постановою Правління НБУ від 03.12.2003 № 516, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором. Як вбачається із п.п.3.3 Положення про порядок здійснення банками України владних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами» затвердженого Постановою Правління НБУ №516 від 03.12.2003р., банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного Кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1060 Цивільного Кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу, відповідно до ч.2ст.1060 ЦК України, незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Таким чином суд приходить до висновку, що вимога про стягнення процентів за користування вкладом за період з 01.09.2014 року по 31.01.2016 року є підставною та підлягає задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги позивача про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк» на його користь моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як вказує законодавець, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи фактичні обставини справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково в сумі 2000 грн.. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 494,48 грн. судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial