Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору у розмірі 27775,37 грн., а також понесений ними судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору № PLXRFO01420804, укладеного 02.11.2007 року, [PERSON] отримав в банку кредит у розмірі 7286,68 грн., зі сплатою за користування кредитом 0,12% на рік. Договір укладено у виді заяви та Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, станом на 26.09.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 27775,37 грн., яку банк просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте від нього надійшла заява в якій він просив суд справу розглядати без його участі і зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином. Судові повістки направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 14), яке одночасно є місцем проживання, зазначеним самим відповідачем в заяві позичальника (а.с. 4). Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням заяви представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З матеріалів справи вбачається, що 02.11.2007 року сторонами було підписано заяву, відповідно до якої [PERSON] просив банк надати йому кредит у сумі 7286,68 грн. на строк 30 місяців - з 02.11.2007 року по 02.05.2010 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту та єдиноразової винагороди у розмірі 947,68 грн. Сам [PERSON] зобов'язався повернути кредит щомісячними платежами (повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди, комісії). Для виконання взятих на себе зобов'язань, [PERSON] просив банк відкрити йому рахунок. Заявою також було узгоджено стягнення пені у разі порушення [PERSON] зобов'язань з погашення кредиту та виплата комісії у розмірі 0,5% від суми виданого кредиту. (а.с. 4) Підписуючи заяву [PERSON] підтвердив, що ознайомлений та згоден з Умовами надання споживчого кредиту, отримав повну інформацію про умови кредитування, а також узгодив з банком, що підписана ними заява, разом із запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами і Тарифами, складає кредитно-заставний договір. (а.с. 4) Таким чином, з підписанням вказаної заяви між сторонами виникли кредитні правовідносини. Заява не була предметом оскарження і на даний час є чинною, тому суд приходить до висновку про вільне волевиявлення [PERSON] при її підписанні. Зазначені в заяві умови договору, підкріплені Умовами надання споживчого кредиту, які сторони визначили обов'язковою частиною договору (а.с. 5-7). Крім іншого, Умовами був передбачений штраф (п. 5.3). Пунктом 5.1 було визначено розмір пені у разі порушення позичальником умов договору. Крім того, п. 5.5 договору, сторони визначили строк позовної давності по вимогах про стягнення пені, штрафів, відсотків, кредиту, винагород - 5 років. Можливість збільшення сторонами договору строку позовної давності, передбачено ст. 259 ЦК України. Законом не визначено, що така норма застосовується лише до загальної позовної давності чи лише до спеціальної, тому вона є загальною для обох видів позовної давності, на ряду зі статтями 260-265 ЦК України. Враховуючи викладене, а також те, що сторони прямо узгодили застосування збільшеного строку позовної давності, в тому числі і до пені, - позов подано в межах строку. Відомості про те, що банком не було виконано свої зобов'язання за кредитним договором в матеріалах справи відсутні. Наданий банком розрахунок (а.с. 3) свідчить про те, що кредитні кошти були перераховані [PERSON] Вищевказаний розрахунок свідчить також про те,що [PERSON] не належним чином виконував взяті на себе зобов'язання. Станом на 26.09.2013 року заборгованість по кредитному договору становить 27775,37 грн. Заборгованість складається із заборгованості за кредитом у розмірі 3142,27 грн., заборгованості по процентах - 2,09 грн., пені - 22832,18 грн. та штрафу, фіксована частина якого становить 500 грн., а процентна - 1298,83 грн. (а.с. 3) Нараховані банком платежі - були передбачені договором, при цьому суд не перевіряє правильність нарахування сум, що підлягають до стягнення, оскільки не володіє спеціальними економічними знаннями. Враховуючи вищевикладене, а також принцип дипозитивності судового процесу, суд не вбачає підстав для зменшення розміру заборгованості і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 27775,37 грн. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК, до стягнення також підлягає сплачений позивачем судовий збір. При винесенні рішення судом враховано, що договір було укладено між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем, проте зі статуту позивача вбачається, що вони є правонаступниками товариства. (а.с. 11)

Outcome: approved