Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, 11.03.1962р. він уклав шлюб з [PERSON], прізвище якої після реєстрації шлюбу було змінено на [PERSON]. 09.03.1994р. на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінською районною адміністрацією м. Запоріжжя, йому, дружині [PERSON] та їхньому сину [PERSON] була передана у спільну сумісну власність квартира [ADDRESS] внаслідок приватизації. [INFO]. [PERSON] померла. Відповідно до ст. 526 ЦК України 1963р., що діяв на день смерті його дружини, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Дружина постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Після смерті дружини відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 1/3 частина квартири [ADDRESS]. Вказує, що в спірній квартирі він проживає та зареєстрований з 12.11.1970р., особовий рахунок на квартиру відкрито на його ім'я. Після смерті дружини він проживав у цій квартирі і таким чином фактично вступив у володіння 1/3 частиною квартири, що належала [PERSON] Крім нього, в квартирі проживав та є зареєстрований син спадкодавиці - [PERSON], який також є спадкоємцем першої черги, що прийняв спадщину. Вважає, що право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що належала [PERSON], в рівних частках, тобто по 1/6 частині, перейшло до нього та відповідача в порядку спадкування за законом. Крім того, вказує, що він 24.09.2013р. звернувся до Другої Запорізької державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та надав довідку МКП «Основаніє», що підтверджує факт прийняття спадщини. Але державним нотаріусом [PERSON] йому було відмовлено у вчиненні цієї дії, оскільки до нотаріальної контори 16.09.2008р. надійшла його заява про те, що він спадщину не прийняв у встановлений законом термін, за продовженням строку для прийняття спадщини до суду звертатися не буде і претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину за законом було видано на ім`я [PERSON], не має. Також у нього відсутній оригінал свідоцтва про право власності на спірну квартиру, тому він не має можливості оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений завчасно. Заперечень щодо позову не надав. Вислухав пояснення представника позивача, пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], дослідив письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, 11.03.1962р. позивач уклав шлюб з [PERSON], прізвище якої після реєстрації шлюбу було змінено на [PERSON]. 09.03.1994р. на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінською районною адміністрацією м. Запоріжжя, йому, дружині [PERSON] та їхньому сину [PERSON] була передана у спільну сумісну власність квартира [ADDRESS] внаслідок приватизації. [INFO]. [PERSON] померла. Після смерті дружини відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 1/3 частина квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 526 ЦК України (1963р.), що діяв на день смерті [PERSON], місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 529 ЦК України 1963р. при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, подружжя та батьки померлого. Згідно зі ст. 549 ЦК України 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вказані дії мають бути здійснені протягом шести місяців від дня відкриття спадщини. В спірній квартирі позивач проживає та зареєстрований з 12.11.1970р., особовий рахунок на квартиру відкрито на його ім'я. Після смерті дружини він проживав у цій квартирі, і таким чином фактично вступив у володіння 1/3 частиною квартири, що належала [PERSON] Крім нього, в квартирі проживав та є зареєстрований син спадкодавиці - [PERSON], який також є спадкоємцем першої черги, що прийняв спадщину. Таким чином, право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що належала [PERSON], в рівних частках, тобто по 1/6 частині, перейшло до позивача та відповідача в порядку спадкування за законом. Суд погоджується з доводами позивача, що наявність його заяви від 16.09.2008р. до 2-ї держнотконтори м.Запоріжжя не є перешкодою для визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 553 ЦК України 1963р. спадкоємець за законом або заповітом вправі відмовитися від спадщини протягом шести місяців від дня відкриття спадщини. Вважається таким, що відмовився від спадщини, також той спадкоємець, який не вчинив жодної дії, яка свідчить про прийняття спадщини. Позивач із заявою про відмову від спадщини протягом шести місяців від дня смерті дружини до Другої Запорізької державної нотаріальної контори не звертався. Він фактично вступив у володіння спадковим майном і не може вважатися спадкоємцем, який відмовився від спадщини. Згідно зі ст. 548 ЦК України 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається такою, що належить спадкоємцю, від часу відкриття спадщини. Отже, оскільки він прийняв спадщину, то вона належить йому від часу її відкриття. До теперішнього часу свідоцтва про право на спадщину відповідачем не отримано. Таким чином, аналізуючи у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позивач як спадкоємець 1-ї черги, на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], постійно разом мешкав з нею, протягом встановленого 6-ти місячного строку для прийняття спадщини не заявили про відмову від неї, звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але не отримав свідоцтва про право власності на спадщину в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, тому є таким, що прийняв спадщину, а тому позовні вимоги є законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved