Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Колективного сільськогосподарського підприємства «Ювілейне» в особі голови ліквідаційної комісії КСП «Ювілейне» Гнітія Олександра Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Петрівське», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Полтавська районна державна адміністрація Полтавської області, Бричківська сільська рада Полтавського району Полтавської області, про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування позову позивач, посилаючись на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та віднесений до І категорії, є інвалідом 3 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, що підтверджується посвідченням № [NUMBER] , виданим 07.04.2004 року Управлінням соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області та посвідченням № [NUMBER] , виданим 08.08.2019 року Полтавською облдержадміністрацією. З 29.11.1991 року він зареєстрований та постійно проживаю у с. Петрівка Полтавського району та області. Відповідно до наказу №50-к від 05.10.2017 року з 06.10.2017 року позивач прийнятий на посаду директора ТОВ «Агрофірма «Петрівське» за сумісництвом. Відповідно до ч.3 ст. 35 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 2399-ІІІ від 26.04.2001 року громадяни, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, що до набрання чинності цим Законом проживали у сільській місцевості, мають право на отримання земельної частки (паю) за новим місцем роботи (проживання) із земель запасу та резервного фонду в розмірі та в порядку, визначених законодавством. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV від 05.06.2003 року передбачено, що право на земельну частку (пай) мають громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку Набуття позивачем права власності на земельну ділянку може бути реалізоване в порядку, передбаченому Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV від 05. 06.2003 року, оскільки відповідно до ч.2 ст.2 цього Закону документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до преамбули Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток власникам земельних часток (паїв)» № 899-1V від 05.06.2003 року (далі - Закон) визначено організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. У частині 1 статті 3 Закону зазначено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Статтею 13 Закону передбачено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянка за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державна актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренді, земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли: участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного, розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме місцезнаходження. Частина 2 статті 5 Закону передбачає, що сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межа населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Таким чином, оскільки земельні частки (паї) не відносяться ні до земель державної, ні до комунальної власності, повноваження щодо передачі цих земель у власність громадянам - власникам сертифікатів на земельну частку (пай), а також надання цих земель у користування залишаються у районних державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Маючи намір скористатися своїм право на отримання земельної частки (паю) позивач звернувся до Голови ліквідаційної комісії КСП «Ювілейне» з відповідною заявою, на що отримав відповідь про те, що ліквідаційна група розглянула звернення і не заперечує проти права на отримання ним паю, але робоча група, яка займалася питанням приватизації земельних ділянок, що перебували у постійному користуванні ДП «СП «Ювілейне» призупинила свою діяльність, та запропоновано вирішити дане питання в судовому порядку. Наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області № 521 від 03.09.2014 року ДП СП «Ювілейне» перетворено в колективне сільськогосподарське підприємство «Ювілейне». У період з 2011 по 2012 роки в КСП «Ювілейне» відбулася приватизація земель, що перебували у його користуванні та передано безоплатно у власність працівникам та пенсіонерам ДП СП «Ювілейне». Згідно з протоколом загальних зборів членів КСП «Ювілейне» № 4 від 03.02.2015 року ТОВ «Агрофірма «Петрівське» є правонаступником щодо всіх прав та зобов`язань КСП «Ювілейне», що припинило свою діяльність внаслідок реорганізації шляхом приєднання до ТОВ «Агрофірма «Петрівське». В судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та прохав його задовольнити. Відповідач - Колективне сільськогосподарське підприємство «Ювілейне» в особі голови ліквідаційної комісії КСП «Ювілейне» Гнітія Олександра Володимировича в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, просив задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Петрівське» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішенні позову поклався на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Бричківської сільської ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішенні позову поклався на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та віднесений до І категорії, є інвалідом 3 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, що підтверджується посвідченням № [NUMBER] , виданим 07.04.2004 року Управлінням соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області та посвідченням № [NUMBER] , виданим 08.08.2019 року Полтавською облдержадміністрацією. З 29.11.1991 року позивач зареєстрований та постійно проживає у с. Петрівка Полтавського району та області. Відповідно до наказу №50-к від 05.10.2017 року з 06.10.2017 року позивач прийнятий на посаду директора ТОВ «Агрофірма «Петрівське» за сумісництвом. Відповідно до ч.3 ст. 35 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 2399-ІІІ від 26.04.2001 року громадяни, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, що до набрання чинності цим Законом проживали у сільській місцевості, мають право на отримання земельної частки (паю) за новим місцем роботи (проживання) із земель запасу та резервного фонду в розмірі та в порядку, визначених законодавством. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV від 05.06.2003 року передбачено, що право на земельну частку (пай) мають громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку Набуття позивачем права власності на земельну ділянку може бути реалізоване в порядку, передбаченому Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV від 05. 06.2003 року, оскільки відповідно до ч.2 ст.2 цього Закону документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до преамбули Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток власникам земельних часток (паїв)» № 899-1V від 05.06.2003 року (далі - Закон) визначено організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. У частині 1 статті 3 Закону зазначено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Статтею 13 Закону передбачено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянка за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державна актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренді, земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли: участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного, розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме місцезнаходження. Частина 2 статті 5 Закону передбачає, що сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межа населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Таким чином, оскільки земельні частки (паї) не відносяться ні до земель державної, ні до комунальної власності, повноваження щодо передачі цих земель у власність громадянам - власникам сертифікатів на земельну частку (пай), а також надання цих земель у користування залишаються у районних державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Маючи намір скористатися своїм право на отримання земельної частки (паю) позивач звернувся до Голови ліквідаційної комісії КСП «Ювілейне» з відповідною заявою, на що отримав відповідь про те, що ліквідаційна група розглянула звернення і не заперечує проти права на отримання ним паю, але робоча група, яка займалася питанням приватизації земельних ділянок, що перебували у постійному користуванні ДП «СП «Ювілейне» призупинила свою діяльність, та запропоновано вирішити дане питання в судовому порядку. Наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області № 521 від 03.09.2014 року ДП СП «Ювілейне» перетворено в колективне сільськогосподарське підприємство «Ювілейне». У період з 2011 по 2012 роки в КСП «Ювілейне» відбулася приватизація земель, що перебували у його користуванні та передано безоплатно у власність працівникам та пенсіонерам ДП СП «Ювілейне». Згідно з протоколом загальних зборів членів КСП «Ювілейне» № 4 від 03.02.2015 року ТОВ «Агрофірма «Петрівське» є правонаступником щодо всіх прав та зобов`язань КСП «Ювілейне», що припинило свою діяльність внаслідок реорганізації шляхом приєднання до ТОВ «Агрофірма «Петрівське». Відповідно ст. З ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи Інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного Кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно з довідкою голови ліквідаційної комісії Гнітія О.В. середній розмір земельної частки(паю) КСП «Ювілейне» становить 5,3395 умовних кадастрових гектарів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved