Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 18.07.2009 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 1331; відновити позивачу дошлюбне прізвище «[PERSON]»; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що протягом з квітня 2014 року сторони разом не проживають, у зв'язку із чим шлюбні відносини фактично припинились. Подальше спільне життя з відповідачем неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] Разом із тим, просить відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]» та судовий збір покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу та вважає, що позов підлягає до задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 18 липня 2009 року уклали шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції про що 18.07.2009 в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1331, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб від 18.07.2009 серії [NUMBER]., однак міцної сім'ї не створили. Від подружніх відносин у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підставні, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін та негативно впливають на розвиток їх дитини; шлюб між сторонами має формальний характер, родина фактично розпалася і її відновлення неможливе, а відтак такий необхідно розірвати, а позов задовольнити повністю. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи визначене, суд приходить висновку, що позовна вимога про зміну прізвища, яке набуте у зв'язку із реєстрацією шлюбу не суперечить вимогам закону, а відтак останній необхідно відновити дошлюбне прізвище - [PERSON]. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд виходить із такого. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з квитанції від 23.05.2014, наявною у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено 243 грн. 60 коп. судового збору, що підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 110, 112 , 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved