Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 15.03.2013р. між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 001-23501-150313, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 50000грн у вигляді встановленого кредитного ліміту. Відповідач скористався кредитними коштами, але станом на 21.08.2017 р. не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 21.08.2017р. складає 58823,74 грн.. Тож позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» зазначену суму заборгованості. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав заяву з проханням слухати справу без його участі та наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила. Про час і місце розгляду справи відповідач повідомлялась через оголошення у засобах масової інформації, що в контексті положень ч.9 ст.74 ЦПК України суд розцінює як повідомлення відповідача належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. 15.03.2013р. між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 001-23501-150313, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 50000грн.. Відповідно до п.п.2.1; 2.2; 2.5 частини 1 вищевказаного Договору, Позивач закриває Відповідачеві картковий рахунок № 26253908086616 в національній валюті України гривні. Згідно п. 2.3 ч. 3 Договору, Банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 50000грн.. Згідно п. 1 ч. 3 Договору - обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невід'ємною частиною Договору. Згідно п.2.1. ч.3 Договору, моментом прийняття (акцепту) Банком Пропозиції та Правилах, вважатиметься дата підписання Банком даної Пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п. 2.4. ч. 3 Договору, кредитування Рахунку в межах Кредитної лінії встановлюється протягом строку, визначеного у п. 2.4. ч. 2 Пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у Пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до Пропозиції. У відповідності до п. 2.5. ч. 3 Договору відповідач до підписання Пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування Рахунку. У звязку з відкликанням банківської ліцензії у АТ «Дельта Банк», відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015р., після спливу чергового строку ліміту Кредитної лінії, відповідно до п. 2.4. Частини 3 Договору, був встановлений ліміт Кредитної лінії в розмірі 0,00грн. Несплачена заборгованість за Договором, визнана простроченою. Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши Відповідачу картковий рахунок № 26253908086616 в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт Кредитної лінії у розмірі 50000грн. Відповідач скористалась Кредитною лінією, але станом на 21.08.2017р. не виконала належним чином зобов'язання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Уклавши з банком кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] систематично порушувала свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 21.08.2017р. за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість у сумі 58823,74грн, яка складається з: тіло кредиту: 0,00грн; прострочене тіло кредиту: 42163,81грн; заборгованість за відсотками: 16659,93грн; заборгованість за комісіями: 0,00грн, що підтверджується наданими розрахунками. Згідно із ч.4 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» початок тимчасової адміністрації та ліквідації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів, які забезпечують операційну діяльність банку. Встановлено, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015р. по 02.06.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «ДЕЛЬТА БАНК» призначено [PERSON] На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізосіб №181 від 02.10.2015р. розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05.10.2015р. по 04.10.2017р. включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 619 від 20.02.2017 р. продовжено процедуру ліквідації Банку на два роки по 04.10.2019р. Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл.52 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначено у ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що визначено ст.610 ЦК України. Відповідно до положень ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. В судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свої обовязки та надав позичальнику кредит, в розмірі та строки, передбачені кредитним договором, а відповідач, взяті по договору обовязки не виконала, тіло кредиту та відсотки відповідно до умов договору не повернула, заборгувавши позивачу борг на загальну суму 58823 грн. 74 коп. На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Враховуючи, що позов підлягає до задоволення, то понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в повному обсязі. Під час судового розгляду позивачем здійснено сплату судового збору в сумі 1600грн /а.с.1/ та оплату витрат за розміщення оголошення у пресі про виклик відповідача в сумі 240грн /а.с.25/. За таких обставин на підставі ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума коштів в розмірі 1840грн в якості відшкодування судових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved