Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 28 вересня 2015 року на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частини від всіх видів заробітку на дитину щомісячно, але не менше і не більше розміру, визначеного законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначено, що за рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 25 грудня 2008 року за позовом першої дружини позивача [PERSON], з позивача на її користь стягуються аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З настанням повноліття старшого сина [PERSON], [INFO], аліменти за рішенням Попаснянського районного суду стягуються у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку. 04.10.2013 позивач уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] 10.09.2018 шлюб між сторонами розірвано. За рішенням Лисичанського міського суду від 28 вересня 2015 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що діючим законодавством встановлено, що розмір аліментів на двох дітей повинен бути встановлений як 1/3 частина від всіх видів доходів щомісячно, тому вважає, що розмір аліментів повинен бути зменшено. Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено,\~що 25 грудня 2008 р. рішенням Попаснянського районного суду Луганської області з позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але неменше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.12.2008 до досягнення дитиною повноліття /а.с. 9/. З настанням повноліття старшого сина [PERSON], [INFO], аліменти за рішенням Попаснянського районного суду Луганської області стягуються з відповідача у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку на підставі ст.183 ч.3 СК України, як зазначає у позовній заві сам позивач. 10 вересня 2018 р. рішенням Лисичанського міського суду Луганської області шлюб, зареєстрований 04 жовтня 2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 427, між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.8/. З постанови головного державного виконавця ВДВС Попаснянського районного управління юстиції вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на підставі виконавчого листа, виданого Лисичанським міським судом Луганської області, на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 02.09.2015 і до досягнення дитиною повноліття /а.с.11/. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ\~(78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої\~статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частини першої\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~статті 183 СК України\~ частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною першою\~статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192\~СК України розмір\~аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, зменшення розміру аліментів можливе лише при настанні певних умов. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд враховує, що стягнення аліментів з позивача здійснюється у частці від заробітку, тобто розмір аліментів залежить від розміру доходу (заробітної плати) позивача, тобто розмір аліментів не є фіксованим. Зокрема, з довідки про доходи вбачається, що [PERSON] працює у структурному підрозділі «Попаснянська дистанція колії» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та отримує середньомісячну заробітну плату, з відрахуванням податку з доходів фізичних осіб, у розмірі 10945,24 грн., а розмір аліментів, які відраховуються із заробітної плати позивача на утримання 2 дітей, становить в середньому 4481 грн. /а.с.7/. Тобто при стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини від доходу позивача, та на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини від всіх видів доходу, відбувається стягнення з позивача аліментів не більше 50 % його доходів. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, працює офіційно, отже утримання аліментів здійснюються з офіційного джерел отримання доходу (заробітної плати), доказів погіршення стану здоровя суду не надано. Суд вважає, що позивачем не наведено підстав для зменшення розміру аліментів, які він сплачує на утримання доньки [PERSON], відповідно до ст. 182 СК України, а зменшення розміру матеріального утримання на дитину не сприятиме інтересам дитини для забезпечення достойного рівня її життя, який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Аналогічна правова позиція, з приводу відсутності підстав для зменшення розміру аліментів з вищевказаних підстав, викладена і в постанові Верховного Суду від 09.08.2018 (Справа №640/10064/16-ц, провадження 61-35771св18). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed