Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в розмірі 55104,77 грн. Свої вимоги мотивує тим, що він працював у Львівському казенному експериментальному підприємстві засобів пересування і протезування з 30.01.2009 року у стаціонарі первинного та складного протезування на посаді техніка-протезиста згідно накау №1 від 30.01.2009 року. На підставі наказу №09 від 16.03.2021 року він був звільнений по ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Проте роботодавець нарахував, але не виплатив йому заробітну плату за червень 2020 року - 3831,33 грн., за липень 2020 року - 2476,04 грн., за грудень 2020 року - 4912,45 грн., за січень 2021 року - 7736,54 грн., за лютий 2021 року - 13067,64 грн., за березень - 23080,77 грн., а всього 55104,77 грн. Це підтверджується довідкою про заборгованість перед працівниками №32 від 26.05.2021 року, виданої Львівським казенним експериментальним підприємством засобів пересування і протезування. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова 24 травня 2021 року заяву Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування про скасування судового наказу № 462/2508/21 задоволено та скасовано судовий наказ, виданий 19 квітня 2021 року Залізничним районним судом м. Львова у справі № 462/2508/21 про стягнення із Львівського казенного експериментального' підприємства засобів пересування і протезування на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в розмірі 65104,77 грн. З огляду на зазначене, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 31.05.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не подав відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, поважних причин такого суду не повідомив. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що з 30.01.2009 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з Львівським казенним експериментальним підприємством засобів пересування і протезування і 16.03.2021 року був звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що стверджується копією трудової книжки /а.с. 8/. Згідно довідки про заборгованість перед працівниками Львівського КЕПЗПіП №32 від 26.05.2021 року, виданої [PERSON] , загальна сума невиплаченого доходу становить 55104,77 грн. /а.с. 7/. Відтак, заборгованість по нарахованій позивачу, але не виплаченій заробітній платі складає 55104,77 грн., що не спростовано відповідачем. Разом з тим, як вбачається із Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачає, що справляння і сплата податку із заробітної плати є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, а суд визначає таку суму без утримання цього податку та інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач перебував у трудових відносинах із відповідачем і в день звільнення йому не були виплачені належні від підприємства суми, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 55104,77 грн. заборгованості по заробітній платі, без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави 908 грн. судового збору.

Outcome: approved