Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача за Договором № 300937/69178/6-14 про банківський строковий вкладу (депозит) у банківському металі (золото) без фізичної поставки від 10.11.2014 року 3 259 549,11 грн., що еквівалентно 135,05 тройських унцій або 4 200,06 грам банківського металу золото, що складаються з: тіла по Вкладу - 3 177 245,80 грн., що еквівалентно 131,64 тройських унцій або 4 094,46 грам металу золото; відсотків по Вкладу - 82 303,31 грн., що еквівалентно 3,41 тройських унцій або 106,05 грам металу золото. Пізніше позивачем було змінено позовні вимоги, а саме позивач просив суд зобов'язати ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» передати [PERSON] майно, а саме 131.62 тройських унцій золота в натурі [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Договору № 300937/69178/6-14 про банківський строковий вкладу (депозит) у банківському металі (золото) без фізичної поставки від 10.11.2014, позивач вніс на депозитний рахунок № [NUMBER] куплений банківський метал загальною вагою 131,64 тройських унцій або 4 094,46 грам металу золота строком з 10.11.2014 року по 10.05.2015 року, під 3 % річних. Проте, банківський вклад Банком після дострокового розірвання Договору не повернуто. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, підтримує позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.11.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено Договір № 300937/69178/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі (золото) без фізичної поставки. Відповідно до п. 1.1 Договору, Клієнт вносить, а Банк відкриває депозитний рахунок № [NUMBER] банківського металу (золото) без фізичної поставки та зараховує на нього куплений Банківський метал загальною вагою 131,64 (ХАU) тройських унцій або 4 094,46 грам металу золото, строком з 10.11.2014р. по 10.05.2015 р. Розміщення вказаного Банківського металу Клієнт здійснює шляхом перерахування без фізичної поставки на вказаний депозитний рахунок Банківського металу з поточного рахунку Клієнта у банківському металі, відкритого у Банку або у іншому уповноваженому банку. 10.11.2014 р. Позивач відповідно до умов п. 1.1. Договору перерахував зі свого поточного рахунку № [NUMBER] відкритого у відповідача, 131,64 (ХАU) тройських унцій на депозитний рахунок № [NUMBER], що підтверджується Меморіальним валютним ордером №13 від 10.11.2014 року. Відповідно до п. 2.3. Договору, повернення вкладу та виплата нарахованих на нього процентів Клієнту здійснюється відповідачем у день закінчення строку Вкладу визначеного п. 1.1 цього Договору. Банк повертає Клієнту Вклад у банківському металі та виплачує нараховані на Вклад проценти шляхом перерахування без фізичної поставки банківського металу (Вкладу) з депозитного рахунку № [NUMBER] та нарахованих процентів у банківському металі з рахунку № [NUMBER] на поточний рахунок Клієнта (№ 2620) у банківському металі, відкритий у Банку. Згідно п. 2.5. Договору сторони домовились, що Клієнт має право на дострокове повернення Вкладу. У зв'язку з достроковим розірванням Договору відповідач перерахував Банківський метал з депозитного рахунку Позивача на поточний металевий рахунок № [NUMBER] відкритий у відповідача, що підтверджується Довідкою, наданою Відповідачем від 07.08.2015 р. № 2-001/433. Згідно вищезазначеної Довідки Відповідача від 07.08.2015 р. вих. № 2-001/433, на рахунку № [NUMBER] відкритому у відповідача знаходиться 131.62 тройських унцій золота, що належать Позивачу. 03.07.2015 р. позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою № 6306-г від 03.07.2015 року, у якій позивач вимагав невідкладно видати належний йому банківський метал. Відповідач до цього часу не видав Позивачу належний йому банківський метал, що знаходиться на металевому рахунку № [NUMBER] відкритому у Відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд, водночас, враховує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, § 56, 20 жовтня2011 року)». Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»: «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права». Відмовляючись повернути дорогоцінний метал, який належить на праві власності Позивачу, Відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Таке порушення виявилося в наступному: У ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. Але, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є банківський метал - золото, яке відповідач отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув. Згідно правової позиції Верховного суду України, наведеної у Постанові від 30.04.2014 р. по цивільній справі № 6-38цс14, зобов'язання за договором в банківському металі - золото не є грошовим зобов'язанням, оскільки в ньому не передбачено передачу грошей. Відповідно до підпункту в) п. 5.2. Постанови Правління Національного банку України від 06.08.2003 р. N 325 «Про затвердження Положення про здійснення операцій з банківськими металами та внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України», до операцій з банківськими металами в операційних касах належить видача банківських металів клієнтам з їх металевих рахунків через операційну касу банку. Згідно п. 5.4. Постанови НБУ № 325, не допускається відмова в здійсненні операцій, зазначених у переліку операцій з банківськими металами, які здійснюються в операційних касах. Таким чином, позовна вимога про зобов'язання відповідача передати майно в натурі на користь позивача в натурі підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved