Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають з відповідачем, а позивач проживає окремо від дітей. Між сторонами немає згоди щодо участі позивача у вихованні дітей. З цих підстав позивач просить суд зобов'язати відповідача не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні: 1) [PERSON], [INFO], наступним чином: - побачення кожного тижня у суботу з 12 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин; - побачення першого та третього тижня місяця з 12 години 00 хвилин суботи до 12 години 00 хвилин неділі; - половина всіх шкільних канікул. 2) [PERSON], [INFO], наступним чином: - побачення кожного тижня у суботу з 12 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що всі обставини справи зазначені у позові. Відповідач проти позову заперечував частково. Пояснив, що не заперечує проти побачення відповідача з дітьми, але у будні дні, за наявності згоди дітей та у присутності відповідача. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримав висновок, відповідно до якого слід визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], наступним чином: кожну першу та третю суботу з 10-00 до 15-00, кожну другу та четверту неділю з 10-00 до 15-00; спілкування з малолітнім [PERSON] за його згодою. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Діти проживають з відповідачем, а позивач проживає окремо від дітей. Між сторонами немає згоди щодо участі позивача у вихованні дітей. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження сторін, свідоцтвами про народження дітей, рішенням Московського районного суду м.Харкова від 27.05.2014 року про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Тому суд вважає справедливим визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], наступним чином: систематичні побачення у понеділок та четвер кожного тижня кожного місяця з 17 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин за згодою дітей та у присутності матері дітей - [PERSON]. Своє рішення суд мотивує наступним. Допитані в судовому засіданні свідки з [PERSON] та [PERSON] показали, що відповідач не чинить перешкод відповідачу у вихованні дітей, але через те, що сторони припинили шлюбні відносини у період, коли діти були ще у малому віці, діти з насторогою відносяться до батька. Відповідно до психологічного висновку Центру дитячої та підліткової нейропсихології, психоемоційне ставлення дітей до батька характеризується відсутністю потреби в емоційній близькості та контакті з батьком. В судовому засіданні відповідно до вимог ст.171 СК України з'ясовувалася думка дитини [PERSON], [INFO], з питань, що стосується її життя, а саме щодо участі батька у його виховані. При цьому [PERSON] повідомив суду, що не бажає спілкуватися з батьком. Разом з тим, суд вважає, що право позивача щодо виховання своїх дітей закріплене у ст.151 СК України і позивач такого права не позбавлений. Однак, зважаючи на думку старшої дитини та малий вік молодшої, а також встановленого в суді графіку роботи батьків, розкладу дня дітей, того факту, що у суботу старша дитина займається додатковими заняттями, а молодша відвідує школу раннього розвитку, суд вважає, що зазначений вище порядок участі позивача у вихованні дітей буде відповідати інтересам самих дітей та не буде порушувати прав їх батьків. Крім того, суд вважає, що враховуючи викладені вище обставини відносин між батьком та дітьми, систематичні побачення між ними слід проводити за згодою самих дітей та у присутності матері. З цих же підстав суд вважає необхідним на даний час відмовити у задоволенні позову в частині проведення позивачем з дітьми половини всіх шкільних канікул. Разом з тим, по мірі налагодження психоемоційного контакту між позивачем та дітьми, суд вважає, що спосіб участі позивача у вихованні дітей може бути згодом змінений, як в частині збільшення тривалості побачень, проведення їх без участі матері, так і проведення позивачем з дітьми частини шкільних канікул. Суд також не погоджується з висновком, запропонованим органом опіки та піклування в частині часу побачення з дитиною, оскільки він не враховує встановлені в суді графік роботи батьків, розклад дня дітей, того факту, що у суботу старша дитина займається додатковими заняттями, а молодша відвідує школу раннього розвитку. В частині зобов'язання відповідача не чинити перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити з таких підстав. Ч.1 ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивач не довів суду порушення такого його права з боку відповідача. Так, на підтвердження цих позовних вимог були допитані свідки [PERSON], [PERSON], досліджені заяви позивача на адресу директора школи, головного лікаря, відповідь Московського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області від 17.06.2015 року, відповідь та висновок Харківського РВ ГУМВСУ в Харківській області від 24.06.2015 року. Разом з тим, ці докази беззаперечно не свідчать про свідоме перешкоджання відповідачем участі позивача у вихованні дітей, а свідчать про намагання відповідача зробити спілкування позивача та дітей таким, що не завдає психоемоційного дискомфорту дітям та відповідає інтересам останніх. Інші докази, надані позивачем, а саме: характеристики позивача за місцем роботи та проживання, довідки про проходження позивачем медичних досліджень, довідка про заробітну плату позивача, довідка з місця проживання позивача, копії паспортів та ідентифікаційних кодів сторін, фотографії дітей, висновків суду не спростовують, оскільки не свідчать про свідоме перешкоджання відповідачем участі позивача у вихованні дітей та не спростовують того висновку про спосіб участі позивача у вихованні дітей, до якого прийшов суд вислухавши сторони, представника органу опіки та піклування та думку дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial