Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за [PERSON], [INFO], право власності на житловий будинок з надвірними прибудовами, що розташований в селі Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, вулиця Садова, 19 та в цілому складається з: будинок -А, прибудова - а, навіс - а1, сарай - Б, вбиральня - В, альтанка - Г, сарай тим час. - Д, сарай н/з б-во - Е, колодязь - К, колодязь - К1, зливна яма - З/Я, хвіртка №1, ворота №2, огорожа №3, огорожа №4 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 27 червня 2015 року. Позов обґрунтовано тим, що 27 червня 2015 року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,2455 га, кадастровий номер 1223285500:03:006:0058, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, місцезнаходження якої - село Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, вулиця Садова, 19 та на житловий будинок, що розташований в селі Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, вулиця Садова, 19. [PERSON] залишила заповіт посвідчений секретарем виконкому Піщанської сільської Ради народних депутатів 21 жовтня 1996 року, зареєстрований у реєстрі за № 233, в якому заповідала позивачу усе належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право. Для оформлення вищезазначеної спадщини позивач звернулася до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON]. 09 лютого 2016 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 27 червня 2015 року, на земельну ділянку площею 0,2455 га, кадастровий номер 1223285500:03:006:0058, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, місцезнаходження якої - село Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, вулиця Садова, 19, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП № 086949, виданого Піщанською сільською радою 16 серпня 2004 року, на підставі рішення 10 сесії 24 скликання Піщанської сільської ради від 13 листопада 2003 року № 3, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:04:126:00714. Але, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 27 червня 2015 року, на житловий будинок, що розташований в селі Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, вулиця Садова, 19 позивачу було відмовлено, про що видано відповідну постанову від 09 лютого 2016 року. Вважаючи відмову безпідставною, такою що порушує її права позивач звернулася з позовом до суду. До судового засідання надійшла заява позивача про розгляд справи за її відсутності, в якій остання наполягала на задоволенні позову. Представники відповідача, третьої особи в судове засідання не з'явилися. Надали суду заяви, згідно яких просили розглянути справу за їх відсутності. В зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 27 червня 2015 року померла [PERSON] /а.с.9/, мати позивача /а.с.6/ та з якою позивач постійно проживала по дату смерті останньої /а.с.46, 47/. За життя, 22 березня 1984 року [PERSON] набула право власності на 1/2 частину будинку, розташованого за адресою: вулиця Садова, 19, село Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 13 серпня 1983 року /а.с.58/ та 14 жовтня 1985 року придбала у власність іншу 1/2 частину житлового будинку, розміром 14 кв.м. жилою площею з надвірними побудовами, що належала [PERSON] /а.с.71/, 16 серпня 2004 року отримала у власність земельну ділянку площею 0,2455 га, кадастровий номер 1223285500:03:006:0058, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, місцезнаходження якої - вулиця Садова, 19, село Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області /а.с.51/. У відповідності до погосподарської книги Піщанської сільської ради, домогосподарство за адресою с. Піщанка, вул. Садова,19 числиться за гр. [PERSON] /а.с.69, 70/. 21 жовтня 1996 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений [PERSON] - секретарем виконкому Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 233, яким все своє майно, що буде їй належати на день смерті заповіла [PERSON] (позивачу у справі, яка 06 листопада 2004 року змінила прізвище на [PERSON]) /а.с. 45, 46/. У відповідності до матеріалів спадкової справи, 11 серпня 2015 року позивач звернулася до Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] /а.с.41/. 09 лютого 2016 року позивач звернулася до Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] /а.с.48/. 09 лютого 2016 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 27 червня 2015 року, на земельну ділянку площею 0,2455 га, кадастровий номер 1223285500:03:006:0058, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, місцезнаходження якої - село Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, вулиця Садова, 19, яка належала померлій /а.с.60/. Постановою нотаріуса від 09 лютого 2016 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований в с. Піщанка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, вул. Садова, 19. Підставою відмови зазначено те, що з поданих документів вбачається, що за життя [PERSON] не проводила реєстрацію поточних змін згаданого будинку в органах, які здійснювали державну реєстрацію нерухомого майна. Окрім цього відповідно до п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. З матеріалів справи не вбачається належної реєстрації майна в державному реєстрі прав власності, обтяжень нерухомого майна /а.с.52-54/. З наданого суду технічного паспорту на домоволодіння, розташоване за адресою: вулиця Садова, 19 в селі Піщанка, Новомосковського району, Дніпропетровської області вбачається, що житловий будинок в цілому складається з: будинок літ. А, житловою площею 51,7 кв.м., загальною площею 100,7 кв.м., рік побудови 1980, прибудова літ. а, рік побудови 1982, навісу літ.а1, рік побудови 1982, сарай літ. Б, рік побудови 1930, вбиральня літ. В, рік побудови 1980, альтанка літ. Г, рік побудови 1984, сарай тимчас літ. Д, рік побудови 1985, сарай н/з б-во літ. Е, рік побудови 1985, колодязь літ. К, рік побудови 1950, колодязь літ.К1, рік побудови 2009, зливної ями літ. З/Я, рік побудови 1985, хвіртки №1, рік побудови 2009, ворота №2, рік побудови 2009, огорожі №3, рік побудови 2009, огорожі №4, рік побудови 2009 /а.с. 15-17/. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. По об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Об'єктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на вулиці, провулку, площі. Реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української PCP, що належали місцевим радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність згідно із наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» адресованому головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим: коли перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, то його право має бути визнано в судовому порядку. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У відповідності до ст.ст.1233, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Згідно з ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Оскільки [PERSON] набула право власності на житловий будинок до 2002 року та не зареєструвала свого права власності в органах, що із набуттям чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» здійснювали державну реєстрацію прав власності, померла 27 червня 2015 року, залишила заповіт на ім`я позивача, від якого позивач не відмовилась та прийняла спадщину, не відчужила до дати смерті на користь третіх осіб майно, інших спадкоємців, окрім позивача, за законом чи за заповітом, які мають право на обов`язкову частку у спадщині та які-б звернулися із заявами про прийняття спадщини судом не встановлено, - позивач має право на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved