Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом 05.08.2016 року, просив суд: визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: пр-т. Героїв-підпільників 2/4, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, у звязку з її смертю та зняти її з реєстраційного обліку. В обґрунтування предявлених вимог вказав, що за адресою: пр-т. Героїв-підпільників 2/4, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, окрім нього значаться зареєстрованими його батько [PERSON], сестра [PERSON] та прабаба [PERSON], яка померла ще в 2004 році. При зверненні до виконкому Саксаганської районної у м. Кривому Розі щодо зняття її з реєстраційного обліку, йому було відмовлено у звязку з відсутністю свідоцтва про її смерть. Враховуючи те, що отримати дублікат свідоцтва про смерть [PERSON] він не має можливості в силу відсутності документів, які б підтверджували факт наявності між ним та прабабою родинних відносин, тому з метою зняття її з реєстраційного обліку він вимушений звернутись до суду з даним позовом шляхом визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням у звязку зі смертю. В судове засідання позивач не зявився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, згідно клопотання просив справу розглянути за його відсутності із ухваленням рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази по справі, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що за адресою: пр-т. Героїв-підпільників 2/4, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області значаться зареєстрованими: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою КОМ ДІС «НОВА КОМ» від 23.06.2016 року (а.с.7). Згідно [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян за № 00017020870 від 23.08.2016 року, [PERSON] померла 03.06.2004 року, про що Саксаганським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Криворізького МУЮ Дніпропетровської області 07.06.2004 року складено актовий запис за № 1060 (а.с.22,23). Натомість як слідує з відповіді Відділу реєстрації місця проживання громадян №2038 від 18.08.2016 року (а.с.19), з 05.09.1994 року та по теперішній час її місце проживання значиться зареєстрованим за вказаною вище адресою. Як на підстави звернення до суду позивач посилався на неможливість зняття [PERSON] з реєстраційного обліку в досудовому порядку, у звязку з чим, пред'являючи до суду позов обрав спосіб захисту своїх прав шляхом визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням у звязку зі смертю та зняття її з реєстраційного обліку. З'ясовуючи характер спірних правовідносин, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що в контексті вимог ст.16 ЦК України позивачем невірно обраний спосіб захисту з огляду на наступне. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно\~ст.3 ЦПК України,\~ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1)?\~визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного \~способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. \~ Разом з тим, зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абз. 2 п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Предявляючи позов, [PERSON] посилався на те, що відповідач відмовляється зняти з реєстраційного обліку [PERSON] як таку, що померла у звязку з відсутністю її свідоцтва про смерть, в той час як належної відмови в підтвердження своїх доводів суду не надав, що фактично визначає факт відсутності спору про право. Крім того, відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, свідоцтва про смерть та інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Згідно ч. 4 ст.24 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Враховуючи те, що [PERSON] померла 03.06.2004 року, а належні їй за життя особисті права та обовязки, повязані з реєстрацією її місця проживання в житловому приміщенні в розумінні ст.1219 ЦК України не допускають правонаступництва, тому в момент смерті її права користування квартирою позивача вже припинились, а тому додаткове визнання її такою, що втратила це право в судовому порядку є неможливим та діючим законодавством не передбачено. Крім того, вирішення питань щодо зняття особи з реєстраційного обліку в судовому порядку можливе виключно за наявності спору із субєктом в сфері реєстрації місця проживання фізичних осіб, який в силу визначеного Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10.12.2015\~року №\~888-VIII та ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» статусу вказаного субєкта є публічно-правовим та підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Виходячи з того, що згідно ст.16 ЦК України особа може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який здатен захистити інтереси власника суб'єктивного права та припинити їх порушення на майбутнє або усунути загрозу його порушення, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту його прав є неналежним в розумінні ст.16 ЦК України, оскільки позбавлений матеріально-правового та процесуального змісту, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Такі висновки суду повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 12.09.2011 року у справі № 6-25цс11. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України, з огляду на відмову в задоволенні позову, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

Outcome: dismissed