Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 28.09.2007 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір про видачу кредиту в розмірі 58396 грн. В забезпечення виконання зобов'язань сторони уклали договір застави автотранспорту - автомобіля ДЕУ, 2007 р.в., д.н. [NUMBER]. 21.06.2011 р.. Державиконавцем Лисичанського відділу ДВС при примусовому виконанні судового наказу Івано-Франківського міського суду було накладено арешт на вищезазначений автомобіль. 26.08.2011 р. державним виконавцем Лисичанського відділу державної виконавчої служби при примусовому виконанні виконавчого листа Лисичанського міського суду Луганської області №2-593 від 29.03.2011 р. було накладено арешт на спірний автомобіль. 05.11.2013 року держвиконавцем Лисичанського відділу державної виконавчої служби при примусовому виконанні виконавчого листа Лисичанського міського суду Луганської області №2-2381/2011 від 13.12.2011 р. було накладено арешт на вищевказаний автомобіль. Посилаючись на ст.16 ЗУ «Про заставу», ст.14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. 54, 60 ЗУ «Про виконавче провадження» позивач просив суд звільнити з-під арешту, накладеного вищезазначеними постановами належний відповідачу автомобіль. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяв, в якій позов підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Представник 3-ї особи у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія кредитного договору від 28.09.2007 р; договір застави від 28.09.2007 року, акт прийняття у заставу, постанову від 21.06.2011 р., постанову від 26.08.2011 року, постанову від 05.11.2013 року. У судовому засіданні встановлено, що 28 вересня 2007 р. сторони уклали кредитний договір № DN81AR03110151 (а.с.5-10). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони 28.09.2007 р. уклали договір застави автомобіля ДЕУ, 2007 р.в., державний номер [NUMBER] (а.с.11-15).Який було передано у заставу, що підтверджується відповідним актом (а.с.16). Відповідно до постанови про арешт майна боржника від 21.06.2011 р. (а.с.17) при примусовому виконанні судового наказу Івано-Франківського міського суду №2н-7093 від 31.12.2008 року про стягнення з відповідача на користь ПАТ «Плюс Банк» боргу у сумі 10590,3 грн. було накладено арешт на все майно, що належить відповідачу, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить відповідачу. Постановою про арешт майна боржника від 26.08.2011 р. (а.с.18) при примусовому виконанні виконавчого листа Лисичанського міського суду Луганської області №2-593 від 29.03.2011 р. про стягнення з відповідача на користь АБ «Київська Русь» боргу у сумі 22655,31 грн. було накладено арешт на все майно, що належить відповідачу, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить відповідачу. Постановою про арешт майна боржника від 05.11.2013 р. по виконавчому провадженню № 40717091 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2381/2011, виданого Лисичанським міським судом Луганської області, про стягнення з відповідача на користь ПАТ «Надра» боргу в розмірі 27584,55 грн. було накладено арешт на все майно, що належить відповідачу, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого належного йому майна. Позивач, діючи як заставодержатель, заявив позов лише до власника заставного майна - [PERSON]. Однак, арешти на заставлене майно були накладені державними виконавцями ДВС Лисичанського МУЮ, в процесі примусового виконання рішень судів по стягненню коштів на користь ПАТ «Плюс Банк», АБ «Київська Русь», ПАТ КБ «Надра», які безпосередньо претендують на реалізацію майна на їх користь і є стягувачами у виконавчому провадженні. Таким чином, рішення у справі стосується прав на задоволення своїх вимог за рахунок арештованого майна інших окрім [PERSON] осіб, які не притягнуті позивачем до участі у справі у якості відповідачів, а самостійно суд в силу вимог ст.11 ЦПК України це зробити не має права. Тому позов не підлягає задоволенню, як поданий не до всіх осіб, що мають приймати участь у справі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed