Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що між ним та відповідачем 12.09.2007р. був укладений кредитний договір №ZPBNAK 00100095 на суму 245749,84 грн. на наступні цілі: 130000 грн. на придбання автомобіля, 34 грн. сплату реєстрації предмету застави, 14301,86 грн. на сплату страхових платежів за договорами страхування, 1300 грн. винагороди за надання фінансового інструменту, 100113,86 грн. на сплату страхових платежів у випадках, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% на суму виданого кредиту. Згідно п.7.1 позивач зобов'язаний щомісяця сплачувати відповідачу кошти в сумі 2952,05 грн. для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам та винагороди. Перед укладанням вказаного договору відповідач не провів переддоговірної роботи, типова форма умов кредитування позивачу не надавалась. Пізніше відповідач самостійно збільшив відсоткову ставку за кредитом, що рішенням апеляційного суду Запорізької області від 22.02.2011р. було визнано незаконним. В результаті судових розглядів позивач дізнався, що відповідач робить розрахунки суми заборгованості, виходячи із того, що у році 360 днів, хоча насправді 365-366 днів, що позивач вважає ознакою обману. Крім того, при виплаті щомісячного платежу в сумі 2952,05 грн. позивач в результаті сплачує більшу суму, ніж передбачено договором. Тому в своєму позові позивач просить визнати вказаний кредитний договір недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним в позові, просив його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Бучакчийський С.В. позовні вимоги не визнав та пояснив, що під час укладання спірного договору обман не застосовувався, жодних доказів цього до суду надано не було, визнав, що сума щомісячного платежу, вказана в договорі, не відповідає загальній сумі кредиту, але пояснити це не зміг. Крім того, просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що між позивачем та відповідачем 12.09.2007р. був укладений кредитний договір №ZPBNAK 00100095 на суму 245749,84 грн. на наступні цілі: 130000 грн. на придбання автомобіля, 34 грн. сплату реєстрації предмету застави, 14301,86 грн. на сплату страхових платежів за договорами страхування, 1300 грн. винагороди за надання фінансового інструменту, 100113,86 грн. на сплату страхових платежів у випадках, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% на суму виданого кредиту. Згідно п.7.1 позивач зобов'язаний щомісяця сплачувати відповідачу кошти в сумі 2952,05 грн. для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам та винагороди. Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. В даному випадку суд визнає, як доведений факт, що сума щомісячних платежів у розмірі 2952,05 грн., встановлена у спірному кредитному договорі, не відповідає загальній сумі вказаного договору, тобто є більшою на 26,46 грн. (245749,84 : 84 = 2925,59). Представник відповідача в судовому засіданні цей факт визнав, але пояснити не зміг. За таких обставин суд не може визнати цей факт беззаперечною та доведеною ознакою обману або помилки в розумінні ст.ст.229,230 ЦК України, тому не вважає це підставою для визнання спірного договору недійсним в цілому. Цей факт може бути підставою для стягнення з відповідача надміру сплачених коштів або зарахування цих коштів в рахунок погашення заборгованості, про що позовні вимоги не висувались. Доказів того, що для розрахунку заборгованості відповідач використовує 360 днів на рік і яким чином це впливає на загальну суму кредиту та щомісячні платежі або на інші права та законні інтереси позивача до суду надано не було. Інші підстави, зазначені в позовній заяві, а саме: не проведення переддоговірної роботи, ненадання типових умов кредитування тощо, суд вважає недоведеними і такими, що не є ознаками обману.. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed