Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на свою користь суму банківського вкладу за договором-заявою № 300131/115860/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 06 жовтня 2014 року у розмірі 162879,82 грн., відсотки за користування грошовими коштами за період з 06 березня 2015 року по 23 березня 2015 року у розмірі 1895,65 грн., 3% річних за несвоєчасність виконання грошового зобов'язання у розмірі 240,97 грн., пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у розмірі 4819,46 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 6 жовтня 2014 року між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення №123 Слобожанського регіонального відділення департаменту ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір № 300131/115860/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в національній валюті терміном на п'ять місяців. Відповідно до пункту 1 договору позивач передав, а відповідач прийняв на ккладний рахунок № 2630.7.267798.002 грошові кошти у сумі 162879,82 гривень 82 копійок із нарахуванням та виплатою відсотків за ставкою 23,6 % річних (п. 2 Договору). Договір був укладений на строк з 6 жовтня 2014 року по 6 березня 2015 року. Відповідно до п. 6 Договору після закінчення строку, визначеного п. 1 цього Договору, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2. Основних умов. 16 лютого 2015 року з заявою про повернення банківського вкладу (депозиту) по договору № 300131/115860/5-14 від 6 жовтня 2014 року позивач звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якій просив не продовжувати строк розміщення банківського вкладу після 6 березня 2015 року та повернути суму банківського вкладу і нараховані відсотки шляхом видачі готівкових коштів через касу відділення № 123 ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в м. Харкові. Заяви були подані до відділення № 123 Слобожанського регіонального департаменту ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в м. Харкові по вул. Чернишевського, 46 з відміткою про прийняття (вх. № 1735-з) та шляхом відправлення цінного листа з повідомленням про вручення та описом вкладення до головного відділення відповідача у місті Києві. Ці заяві відповідачем були отримані. Враховуючи умови укладеного із відповідачем Договору 06 жовтня 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 6 березня 2015 року мало повернути по договору-заяві № 300131/115860/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» - 162879,82 (сто шістдесят дві тисячі вісімсот сімдесят дев'ять) гривень 82 копійки та нараховані на нього відсотки. Однак в порушення вимоги пункту 6 Договору ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до теперішнього часу не повернули позивачу суму банківського вкладу у розмірі 162879,82 (сто шістдесят дві тисячі вісімсот сімдесят дев'ять) гривень 82 копійки. 6 та 10 березня відповідач повернув тільки нараховані відсотки. Після закінчення строку Договору позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути суму вкладу, але Банк відмовився повертати кошти. У зв'язку з тим, що банк не повернув вклад позивачу, [PERSON] звернувся з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно, надав суду заперечення проти позову, в яких просив в задоволені позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши думку відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні ним правовідносини. 6 жовтня 2014 року [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення №123 Слобожанського регіонального відділення департаменту ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір № 300131/115860/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в національній валюті терміном на п'ять місяців. Відповідно до пункту 1 договору позивач передав, а відповідач прийняв на вкладний рахунок № 2630.7.267798.002 грошові кошти у сумі 162879,82 гривень 82 копійок із нарахуванням та виплатою відсотків за ставкою 23,6 % річних (п. 2 Договору). Договір був укладений на строк з 6 жовтня 2014 року по 6 березня 2015 року (а.с. 9). Факт передачі коштів відповідачу підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с. 10). Відповідно до п. 6 Договору після закінчення строку, визначеного п. 1 цього Договору, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2. Основних умов. 16 лютого 2015 року позивач звернувся з заявою про повернення банківського вкладу (депозиту) по договору № 300131/115860/5-14 від 6 жовтня 2014 року до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якій просив не продовжувати строк розміщення банківського вкладу після 6 березня 2015 року та повернути суму банківського вкладу і нараховані відсотки шляхом видачі готівкових коштів через касу відділення № 123 ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в м. Харкові. Заяви були подані до відділення № 123 Слобожанського регіонального департаменту ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в м. Харкові по вул. Чернишевського, 46 з відміткою про прийняття (вх. № 1735-з) та шляхом відправлення цінного листа з повідомленням про вручення та описом вкладення до головного відділення відповідача у місті Києві (а.с. 11-14). Враховуючи умови укладеного із відповідачем Договору 06 жовтня 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 6 березня 2015 року мало повернути по договору-заяві № 300131/115860/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» - 162879,82 (сто шістдесят дві тисячі вісімсот сімдесят дев'ять) гривень 82 копійки та нараховані на нього відсотки. Однак в порушення вимоги пункту 6 Договору ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до теперішнього часу не повернули позивачу суму банківського вкладу у розмірі 162879,82 (сто шістдесят дві тисячі вісімсот сімдесят дев'ять) гривень 82 копійки. 6 та 10 березня відповідач повернув позивачу нараховані відсотки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Крім того відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу віповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Після закінчення строку Договору позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути суму вкладу, але Банк відмовився повертати кошти, про що свідчать виписки (а.с. 15-16). Доказів про виплату заборгованості позивачу відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України відсотки на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Станом на 23 березня 2015 року, кількість днів прострочення з 06 березня 2015 року по 23 березня 2015 року складає 18 днів. Таким чином, розмір заборгованості складає: 162879,82 гривень х (23,60/100)/365 днів х 18 днів = 1895,65 гривень (відсотки за період з 06 березня 2015 року по 23 березня 2015 року - 18 днів). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, 162879,82 х 3 х 18 : 365:100 = 240,97 грн. - сума 3% річних 162879,82 х 0,16438356164 х 18 :100 = 4819,46 гривень - пеня подвійної облікової ставки НБУ Так, визначальним фактором, який підтверджує виконання банком обов'язку повернути вклад та нараховані проценти є надання вкладнику реальної можливості розпорядитись цими коштами. У випадку, якщо такої можливості надано не буде, обов'язок банку по поверненню коштів вважається не виконаним. Оскільки, банком взяті на себе договірні зобов'язання за укладеним з позивачем договором невиконані, то позовні вимоги про повернення банківського вкладу, стягнення процентів за користування коштами банківського вкладу, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі до суду позову позивач був звільнений від сплати судового збору як споживач на підставі ст. 5 ч. 1 п. 7 Закону України «Про судовий збір», а тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved