Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості зазначаючи, що 22.04.2008 року з [PERSON] було укладено договір, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 72 028,75 грн. на термін до 21.04.2015 року й зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В результаті порушення відповідачкою умов договору, станом на 27.07.2015 року виникла заборгованість у розмірі 473 894,92 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 82 911,56 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 47 449,68 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом 6 472,17 грн., а також штрафи відповідно до договору: штраф (фіксована частина) 250 грн.; штраф (процентна складова) 22 554,52 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявилася, подала заяву з проханням розглядати справу без участі представника банку, позовні вимоги підтримує. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, подала заперечення на позовну заяву в яких посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позову, просила застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні заявлених в ньому вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в зв'язку з наступними встановленими судом обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з положень статей 6, 626-631, 526 ЦК України, укладений договір є обовязковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідно до умов кредитно-заставного договору № HES0AN02190032 від 22.04.2008 року позивач надав відповідачці кредит у розмірі 72028,75 грн. на термін до 21.04.2015 року, остання в свою чергу зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 7-16). Як вбачається з наданого на обґрунтування заявлених позивачем вимог розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 22.04.2008 року станом на 27.07.2015 року становить 473 894,92 грн., з яких: заборгованість за кредитом 82 911,56 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 47 449,68 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 6 472,17 грн., а також штрафи відповідно до договору: штраф (фіксована частина) 250 грн.; штраф (процентна складова) 22 554,52 грн. Вказана заборгованість розрахована банком за відсотковою ставкою з 23.04.2008 року по 26.01.2009 року в розмірі 15,96 %, а з 01.02.2009 року в розмірі 26,40 грн. (а.с. 4-6). Разом з тим, рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 24.09.2009 року визнано пункт 6.3.1. вищевказаного договору недійсним, визнано незаконним зміну в односторонньому порядку ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» процентної ставки за кредитно-заставним договором № HES0AN02190032 від 22.04.2008 року з 15,96 % до 26,47 % починаючи з 01.02.2009 року (а.с. 57). Із наданого позивачем розрахунку виходячи з процентної ставки у розмірі 15,96 % вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 31.07.2015 року складає 414 586,32 грн., з яких: заборгованість за кредитом 82 911,56 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 17 640,78 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 6 003,73 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 288 049,95 грн.; штраф (фіксована частина) 250 грн.; штраф (процентна складова) 19 730,30 грн. (а.с. 77-82). Суд не приймає доводи відповідачки щодо подвійного стягнення пені і штрафів, оскільки із наданого розрахунку та умов договору вбачається, що ці штрафні санкції встановлені сторонами в договорі та нараховані відповідачці за різні види порушень зобовязань. Також безпідставними є доводи відповідачки щодо звернення банку з пропуском строків позовної давності, оскільки пунктом 14.11 кредитно-заставного договору сторони встановили пятирічний строк позовної давності для звернення до суду із вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки. Як вбачається з відповіді банку та підтверджується меморіальним ордером, 11.06.2014 року реалізовано автомобіль, який був предметом застави за договором № HES0AN02190032 від 22.04.2008 року. Після реалізації виручені від продажу кошти в розмірі 22 963 грн. були спрямовані на погашення відсотків за кредитним договором. Вказане свідчить про визнання позичальником заборгованості перед кредитором (а.с. 70-71). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. Статтями 625, 629 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, договір є обовязковим для виконання сторонами. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що нарахований позивачем розмір неустойки значно перевищує розмір заборгованості по кредиту, що має істотне значення, суд вважає необхідним застосувати до спірних правовідносин правила ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки. Отже враховуючи загальний розмір заявленої до стягнення неустойки, а також відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання, провину відповідачки, що виразилась в неналежному дотриманні умов кредитного договору, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає, що розмір пені слід зменшити до 5000 грн. З огляду вищенаведеного позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають частковому задоволенню в межах установленого судом розміру заборгованості виходячи з процентної ставки в сумі 15,96 % та з урахуванням зменшеного судом розміру пені. Судові витрати по справі розподіляються у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial