Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та просить стягнути з них солідарно заборгованість за договором кредиту № 0006-09 к ЛВ в розмірі 19553,30 грн. та понесені ним судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на такі обставини: 18.05.2009 року між Львівським відділенням кредитної спілки «Альянс Україна» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 006-09к ЛВ, за яким позичальникові було надано кредит у розмірі 5000,00 грн. На забезпечення виконання зобов'язань 18.05.2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 0006-09к ЛВ, за яким [PERSON] взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями [PERSON]. Своїх зобов'язань за договором [PERSON] не виконувала належним чином, у зв'язку з чим станом на 19.05.2015 року у неї утворилася заборгованість в розмірі 19553,30 грн. 03.01.2013 року КС «Альянс» звернулася із вимогами до відповідачів про сплату заборгованості, однак така ними була залишена без реагування. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], яка у зв'язку з одруженням змінила прізвище на «[PERSON]» та [PERSON] в судове засідання з'явилися, проти задоволення позову заперечили, з підстав викладених ними у письмових запереченнях. При цьому посилаються на те, що сплив шестимісячний строк встановлений ч.4 т. 559 ЦК України, протягом якого кредитор може звернутися до поручителя з вимогою про виконання зобов'язання, у зв'язку з чим порука вважається припиненою. Враховуючи зазначене вважають вимоги до поручителя [PERSON] безпідставними та в їх задоволенні просять відмовити. [PERSON] просить в задоволенні позову відмовити у зв'язку із спливом строків позовної давності, що встановлені ст.257 ЦК України, оскільки останнім днем погашення заборгованості відповідно з п.1 Додаткового договору № 1 від 18.05.2009 року, було 05 лютого 2012 року, а позивач звернувся в суд 02.04.2015 року, тобто після спливу трирічного терміну позовної давності. З'ясувавши дійсні обставини справи на підставі наявних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів та давши їм оцінку, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 18. 05. 2009 року між КС «Альянс Україна» та [PERSON] укладено договір кредиту № 0006-09к ЛВ. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Пустомитівським РВ ГУМВС України у Львівській області [PERSON] у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище на «[PERSON]». Відповідно до п.1.1-1.2. договору кредиту кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі 5000,00 грн. на засадах строковості, зворотності та цільового характеру використання, платності та забезпеченості. Сума кредиту повинна використовуватися на ремонт будинку. Пунктом 2.1- 2.3 договору кредиту визначено, що кредит надається строком на 12 фактичних місяців від дати надання позичальнику кредиту до 18.05.2010 року . Згідно п.3.3. договору погашення кредиту та процентів здійснюється згідно графіка розрахунків. 02.10.2009 року між КС «Альянс Україна» та [PERSON] укладено Додатковий договір № 1, відповідно до якого позичальник зобов'язувався повернути кредит та проценти за його користування до 05.02.2012 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту № 0006-09 к ЛВ, між КС «Альянс Україна» та [PERSON] 18.05.2009 року укладено договір поруки. Згідно з умовами договору поруки, що містяться в п.2.1.- 4.1., поручитель бере на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями [PERSON] в повному обсязі, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором . Договір поруки діє до повного виконання сторонами умов договору. Відповідно до розписки [PERSON], яка міститься в матеріалах справи, з умовами додаткового договору № 1 від 02.10.2009 року укладеного між КС « Альянс Україна» та [PERSON] вона ознайомлена, заперечень немає, свої зобов'язання за договором поруки підтверджує. Судом встановлено, що позивач перед відповідачем [PERSON] виконав свої зобов'язання за договором кредиту в повному обсязі, що стверджується видатковим касовим ордером від 18.05.2009 року. Відповідач [PERSON] не виконала належним чином умови договору кредиту № 0006-09кЛВ внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 19553,30 грн., з яких 2546,32 грн. - сума неповерненого тіла кредиту, 7712,91 грн.- сума процентів за користування кредитом, 9294,07 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання з 20.03.2014 року по 19.03.2014 року. Зазначені обставини стверджуються Розрахунком заборгованості станом на 19.03.2015 року. Щодо посилання відповідача [PERSON] на сплив строків позовної давності встановлених ст.257 ЦК України, оскільки строк повернення кредиту закінчився 05 лютого 2015 року а з позовною заявою відповідач звернувся 02 квітня 2015 року то суд виходить з наступного. Статтею 257 ЦК України встановлюються загальні строки позовної давності тривалістю у три роки. Проте згідно ст. 259 сторони за домовленістю між собою можуть збільшити позовну давністю, яка встановлена законом. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Так, сторони в укладеному договорі кредиту від 006-09к ЛВ у пункті 9.5. погодили, що до правовідносин пов'язаних з укладенням та виконанням цього договору застосовується строк позовної давності тривалістю п'ять років. Враховуючи викладене, посилання відповідача на сплив строків позовної давності 05 лютого 2015 року є безпідставними. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.ст. 526,599,625 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином згідно умов договору, зобов'язання припиняється виконанням, і що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки на час ухвалення судом рішення відповідач [PERSON] у добровільному порядку не виконала свої зобов'язань перед позивачем за договором кредиту від 18. 05. 2009 року, заборгованості, що зазначена вище не погасила, тому суд прийшов до висновку, що така заборгованість підлягає стягненню з неї в користь позивача у судовому порядку. Щодо вимог позивача про солідарне стягнення суми заборгованості з боржника і поручителя, то такі до задоволення не підлягають в силу наступного. Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 цього Кодексу. Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України № 6-128 від 08.10.2014 року відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Установивши, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до моменту припинення дії основного договору, та що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимогу до поручителя про виконання зобов'язання, зобов'язання за договором поруки припиняються. Враховуючи викладене, оскільки пунктом 4.1. договору поруки від 18.09.2009 року визначено, що договір діє до повного виконання сторонами умов даного договору, суд приходить до висновку, що умовами договору не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, а тому в даному випадку підлягають застосуванню положення частини 4 ст.559 відповідно до яких, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки строк виконання основного зобов'язання закінчився 05 лютого 2012 року, а позивач не пред'явив вимогу до поручителя у межах шести місяців від дня настання цього строку, та звернувся з такою 02.04.2015 року, тобто зі спливом встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку, суд приходить до висновку, що зобов'язання за договором поруки припинилися. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивач слід стягнути документально підтверджені понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed