Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], з 1/3 частини усіх видів заробітку до 1/8 частини заробітку на кожну дитину, посилаючись на наступне. Відповідно до рішення Лутугинського районного суду Луганської області від 25 січня 2010 року він сплачує аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку. На підставі рішення Алчевського міського суду Луганської області від 18 липня 2011 року він сплачує аліменти на користь дружини [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно. Посилаючись на те, що загальний розмір аліментів, які з нього стягуються, стяновить 58% заробітку, на те, що після нещасного випадку на виробництві, який стався 20 липня 2008 року, стан його здоров*я значно погіршився, в зв*язку з чим він вимушений був в січні 2014 року піти з роботи, зараз отримує пенсію за віком, має скрутне матеріальне становище, йому не вистачає коштів на придбання ліків, позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтривам позов та просив його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що вимоги позивача значно погіршують становище доньок, на утримання яких позивач сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку, хоча на утримання сина на користь іншої позивачки він сплачує ? частину заробітку, просила в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров*я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи із змісту вказаних правових норм, для зменшення судом розміру аліментів платнику необхідно довести погіршення свого матеріального стану, в зв*язку із зміною сімейного стану або стану здоров*я. Судом встановлено, що з позивача на користь відповідача на підставі рішення Лутугинського районного суду Луганської області від 26.04.2007р. стягуються аліменти на утримання доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, що підтверджується копією виконавчого листа та постанови відділу державної виконавчої служби Лутугинського районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження. (а.с.17-18) Також з позивача на користь [PERSON] на підставі рішення Алчевського міського суду Луганської області стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів заробітку, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВДВС Лутугинського районного управління юстиції. (а.с.13) Як зазначив позивач в позовній заяві він перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі (копія свідоцтва про шлюб - а.с.10) та проживає разом із нею та сином. В судовому засіданні встановлено, що в теперішній час позивач є пенсіонером та відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в Лутугинському районі отримує пенсію, яка на березень 2014 року становить 5069,96грн.(а.с.34) Обгрунтовуючи позов в частині зменьшення розміру аліментів, позивач посилавсяна те, що загальний розмір аліментів, які з нього стягуються, стяновить 58% заробітку, на те, що після нещасного випадку на виробництві, який стався 20 липня 2008 року, стан його здоров*я значно погіршився, в зв*язку з чим він вимушений був в січні 2014 року піти з роботи, зараз отримує пенсію за віком, має скрутне матеріальне становище, що йому не вистачає коштів на придбання ліків, тому не взмозі сплачувати аліменти на користь відповідача в розмірі 1/3 частини доходів. Суд не знаходить підстав для зменьшення розміру аліментів, визначених рішенням суду, а посилання позивача щодо його тяжкого матеріального становища таким, що не узгоджується з вимогами закону та обставинами справи. Дійсно відповідно до ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п*ядесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Але суд вважає, що право позивача щодо зменшення розміру аліментів має бути реалізовано шляхом звернення до суду не к відповідачці, на користь якої стягується 1/3 частина доходу боржника, а к іншій стягувачці, а тому вважає, що звернення з даним позовом саме до [PERSON] має на меті погіршення стану утримання доньок позивача, на утримання яких стягується 1/3 частина доходу боржника, що суперечить вимогам закону та порушує їх права. Крім того, посилання позивача в обгрунтуванні своїх вимог на нещасний випадок на виробництві (акт -а.с.19-21), на погіршення його стану здоров*я (епікризи - а.с.22-27, виписка з амбулаторної карти - а.с.28-29) та в зв*язку з цим погіршення його матеріального становища, суд не може вважати підставою для зменшення розміру аліментів на користь відповідача, оскільки на теперішній час дохід позивача становить 5069,96грн. (довідка про розмір пенсії - а.с.34), що є достатнім для сплати аліментів на користь відповідача у розмірі, визначеному рішенням суду. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем обставини не є підставою для зменшення розміру аліментів у розумінні вимог ст. 192 СК України, а тому в задоволенні позову [PERSON] повинно бути відмовлено за необгшрутованістю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed