Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою та уточненням до неї до Мелекінської сільської ради, в якому просить визнати за ним [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого по [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку літ. А-1 за планом, загальною площею 68,6 кв.м. житловою площею 45,2 кв. м., сіней а-1, сіней а1-1, сараю Б-1, вбиральні В-1, гаражу Г-1, сараю Д-1, літньої кухні Е-1, погрібу Е/П, навісу Ж-1, душу 3-1, сараю И-1, огорожі №1, воріт №2, мостіння 1, мотивований тим, що він [PERSON] , [INFO] , у грудні 1979 року разом з дружиною [PERSON] переїхали на постійне місце мешкання до с. Портівське Мангушського, на той час Першотравневого району Донецької області у статусі переселенців, де їх працевлаштували до радгоспу Портівський, що знаходився у с. Портівське. Він отримав переселенський квіток [NUMBER] від 29.08.1980 виданий Донецьким облвиконкомом по використанню трудових ресурсів. 15 вересня 1980 року він отримав, як переселенець будинок [ADDRESS] та позику у сумі 2300 карбованців, що підлягала погашенню радгоспу, про що було зроблено запис у переселенському квитку. На початку 1990 року працівникам - переселенцям радгоспу Портівський було запропоновано сплатити позику за будинок та придбати будинки у власність, йому було запропоновано керівництвом радгоспу сплатити вартість наданого будинку з подальшим укладенням договору купівлі-продажу домоволодіння. 31.05.1990 він оплатив у касу радгоспу позику за зазначений будинок, у сумі 1588 крб.67 коп. про що йому було надано квитанцію к приходному касовому ордеру №1360 від 31.05.1990. 12.10.1990 він отримав довідку №347 про те, що він повністю оплатив позику за переселенський будинок, однак правовстановлюючих документів (наказу, розпорядження директора радгоспу, договір купівлі - продажу будинку ) йому не надали, а запропонували за договором звернутися пізніше. Також для обслуговування житлового будинку та господарських споруд Мелекінською сільською радою йому було надана у користування земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,06 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Згідно рішення Мелекінської сільської ради його було визнано головою робочого двору [ADDRESS] . Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований по [ADDRESS] . Зазначений будинок зареєстровано за радгоспом Портівський. Згідно Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про радгосп Портівський не знайдено, правоприємників не має. Він з дружиною [PERSON] постійно проживають в зазначеному будинку. Для оформлення документів для реєстрації права власності на житловий будинок, господарських споруд він, у вересні 2019 року звернувся до КП Мангушське БТІ. БТІ було зроблено обстеження житлового будинку та господарських споруд, підготовлена необхідна технічна документація. Згідно звіту про оцінку майна зазначеного житлового будинку вартість будинку з господарськими спорудами склала 97842,00 грн. У жовтні 2019 року він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно для реєстрації права власності на житловий будинок, однак йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що були відсутні правовстановлюючі документи на придбання ним будинку, йому було роз`яснено, що він повинен звернутися в суд для встановлення права власності на вказане домоволодіння. У лютому 2020 року він звернувся для оформлення документів на будинок до Мелекінської сільської ради однак йому було повідомлено, що у Мелекінській сільській раді відсутній житловий фонд і що будинок [ADDRESS] на балансі у сільській раді не перебуває. Він, сплатив в касу радгоспу Портівський зі своїх грошових заощаджень вартість будинку в повному обсязі, однак договір купівлі-продажу з вини керівництва радгоспу Портівський не отримав. Він, продовжує проживати в зазначеному будинку, несе витрати на його утримання, оплачує комунальні та інші платежі. Вартість будинку він сплатив повністю і отримав його в користування і розпорядження. Земельна ділянка 0,06 га під житловий будинок та господарські споруди йому була виділена разом з будинком. У зв`язку з вищевикладеним, він змушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно. Вважає, що між ним та відповідачем були виконані зобов*язання за договором купівлі - продажу, а саме, відповідач передав йому домоволодіння, він прийняв його та сплатив певну грошову суму. Вважає, що належним відповідачем по справі повинна бути Мелекінська сільська рада з тих підстав, що згідно п.1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 зі змінами і доповненнями зазначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, а також житловий фонд. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Згідно п.б п/п 5 ст.30 зазначеного закону до повноважень в галузі житлово-комунального господарства, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням. Але своєчасно Мелекінська сільська рада зазначений будинок до житлового фонду не внесла. Ухвалою суду від 02.03.2020 було відкрито спрощене провадження у справі та справу призначено до розгляду. 04.05.2020 представником позивача було надано уточнену позовну заяву з додатками. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи у їх відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримують та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Мелекінської сільської ради. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи з урахуванням наданих уточнень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що згідно переселенського квитка [NUMBER] від 29.08.1980 року виданого відділом Донецького облвиконкому по використанню трудових ресурсів, [PERSON] , [INFO] , з сім`єю, в склад якої входить дружина, дійсно являється переселенцем в радгосп Портівський Першотравневого району Донецької області і має право користуватися пільгами по переселенню, встановленими Урядом, в якому у графі відмітки зазначено, про передачу будинку та суми позики, що підлягає погашенню колгоспу або радгоспу, датою прийому будинку по акту є 15.09.1980, вартість переданого будинку сім тисяч карбованців, сума позики до сплати переселенцем дві тисячі триста карбованців (а.с. 5). Згідно квитанції № 1360 від 31.05.1990, від [PERSON] було прийнято погашення позики за будинок за переселенням в сумі 1588 кар. 67 коп. (а.с.6) Згідно довідки від 12.10.1990 № 347, виданої директором АПП «Агро-Азов» [PERSON] , [PERSON] повністю сплатив суму за переселенський будинок (а.с.6). Згідно рішення Мелекінської сільської ради №6 від 08.01.1992 року [PERSON] було визнано головою робочого двору [ADDRESS] (а.с.7). Отже, із зазначеного слідує, що позивачу [PERSON] дійсно був переданий будинок [ADDRESS] та його визнано головою цього домоволодіння, за який останнім було сплачено встановлену суму позики. 13.09.2019 керівником КП Мангушське БТІ Мурза І.В., було зроблено обстеження житлового будинку та господарських споруд та підготовлена необхідна технічна документація, а саме: план земельної ділянки, план будинку, складена характеристика будинку і господарських будівель і споруд та позивачу [PERSON] був виданий технічний паспорт на будинок [ADDRESS] ( а.с. 8-9). Згідно довідки від 03.10.2019 за № 1060, виданої виконкомом Мелекінської сільської ради, згідно погосподарської книги Мелекінської сільської ради № 4, номер об`єкту погосподарського обліку № 2097 зареєстрований будинок за адресою; [ADDRESS] , головою домогосподарства якого є [PERSON] , будинок побудований в 1980 році на земельній ділянці Мелекінської сільської ради площею 0,06 га, що також зазначено в довідці Мелекінської сільської ради від 30.04.2020 № 393 (а.с.11, 39). Згідно до довідки №187 від 11.02.2020 виданої виконкомом Мелекінської сільської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , з 11.12.1979 і згідно погосподарської книги № 43, 2016-2020 років є главою цього домогосподарства, разом з ним за даною адресою зареєстровані та проживають: дружина [PERSON] , [INFO] та зареєстровані але не проживають: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Згідно довідки від 30.04.2020 за № 394 та витягу з погосподарських книг, виданих виконкомом Мелекінської сільської ради, вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі Мелекінської сільської ради народних депутатів 1986-1990 років № 21, сторінка 21, номер об`єкту погосподарського обліку № 1246 зареєстрований будинок за адресою: [ADDRESS] , головою домогосподарства якого є [PERSON] , [INFO] , будинок побудований в 1980 році на земельній ділянці Мелекінської сільської ради площею 0,06 га (а.с.40, 41-44). Згідно до довідки №188 від 11.02.2020 виданої виконкомом Мелекінської сільської ради, [PERSON] було повідомлено, що у Мелекінській сільській раді відсутній житловий фонд і що будинок [ADDRESS] на балансі у сільській раді не перебуває (а.с.13). З наданих довідок слідує, що позивач [PERSON] дійсно був зареєстрований, постійно проживав та проживає на теперішній час у зазначеному будинку з 1979 року з сім`єю, користувався та розпоряджався ним. Відповідно до висновку про вартість майна від 14.10.2019 № 04-10, вартість житлового будинку ( з надвірними будівлями), розташований за адресою: [ADDRESS] , становить 97842,00 грн., без включення ПДВ (а.с.10). Згідно довідки від 25.09.2019 № 203 виданоїначальником КП Мангушське БТІ Мурза І.В., вбачається, що згідно даних архівної інвентарізаційної справи право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за совхозом «Портівський» на підставі реєстраційного посвідчення № 117 від 10.02.1989, виданого виконкомом Першотравневої районної ради народних депутатів, реєстрація в БТІ 10.02.1989 за номером 117 (а.с.14). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 12.02.2020 за запитом [PERSON] , записів щодо радгоспу Портівський не знайдено (а.с.15). У жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно для реєстрації права власності на житловий будинок, однак рішенням № 49045619 від 07.10.2019 йому було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у зв`язку з тим, що були відсутні правовстановлюючі документи на придбання будинку, та роз`яснено, що він повинен звернутися в суд для встановлення права власності на вказане домоволодіння (а.с.16). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У відповідності до п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» момент виникнення права власності на річ ( майно) визначається законом. Оскільки на час набуття позивачем права власності на домоволодіння, а саме в 1990 році діяли положення ЦК України 1963 року, то належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на той час, зокрема вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Крім того, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади ( публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Тобто за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житловий будинок, споруду не залежало від реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилося також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року передбачала обов*язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків, домоволодінь у межах міст і селищ, у тому числі на підставі записів в погосподарській книзі. Тобто, записи в погосподарській книзі визнавалися актами органів влади, що підтверджують право приватної власності. Оскільки позивач [PERSON] зареєстрував за собою вказаний житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами у Виконавчому комітеті Мелекінської сільської Ради, про що свідчать записи у погосподарській книзі №21 та №43, то вважаю, що право власності на вказане майно позивач набув правомірно. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Із урахуванням всіх досліджених обставин та приймаючи до уваги приписи чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають задоволенню, у зв`язку із чим необхідно визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого по [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку літ. А-1 за планом, загальною площею 68,6 кв.м. житловою площею 45,2 кв. м., сіней а-1, сіней а1-1, сараю Б-1, вбиральні В-1, гаражу Г-1, сараю Д-1, літньої кухні Е-1, погрібу Е/П, навісу Ж-1, душу З-1, сараю И-1, огорожі №1, воріт №2, мостіння 1. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ним Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тому, позивач по справі, не маючи інших можливостей набути своє законне право, з огляду на ст.4 ЦПК України, і звернувся до суду за захистом свого права та законного інтересу. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно є законними та підлягають задоволенню. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved