Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . На підтвердження позовних вимог посилається на те, що він є власником будинку [ADDRESS] . В даному будинку, окрім нього, зареєстрована відповідач, [PERSON] , його колишня невістка. Проте, у вищевказаному будинку більше року відповідач фактично не проживає та відповідно не бере ніякої участі в його утриманні. Крім того, дана обставина не дає йому можливості оформити субсидію. Відтак, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи шляхом виклику рекомендованою кореспонденцією. Про причини неявки суд не повідомила, заяви про можливість розгляду справи у її відсутність не надала. На підставі вище вказаного, суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що позивачу, згідно свідоцтва про право власності від 10.11.2008 року, належить будинок [ADDRESS] . З оглянутих актів від 05.02.2019 року, 25.02.2019 року та від 04.10.2019 року, складених комісією Опаківської сільської ради Дрогобицького району вбачається, що відповідач [PERSON] з лютого 2019 року не проживає в будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Даючи оцінку дослідженим доказам суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, цими доказами установлено, що відповідач не проживає в будинку [ADDRESS] тривалий час без поважних причин. Ст.ст. 71, 72 ЖК України передбачають підстави для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у разі її відсутності без поважних причин шість місяців. Разом з тим згідно ст.405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, оскільки відповідач відсутня більш тривалий строк без поважних причин, то її слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Враховуючи викладене та

Outcome: approved