Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу належить квартира [ADDRESS] на підставі договору міни від 17.12.1997 року, зареєстрованого в КП ОМБТІ та РОН під № 262 стр. 92-р № 359 21.01.1998 року. [PERSON] являється сином позивача та зареєстрований за вказаною адресою. [PERSON] являється невісткою позивача, а [PERSON] та [PERSON] являються внуками позивача, та зареєстровані за адресою: [INFO], та проживають у квартирі без достатніх правових підстав. За останній час проживання між позивачем та відповідачами склалися дуже неприязні відносини, [PERSON] почав вести аморальний спосіб життя, постійно виносить особисті речі позивача, відповідачі пошкодили майже все майно, яке є у вищевказаній квартирі, ніякої участі не беруть у витратах по утриманню квартири. Крім того, між позивачем та [PERSON] склалися дуже напруженні відносини, оскільки вона створює для позивача нестерпні умови проживання, виникають сварки та скандали по різним причинам. Позивач неодноразово звертався до органів внутрішніх справ щодо прийняття мір стосовно відповідачів, але результатів це не дало. Позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні своєю квартирою шляхом виселення відповідачів та визнати рішення підставою для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку вищевказаної квартири. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали і просили суд задовольнити позов. Представник відповідачів у судовому засіданні позов не визнав, надав суду заперечення на позовну заяву та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач являється власником квартири [ADDRESS] на підставі договору міни від 17.12.1997 року, зареєстрованого в КП ОМБТІ та РОН під № 262 стр. 92-р № 359 21.01.1998 року(а. с. 5). За вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON](а. с. 23) та його дочка [PERSON]. Відповідач [PERSON], яка діє в своїх та інтересах - [PERSON] та [PERSON], зареєстрована за адресою: [INFO](а. с. 22). Відповідачі проживають разом з позивачем в його квартирі. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі руйнують та псують жиле приміщення, порушують правила співжиття, про що свідчать надані позивачем фотографії своєї квартири(а. с. 15-17). У звязку з чим між позивачем та відповідачами систематично виникали сварки та скандали. З цього приводу позивач звертався до Суворовського РВ ОМУ України в Одеській області(а. с. 9-14), як наслідок відповідачі неодноразово притягалися до адміністративної відповідальності, про свідчать надані позивачем копії відповідних постанов Суворовського районного суду м. Одеси(а. с. 89-91). Таким чином, дані обставини дають суду підстави вважати, що заходи впливу на поведінку відповідачів не дали жодного результату, та вони продовжують далі руйнувати та псувати майно позивача, систематично порушувати правила співжиття, що робить неможливим для позивача проживання з ними в одній квартирі. Згідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.. 157 ЖК України, членів сімї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодекс. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. А згідно ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття, роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача, та вважає за необхідне задовольнити їх повністю. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 гривень. Також, суд не може прийняти до уваги заперечення відповідачів, оскільки на підтвердження своїх вимог відповідачі не надали суду жодних доказів. Також доводи заперечення щодо відсутності систематичних порушень правил співжиття, руйнування та псування жилого приміщення повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та встановленими судом фактичними обставинами. На підставі викладеного,

Outcome: approved