Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування вимог якого зазначив, що 01 вересня 2017 року між ним і відповідачем було укладено кредитний договір № 187-608-850-2-17-Г, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 16 816 гривень 14 копійок зі сплатою 10,0 % на рік з терміном повернення до 31.08.2020 року. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконує належним чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, існуючу станом на 13.06.2018 року заборгованість за кредитом в розмірі 25 095 гривень 74 копійки. Представник позивача в судове засідання не прибув. Позивач надав суду заяву у якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу у відсутності його представника. Відповідач в судовому засіданні визнав позов та пояснив, що він не зміг сплачувати кредитні платежі через скрутний фінансовий стан. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 01 вересня 2017 року між сторонами укладено кредитний договір № 187-608-850-2-17-Г, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 16 816 гривень 14 копійок на споживчі потреби зі сплатою 10,0 % на рік з терміном повернення до 31 серпня 2020 року (а.с. 5 - 6). Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується копією відповідної заяви на видачу готівки № TR.1660954.23806.46 від 01.09.2017 року (а.с. 9). Пунктом 3.2.3. кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язується своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтентні платежі та відповідні комісійні винагороди) за Договором на передбачених Договором умовах. Отже, із змісту позовної заяви та власних пояснень відповідача судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання перед позивачем за укладеним між ними кредитним договором, що порушує права позивача. Відповідно до пункту 4.4. кредитного договору, у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, кредитодавець обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості; при цьому правовідносини сторін за цим договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії договору; з цього моменту кредитодавець припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому в п. 2.11 цього договору, а за невиконання прийнятих на себе зобов'язань щодо сплати ануїтентних платежів та комісійних винагород позичальник сплачує штраф у розмірі, передбаченому п. 6.3. цього договору. Так, п. 2.11 кредитного договору передбачає процентну ставку в розмірі 0,1 % річних. Також, згідно із пунктом 6.3. кредитного договору, у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту. Про необхідність сплати кредитної заборгованості за кредитним договором, банк повідомляв позичальника листом № З-608-15-05-18 (а.с. 20). Таким чином, відповідач не виконав свої зобов'язання перед позивачем за укладеним із ним кредитним договором. З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 13.06.2018 року відповідач має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 25 095 гривень 74 копійки, з яких: кредит - 15 977 гривень 95 копійок, відсотки - 1 гривня 38 копійок, комісія - 1 549 гривень 15 копійок та штраф в розмірі 7 567 гривень 26 копійок (а.с. 8). Одночасно, суд враховує інформацію із виписки по рахунку відповідача за отриманим кредитом, яка свідчить про нерегулярність здійснення останнім платежів на корить позивача (а.с. 10 - 16). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Таким чином, оскільки, відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання з повернення кредиту та сплатити процентів у строки передбачені кредитним договором № 187-608-850-2-17-Г від 01.09.2017 року, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved