Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.04.2008 року у розмірі 22 434,92 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1921,00 грн. В обгрунтування позову вказано, що відповідач отримав кредит у 200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Проте, відповідач кредит не повернув, відсотки не сплачував, на даний час ухиляється від виконання зобов`язань згідно умов договору, не погашає заборгованість. У зв`язку з чим, позивач змушений звернутись до суду. 23.09.2020 року від представника відповідача - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на те, що належних та допустимих доказів укладення між сторонами кредитного договору і виконання банком свого обов`язку надання відповідачу кредиту із зазначенням розміру наданого кредиту, валюти кредиту до суду не надано. Відповідач стверджує, що з Умовами та правилами надання банківських послуг у Приватбанку, Тарифами Банку його ніхто не ознайомлював, про що позивачем не надано до суду відповідних доказів. Крім того, представник заявив клопотання про застосування строків позовної даності оскільки на думку представника перебіг строку позовної даності розпочався 24.04.2009 року та з даним позовом банк звернувся до суду в листопаді 2019 року. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Від представника відповідача - [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі та участі відповдіача, проти позовних вимог заперечив у повному обсязі, просив застосувати строки позовної даності та в задоволенні позовних вимог відмовити. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 24.04.2008 року [PERSON] підписав Заяву, у якій вказано, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 10). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. У Заяві вказано, що 24.04.2008 року [PERSON] було видано картку № [NUMBER] (а.с. 10). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] , оформленої на [PERSON] кредитний ліміт по картці змінено 17.04.2009 року на 230,00 грн (а.с. 97). Зі змісту виписки по картковому рахунку [PERSON] по картці № [NUMBER] вбачається, що в період з 24.04.2008 року по 20.11.2008 року [PERSON] здійснювались операції з використання коштів (а.с. 96). З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 633, 634, 1054, 1055 ЦК України, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем у письмовій формі укладений кредитний договір. Зі змісту розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором №б/н від 12.04.2008 року становить 22434,92 грн та складається із заборгованості за тілом кредита - 225,58 грн., заборгованості за відсотками - 15304,38 грн., пені та комісії - 5360,44 грн, штрафів - 1544,52 грн. (а.с. 6-9). Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за прострочені відсотки суд зазначає наступне. Як вже встановлено, на підставі підписаної Заяви 24.04.2008 року [PERSON] було видано картку № [NUMBER] . Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» термін дії кредитної картки № [NUMBER] , оформленої на [PERSON] встановлено до 04/12, тобто до 30.04.2012 року (а.с. 98). У Заяві від 24.04.2008 року зазначено, що термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки. Відомостей про пролонгацію кредитного договору, про видачу відповідачу іншої банківської картки на підставі вказаного договору в матеріалах справи відсутні, з чого слідує, що строк кредитування закінчився 30.04.2012 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки за кредитом нараховувались з 20.11.2008 року по 30.09.2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Проаналізувавши викладене в сукупності, суд дійшов висновку, що по закінченню строку дії кредитного договору (строку дії кредитної картки) банк не мав права нараховувати відсотки за кредитом, а тому позовні вимоги щодо стягнення відсотків є правомірними в частині, що стосується періоду з 20.11.2008 року по 30.04.2012 року, що становить 176,98 грн (225,58 грн. - заборгованість по тілу кредиту, х 22,8 % - відсоткова ставка за кредитом, : 365 х 1256 днів - кількість прострочених днів за період з 20.11.2008 року по 30.04.2012 року). Щодо позовних вимог про стягнення пені, комісії та штрафів суд зазначає наступне. До позову банк додав Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 11-16), однак останні не містять підпису відповідача. З урахуванням чого, а також змісту та умов Заяви від 12.04.2008 року, суд приходить до висновку, що ними належним чином не підтверджено погодження між сторонами умов кредитування, оскільки Заява від 12.04.2008 року містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, номер та дату отримання кредитної карти, передбачено вид кредитної карти «Універсальна», базову відсоткову ставку у виді 1,9 % у місяць, проте, не передбачає порядку повернення кредиту, сплати відсотків, розміру та порядку сплати пені, штрафу. 03.07.2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З урахуванням викладеного, Заява відповідача, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості за договором не є доказом узгодження між сторонами та підписання відповідачем умов договору в частині нарахування та повернення пені, комісії, штрафів. Таким чином, суд вважає доведеними позовні вимоги виключно в частині стягнення тіла кредита в розмірі 225,58 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 176,98 грн. 23.09.2020 року представник відповідача - [PERSON] заявив клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки на думку представника перебіг строку позовної даності розпочався 24.04.2009 року та з даним позовом банк звернувся до суду в листопаді 2019 року. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Позивачем надано до суду докази про строк дії вищезазначеного договору сторін, який відповідає строку дії кредитної картки відповідача, який закінчився 30.04.2012 року. На підставі викладеного, враховуючи дату закінчення дії договору - 30.04.2012 року, дату звернення позивача до суду з позовом - 10.12.2019 року (а.с.1), суд дійшов висновку, що АТ КБ «Приватбанк» пропустило встановлений законодавством трирічний строк звернення до суду за захистом своїх порушених майнових прав та інтересів, що має наслідком відмову в задоволенні позовних вимог. Таким чином, заявлені позовні вимоги до задоволення не підлягають у зв`язку з тим, що вони пред`явлені з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed