overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO], строком на 2 місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили, посилаючись на те, що пропустив строк з поважних причин, оскільки лише у грудні 2017 р. йому стало відомо про складений заповіт на його ім'я, яким померла заповіла йому квартиру [ADDRESS] Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що [INFO] померла батько позивачки - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартиру [ADDRESS] Ще при житті, 15.11.2005 р., [PERSON] залишила заповіт на ім'я позивача, посвідчений приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Жихар Н.П., реєстр №3019, яким заповідала позивачу належній їй на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] Про існування зазначеного заповіту позивачу стало відомо лише у грудні 2017 р. Позивач звернувся до державного нотаріуса Лисичанської державної нотаріальної контори Золотарьової М.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] 22.12.2017 р. нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, оскільки [PERSON] пропустив визначений ст. 1270 ЦК України термін для прийняття спадщини. Позивач вважає, що пропустив строк з поважних причин, оскільки лише у грудні 2017 р. йому стало відомо про складений заповіт на його ім'я, яким померла заповіла йому квартиру [ADDRESS] Відповідно до ст. 1272 ч.3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити місце проживання його сина, [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], разом з ним, їх батьком [PERSON]. Свій позов мотивував тим, що з 2005року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою - [PERSON]. [INFO] у них народилася донька - [PERSON], а [INFO] народився син, [PERSON]. З 2005року вони проживали разом з відповідачкою та їхніми дітьми у належній йому на праві спільної часткової власності двохкімнатної квартири [ADDRESS]. На початку 2011року їхні сімейні відносини фактично припинилися. Діти залишилися мешкати з відповідачкою. В подальшому у них з відповідачкою стали виникати суперечки з приводу місця проживання малолітніх дітей, так як діти періодично проживали з кожним з них, за домовленістю. Крім того, відповідачка не виконувала належним чином свої батьківські обов'язки щодо виховання та утримання малолітніх дітей. Донька [PERSON] ніколи не відвідувала дитячий садок, внаслідок чого до школи прийшла зовсім не підготовленою, вона не була повністю забезпечена шкільним приладдям, шкільні речі. Які були в наявності мали неналежний вигляд. Також у дитини у школі був виявлений педикульоз, взагалі вона мала неохайний вигляд. Однак, відповідачка не зважаючи на неодноразові попередження вчителів ніяких висновків щодо зовнішнього виду дитини та багаторазових пропусків занять у школі не робила. Відповідачка мешкає в будинку [ADDRESS], який фактично не відповідає санітарним нормам. Через відсутність належних матеріально-побутових умов в будинку, де мешкають діти, а також відсутність продуктів харчування, 25 квітня 2014року працівники центра соціальної служби по справам сім'ї, дітей, молоді, відібрали дітей від відповідачки та передали йому на виховання. Таким чином, з 25 квітня 2014року син та донька мешкали разом з ним. На теперішній час діти мешкають разом з відповідачкою. Для проживання дітей в його квартирі є всі необхідні умови. За місцем проживання він характеризується позитивно, алкогольні напої не вживає. З огляду на вищезазначене та враховуючи бажання дітей мешкати разом з ним, вважає, що проживання їхнього сина та доньки з відповідачкою є недоцільним та суперечить інтересам малолітніх дітей, негативно вплине на їх виховання та стан здоров'я. Позивач у судовому засіданні підтвердив обставини викладені в позовній заяві. На задоволені позову наполягав. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала в повному об'ємі. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, надав суду висновок, згідно якого, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити наступний порядок користування спільним майном сторін, як майном подружжя, - транспортним засобом марки ОПЕЛЬ ВІВАРА д.н.з. [NUMBER]: зобов'язати відповідача передати їй зазначений транспортний засіб для володіння та користування на три роки, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до його виконання. Позивачка у судове засідання не з'явилася, просила справу розглянути за її відсутності та відсутності її представника, позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутності позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, т.я. транспортний засіб, що є предметом спору, належить іншій особі. Суд, вислухавши показання свідка [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. На підставі ст.81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст.60, 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У судовому засіданні встановлено,що сторони з 17.12.1993 р. перебувають у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Виходячи з підстави позову та його предмету, доказуванню у справі підлягає віднесення спірного автомобілю до складу спільного майна подружжя. Обов'язок доказування цієї обставини лежить на позивачці. Суд вважає, що позивачкою не надані докази того, що автомобіль [NUMBER] на час розгляду справи судом є спільним майном подружжя, Так, на відповідача був зареєстрований легковий автомобіль [NUMBER], однак 04 липня 2018 р. згідно довідки від 15.09.2018 р. територіального сервісного центру №4444 він був перереєстрований на [PERSON]. Згідно абз.1 п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів…, затвердженого постановою КМУ №1388 від 07 вересня 1998 р. державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників… Таким чином, з наданої довідки та вказаної норми вбачається, що власником спірного транспортного засобу є особа, що не входить до складу учасників справи, та не є подружжям позивачки, тобто предмет спору на момент розгляду справи судом не є спільним майном сторін, порядок користування якими може бути встановлений судом. Тому підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить встановити порядок користування будинком та присадибною ділянкою, шляхом надання дозволу на виділення квартири [ADDRESS] в окрему поштову адресу та зобовязати відповідача [PERSON] не чинити перешкод у виділенні квартири в окрему поштову адресу. Зважуючи на необхідність в обгрунтованні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідним проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт володіння житловим будинком за адресою [ADDRESS] в с. Дачне, Біляївського району Одеської області [PERSON] та визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті батька він являється спадкоємцем за законом, але через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно він не може оформити на себе право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами, просить визнати його право власності на спадкове майно. Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява в якій вона позовні вимоги визнає повністю та просить справу розглянути за її відсутність. Приймаючи до уваги пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 05.12.2000 року. Після його смерті залишилась спадщина, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами: жиле, літня кухня, колодязь, огорожа, розташований за адресою: [ADDRESS], с. Дачне, Біляївський район, Одеська область. Відповідно заяви [PERSON] дружини померлого [PERSON] на спадщину не претендує та не заперечує щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на ім'я сина померлого [PERSON]. На підставі листа № 1123/02-14 від 06.04.2015 року Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок, так як відсутні правовстановлюючі документи, підтверджуючі право власності на вищезазначений будинок за померлим. Довідкою № 266 від 27.01.2015 року Дачненської сільської ради встановлено, що згідно із записом в погосподарській книзі за № 33, особовий рахунок № [NUMBER] сторінка 146 за 2011-2015 року виконавчого комітету Дачненської сільської ради житловий будинок в с. Дачне Біляївського району Одеської області по [ADDRESS] належить [PERSON] Запис в по господарській книзі про правовстановлюючі документи на будинок відсутні. Згідно довідки № 269 від 27.01.2015 року та довідки № 268 від 27.01.2015 року Дачненської сільської ради, встановлено, що [PERSON] постійно проживав та був прописаний вищевказаному будинку до дня смерті [INFO] року. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт прийняття ним спадщини після смерті його матері [PERSON], померлої [INFO], визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,62 гектарів, вартістю 29784 грн. 89 коп., кадастровий номер земельної ділянки 5120686300:01:001:0355 на території Переймівської сільської ради Балтського району Одеської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №855752, виданого на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 02 серпня 2005 року №496/А-2005 на ім'я [PERSON], стверджуючи, що його матері [PERSON] на праві приватної власності належала вище вказана земельна ділянка. За свого життя [PERSON] заповіту стосовно належного їй майна не складала. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті спадщину, як спадкоємець першої черги за законом, фактично прийняв позивач, який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині того, що ним пропущено встановлений законом строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вказані вище обставини позбавили позивача права на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, з приводу чого він змушений звернутися до суду з позовом, надав суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Представники відповідачів до судового засідання не з'явилися, але надіслали на адресу суду заяви, в яких позов визнали в повному обсязі, заперечень до заявлених вимог не мають, просять справу розглянути за їх відсутності у відповідності з вимогами законодавства України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що матері позивача [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 3,62 гектарів, вартістю 29784 грн. 89 коп., кадастровий номер земельної ділянки 5120686300:01:001:0355 на території Переймівської сільської ради Балтського району Одеської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №855752, виданого на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 02 серпня 2005 року №496/А-2005, після смерті [PERSON], померлої [INFO], спадщину, як спадкоємець першої черги за законом (крім позивача інших спадкоємців першої черги за законом, які б претендували на спадщину, судом не встановлено), фактично прийняв позивач, який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки, але йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині того, що ним пропущено встановлений законом строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом, має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися спадковим майном у вигляді земельної ділянки, що підтверджується зібраними в матеріалах справи доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт проживання однією сім'єю з відповідачем без реєстрації шлюбу та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем право власності на Ѕ частини будинку з підстав того, що вказане майно є об'єктом спільної сумісної власності. Крім того, матеріали позовної заяви містять клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Разом з тим, частиною 4 ст. 19 ЦПК України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Враховуючи викладене, зважаючи на характер спірних правовідносин, з метою повного та всебічного розгляду справи, суд вважає, що розгляд справи слід проводити у порядку загального позовного провадження, тому вказане клопотання не підлягає задоволенню. Підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення, відмови у відкритті провадження, розгляду в порядку спрощеного позовного провадження судом не встановлені. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить застосувати наслідки нікчемності укладеного 14 березня 2016 року договору фінансового лізингу №003889 між нею та відповідачем, та стягнути з відповідача майно набуте ним на виконання нікчемного правочину, а саме грошові кошти в сумі 65000,00 гривень. При розгляді справи суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ст. 209 ч.3 ЦПК України відкласти складання повного тексту рішення суду на 5 днів з дня закінчення розгляду справи, проголосивши вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить збільшити розмір аліментів у звязку з тим, що відповідач вже не є інвалідом 2-ї групи, що мало місце на час винесення рішення Олександрівським районним судом Кіровоградської області від 28.08.2014 року. А тому, в подальшому просить збільшити розмір стягуваних з відповідача на свою користь на утримання сина [PERSON] аліментів з 1/6 частини на 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття сина [PERSON] 28.04.2018 року. Сторони в підготовче засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності : позивач підтримує позов , відповідач визнала позов у повному обсязі . А тому суд вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод , інтересів інших осіб. Враховуючи викладене, суд приходить до наступного висновку. Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до сімейних правовідносин аліментних зобовязань і вважає за необхідне керуватися нормами СК України. Згідно ч.1 ст. 192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом було встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] (відповідач по справі) та [PERSON] Згідно рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28.08.2014 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 березня 2014 року, з дня подачі заяви до суду, до повноліття сина [PERSON], тобто до 28 квітня 2018 року. Згідно довідки Староосотської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області №247 від 12.02.2018 року, [PERSON], [INFO], перебуває на утриманні батька [PERSON] (позивач по справі). Оскільки\~\~позивачу недостатньо аліментів\~\~на утримання сина [PERSON], [INFO], стягнутих\~\~за рішенням Олександрівського районного суду\~\~у розмірі\~\~1/6 частини всіх видів доходів відповідача, стан здоров'я якої змінився та вона вже не є інвалідом 2-ї групи, суд вважає за необхідне\~\~ позов задовольнити . Згідно ст.141 ЦПК України - судовий збір на користь держави необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить звільнити [PERSON] від опікунських обовязків над дітьми, позбавленими батьківського піклування: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що підопічні діти ігнорують опікуна, не реагують на її зауваження і між ними склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню відповідачем опіки, а підопічні виявили бажання перейти навчатися на повне державне забезпечення до ПТУ №5 м. Житомира. В судове засідання сторони та треті особи не зявилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, від представника позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач не заперечувала щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 75 ЦК України, за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обовязків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров»я або закладу соціального захисту. Згідно ст.251 СК України особа може бути звільнена від обовязків опікуна або піклувальника у випадках, передбачених Цивільним кодексом України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування. Судом встановлено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 12.07.2013 року [PERSON], [INFO], мешканку м. Житомира, вул. Будівельна, буд.31 призначено опікуном над неповнолітніми дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Житомирської райдержадміністрації від 18.11.2015 року №18-5/1462 опікун [PERSON] останнім часом не здійснює належний догляд за дітьми та не займається їх вихованням, діти пропускають школу без поважних причин, уроки не виконують, курять, бродяжать, підовічні ігнорують [PERSON], не реагують на її зауваження, атому орган опіки та піклування прийшов до висновку, що між опікуном і підопічними склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню опіки, та вважає доцільним звільнення опікуна від опікунських обовязків. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved