Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що між ПАТ «ВБР» та ТОВ «Мінізавод Пластик» було укладено кредитний договір № MKIZU3.209774.003 від 10.01.2014 року у вигляді строкового кредиту у розмірі 140 000,00 грн. строком до 09.01.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23% річних. Для забезпечення виконання умов договору між ПАТ «ВБР» та [PERSON] було укладено договір поруки № PX029031.209756.002 від 10.01.2014 року, згідно якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за зобов'язання у разі його порушення з боку ТОВ «Мінізавод Пластик». У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачі зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконали. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачі мають заборгованість за кредитним договором у розмірі 116 923,32 грн., яка складається з наступного: поточна заборгованість по тілу кредиту у розмірі 99 387,25 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту у розмірі 9 999,54 грн.; поточна заборгованість по процентам у розмірі 645,75 грн.; прострочена заборгованість по процентам у розмірі 6 705,00 грн. та сума пені у розмірі 185,78 грн. Просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази (ст. 11 ЦПК України) суд установив наступне. Судом встановлено, що між ПАТ «ВБР» та ТОВ «Мінізавод Пластик» було укладено кредитний договір № MKIZU3.209774.003 від 10.01.2014 року у вигляді строкового кредиту у розмірі 140 000,00 грн. строком до 09.01.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23% річних. Для забезпечення виконання умов договору між ПАТ «ВБР» та [PERSON] було укладено договір поруки № PX029031.209756.002 від 10.01.2014 року, згідно якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за зобов'язання у разі його порушення з боку ТОВ «Мінізавод Пластик». У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачі зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконали. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачі мають заборгованість за кредитним договором у розмірі 116 923,32 грн., яка складається з наступного: поточна заборгованість по тілу кредиту у розмірі 99 387,25 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту у розмірі 9 999,54 грн.; поточна заборгованість по процентам у розмірі 645,75 грн.; прострочена заборгованість по процентам у розмірі 6 705,00 грн. та сума пені у розмірі 185,78 грн. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Згідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. На підставі ст. 544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачі не виконують в односторонньому порядку умови кредитного договору, а тому у позивача виникло право вимагати від відповідачів виконання зобов'язань по кредитному договору, які останні ігнорують. Тому є підстави для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилася у відповідача. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що відповідач в однобічному порядку не виконав покладені на нього договором зобов'язання по поверненню кредиту та оплаті за користування грошима, тому позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України його слід стягнути з відповідачів.

Outcome: approved