Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай), яке посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0057990, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 06.02.1997 року за № 504, розміром 8,63 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 40194,15 грн., по КСП «Білолуцьке» на території Моняківської сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 01.05.1997 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.05.1997 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді Сертифікату на право на земельну частку (пай). Згідно довідки Відділу Держгеокадастру у Новопсковському районі [PERSON] дійсно отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 8,63 умов. кад. га по КСП «Білолуцьке», однак за час свого життя не встигла виготовити на власне імя державний акт на право власності на відповідну земельну ділянку. Він як спадкоємець першої черги за законом в управління та володіння спадковим майном вступив своєчасно та фактично прийняв спадщину, так як на день смерті проживав разом з матірю та доглядав її. Звернувшись до Новопсковської державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, він отримав постанову про відмову вчинення нотаріальних дій, так як втрачений Сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя померлої [PERSON], у звязку з чим він був змушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, рішення суду ухвалити на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.05.1997 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 067398, виданим 03.05.1997 року Можняківською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 15. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку по КСП «Білолуцьке» на території Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області розміром 8,63 в умовних кадастрових гектарах. З урахуванням п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно якого Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, суд вважає, що до спірних правовідносин мають застосовуватися положення ЦК УРСР 1963 року, оскільки на час відкриття спадщини діяв ЦК УРСР 1963 року. У чинність ст. 529 ЦК УРСР 1963 року спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON] позивач у справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії V-УР №0598822 від 22.05.1963 року. Згідно ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З огляду на зазначену правову норму для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а саме вчинив певні передбачені законом дії, які свідчать про його волевиявлення на прийняття спадщини. У протилежному випадку спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину. Позивач прийняв спадщину, яка залишилася після смерті його матері [PERSON], так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Згідно довідки, виданої виконкомом Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області 16.02.2016 року за вих. № 143, [PERSON] проживала разом з сином [PERSON], який доглядав її та є її спадкоємцем. Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, сформованих Новопсковською державною нотаріальною конторою 19.03.2016 року за №43309767 та № 43309764, інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про спадщину, заповіти, спадкові договори на імя [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня. Таким чином, позивач прийняв спадщину у відповідності зі ст. 549 ЦК УРСР 1963 року шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Факт того, що позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном [PERSON] сторонами не оспорюється. У чинність ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.2 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року прийнята спадщина визнається такою, що належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто за нормою ст. 525 ЦК УРСР 1963 року з 01.05.1997 року. З метою оформлення спадкових прав після померлої 01.05.1997 року [PERSON] позивач звернувся до нотаріуса, однак постановою державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори від 25.02.2016 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових прав після померлої [PERSON] - видачі свідоцтва про право на спадщину земельну частку (пай), оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за законом, але не може цього зробити, так як втрачений оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0057990, зареєстрований в Книзі записів реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 06.02.1997 року за № 504. Чинне законодавство у разі втрати сертифіката про право на земельну частку (пай) не передбачає процедури видачі нового сертифікату на імя спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай). За таких обставин, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Судом встановлено, що згідно довідки, виданої Відділом Держгеокадастру у Новопсковському районі Луганської області за вих. № 01-01-16/579 від 04.02.2016 року, [PERSON] дійсно отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0057990, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 06.02.1997 року за № 504, по КСП «Білолуцьке» на території Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Розмір земельної частки (паю) 8,63 в умовних кадастрових гектарах, вартість станом на 01.01.1997 р. з урахуванням коефіцієнту індексації 1,703 становить 40194,15 грн. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ч.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність» сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості). В силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України. Позивачем, в порушення ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 57, 58 ЦПК України, на підтвердження того, що на земельний пай, визначений [PERSON] в колективній власності КСП «Білолуцьке» видано Державний акт на право власності на землю, тобто відбулось відведення земельної ділянки в натурі, яка може спадкуватись. Не містять такої інформації і матеріали справ. У чинність ст. 3 Указу Президента «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом успадкування. Таким чином, позивач успадкував після смерті своєї матері [PERSON] право на земельну частку (пай), а не право власності на конкретну земельну ділянку. За вказаних обставин, за позивачем може бути визнано лише право на земельну частку (пай), а не право власності на земельну частку (пай), оскільки вимога про визнання права власності на земельну частку пай заявлена передчасно. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial