Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], зазначивши, що мати дитини через кілька місяців після її народження залишила дитину у нього та стала проживати окремо, зловживала спиртними напоями ухилялась від виконання своїх батьківських обовязків по її вихованню та утриманню, долею дитини не цікавилась, матеріальної допомоги не надавала, про фізичний, духовний та розумовий розвиток дитини не піклувалась. В червні 2014 року відповідачка виїхала з с. Новомиколаївка Мелітопольського району, та місце її проживання та перебування позивачу не відомо. В судове засідання позивач не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає в повному обсязі та просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася з невідомої для суду причини, про час, місце та дату слухання справи сповіщена належним чином, заяви про відкладення слухання справи або слухання справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд вважає можливим розглядати справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області у судове засідання не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, ч.1 ст. 224 ЦК України урегульовує питання ухвалення заочного рішення. При цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв позивача та представника третьої особи про слухання справи за їх відсутності та в звязку з неявкою відповідачки, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. 10 листопада 1986 року народилася відповідачка [PERSON], батьком якої є позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження відповідачки [PERSON] /а.с. 8/. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] /а.с.9/. Відповідно до довідки виконкому Новомиколаївської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області місце проживання та реєстрації відповідачки [PERSON], на даний час не відомо /а.с. 10/. Згідно довідки про склад сімї виконкому Новомиколаївської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 375 від 06.07.2015 року за адресою Запорізька область Мелітопольський район с. Новомиколаївка, вул. Комарова, 62 проживають: позивач [PERSON], його співмешканка [PERSON] та онука позивача [PERSON] /а.с. 11/. Відповідно характеристики виконкому Новомиколаївської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області позивач [PERSON] за місцем мешкання характеризується позитивно /а.с. 12/. Судом встановлено, що [PERSON] є ученицею Новомиколаївської ЗШ І-ІІІ ступенів, її мати [PERSON] вихованням доньки займається періодично. За 2014-2015 навчальний рік контроль з боку матері взагалі відсутній. Всі питання навчання та виховання дівчинки вирішували бабуся та дідусь, приходили до школи, цікавились справами онуки, проявляли інтерес до її навчання. Зазначені обставини підтверджується довідкою Новомиколаївської ЗШ І-ІІІ ступенів від 06.07.2015 року № 48 та характеристикою Новомиколаївської ЗШ І-ІІІ ступенів, /а.с. 13,14/. Згідно висновку органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації № 01-24/686 від 13.08.2015 року голова районної державної адміністрації, вважає, доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] [INFO] /а.с. 42/. У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані поважати дитину, виховувати її, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до пункту 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обовязків по вихованню дитини. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] систематично і навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків протягом тривалого часу: не виявляє інтересу до існування своєї дитини, не спілкуються з дитиною у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, матеріально дитину не забезпечує. За таких обставин суд вважає необхідним позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. У відповідності до вимог ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь юридичної або фізичної особи, під опіку якої буде передана дитина, щомісячно, починаючи з 16 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved