Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації - відповідачку [PERSON] житловим приміщенням в [ADDRESS]. Позов обґрунтований тим, що між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір в забезпечення умов якого було укладено договір іпотеки відносно вказаної квартири. В період дії кредитного договору відповідачка не виконувала належним чином його умови, внаслідок чого було звернуто стягнення на предмет іпотеки на вище вказану квартиру та на підставі протоколу №3-К-287-ШВ-і про проведення прилюдних торгів від 10.01.2013 року ПАТ «Універсал Банк» отримав Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів на вказану квартиру. Відповідачка звільнила квартиру та передала ключі від неї, але відмовилася знятися з реєстраційного обліку по даній квартирі так як не мала іншого місця для реєстрації. Позивач вважає, що не знімаючись з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, відповідачка створює перешкоди в користуванні власністю та заважає реалізовувати свої права як власника квартири. Проте, відповідачка і досі перебуває на реєстраційному обліку за адресою: квартира [ADDRESS], створюючи перешкоди позивачу у користуванні вказаною квартирою. Враховуючи викладене представник позивача просив позбавити відповідачку права користування квартирою [ADDRESS] та усунути перешкоди у її користуванні шляхом зняття відповідачки з реєстраційного обліку по вказаній квартирі. В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити, зазначивши, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за своєї відсутності не подала. Суд, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, вважає можливим розглядати справу у його відсутність на підставі ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача і покази свідка дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Нормами ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні 06.12.2007 між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір №004-2900/756-0638 від 06.12.2007 року (а.с.4-9). В забезпечення умов вище вказаного кредитного договору було укладено договір іпотеки відносно квартири [ADDRESS] (а.с.10-11). Згідно протоколу №3-К-287-ШВ-і про проведення прилюдних торгів від 10.01.2013 року ПАТ «Універсал Банк» отримав Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів на вказану квартиру (а.с.14,12,13). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вбачається, що власником квартири [ADDRESS] являється ПАТ «Універсал Банк» (а.с.13). Відповідно до вимоги про добровільне виселення від 17.04.2013 року та Акту прийому - передачі ключів від квартири від 06.09.2013 року, вбачається, що відповідачка добровільно виселилась та передала ключі від квартири [ADDRESS] представнику ПАТ «Універсал Банк» (а.с.18-19). Згідно довідки виданої «Кийградсервіс» від 17.12.2013 року № 2702, вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована одна особа, а саме: [PERSON] (а.с.46). Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається майном на свій розсуд. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 383 та ст. 391 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов»язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов»язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред»явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). За таких обставин, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], так як на даний момент у спірній квартирі вона не проживає, не проводить оплату житлово-комунальних послуг. Крім того, власник квартири позивач не бажає щоб відповідач була зареєстрована у даній квартирі. Беручи до уваги те, що позивач є власником зазначеної квартири і на даний час не бажає, щоб відповідач був зареєстрований в квартирі, яка належить йому на праві власності, тому він, відповідно до вимог чинного законодавства, вправі вимагати через суд усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зобов'язання відповідача знятися з реєстрації у даній квартирі. Таким чином, оскільки квартира [ADDRESS] є приватною власністю позивача, а реєстрація відповідачки в спірній квартирі суттєво погіршує права позивача як власника спірного житла, тому таке порушене право підлягає судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог та позбавлення [PERSON] право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: квартира [ADDRESS] і зняття її з реєстраційного обліку за житловим приміщенням, що знаходиться за вказаною адресою. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а його позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку про їх задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved