Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом [PERSON] про виселення із службового житла,вказуючи ,що рішенням Придніпровського райвиконкому м. Черкаси за №37 від 01.02.1996 року [PERSON] па склад сім'ї із трьох осіб: [PERSON]. 11.05.1970 р.п. (надалі Відповідач), [PERSON]. [INFO] та [PERSON]. [INFO] було виділено двокімнатну службову квартиру за адресою: [ADDRESS]. про що 06.02.1996 року був виданий відповідний ордер, з відміткою «службова». Відповідно до сі. 124 Житлового Кодексу України, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 125 Житлового Кодексу України, без надання іншого жилого приміщення випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено...осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.11.02.1999 року [PERSON] було звільнено за власним бажанням з КІІ ВЖ РЕУ-1 в м. Черкаси, тобто вона не відпрацювала на підприємстві 10 років, та на даний чає залишився мешкати колишній чоловік [PERSON]. Також, даний факт підтверджується листом начальника КП ВЖ РЕУ-І в м. Черкаси [PERSON], та №121 від 24.01.2009 року було повідомлено житловий відділ департаменту ЖКК міськвиконкому про перелік квартир, включених до числа службових, в яких проживають колишні працівники підприємства, котрі не відробили на підприємстві 10 років. У відповідності із п. 34 Положення «Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР» затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. N 37. робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Виселення провадиться в судовому порядку. Вважають, що спірна квартира була надана [PERSON] у зв»язку з характером службових відносин, що склалися між ним та КІІ ВЖ РКУ-1 в м. Черкаси. На даний час [PERSON] у службових відносинах з позивачем не перебуває, вважають, що Відповідач по справі підлягають виселенню з займаною службової квартири без налання іншого житла. Відповідно п.2 рішення Черкаської міської ради м. Черкаси за №4-1343 від 16.07.2009 року ВЖ РЕУ-1 в м. Черкаси створити на базі ... частини житлового фонду, що знаходиться на балансі КП «ВЖ РЕУ-1» комунальне підприємство «Придніпровська СУБ», що є позивачем даних вимог. Просять виселити [PERSON], 1 [INFO]. із службової квартири, яка знадиться за адресою: [ADDRESS] без надання іншого житла та стягнути з відповідача на користь КП «Придніпровська СУБ» витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. Відповідно п.2 рішення Черкаської міської ради м. Черкаси за №4-1343 від 16.07.2009 року ВЖ РЕУ-1 в м. Черкаси створено на базі ... частини житлового фонду, що знаходиться на балансі КП «ВЖ РЕУ-1» комунальне підприємство «Придніпровська СУБ», що є позивачем даних вимог. Просить виселити [PERSON] [INFO]. із службової квартири, яка знадиться за адресою: [ADDRESS] без надання іншого житла стягнути з відповідача на користь КП «Придніпровська СУБ» втрати, пов'язані зі сплатою судового збору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради за довіреністю [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити, суду пояснив що позов є негаторним та згідно Пленуму Верховного суду України стосовно застосування строків позовної давності у випадках розгляду справ право користування, право приватної власності строки позовної давності не застосовуються. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, просила застосувати строки позовної давності(арк.спр.95-96) та з підстав викладених у запереченні (арк.спр.97-99). Третя особа - ВК Черкаської міської ради за довіреністю [PERSON] розгляд справи просила здійснювати у відсутності представника Черкаської міської ради. Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного . В судовому засіданні встановлено, що рішенням Придніпровського райвиконкому м. Черкаси за №37 від 01.02.1996 року гр. [PERSON] на склад сім'ї із трьох осіб: [PERSON],11.05.1970р.н.,[PERSON]. [INFO] та [PERSON]. [INFO] було виділено двокімнатну службову квартиру за адресою: [ADDRESS] про що 06.02.1996 року був виданий відповідний ордер, з відміткою «службова». [PERSON] перебуває на квартирному обліку за місцем проживання складом сім»ї одна особа, рішення Черкаської міської ради від 11.08.2015 року №814 станом на14.08.2015 року в списку загальної черги №8466 від 11.08.2015 року(арк.спр.100). Відповідно до ст.122 ЖК України ,на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної ,міської,районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер,який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення . Службова квартира - особлива категорія житла ,яке надається людині саме у зв»язку з його роботою в певній організації або на конкретній посаді. Відповідно до ч.1 ст.118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами ,які у зв»язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових,рішенням виконавчого комітету районної міської,районної ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються,окремі жилі квартири. До основних ознак службового жилого приміщення відноситься зокрема - характер трудових відносин працівника,що дає право на користування службовим житлом,які встановлені Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними ,затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988р.№37(з наступними змінами та доповненнями). 11.02.1999 року [PERSON] було звільнено за власним бажанням з КП ВЖ РЕУ-1 в м. Черкаси, тобто вона не відпрацювала на підприємстві 10 років, та на даний чає залишився мешкати колишній чоловік [PERSON],відповідач по справі [PERSON] Відповідно до довідки від 09 жовтня 2014 року №3201 ,виданої КП «Придніпровська СУБ» ,за адресою вулиця Різв»яна 56кв.19 м. Черкаси зареєстрована 1 особа, [PERSON],а особовий рахунок відкритий №10312019 на [PERSON],яка не проживає в даній квартирі та знята з реєстрації більше 10 років . Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав ,установлених законом(ст. 109 ЖК України)Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб ,які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинку,що загрожують обвалом. Відповідно до ст. 124 Житлового Кодексу України, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Робітники і службовці ,які припинили трудові відносини з підприємством,установою,організацією,підлягають виселенню із службового приміщення з усіма особами ,які з ними проживають ,без надання іншого житлового приміщення,але у житловому праві закріплені гарантії для певних категорій осіб,які не можуть бути виселені із службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення. Без надання іншого жилого приміщення відповідно доч.3ст.125 ЖК України у випадках ,які зазначені у ст.124 ЖК України,не може бути виселено осіб ,які пропрацювали на підприємстві,в установі,організації,що надали їм службове жиле приміщення,не менш як десять років. Як встановлено в судовому засіданні ,відповідач з позивачем в трудових відносинах не перебував,колишня дружина 10 років на підприємстві не відпрацювала,який визначений ст125 ЖК України,а тому на думку суду не має статусу особи,яка не може бути виселена із службового приміщення без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до листа КП ВЖ РЕУ№1 у житловий відділ від 24.01.2009 року №121 №89-01-10 надано перелік квартир,включених до числа службових,в яких проживають колишні працівники підприємств,котрі не відробили на підприємстві 10 років,в якому зазначено під номером ,вул.Рідв»яна 56 кімн.18,19, отримувач житла [PERSON],яка прийнята була на роботу 31.10.1990 року та звільнена з роботи 11.02.1999 року за власним бажанням,в кімнатах зареєстрований колишній чоловік. Відповідно до листа Виконавчого комітету ЧМР «4122-01-21,3876-01-21 від 22.04.2015 року,який надійшов до суду,роз»яснино ,що пунктом 4 рішення Черкаської міської ради від 16.07.2009 року №4-1343»Про припинення комунальних підприємств житлово-комунального господарства міста»створено на базі частини житлового фонду,що знаходиться на балансі комунального підприємства»Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне управління №1 та цілісного майнового комплексу того ж підприємства ,комунальне господарство «Служба утримання будинків»Митниця» при ліквідації КП «ВЖ РЕУ-1,3,4 та служби утримання будинків правонаступником КП ВЖ РЕУ-1»стало КП»СУБ»Митниця». Рішенням Антимонопольного комітету України від 16.12.2009 року №587 надало дозвіл на злиття «ВЖРЕУ-3 і частину житлового фонду,що знаходиться на балансі «ВЖ РЕУ-1» та створення на їх базі КП»Придніпровська СУБ».Також на теперішній час будинок по вул.Різв»яній ,56 ,знаходиться на балансі КП «Придніпровська СУБ» та виключення житлового приміщення із числа службових проводиться на підставі клопотання підприємства,відповідно до п.6 положення «Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР. Судом встановлено ,що будівля по вул.Різдв»яній,56 має статус житлового будинку,а квартира № 19 рішенням Придніпровської районної ради від 01.02.1996 року №37 була включена до числа службових. В рішенні від 01.02.1996 року виконавчого комітету Придніпровської районної ради про заселення вільних квартир та квартир поточного звільнення п.2.1 зазначено [PERSON],двокімнатну квартиру №19житловою площею 33,92 кв.м в будинку 56 по вул.Різв»яній на склад сім»ї чотири особи(вона,чоловік - [PERSON],дочка -[PERSON], дочка - [PERSON]) без зняття з квартирного обліку,оскільки була службовою. Також суд вважає ,що позивачем доведено ,що статус приміщення»службове»,де мешкає відповідач [PERSON],оскільки ордер виданий [PERSON] ,не відповідає додатку №2 до положення про порядок надання службових жилих приміщень,оскільки на підставі саме ордеру відповідач користується спірною квартирою та не визнаний недійсним. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність-це строк ,у межах якого особа може звернутися до суду про захист свого цивільного права та інтересу,загальна тривалість позовної давності три роки(ст.257 ЦК України). Відповідно до ст.268 ЦК України наведено невичерпний перелік вимог ,на які позовна давність не поширюється. У частині другій цієї статті передбачено,що законом можуть бути встановлені також інші вимоги,на які не поширюється позовна давність,але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог,хоча про це прямо й не зазначено в законі. Позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном(ст.391 ЦК України)оскільки йдеться триваюче правопорушення. Тому власник може пред»явити такий позов у будь-який час незалежно від того,коли почалося порушення його прав. Обов»язковою умовою негаторного позову є існування порушення прав власника на час пред»явлення такого позову. Будинок по вул.Різв»яній №56 в м. Черкаси знаходиться на балансі КП»Придніпровська СУБ»,а тому дана квартира перебуває у власності територіальної громади м. Черкаси в особі Черкаської міської ради та має статус службової КП «Придніпровська СУБ». А тому зазначене правопорушення має триваючий характер та порушуються права власника та за положеннями ст.268 ЦК України до таких вимог позивача позовна давність не може бути застосована. А тому враховуючи вищевикладене ,суд вважає ,що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення . Також відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір 243грн.60коп. на користь позивача. На підставі викладеного та,

Outcome: approved