overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 29 вересня 2004 року. Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем з тих причин, що між ними склалися неприязні стосунки з причин різних поглядів на життя та сім'ю, у зв'язку з чим вони втратили почуття любові та поваги один до одного, тому, на думку позивача, збереження сім'ї суперечить їх з відповідачем інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач до суду не з'явилася, надіславши до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 29 вересня 2004 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №291, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції Київської області. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Відповідно до ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Під час розгляду справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами на час розгляду справи носять формальний характер, фактично припинені, і, на думку суду, існування сім'ї між ними в майбутньому неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 29 серпня 2009 року. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем з тих причин, що між ними склалися неприязні стосунки з причин різних поглядів на життя та сім'ю, у зв'язку з чим вони втратили почуття любові та поваги один до одного, тому, на думку позивача, збереження сім'ї суперечить їх з відповідачем інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач до суду не з'явилася, надіславши до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 29 серпня 2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №249, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Відповідно до ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Під час розгляду справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами на час розгляду справи носять формальний характер, фактично припинені, і, на думку суду, існування сім'ї між ними в майбутньому неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 30 липня 2011 року. Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем з тих причин, що між ними склалися неприязні стосунки з причин різних поглядів на життя та сім'ю, у зв'язку з чим вони втратили почуття любові та поваги один до одного, тому, на думку позивача, збереження сім'ї суперечить їх з відповідачем інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач до суду не з'явилася, надіславши до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 30 липня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №193, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Відповідно до ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Під час розгляду справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами на час розгляду справи носять формальний характер, фактично припинені, і, на думку суду, існування сім'ї між ними в майбутньому неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 30 серпня 2003 року. Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем з тих причин, що між ними склалися неприязні стосунки з причин різних поглядів на життя та сімю, у звязку з чим вони втратили почуття любові та поваги один до одного, тому, на думку позивача, збереження сімї суперечить їх з відповідачем інтересам. Позивач в судове засідання не зявився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач до суду не зявилася, надіславши до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-БК №217009, 30 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №238. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Відповідно до ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Під час розгляду справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами на час розгляду справи носять формальний характер, фактично припинені, і, на думку суду, існування сімї між ними в майбутньому неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 30 січня 1999 року. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем з тих причин, що між ними склалися неприязні стосунки \~з причин різних поглядів на життя та сімю, у звязку з чим вони втратили почуття любові та поваги один до одного, тому, на думку позивача, збереження сімї суперечить їх з відповідачем інтересам. Позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач заперечувала щодо задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 30 січня 1999 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом серії I-СР №029401 виданого виконавчим комітетом Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Відповідно до ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Під час розгляду справи встановлено, що ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2015 року було призначено сторонам строк для примирення, однак сторони так і не примирилися, шлюбні відносини між сторонами на час розгляду \~справи носять формальний характер, фактично припинені, і на думку суду, існування сімї між ними в майбутньому неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом,в якому зазначив, що перебувала з відповідачем в шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітків(доходів),але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на кожну дитину. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю обґрунтувавши наведеними в позовній заяві обставинами. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи,суд встановив: відповідач є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO],що підтверджується свідоцтвом про їх народження.Допомоги на матеріальне утримання дітей добровільно в повному обсягу він не надає. Відповідач працює,інших осіб,яких він повинен утримувати по закону - не має. Зазначені обставини визнані відповідачем та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.61 ЦПК України. Спірні правовідносини виникли з сімейних відносин та регулюються ст.ст.180,182,183,191 СК України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи викладене суд вважає,що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/3 частини всіх своїх заробітків та стягує з нього аліменти в цьому розмірі та допускає рішення в цій частині до негайного виконання в межах платежу за один місць, починаючи з 15 грудня 2014 року і до їх повноліття. Задовольняючи позов суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що під час перебування з відповідачем у шлюбі з 02.07.1993 року по 11.11.2015 року сторони придбали наступне майно: автомобіль FIAT CROMA, номерний знак [NUMBER] вартістю 36787 грн., HYUNDAY ACCENT номерний знак [NUMBER] вартістю 259245 грн., гаражний бокс №4-189 загальною площею 20,4 м.кв. у АГК «Гигант-2», розташованому за адресою: м.Харків, пр..Тракторобудівників, 79-а, вартістю 106670 грн., а всього майно на загальну суму 402702 грн. Оскільки вказаним майном володіє та користується відповідач, позивач просить суд стягнути з нього на свою користь ? частку його вартості, а саме 201351 грн. В судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач до суду не зявився, у звязку з чим суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Судом встановлено, що під час перебування з відповідачем у шлюбі з 02.07.1993 року по 11.11.2015 року сторони придбали наступне майно: автомобіль FIAT CROMA, номерний знак [NUMBER] вартістю 36783 грн., HYUNDAY ACCENT номерний знак [NUMBER] вартістю 259245 грн., гаражний бокс №4-189 загальною площею 20,4 м.кв. у АГК «Гигант-2», розташованому за адресою: м.Харків, пр..Тракторобудівників, 79-а, вартістю 106670 грн., а всього майно на загальну суму 402698 грн. Оскільки вказаним майном володіє та користується відповідач, з нього на користь позивача відлягає стягненню ? частка його вартості, а саме 201349 грн. Ці обставини підтверджуються рішенням Московського районного суду м.Харкова від 11.11.2015 року, паспортом позивача, відповіддю Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області від 30.12.2015 року, довідками товарної біржі «ЄВРОМАРКЕТ» від 22.01.2016 року №№64, 65, 66, відповіддю АГК «Гигант-2» від 04.01.2016 року. На підстав викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що під час перебування з відповідачем у шлюбі з 17.10.1987 року по 19.01.2011 року вони придбали за договором купівлі-продажу від 10.07.1996 року квартиру [ADDRESS], яка зареєстрована на ім'я відповідача. Позивач просить суд визнати вказану квартиру спільною сумісною власністю подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частину зазначеної квартири. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач до суду не з'явився, у зв'язку з чим суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі з 17.10.1987 року по 19.01.2011 року сторони придбали за договором купівлі-продажу від 10.07.1996 року квартиру [ADDRESS], яка зареєстрована на ім'я відповідача. Ці обставини підтверджуються договором купівлі-продажу квартири від 10.07.1996 року, свідоцтвом про укладання шлюбу між сторонами, свідоцтвом про розірвання шлюбу між ними. На підстав викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] ними була придбана квартира [ADDRESS]. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 17.11.2010 року визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на ? частину, за кожним, квартири [ADDRESS] в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. 19.08.2013 року [PERSON] без згоди [PERSON] за договором купівлі-продажу продала вказану квартиру [PERSON] З цих підстав позивач просить суд: - витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS]; - припинити право власності [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS]; - усунути перешкоди у користуванні [PERSON] ? частиною квартири [ADDRESS] шляхом вселення [PERSON] до житлового приміщення. Представник позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] ними була придбана квартира [ADDRESS]. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 17.11.2010 року визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на ? частину, за кожним, квартири [ADDRESS] в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. 19.08.2013 року [PERSON] без згоди [PERSON] за договором купівлі-продажу продала вказану квартиру [PERSON] Ці обставини підтверджуються рішенням Московського районного суду м.Харкова від 17.11.2010 року, рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 27.12.2010 року, рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 21.07.2014 року, договором купівлі-продажу квартири від 19.08.2013 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.08.2013 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що після смерті його матері [PERSON], яка сталась 03.12.2008 року, відкрилась спадщина у вигляді будинку №38 по пров.Новоросійському в м.Маріуполі. Він є єдиним спадкоємцем після її смерті. Строк прийняття спадщини пропустив через те, що постійно мешкає в Якутії та не міг приїхати навіть на поховання матері. Просив суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON], яка померла 03.12.2008 року. Позивач в суді підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити і встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини. В обґрунтування зазначив, що він з 1995 року разом зі своєю родиною мешкає в Якутії. За характером роботи та відсутністю грошей він не зміг приїхати навіть для поховання матері. До того ж, в нього був відсутній належний паспорт, та він міняв старий паспорт громадянина СРСР на паспорт нового зразку громадянина [PERSON] Федерації, який отримав лише в 2010 році. В даний час він приїхав в Маріуполь та зясував, що його матері належав будинок, в якому вона мешкала. До цього він не знав достовірно хто був його власником та вважав, що власником будинку був його батько. Після отримання відповіді з БТІ, звернувся до суду. Представник відповідача до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, з будь-якими заявами на адресу суду не звертався. Тому суд, вважаючи причину неявки неповажною, розглянув справ за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє їх в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач зареєстрований та постійно мешкає в с.Світле м.Мирний Мирнинського району Республіки Саха (Якутія) [PERSON] Федерації, що підтверджується його паспортом громадянина [PERSON] Федерації №98 09 228461, виданим 27.01.2010 року (а.с.5) Згідно свідоцтва про народження ІІ-НО №264404 від 24.09.1973 року, матірю позивача [PERSON] є [PERSON], яка після розірвання шлюбу з [PERSON] та укладенням нового шлюбу в 1991 році з [PERSON], змінила прізвище з [PERSON] на Крапі віну (а.с.8-10). 03.12.2008 року [PERSON] померла в м.Маріуполі, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-НО №349676 від 04.12.2008 року, виданим Приморським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції. (а.с.11) За ст..1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Однак, якщо зазначений шестимісячний строк пропущено з поважних причин, суд, у відповідності зі ст..1272 ЦК України, може за заявою особи, яка його пропустила, встановити додатковий строк, який буде достатнім для подачі заяви про прийняття спадщини. Суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини та не знаходить підстав для відмови в задоволенні позову, а тому встановлює позивачеві додатковий строк тривалістю 2 місяці для звернення до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що позивач є власником 1/3, а відповідачі власниками по 1/6 частин кожний квартири [ADDRESS], яка складається з трьох житлових кімнат площею 16,1, 11,9 та 13,1 кв.м. Позивач просить суд визначити порядок користування квартирою №294 в будинку №59 по пр.Ювілейному в м.Харкові, виділивши [PERSON] на належну їй 1/3 частину квартири житлову кімнату №4 площею 11,9 кв.м., а також 1/3 частину службових і підсобних приміщень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що всі обставини справи зазначені у позові. Відповідачі позов визнали та пояснили, що всі обставини справи зазначені у позові. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є власником 1/3, а відповідачі власниками по 1/6 частин кожний квартири [ADDRESS], яка складається з трьох житлових кімнат площею 16,1, 11,9 та 13,1 кв.м. Ці обставини підтверджуються свідоцтвами про право на спадщину, технічним паспортом на вказану квартиру. Визнали ці обставини і відповідачі. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Вказана квартира має житлову площу 41,1 кв.м. Позивачу у праві спільної часткової власності відповідає житлова площа 13,7 кв.м. (41.1 : 3). Тому виділення позивачу вказаної житлової кімнати площею 11,9 кв.м. не порушує прав відповідачів. Разом з тим, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Надані позивачем докази не свідчать про те, що виділення позивачу в користування 1/3 частини службових і підсобних приміщень квартири є можливим з технічної точки зору та не порушить прав відповідачів. Тому суд вважає, що службові і підсобні приміщення слід залишити в загальному користуванні співвласників. На підставі викладеного,

Outcome: partial