Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що його батько [PERSON] помер 31.01.2016 року в м. Керчь, про що видано свідоцтво про смерть від 03.02.2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,80 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новояковлівської сільської ради ( Державний акт на право приватної власності на землю ЗП № 135251). Оскільки батько позивача помер на території, що розпорядженням Кабінету Міністрів України визнано територією на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють своє повноваження, позивач не може зареєструвати смерть батька та реалізувати спадкові права. Просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер 31.01.2016 р. та проживав по день смерті за адресою: провул.І [PERSON], 18 кв.7, м.Керчь, АРК, Україна. Визнати за ним право власності на спадкове майно: земельну ділянку, площею 5,80 га, розташовану на території Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2323986500:02:001:0020, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 135251, виданого Оріхівським районним відділом земельних ресурсів «28» жовтня 2005 року, з правом реєстрації права власності у компетентних організаціях та установах. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача позовні вимоги не визнає та просить в позові відмовити. Суд, вислухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, оцінивши у сукупності докази надані сторонами як обґрунтування позовних вимог та і заперечення проти них, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється батьком [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії від 03.02.2016 року, [PERSON] помер 31.01.2016 року в м. Керчь. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Керчь відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до п.2 ст. 9 Закону України «Про тимчасово окуповані території», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом та у відповідності до п. З ст. 9 Закону України «Про тимчасово окуповані території» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. За положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. У відповідності до пункту 7 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, підставою для реєстрації факту смерті може бути рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до п.3.17 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, рішення суду про встановлення факту народження, смерті в певний час, постановлене судом у разі з неможливістю їх реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану, є підставою для державної реєстрації таких фактів. Згідно із вимогами ч.І ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно п. 8 ч.1 ст. 256 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Оскільки, реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт смерті громадянина [PERSON], який помер 31.01.2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 5,80 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новояковлівської сільської ради, та належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ЗП № 135251. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його син- Пятак [PERSON]. Відповідно до ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житлові будинки, інші споруди, земельні ділянки є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Оскільки [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON], від спадщини він не відмовлявся, але юридично не може оформити свої спадкові права, у звязку з неможливістю зареєструвати смерть батька, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання за позивачем в порядку спадкування права власності на земельну ділянку є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved