Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить на підставі договору іпотеки № 10-1981-088І від 19.08.2008 р. укладеного між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 10-1981-088К від 19.08.2008 р., укладеного з [PERSON], що утворилась станом на 21.02.2014 р. в сумі 34623,50 доларів США, яка складається з: 10641,52 доларів США сума строкової заборгованості по основному боргу; 8331,42 доларів США сума простроченої заборгованості по основному боргу; 193,68 доларів США сума строкової заборгованості по відсоткам; 15456,88 доларів США сума простроченої заборгованості по відсоткам, за офіційним курсом НБУ на день стягнення, звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить [PERSON], а саме: квартиру [ADDRESS], шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах за ціною, що визначена на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності ТОВ «Земля Плюс 2006» і становить 161814 грн. Виселити та зняти з реєстрації осіб, які зареєстровані в [INFO], а саме: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3129,17 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечують проти позову, обґрунтовуючи тим, що квартира, яка є предметом застави, є місцем постійного проживання їх сімї, іншого житла вони не мають, заперечують проти реалізації предмету іпотеки, виселення їх з квартири, посилаючись, що квартира належала [PERSON] на праві приватної власності до укладення кредитного договору і не придбавалася за кредитні кошти та була передана в іпотеку як забезпечення виконання умов споживчого договору. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та пояснив, що квартира, яка є предметом застави, використовується як постійне місце проживання відповідачів та їх дітей, іншого нерухомого житлового майна у них не має. Від представника третьої особи органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, просить суд прийняти рішення на підставі наявних у справі документів, враховуючи інтереси дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. 19.08.2008 р. між Банком «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є АТ «Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 10-1981-088К, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 25000 доларів США /а.с. 5-6/. Згідно п. 3.2 кредитного договору відповідач зобовязаний в термін з 1 по 10 число кожного місяця здійснювати погашення заборгованості в розмірі, відповідно до Графіку зниження розміру заборгованості (додаток № 1 до кредитного договору) та повністю повернути банку суму кредиту до 19.08.2023 р. 19.08.2008 р. в якості забезпечення своєчасного і повного виконання [PERSON] своїх обовязків по кредитному договору № 10-1981-088К від 19.08.2008 р. був укладений Іпотечний договір № 10-1981-088І між позивачем та [PERSON], відповідно до умов якого [PERSON] передав в іпотеку наступне майно: квартиру № 50, що розташована за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Сєдовців, 4 /а.с. 7-8/. У випадку невиконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором, а саме: виникнення у відповідача простроченої заборгованості, позивач згідно з п. 3.5 Кредитного договору, має право достроково стягнути суми виданого кредиту і відсотків за користування кредитом. Положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватись сторонами належним чином і в установлений строк згідно умов договору та вимог закону. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» зобовязання за кредитним договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, а саме: надав кредитні кошти у розмірі 25000 доларів США. У порушення норм закону та умов договору відповідач систематично не виконував зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, що відповідно до ст. 610 ЦК України, є порушенням зобовязань. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 21.02.2014 р. має заборгованість в сумі 34623,50 доларів США, яка складається з: 10641,52 доларів США сума строкової заборгованості по основному боргу; 8331,42 доларів США сума простроченої заборгованості по основному боргу; 193,68 доларів США сума строкової заборгованості по відсоткам; 15456,88 доларів США сума простроченої заборгованості по відсоткам /а.с. 14-17/. За кредитним договором та відповідно до ст. 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобовязання в натурі. Примусове виконання зобовязання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобовязання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ст. 192 ЦК України до грошових коштів віднесено грошову одиницю України гривню та іноземну валюту. Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно кредитного договору та відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» [PERSON] направлялись вимоги про погашення кредиту та сплату штрафних санкцій, і попередженням про звернення стягнення на майно, в разі не сплати заборгованості в повному обсязі /а.с. 10/. Але [PERSON] ухиляється від отримання письмової вимоги, не реагує на вимоги позивача і не погашає заборгованість по кредиту. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 590 Цивільного кодексу України, ст. 33 Закону «Про Іпотеку», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобовязання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Також, ст. 7 Закону «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Пунктом 8.4. Договору іпотеки передбачено, що у разі невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань, забезпечених іпотекою, позивачу надано право звернути стягнення на нерухоме майно та за рахунок коштів, отриманих від реалізації, погасити наявну заборгованість відповідача за кредитним договором, а також проценти за користування кредитними ресурсами, комісійну винагороду, неустойку за іпотечним та кредитним договорами, збитки завдані простроченням зазначених платежів, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки. Також, у разі неналежного виконання позичальником будь-яких умов кредитного договору, позивачу надано право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки (п. 8.4.8. Договору іпотеки). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно до ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на підставі рішення суду. Вимоги про примусове виселення із зняттям з реєстраційного обліку позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не підлягають задоволенню з наступних підстав. За правовою позицією викладеної в постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року по цивільній справі № 6-39 цс15, та за змістом статей 39, 40 ЗУ «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду (а відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України в позовній заяві). Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР). Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, з договору іпотеки, іпотечне житло належало іпотекодавцеві на праві приватної власності до укладення кредитного договору і не придбавалося за кредитні кошти, а тому відповідно до положень ч. 2 ст. 109 ЖК України, вимоги позивача в частині виселення, а відповідно і зняття з реєстрації не можуть бути задоволені, оскільки не має правових підстав для виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення, як просить позивач у позовній заяві. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню, оскільки вони є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону, крім того відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3129,17 грн., в решті вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовити.

Outcome: partial