Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «Українська залізниця» заборгованості за постачання електричної електроенергії у розмірі 1110,09 грн., 3% річних у розмірі 66,60 грн. інфляційні втрати у розмірі 264,41 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову покликається на те, що між Акціонерним товариством «Українська залізниця» та [PERSON] 06.08.2008 року укладено Договір №7002 про користування електричною енергією. З березня 2015 року мешканці припинили здійснювати оплату за спожиту електричну енергію, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 2220,18 грн. З довідки Сороки-Львівської сільської ради від 07.07.2016 року №193, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . За адресою [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , відповідно він є боржником щодо частини заборгованості, а саме, - 1110,09 грн. Відповідач визнав існуючу заборгованість та підписав графік її погашення. Таким чином, [PERSON] , повинен сплатити Позивачу 1110,09 грн. заборгованості за електричну електроенергію. Ухвалою судді від 05 лютого 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву та заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку позивача висловлену у письмовій заяві, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 280 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно ст. 282 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 06.08.2008 року між Акціонерним товариством «Українська залізниця» та [PERSON] укладено Договір №7002 про користування електричною енергією за адресою [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] знята з реєстрації 11.01.2017 року за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із смертю. Встановлено, що за адресою [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , позивач у справі. З березня 2015 року мешканці за адресою [ADDRESS] припинили здійснювати оплату за спожиту електричну енергію, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 2220,18 грн. Судом установлено, що [PERSON] визнав існуючу заборгованість та підписав графік її погашення, що стверджується наявною в матеріалах справи копією графіку розтермінування дебіторської заборгованості. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги що місяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У відповідності зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги) стягується, крім квартирної плати, по затвердженому встановленому порядку тарифам. Згідно п. 16 Доровору оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показань приладу обліку до 10 числа наступного місяця. На підставі наряду № 17 від 04.08.2015 року здійснено відключення мешканців від електропостачання відповідного житлового приміщення. Як встановлено судом в період з березня 2015 року по серпень 2015 року за адресою реєстрації відповідача позивачем були надані відповідачу послуги з користування електричною електроенергією, який такими послугами користувався для задоволення своїх потреб та від них не відмовлявся. Відповідно до розрахунку заборгованість відповідача за вищевказаний період становить 1110,09 грн., який позивач просить суд стягнути з нього відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, враховуючи, що відповідач не сплачував кошти за спожиті послуги позивача, то з нього підлягає стягненню заборгованість за період з березня 2015 року по серпень 2015 року в розмірі 1110,09 грн., що становить частину боргу, яку позивач просить стягнути із відповідача. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачем було порушено виконання грошового зобов`язання з оплати послуг з водопостачання та водовідведення тому суд вважає, що позивач має право вимагати від відповідача сплати індексу інфляції та трьох процентів річних. Позивач згідно наданого ним розрахунку просить стягнути з відповідача 264,41 інфляційних втрат та 66,60 грн. 3 % річних, який судом взято до уваги, оскільки такий відповідачем не спростовано. Так, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню індекс інфляції в розмірі 264,41 грн. та три відсотки річних у розмірі 66,60 грн. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч. 2ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Отже, за таких обставин, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача з відповідача понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 881 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу, які зараховані до суми судового збору за подання теперішньої позовної заяви, в розмірі 881,00 грн., а всього судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, за відсутності учасників справи.

Outcome: approved