Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що відповідач у період з жовтня 2010 року по квітень 2015 року несвоєчасно вносив плату за надану теплову енергію, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 10971 грн. 60 коп.. Просив стягнути з відповідача заборгованості за надану теплову енергію у сумі 10971 грн. 60 коп., індекс інфляції у розмірі 5598 грн. 30 коп., 3 % річних у розмірі 718 грн. 66 коп. та судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала пояснивши, що послугами з отримання теплової енергії з жовтня 2010 року не користується, оскільки приладів централізованого опалення в квартирі не має і неодноразово зверталася до позивача із заявою про припинення нарахування вартості послуг, якими фактично не користується. Крім того, просила врахувати положення ст. 257 ЦК України, відповідно до якої загальна позовна давність складає три роки, тоді як позивач звертається у серпні 2015 року до суду з позовом про стягнення заборгованості за період з жовтня 2010 року по квітень 2015 року. Просила суд в задоволенні позову відмовити. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.\~\~\~\~\~ Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є власником квартири № 43 в багатоквартирному будинку № 31 по вул. Нагорна в м. Селидове Донецької області. Позивач виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів м. Селидове послугами з централізованого теплопостачання. З особового рахунку вбачається, що відповідачу нараховується вартість послуг з теплопостачання, яка відповідачем не оплачується з жовтня 2010 року по квітень 2015 року, сума заборгованості складає 10971 грн. 60 коп. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач самостійно, без відповідного дозволу здійснив самовільне переобладнання системи опалення в квартирі, а саме: самовільно виконав відключення від мереж центрального опалення шляхом зняття радіаторів, про що 19.08.2010 р. відносно відповідача було складено [PERSON] про самовільне переобладнання системи опалення протокол про адміністративне правопорушення, а також припис про приведення самовільно переобладнаної системи опалення до попереднього стану. Відповідач вважає, що не повинен оплачувати вартість послуг, якими фактично не користується. Суд не може погодитись з відповідачем, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до вимог цивільного законодавства. Ст. 68 ЖК України передбачає, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до вимог п.п. 1 п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Питання відключення мереж центрального опалення та постачання гарячої води в багатоповерхових житлових будинках регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, а також Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2006 року. Зазначений Порядок визначає процедуру надання дозволу на відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання житлового будинку при відмові споживачів від цих послуг. Можливість відключення від централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку в цілому передбачена за рішенням загальних зборів, за згодою всіх власників (уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку. Переобладнання центральної системи опалення на індивідуальну в окремих квартирах багатоквартирних будинків заборонено. Тобто, з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків, Правила та Порядок передбачають відключення від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Відповідно до п. 26 Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена схемою теплопостачання, затвердженою органами місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання», за умови безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування, реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Пунктом 25 Правил визначено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Зі згаданих нормативних актів вбачається, що споживач може відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, але відключення його від мереж централізованого опалення повинно здійснюватись у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Вказаного порядку відповідач не дотримався і самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Пунктом 29 Правил передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання. З цього випливає, що самовільне відключення радіаторів централізованого опалення у квартирі не є підставою для зменшення оплати за наданні послуги. Оскільки самовільне відключення радіаторів у квартирі не є підставою для зменшення оплати за наданні послуги, а достатніх належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень щодо відсутності опалення чи неякісного опалення в період накопичення заборгованості відповідач суду не надав, позивач має право вимагати і обґрунтовано вимагає в судовому порядку сплату заборгованості за спожиту теплову енергію. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, суд оцінивши представленні в силу ст. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме: з відповідача на користь позивача необхідно стягнути: 6771 грн. 14 коп. заборгованість за надану теплову енергію, індекс інфляції у розмірі 5509 грн. 62 коп., 3 % річних у розмірі 613 грн. 56 коп. в межах позовної давності. У відповідності зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 243 грн. 60 коп. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 212 грн. 98 коп. На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial