Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказує, що 15.04.2011 року з [PERSON] було укладений кредитний договір № 005-12092-150411 на видачу грошового кредиту в сумі 30 000 грн. Відповідно до умов кредитного договору, за користування кредитом, відповідачка сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 5% на рік. А також за ведення кредитної справи відповідачка сплачує плату в розмірі 3,00% на місяць. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших виплат, передбачених договором. Відповідачка умови договору не виконала, та станом на 26.06.2013 року має заборгованість на загальну суму 1796,84, яка складається з: 1167,84 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 10,80 - заборгованість за відсотками; 618,25 - заборгованість за комісіями, які позивач просить стягнути на його користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 229,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала заяву, якою просить розглянути справу в її відсутності, наполягає на задоволенні позову. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, з позовними вимогами не згодна, оскільки повністю погасила всю заборгованість за договором. Суд, дослідивши матеріали справи, визнані достатніми для розгляду справи по суті, приходить до висновку щодо відмови у задоволені позову, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як передбачає ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідно зі ст.1054, 1049 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 15.04.2011 року позивачем з [PERSON] було укладений кредитний договір № 005-12092-150411 на видачу грошового кредиту в сумі 30 000 грн. Як убачається з позовної заяви, станом на 26.06.2013 року за договором позивачка має заборгованість на загальну суму 1796,84, яка складається з: 1167,84 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 10,80 - заборгованість за відсотками; 618,25 - заборгованість за комісіями, які позивач просить стягнути на його користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 229,40 грн. Відповідно до копії квитанції № 10151245, відповідачкою [PERSON] 19.06.2013 року, тобто до пред'явлення позову, було здійснене зарахування коштів на картковий рахунок позивача у сумі 2320,00 грн. згідно договору № 005-12092-150411 від 15.04.2011 року (а.с.27), та відповідно до копії квитанції № 10927478 відповідачкою 31.10.2013 року за цим же договором було здійснене зарахування коштів на картковий рахунок позивача у сумі 2400,00 грн. На надіслані позивачу запити щодо наявності заборгованості за договором судом відповіді не отримано. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, щодо відсутності заборгованості відповідачки перед позивачем за кредитним договором на момент постановлення рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 553, 1054, 1059, 629, 610 ЦК України,

Outcome: dismissed