Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 967,09 грн., зазначивши, що відповідачка користується електроенергією і є її споживачем на підставі особового рахунку № [NUMBER], але обов'язків по сплаті за використану електроенергію не виконує, у зв'язку з чим за період з 01.02.2007 року по 05.08.2014 року і виник вищезазначений борг. В судове засідання представник позивача не з'явився подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про день і час слухання справи була повідомлена відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, заперечень суду не надала. На адресу суду повернувся конверт з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Суд, за письмовою згодою представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за відсутністю відповідачки. Дослідив матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступних висновків. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 525-526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв, ділового обороту або інших умов, вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов е допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року, розрахунки населення за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. За п. 20 наведених вище Правил, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати споживчої електроенергії є календарний місяць, але Відповідачка не дотримується розрахункового періоду і не здійснює оплату за показниками приладу обліку. Положеннями п. 42 ПКЕЕН передбачено, що споживач електроенергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Ч.2 ст. 26 ЗУ «Про електроенергетику» передбачено, що споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною та тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно з законодавством України. Відповідно до ст. 27 вищевказаного закону, правопорушеннями в електроенергетиці є: крадіжка електричної енергії без приладів обліку, пошкодження приладів обліку, порушення правил користування електричною енергією. У відповідності зі ст.ст. 66-68 ЖК України наймач зобов'язаний робити оплату за займане житло у встановленому розмірі і вчасно. Відповідно до ст.ст. 257, 264 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та її перебіг переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Крім того, відповідно до п.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], користується електроенергією і є її споживачем на підставі особового рахунку № [NUMBER] про користування електроенергією, але обов'язків по сплаті за використану електроенергію не виконує, у зв'язку з чим за період з 01.02.2007 року по 05.08.2014 року виникла заборгованість у розмірі 967,09 грн. З витягу електронної версії особового рахунку [PERSON] нарахування та сплати вартості електроенергії по квартирі [ADDRESS], що в м. Запоріжжі вбачається, що відповідачкою нарахована вартість електроенергії не завжди сплачувалась своєчасно, проте з 01.02.2007 року по 05.08.2014 року нею було спожито 4548 кВт/г. вартістю 1148,68 грн., а сплачено відповідно за вказаний період лише 181,59 грн., що є , в свою чергу, свідченням про визнання нею свого боргу. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими і законними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору - 243,60 грн., які були сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved