overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 25.02.1995 року, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що подружнє життя у них не склалось через різні погляди на ведення домашнього господарства та виховання дітей, внаслідок чого останні два роки сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, проживають окремо. Від шлюбу з відповідачем є діти, донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Причина його неявки суду невідома. На підставі наявних в справі доказів суд ухвалив провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечує позивач. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу, ч.1 якої передбачає право подачі позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 25.02.1995 року. Від шлюбу з відповідачем є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] На період розгляду справи шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки останні два роки вони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, проживають окремо. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 27.01.1999 року, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що подружнє життя у них не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя, внаслідок чого сторони з грудня 2010 року не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. Від шлюбу з відповідачем дітей немає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу, ч.1 якої передбачає право подачі позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 27.01.1999 року. Від шлюбу з відповідачем дітей немає. На період розгляду справи шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони з грудня 2010 року не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 30.07.2009 року, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що подружнє життя у них не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, внаслідок чого постійно виникають непорозуміння та конфлікти. Між сторонами втрачено почуття взаємоповаги та любові. З жовтня 2014 року сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. Від шлюбу з відповідачем є син [PERSON] , [INFO] Позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач про день слухання справи належним чином повідомлений, причини неявки суду невідомі, тому суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 31.03.2015 року, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що подружнє життя у них не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, внаслідок чого постійно виникають непорозуміння та конфлікти. Між сторонами втрачено почуття взаємоповаги та любові. З серпня 2014 року сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. Від шлюбу з відповідачем дітей не мають. Позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач про день слухання справи належним чином повідомлений, причини неявки суду невідомі, тому суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним - [PERSON], [INFO], уродженцем м. Лозова Харківської області, та [PERSON], [INFO], уродженкою с. Панютине Лозівського району Харківської області, зареєстрований 08 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №167. Зазначає, що подружні відносини вони не підтримують, відновити їх стосунки не можливо. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 08 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №167. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], який проживає та залишиться проживати з матір'ю. Спір про розподіл спільного майна у сторін відсутній. Подружні відносини між сторонами не підтримуються, спільне господарство не ведеться, примирення між ними не можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він із відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі; спільних дітей вони не мають. За час спільного подружнього життя виявилось, що вони мають різні погляди на життя і сім'ю, моральні і духовні цінності. Між ними постійно виникали сварки і суперечки, що призвело до погіршення їх стосунків, а тому, вони спільно не проживають вже чотири місці. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе. Сторони в судове засідання не прибули. В заяві суду позивач підтримав свої вимоги та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач у своїй заяві просила розглянути справу у її відсутності та не заперечила проти розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 19 липня 2014 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 1 (а.с. 4). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачем, зареєстрований 11 березня 1994 року. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з 11 березня 1994 року перебуває у шлюбі з відповідачем, мають повнолітню доньку [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, ускладнилися взаємовідносини та втратились почуття любові один до одного, зникло взаєморозуміння, а тому подальше збереження шлюбу та примирення неможливе. Відповідач систематично та безпідставно вступає з ним у кофлікти, принижує. Розірвати шлюб в позасудовому порядку відмовляється. Ухвалою від 31 липня 2020 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 7 жовтня 2020 року за клопотанням відповідача суд надав сторонам двомісячний строк для примирення, провадження у справі зупинив до закінчення строку для примирення. Ухвалою від 7 грудня 2020 року суд поновив провадження у справі. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що поведінка відповідача не змінилася, порозуміння не досягли, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Просить позов задовольнити. Відповідач позов визнала та не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки її намагання зберегти сім`ю нічого не змінили. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 березня 1994 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторне) серії [NUMBER] . Згідно з ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За положеннями ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає його дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить його інтересам, вжиті судом заходи для примирення подружжя позитивних наслідків не мали, суд вважає, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним, а тому наявні підстави для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з 1995 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, ускладнилися взаємовідносини, зникло взаєморозуміння через суттєві розбіжності у поглядах на життя та несумісність характерів. В нього втратилося почуття любові та поваги до дружини, а тому не має можливості продовжувати з нею сімейні стосунки. З 2014 року проживають окремо, спільним побутом не пов`язані, спільного господарства не ведуть. Сім`я припинила своє існування, а шлюб існує лише формально. Ухвалою суду від 8 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задовольнити, судові витрати залишити за позивачем. Відповідач позов визнала та не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 3 березня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За положеннями ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає його дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить його інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд вважає, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. Таким чином, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі; від шлюбу вони мають дітей, які є повнолітніми та проживають окремо. Зазначив, що через постійні непорозуміння, недовіру та неповагу з боку відповідачки сімейні відносини зіпсовані. Його неодноразові намагання зберегти сімю до позитивних наслідків не привели. На ґрунті взаємних непорозумінь, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Також, зазначив, що вони припинили проживати разом і не ведуть спільного господарства. Позивача надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги та проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином в порядку статей 74, 76 ЦПК України, в судове засідання не прибув, про причини свого неприбуття суд не повідомив. Враховуючи, що від відповідача, який належним чином був повідомлений і не зявився в судове засідання, не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі статті 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Між сторонами 03.02.1978 р. укладено шлюб, який зареєстровано у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 302, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб (повторне) серії І-ОК № 206205 від 16.11.2016 р. (а.с. 3). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі; вони мають трьох малолітніх дітей. Зазначив, що він і його дружина мають особистий погляд на сімейне життя. Непорозуміння на побутовому ґрунті, що постійно виникали, зіпсували сімейні стосунки. Подальше спільне життя і збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки вони мають різні погляди на життя і сім'ю. Вони з дружиною втратили почуття любові і поваги один до одного. Зазначив, що спільного господарства вони не ведуть і не цікавляться життям один одного, а шлюб фактично розпався. Сторони в судове засідання не прибули. В заяві суду позивач підтримав свої вимоги та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач у своїй заяві також просила розглянути справу у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечила. Дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 17 листопада 2007 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану виконкому Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис за № 8 (а.с. 6). За час шлюбу у сторін народились діти: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] і дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 9, 10). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved