Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: вселити його в квартиру [ADDRESS]; встановити порядок користування квартирою № 12 у будинку № 45 по бульвару Будівельників у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області наступним чином: виділити йому у користування кімнату площею 9,3 кв.м; виділити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в користування кімнати площею 17,3 кв.м та 14,9 кв.м; інші приміщення: кухню, коридори, вбудовану шафу, лоджію, ванну кімнату, вбиральню залишити у загальному користуванні; зобовязати відповідачів не чинити йому перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою: м. Дніпродзержинськ, б-р Будівельників, 45-12; зобовязати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] передати йому ключі від житлового приміщення за адресою: м. Дніпродзержинськ, б-р Будівельників, 45-12; зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: м. Дніпродзержинськ, б-р Будівельників, 45-12; стягнути з відповідачів сплачений ним судовий збір. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що йому на праві власності належить 1/5 частка у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS]. Іншими співвласниками квартири є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 грудня 2013 року відповідача [PERSON] було зобовязано не чинити йому перешкод у користуванні 1/5 часткою квартири [ADDRESS]. В ході виконання зазначеного рішення суду державним виконавцем Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ його не було вселено у спірну квартиру, у звязку з тим, що проживанню у ній йому перешкоджали інші співвласники квартири відповідачі по справі, які не впускали його до квартири та не давали ключі від неї. З цього приводу він звертався до Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, проте йому було рекомендовано звернутися до суду в цивільному порядку для вирішення виниклих правових відносин. Зважаючи на те, що спірну квартиру неможливо розділити в натурі через її неподільність, він бажає встановити порядок користування спірною квартирою між співвласниками. Спірна квартира, загальною площею 70 кв.м., житловою 41,5 кв.м, складається з трьох кімнат житловою площею 14,9 кв.м, 9,3 кв.м, 17,3 кв.м, кухні площею 7,1 кв.м, коридорів площами 2,8 кв.м, 5,8 кв.м, 4,8 кв.м, ванної кімнати площею 2,6 кв.м, вбиральні 0,9 кв.м, вбудованої шафи 1,3 кв.м та лоджії площею 4 кв.м. Зважаючи на розмір його частки у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру, він вважає необхідним виділити йому у користування кімнату площею 9,3 кв.м, а [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] виділити в користування кімнати площею 17,3 кв.м та 14,9 кв.м, інші приміщення: кухню, коридори, вбудовану шафу, лоджію, ванну кімнату, вбиральню залишити у загальному користуванні. На його думку, відповідачка [PERSON] втратила право проживання у спірній квартирі, як така, що втратила право власності на свою частку у ній внаслідок звернення стягнення, тож її реєстрація у квартирі є суто формальною, оскільки вона не мешкає у зазначеній квартирі з 2004 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, посилаючись на обґрунтування позову. Також зазначив, що у 2013 році відповідач [PERSON] робила спробу вирішити питання мирним шляхом, але ніяких грошей або інших варіантів йому запропоновано не було. Грошей йому не пропонували. Він бажає отримати за свою частину квартири 4000 доларів США, можна у розстрочку. 1/5 частину квартири, яка раніше належала [PERSON] він придбав з торгів, коли її реалізовувала виконавча служба. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення, зазначив, що позивачу пропонували 3000 доларів США за його частку квартири, але він відмовився, він лякав їх, бив його сина [PERSON] Їх у квартирі і так мешкає 11 осіб. Останні 15років він мешкає за адресою: б-р Будівельників, 45-12, а зареєстрований [INFO], а відповідач [PERSON] мешкає у спірній квартирі останні 30 років. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення, зазначила, що позивач не має права на вселення. Вона особисто не дасть йому ні копійки. Вона завжди мешкала за адресою: б-р Будівельників, 45-12, іноді на 2-3 місяці знімала квартири, за зазначеною адресою також мешкає вся її сімя всі відповідачі та їхні діти. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення, зазначила, що вона має двох дітей, зараз перебуває у декретній відпустці. Їх у квартирі і так мешкає дуже багато і цей спір неможливо вирішити шляхом вселення позивача, а необхідно розбиратися та домовлятися. У її брата [PERSON] також є дружина та діти. З листопада 2014 року до початку грудня 2014 року вона мешкала за адресою: пр-т Дружби Народів, 53«А»-33, оскільки у дитини була вітрянка, а весь інший час вона мешкала та мешкає за адресою: б-р Будівельників, 45-12, як і всі інші відповідачі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення, зазначила, що позивач не може вселитися до квартири, де мешкають малі діти. Племінник відповідач [PERSON] пропонував позивачу 3000 доларів США за його частку спірної квартири, але останній відмовився. Вважає, що це питання потрібно вирішувати іншим шляхом. Вона зареєстрована за адресою: [INFO], а мешкає за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Енергетиків, 28-3, а відповідач [PERSON] постійно мешкає за адресою: м. Дніпродзержинськ, б-р Будівельників, 45-12, та допомагає своїм дітям з онуками. Тобто у спірній квартирі мешкають [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також діти [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення, зазначив, що проживання у спірній квартирі зі стороннім чоловіком порушує ст.ст. 31, 32, 33 Конституції України. Він та його родина не може мешкати разом з позивачем, оскільки це пряма моральна та фізична загроза для них. Також вважає, що не враховані інтереси його дітей та племінників, які там мешкають, тому для вселення позивача до спірної квартири необхідний дозвіл відділу по захисту прав дітей. Відповідач [PERSON] постійно мешкає у спірній квартирі. На даний момент він готовий запропонувати позивачу 2000 доларів США за його частку квартири для вирішення питання мирним шляхом. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що позивачеві на праві власності належить 1/5 частка у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS], 1/5 частина зазначеної квартири належить на праві власності відповідачу [PERSON], а інші 3/5 частини відповідачам [PERSON]В, [PERSON] та [PERSON] Відповідачі чинять перешкоди позивачу у його праві користування своєю власністю, не дають йому ключі від квартири та не пускають його у квартиру. Ці обставини підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, зареєстрованим у реєстрі за № 2648, від 29 листопада 2012 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4724094 від 11 червня 2013 року, технічним паспортом на квартиру [ADDRESS], свідоцтвом про право власності на житло від 16 січня 1998 року, договором дарування частки квартири від 07 вересня 2001 року, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 грудня 2013 року, висновком за матеріалом ЖЄОЗПВКП № 7879 від 07 жовтня 2014 року та визнано сторонами по справі. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. Відповідно ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відновити порушене право позивача на користування та розпорядження своєю власністю, шляхом його вселення у спірну квартиру та зобовязання відповідачів не чинити йому перешкод у користуванні житловим приміщенням та передати позивачу ключі від зазначеної квартири. Щодо позовних вимог про встановлення порядку користування спірною квартирою, суд вважає необхідним відмови в задоволенні цієї частині позовних вимог, оскільки визначення порядку користування спільною частковою власністю у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS], з виділенням позивачу у користування кімнату, житловою площею 9,3 кв.м, а відповідачам кімнат, житловою площею 17,3 кв.м та 14,9 кв.м, із залишенням у спільному користуванні коридору, кухні, вбудованої шафи, лоджії, ванної кімнати, туалету, може порушити права відповідачів. Суд також вважає необхідним відмовити в частині позовних вимог про зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], оскільки судом встановлено, що вона була власником частини спірної квартири, мешкала у ній за згодою інших співвласників на протязі тривалого часу, позивачем не доведено факт її постійного не проживання у спірній квартирі, окрім того позивач, як один з співвласників не правомочний самостійно вирішувати питання щодо зняття з реєстрації відповідача [PERSON] у спірній квартирі.

Outcome: partial