Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача аліменти на дитину на користь юридичної чи фізичної особи під опіку якої буде передана дитина в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки, не цікавиться її життям і здоров`ям, успіхами у навчанні, не спілкується з дочкою в обсязі необхідному для її усвідомлення, не піклується про її розумовий, духовний, фізичний розвиток. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 12.05.2020 особисто подав заяву до приймальної Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області в якій просить слухати справу за його відсутності, позов визнає в повному обсязі те заперечує проти того, щоб його було позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та стягнуто на її утримання аліменти, при цьому зазначив, що в травні 2020 року йому стало відомо, що від його імені на адресу суду було подано відзив на позовну заяву, який не містить жодного підпису, та відповідно зі змісту якого він начебто заперечує проти позовних вимог та просить відхилити позовну заяву з причин непогодження з позбавленням його батьківських прав. Заявляє, що ним вказаний відзив на позовну заяву не подавався. Даний документ був направлений на електронну адресу суду, що він не міг зробити, оскільки йому навіть невідома ця адреса. /а.с. 34, 35-37/ Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. При цьому, у зв`язку з заявою відповідача [PERSON] від 12.05.2020, поданою ним особисто до приймальної Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, про те, що він не надсилав на електронну адресу суду відзив на позовну заяву та йому не належить електронна адреса з якої він надійшов ( [PERSON] [INFO] ), суд не приймає до уваги цей відзив на позовну заяву та інші заяви, які також приходили на адресу суду з цієї електронної адреси. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, думку малолітньої [PERSON] , вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом РАЦС по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 1422 від 18.11.2010./а.с.4/ Мати [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Мелітопольським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 2855 від 20.12.2019. (а.с.5) Відповідно до інформації адміністрації Мелітопольської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4 [PERSON] , [INFO] , є ученицею 3-А класу Мелітопольської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4. [PERSON] , мати [PERSON] , загинула [INFO] в автомобільній катастрофі. Після смерті матері вихованням дитини займається бабуся [PERSON] . Батько [PERSON] матеріально утримувати дочку почав тільки у 2019 році. Батько не приділяє належної уваги навчанню та вихованню дочки, не відвідує батьківські збори, не підтримує зв`язок з класним керівником. (а.с.6) Відповідно до довідки голови квартального комітету № 47 [PERSON] проживала з матір`ю [PERSON] і бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Батько [PERSON] за вказаною адресою не проживав та не брав участі у вихованні дочки. (а.с.7) Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] перебуває на медичному обліку в амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 9. Батько з родиною не проживає. До лікаря приходила мати. Вихованням та лікуванням дитини займалася мати. (а.с.8) Відповідно до інформації [PERSON] , [INFO] , наданої начальнику служби у справах дітей Мелітопольської міської ради, вона є бабусею [PERSON] , [INFO] . Мати дитини [PERSON] , [INFO] , загинула [INFO] внаслідок ДТП. Батько [PERSON] з липня 2012 року з родиною не проживав, участі у вихованні дочки не брав, не цікавився і не цікавиться її життям і здоров`ям, успіхами у навчанні. Після смерті матері [PERSON] проживає в родині баби [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] займаються вихованням онуки, матеріально її утримують. (а.с.9) Згідно висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 27.02.2020 № 40/4, затвердженого рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради № 40/4 від 27.02.2020, враховуючи, що відповідач тривалий час свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дочки, не цікавиться її життям і здоров`ям, успіхами у навчанні, не спілкується з дочкою в обсязі, необхідному для її самоусвідомлення, орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до дочки [PERSON] , [INFO] . Малолітня [PERSON] в судовому засіданні висловила свою думку щодо можливості позбавлення батьківських прав свого батька [PERSON] , при цьому пояснила, що вона проживає з бабусею, протягом останніх чотирьох років батько з нею не спілкується, в школу не приходить, не дзвонить. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного кодексу України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого часу, не виявляє інтересу до існування своєї доньки, не цікавиться її долею, не піклується про її розвиток, матеріально не утримує, разом з донькою не проживає, в підготовці до самостійного життя участі не приймає. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи викладені обставини суд вважає, що відповідно до вимог ст. 164 СК України відповідача слід позбавити батьківських прав та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved