Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказала, що він з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 2002 року, від шлюбних стосунків мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем і знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що з лютого 2013 року шлюбні відносини між ним та відповідачем фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Внаслідок несумісності характерів, різності поглядів на ведення господарства та виховання дитини, між нами втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Вважаючи примирення та подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1099. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні підтримує повністю, просив шлюб розірвати, а позов задовольнити. Відповідач також в судове засіданні не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке є в неї з моменту державної реєстрації шлюбу, а саме: «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, вважає можливим ухвалити судове рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованими шлюбі з 29 листопада 2002 року (а.с.10). Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем і знаходиться на його утриманні (а.с.9). Також судом встановлено, що сім'я сторін по даній справі фактично розпалась з лютого 2013 року, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Разом з цим, відповідною ухвалою від 23 грудня 2013 року провадження по даній справі було зупинено, а сторонам надано строк для примирення терміном в три місяці. Однак, в термін який був наданий для примирення ніяких дій для збереження сім'ї не відбулося. Сторони категорично наполягають на розірванні шлюбу, що говорить про їх стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Приймаючи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягають задоволенню. Відповідно до приписів до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке є в неї з моменту державної реєстрації шлюбу, а саме: «[PERSON]». Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved