Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про зняття арешту з його майна. В обґрунтування зазначив, що постановою від 25.12.2001 року про адміністративне правопорушення на нього (позивача) було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 221 грн. за порушення Правил благоустрою м. Кіровограда. Постановою Ленінського районного відділу ДВС від 22.01.2002 року накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Позивач зазначив, що 13.09.2017 року він, надавши квитанцію про сплату вказаного штрафу, звернувся до Подільського відділу ДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області з заявою про звільнення майна з-під арешту, на що отримав відмову з тих підстав, що матеріали цього виконавчого провадження за закінченням строку зберігання знищені. Сторони у судове засідання не з'явились, повідомлялись у встановленому законом порядку. Суд, вивчивши надані матеріали, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 22.01.2002 року державним виконавцем ДВС Ленінського районного управління юстиції м. Кіровограда винесено постанову, якою накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], [ADDRESS], заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить [PERSON], [ADDRESS]. Відповідно листа начальника відділу Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, на даний час у державного виконавця підстави для зняття арешту з майна, яке належить [PERSON] на праві власності, відсутні, оскільки виконавче провадження з примусового виконання постанови Адміністративної комісії Ленінського райвиконкому від 25.12.2008 року про стягнення з [PERSON] на користь держави 221 грн. знищено за закінченням строку зберігання завершальних виконавчих проваджень. Роз'яснено, що, відповідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. 13.09.2017 року [PERSON] сплатив суму штрафу у розмірі 221 грн., що підтверджується копією квитанції № 1245871А8D Відповідно до ч.3 ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Відповідно до ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст.92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна, - арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У відповідність до п п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя ст. 154 ЦПК України). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта ст. 154 ЦПК України). Із заяви [PERSON] та матеріалів справи вбачається, що на даний час необхідність накладення арешту на майно позивача відсутня, оскільки штраф оплачений, виконавче провадження щодо стягнення з боржника вказаного штрафу, знищено. Невжиття заходів щодо скасування арешту на майно боржника, будуть порушувати права власника. Враховуючи, що необхідність у накладенні арешту відсутня, суд вважає можливим задовольнити позовну заяву. Судові витрати залишити по фактично понесеним. На підставі зазначеного та

Outcome: approved