Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: вселити її до квартири № 43, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Тимурівців, будинок № 40-А (далі Квартира); заборонити відповідачу здійснювати відчуження Квартири. В обґрунтування позову зазначила, що 13.05.2015 року її, а також [PERSON] та [PERSON], було виселено з Квартири на підставі виконавчого листа, виданого на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 10.11.2014 року, згідно якої заява ПАТ КБ Приватбанку була задоволена, причина пропуску для пред'явлення виконавчого документу до виконання визнана поважною, поновлено строк для пред'явлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі № 2-3727/11, провадження № 2/2027/475/2012, за позовом ПАТ КБ Приватбанк до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Після виселення позивача та третіх осіб, відповідач виставив Квартиру на своєму інтернетсайті на продаж. Проте 04.06.2015 року ухвала Московського районного суду м. Харкова від 10.11.2014 року була скасована апеляційним судом Харківської області. У зв'язку з тим, що ухвала апеляційного суду Харківської області від 04.06.2015 року набрала законної сили, ухвала Московського районного суду м. Харкова від 10.11.2014 року перестала вважатися чинною. В судовому засіданні позивач позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримала в повному обсязі. Представник відповідача проти заявлених вимог заперечував, посилаючись на їх необґрунтованість. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та дату судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності та заперечень проти позову не надали. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.06.2012 року, ухваленим у цивільній справі № 2-3727/11, позов ПАТ КБ Приватбанк до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено. Стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість за кредитним договором № НАЕ2GA00000043 від 27.02.2008 року, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки квартири від 27.02.2008 року, а саме на Квартиру, що є власністю [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з подальшою реалізацією предмета іпотеки ПАТ КБ Приватбанк шляхом укладання ним від імені [PERSON], [PERSON], та [PERSON] договору купівліпродажу, отриманням витягу з державного реєстру прав власності. Виселено [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з вказаної вище Квартири. Вказане рішення набрало законної сили. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.11.2014 року заяву ПАТ КБ Приватбанк про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання задоволено. Визнано причину пропуску для пред'явлення виконавчого документу до виконання поважною. Поновлено строк для пред'явлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі № 2-3727/11, провадження № 2/2027/475/2012, за позовом ПАТ КБ Приватбанк до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04.06.2015 року скасовано ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10.11.2014 року та заяву ПАТ КБ Приватбанк про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання повернуто до суду першої інстанції на новий розгляд. Як вбачається з ухвали Московського районного суду м. Харкова від 21.07.2015 року, постановленої у цивільній справі № 643/14820/14-ц, провадження № 6/643/215/15, заяву ПАТ КБ Приватбанк про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання задоволено. Поновлено ПАТ КБ Приватбанк строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що вищевказана ухвала набрала законної сили. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Таким чином, вказане вище рішення суду від 25.06.2012 року, яким звернено стягнення на Квартиру, надано відповідачу право на продаж Квартири та виселено позивача та третіх осіб з Квартири, набрало законної сили та є обов'язковим для всіх органів державного влади, місцевого самоврядування підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян. За таких обставин у суду відсутні підстави для ухвалення рішення про вселення позивача до Квартири та заборони відповідачу відчужувати вказану Квартиру. Зважаючи на викладене, підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed