Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір поруки №12/01-04-1/1038/ДП-4 від 27.06.2013 р., укладений між ним та ПАТ «[PERSON] Аваль», посилаючись на те, що всупереч досягнутій домовленості про нотаріальне посвідчення договору, він був укладений у простій письмовій формі. Представник позивача у содове засіданні не зявився, позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача ДП «Украгротрейд» у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив. Представник відповідача ПАТ «[PERSON] Аваль» у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, усно та письмово пояснив, що при укладанні договору поруки у письмовій формі позивач повністю усвідомлював значення своїх дій та між ним та банком було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору поруки. Тим більше в даному договорі засвідчена згода на його укладання дружини позивача - [PERSON], що додатково посвідчує повне усвідомлення суті договору поруки позивачем та можливе настання негативних наслідків при невиконанні ДП «Украгротрейд» своїх кредитних зобовязань. Згідно інформації ЄДР юридичних та фізичних осіб-підприємців - [PERSON] є власником істотної участі у внеску до статутного фонду ДП «Украгротрейд», а також є його кінцевим бенефіціарним власником (контролером). Дана обставина свідчить про те, що позивач є фактичним власникомДП «Украгротрейд» та контролює його діяльність. Тому ніякої зловмисної змови між відповідачами не могло бути. Окрім того, обовязкове укладання договорів поруки у нотаріально посвідченій формі законодавчо не встановлено, а протилежне судження позивачем не наведено та доказів, щодо бажання позивача про обовязкове нотаріальне посвідчення договору поруки позивачем не надано. Допитані за судовий дорученням Лисичанського міського суду свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили, що є працівниками банку, приймали участь при укладанні кредитного та договору поруки, ніяких домовленостей щодо нотаріального посвідчення договору поруки не було. Дружина позивача усвідомлювала значення укладених договорів, відповідне застереження є й у самих договорах. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія позовної заяви від 06.02.2015 р.; копія генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/42-0-1/809 від 12.08.2011 р.; копія додаткової угоди №1 до генерального договору від 04.07.2012 р.; копія договору поруки №12/01-04-1/1038/ДП-1 від 27.06.2013 р.; протокол судового засідання Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2016 р.; журнал судового засідання Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2016 р.; письмові заперечення проти позову; диски з аудіозаписом. В судовому засіданні встановлено, що 12 серпня 2011 р. між відповідачами був укладений кредитний договір №010/304007/0151165 «Відновлювальна кредитна лінія», відповідно до Генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/42-0-1/809. Додатковою угодою №1 від 04.07.2012 р. до Генерального договору внесені зміни в частині збільшення загального ліміту у розмірі 15000000 грн. В рамках Генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/42-0-1/809 від 12.08.2011 р. укладений кредитний договір №010/01-04-1/1038 від 27.06.2013 р. про «Відновлювальна Кредитна лінія на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів». Відповідно до умов кредитного договору банк відкрив ДП «Украгротрейд» лінію з загальним лімітом 15000000 грн., з кінцевим терміном повернення дії ліміту 21.06.2014 р., а позичальник зобовязався здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 18% річних. Додатковою угодою №2 від 21.06.2014 р. до кредитного договору внесені зміни в частині зменшення ліміту кредитної операції до 13070000 грн. та встановлено новий термін повернення кредиту 31.08.2014 р. З метою виконання зобовязань ДП «Украгротрейд» за кредитним договором між позивачем та ПАТ «[PERSON] Аваль» було укладено договір поруки від 27.06.2013 р. за №12/01-04-1/1038/ДП-1, відповідно до якого поручитель зобовязався відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобовязань. 06 лютого 2015 р. ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до Лисичанського міського суду з позовом про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором від 27.06.2013 р., який було укладено між банком та дочірнім підприємством «Украгротрейд». Згідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 209 ЦК України, на вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Відповідно ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. На підставі п.2 ч.1 ст. 208 ЦК України уписьмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, тобто правочинів, які повністю виконуються в момент їх вчинення. Відповідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Оскільки спірний договір поруки був укладений між юридичною та фізичною особою та не міг бути виконаний в момент його вчинення, він повинен був і був укладений у простій письмовій формі, що визнається сторонами по справі і підтверджується наданою копією договору (а.с.20-23). Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.., Позивачем суду не надано жодного доказу того, що між сторонами у спірному договорі поруки від 27 червня 2013 р. існувала домовленість про його нотаріальне посвідчення, або однією із сторін, зокрема позивачем, висувалися вимоги такого посвідчення. Свідки [PERSON] і [PERSON] такі вимоги заперечують, не містить таких застережень і сам договір поруки. Навпаки, у його п.7.1 і п.7.2 вказано, що сторони (тобто і позивач) розуміють його зміст, а сам договір вступає в силу з моменту його підписання та скріплення печаткою кредитора.. Таким чином, суд вважає що у задоволенні позову доПАТ «[PERSON] Аваль» повинно бути відмовлено за недоведеністю вимог. Що стосується відповідача ДП «Украгротрейд», то він не був стороною у спірному договорі поруки, тому є неналежним відповідачем у справі, у звязку з чим у задоволенні позову до нього також повинно бути відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed