Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № KF 50771 від 11.07.2008р. в сумі 143 448,83 доларів США та понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову та заяви про його забезпечення в сумі 3775,80 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.07.2008р. між ПАТ «ВіЕс Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договорів № KF 50771, відповідно до якого банк надав позичальнику [PERSON] кредит в розмірі 163 000 доларів США зі сплатою 7,5 % річних за користування кредитом, з кінцевим строком погашення не пізніше 11.07.2033р. В свою чергу відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кошти отриманого кредиту та сплатити проценти за користування ним в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатками до нього. Крім того, з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, 19.08.2008р. між ПАТ «ВіЕс Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого останній поручився за виконання позичальником [PERSON] обов'язків, які виникли на підставі кредитного договору. Однак, відповідачі взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором поруки в повному обсязі не виконують, оскільки належним чином не сплачують поточні платежі кредиту та нараховані відсотки згідно графіку, на попередження не реагують. В зв'язку із чим у позивача виникло право вимоги дострокового виконання зобов'язань, а тому просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково просить визначити еквівалент суми національної валюти, яка підлягає стягненню згідно договору кредиту, станом на день проведення розрахунку банком. Представник відповідачів в судовому засіданні позов заперечив, покликаючись на наявність в провадженні Сихівського районного суду м.Львова ще одного позову, за яким ПАТ «ВіЕс Банк» просить звернути стягнення на предмет іпотеки - належне [PERSON] майно, а тому вважає, що вирішення обох справ призведе до подвійного стягнення за кредитним договором. Просить в задоволені позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 липня 2008 року між позивачем ПАТ «ВіЕс Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № KF 50771, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 163 000,00 доларів США під 7,5 % річних за користування кредитом, строком користування кредитом до 11.07.2033р. Позивач прийнятті на себе зобов'язання по кредитному договорі виконав у повному обсязі, надавши позичальнику визначені кредитним договором кошти, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1705-28 від 11.07.2008р. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника та забезпечення зобов'язання за кредитним договором, 19.08.2008р. між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого останній взяв на себе зобов'язання відповідати за виконання позичальником умов кредитного договору та нести солідарну відповідальність у випадку його невиконання чи неналежного виконання. У відповідності до вимог ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст.ст.599 та 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином. Так, згідно п.5.2.1., 5.2.2. кредитного договору позичальник зобов'язався повернути банку отриманий кредит в повному обсязі, в строк та у порядку, встановлених кредитним договором; сплатити банку проценти за користування кредитом у розмірі та порядку, що встановлені кредитним договором. Пунктом 5.3.1. кредитного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором банк має право списати з рахунків позичальника суми боргу на підставі свого наказу про примусову сплату боргового зобов'язання, звернути стягнення на предмет застави (іпотеки) інше забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, вимагати виконання зобов'язань за кредитним договором від поручителя (гаранта). Вказане положення кредитного договору відповідає також вимогам ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, згідно якої, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] умов кредитного договору належним чином не виконував, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених графіками повернення кредиту. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 09.07.2014р. загальна сума боргу за кредитним договором становить 143 448,83 доларів США (еквівалент згідно офіційного курсу НБУ станом на 09.07.2014р., що є днем проведення розрахунку, становить 1 680 114,57 грн.), з яких: 140574,75 дол. США - заборгованість по тілу кредиту; 2849,74 дол. США - заборгованість по нарахованих процентах; 24,34 дол.США - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (п.6.2, 6.3 кредитного договору). Згідно ст.554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Положеннями ст.543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У зв'язку з невиконанням позичальником [PERSON] зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом позивач направив як відповідачу [PERSON], так і відповідачу [PERSON], як поручителю згідно договору поруки від 19.08.2008р., листи-вимоги за вих. № 09-3/10833 від 27.05.2014р. та № 09-3/10900 від 27.05.2014р. про виконання зобов'язання по кредитному договорі у повному обсязі, проте зазначена вимога останніми виконана не була, жодних дій по сплаті заборгованості за кредитним договором не здійснено. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. З огляду на те, що відповідач [PERSON] прострочив погашення поточних платежів по кредиту та нарахованих відсотках, належним чином не здійснював повернення кредиту, не виконавши взятих за договором зобов'язань, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором № KF 50771 від 11.07.2008р. в сумі 143 448,83 доларів США (еквівалент згідно офіційного курсу НБУ станом на 09.07.2014р. становить 1 680 114,57 грн.) підлягає стягненню на користь позивача солідарно з відповідачів [PERSON] як позичальника, та відповідача [PERSON] як поручителя. Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на ймовірність подвійного стягнення за кредитним договором за наявності двох рішень у справах за позовами про стягнення заборгованості та про звернення стягнення на предмет іпотеки, з огляду на те, що в п.9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч.1 ст.20 ЦК, ст.ст. 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають солідарному стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 3654,00 грн. На підставі ст.ст. 526-530, 533, 543, 546, 553, 554, 610, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: dismissed