Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 45013,72 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 450,14 грн. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника відповідача адвоката [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить відмовити в задоволенні позову, застосувавши строки позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 13.05.2008 ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідач уклали кредитний договір № 334/08/21 СМБ /а.с. 218-221/. Відповідно до умов кредитного договору кредитор зобовязується надати позичальнику грошові кошти у сумі 3000,00 доларів США, зі сплатою 21 % річних та порядком повернення кредиту рівними частинами, в розмірі 167, 00 доларів США, у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідач своєчасно погашення за кредитним договором не здійснив, у зв`язку із чим станом на 05.08.2014 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 45013,72 грн., яка на дату подачі позову, тобто на 09.10.2014 не погашена. Між сторонами виникли правовідносини стосовно неналежного виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Заперечуючи проти позову, представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог позивача. Відповідно статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно положень статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В частині 3 статті 267 ЦК України вказано, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представник позивача не надав доказів того, що вони не пропустили строк позовної давності. При цьому судом встановлено, що заява представника відповідача про застосування позовної давності до позовних вимог позивача, з проханням повністю відмовити ПАТ «Укрсоцбанк» у позові у зв`язку зі спливом позовної давності, заявлена представником відповідача до винесення рішення і у відповідності до вимог цивільного та цивільно-процесуального законів України. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» зазначено що при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв`язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв`язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред`явлення окремих вимог у зв`язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. У кредитному договорі № 334/08/21 СМБ від 13.05.2008 встановлено кінцевий термін погашення зобовязання не пізніше 12.11.2009 /а.с. 218-222/. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Згідно розрахунку вимог банку у звязку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором № 334/08/21 СМБ від 13.05.2008, останній платіж за кредитною заборгованістю здійснено 10.10.2008 в розмірі 167, 00 доларів США /а.с. 216/. Для обчислення давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. Положення частини 4 статті 267 ЦК України передбачають, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 09 жовтня 2014 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з вищевказаним позовом. Таким чином, судом встановлено, що строк позовної давності для ПАТ «Укрсоцбанк» на момент подання позову до суду минув. Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача ПАТ «Укрсоцбанк» не підлягають задоволенню у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Згідно вимог статті 141 ЦПК України стороні судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір позивачу не відшкодовується.

Outcome: dismissed