Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1223255600-01-024-0112, площею 5,020 га, розташовану на території Губиниської селищної ради, належну на праві власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 092023, виданого Губиниською селищною радою 25 грудня 2001 року та земельну ділянку, кадастровий номер 1223255600-02-010-0091 площею 4,160 га, розташовану на території Губиниської селищної ради, належну на праві власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 540370, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 18 серпня 2005 року в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 березня 2009 року помер батько позивача - [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Губиниської селищної ради 06 червня 2008 року та зареєстрований за номером 740, за яким залишив [PERSON] земельну ділянку площею 5,020 га, розташовану на території Губиниської селищної ради, належну [PERSON] на праві власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 092023, виданого Губиниською селищною радою 25 грудня 2001 року; земельну ділянку, кадастровий номер 1223255600-02-010-0091 площею 4,160 га, розташовану на території Губиниської селищної ради, належну [PERSON] на праві власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 540370, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 18 серпня 2005 року. На момент смерті батька позивач проживав разом із ним за адресою [ADDRESS] чим фактично прийняв спадщину. Посилаючись на норми ст.ст.182, 261, 328, 321, 392, 1217, 1223, 1225, 1268, 1270ЦК України, просить визнати за ним право власності на майно. В поданій заяві представник позивача просила розглядати справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач, третя особа в судове засідання не з'явилися, надали заяви, згідно яких просили розглядати справу за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову. В зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступного. У відповідності до відповіді Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року № 99-406-99.8-804/2-16, за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) зареєстровано право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Губиниської селищної ради: -1223255600:01:024:0112 площею 5,02 га. Право власності посвідчено державним актом серії III-ДП 092023 зареєстрованим за № 18524 від 25 грудня 2001 року; -1223255600:02:010:0091 площею 4,16 га. Право власності посвідчено державним актом серії ЯА 540370 зареєстрованим за № 010512601676 від 18 серпня 2005 року. 06 червня 2008 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений 06 червня 2008 року секретарем Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області за реєстровим № 740, яким, крім іншого, заповів [PERSON] земельну ділянку площею 5,020 га, розташовану на території Губиниської селищної ради, належну [PERSON] на праві власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 092023, виданого Губиниською селищною радою 25 грудня 2001 року; земельну ділянку, кадастровий номер 1223255600-02-010-0091 площею 4,160 га, розташовану на території Губиниської селищної ради, належну [PERSON] на праві власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 540370, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 18 серпня 2005 року та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами при ньому, що знаходиться по вул. Тупа за чергою № 17 в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області /а.с.5/. 28 березня 2009 року [PERSON] помер /а.с.4/. З 1985 року по день смерті 28 березня 2009 року [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO] /а.с.3/. 31 серпня 2009 року позивач звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в порядку спадкування за заповітом та видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою Державного нотаріуса від 04 січня 2013 року № 10102-31 позивачу, із посиланням на норми ст.49 Закону України «Про нотаріат», главу 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України відмовлено у видачі свідоцтва з підстав того, що при перевірці виявлено наявність арештів нерухомого майна, належного [PERSON]: № 8158114 від 06 листопада 2008 року (архівний запис від 02 березня 2000 року) - Перша одеська державна нотаріальна контра; № 9348998 від 15 грудня 2009 року та №10103785 від 03 серпня 2010 року - Кримська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; № 9601830 від 10 березня 2010 року - Перша сімферопольська державна нотаріальна контра. За наявною у витязі з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 08 грудня 2010 року інформацією неможливо ідентифікувати субєкта обтяження (тобто, чи стосуються зазначені обтяження спадкодавця, оскільки при реєстрації обтяження не зазначена дата народження боржника) та встановити дату виникнення обтяження, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У відповідності до ст.ст.1233, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За таких обставин, оскільки матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] за життя належали земельні ділянки, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Губиниської селищної ради, кадастровий номер 1223255600:01:024:0112 площею 5,02 га., кадастровий номер 1223255600:02:010:0091 площею 4,16га, доказів того, що саме на означене майно та майно саме [PERSON] за життя накладено арешт судовим чи слідчими органами матеріали справи не містять, судом означених відомостей не встановлено, доказів відчуження на користь інших осіб майна померлого за життя спадкодавця матеріали справи не містять, інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині судом з матеріалів спадкової справи не встановлено. Позивач є спадкоємцем за заповітом, який не скасовано та не визнано нечинним, позивач має право на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на означене майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved