Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про усунення порушень права власності на безперешкодне користування земельною ділянкою. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив позовні вимоги задовольнити та пояснив суду, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка у садовому товаристві «Автомобіліст», що розташована за адресою: [ADDRESS] . Право позивача володіти та користуватись даною ділянкою було порушено відповідачем, оскільки остання частково розташувала на вказаній земельній ділянці нежитлову будівлю та паркан. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала та пояснила суду, що накладки земельних ділянок, що належать їй та позивачу, виникли у зв`язку із допущенням технічних помилок при розробці у 1997 році спільним підприємством «Топос» технічного звіту на дачному масиві по встановленню зовнішніх меж землекористувань. Оскільки накладки на спірну земельну ділянку відбулись не з вини відповідача, остання вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, згідно із державним актом про право власності на земельну ділянку серія ЯД № 925563 від 04.06.2007 земельна ділянка, прощею 0,0622 га, з цільовим призначеним для ведення ведення садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS], з кадастровим номером 8000000000:90:611:0081 належить [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 053810 від 02.08.2007 земельна ділянка, площею 0,0638 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] ), з кадастровим номером 8000000000:611:0085, належить [PERSON] (а.с. 141). Згідно із матеріалами щодо інвентаризації земельної ділянки [PERSON] для ведення садівництва на [ADDRESS] , виконаними ТОВ «Земпроект-груп», за матеріалами кадастрової зйомки встановлено, що паркани навколо земельної ділянки [PERSON] встановлені з порушенням меж земельної ділянки, а саме: із східної сторони від вул. Колекторної ( [PERSON] , кадастровий номер: 8000000000:611:0085) паркан встановлено з порушенням меж земельної ділянки - накладення на межі земельної ділянки, що належить [PERSON] , в найширшому місці становить 1,11 м., загальною площею 0,0013 га. За матеріалами кадастрової зйомки також встановлено, що нежитлова будівля, що забудована на суміжній земельній ділянці, що належить [PERSON] , частково розташована на земельній ділянці, що належить [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до частини першої статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Згідно з частинами другою та третьою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. У відповідності до положень частини другої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Враховуючи доведеність порушення права власності позивача, а саме зменшення площі його земельної ділянки за рахунок незаконного заволодіння земельною ділянкою відповідачем на 0,0013 га, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відновлення стану ділянки шляхом переміщення належних відповідачу паркану та частини нежитлової будівлі, підлягають задоволенню. Твердження відповідача про те,що його вина у накладенні меж земельних ділянок відсутня і дані обставини виникли через технічну помилку спільного підприємства «Топос» у 1997 році, суд не приймає до уваги, оскільки це не спростовує висновків суду про те, що відповідач користується земельною ділянкою позивача площею 0,0013 га. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги судом задоволені, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 600 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved