Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про примусове виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житла. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.08.2017 року, позивач є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі проживала рідна тітка позивача [PERSON] зі своїм співмешканцем [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла, однак її співмешканець, який являється відповідачем по справі продовжує проживати в квартирі [ADDRESS]. Крім того, після смерті [PERSON], [PERSON] ознайомив відповідача з належними йому правами на квартиру, однак добровільно виселятися з квартири [PERSON] відмовився, а також не допускає позивача до квартири. Своєю протиправною поведінкою [PERSON] перешкоджає позивачу користуватися його власністю. Ухвалою суду від 21.09.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.08.2017 року, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна гр. [PERSON], є гр. [PERSON] Спадщина на яку видане це свідоцтво складається із квартири номер [ADDRESS], і належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Вишгородської міської ради Київської області 24.12.1993 року згідно з розпорядження від 28.12.1993 року за №264, зареєстрованого Комунальним підприємством «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» в реєстрову книгу №19 під реєстровим №700пр. Частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 Цивільного кодексу України, визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що застосовуючи положення стаття 391 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положення статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Як вбачається, з довідки №1610 від 21.11.2016 року виданої Виконавчим комітетом Вишгородської міської ради, [PERSON] зареєстрований в гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Крім того, місце реєстрації [PERSON] за адресою [ADDRESS] підтверджується довідкою виданою Виконавчим комітетом Вишгородської міської ради від 09.11.2016 року. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, оскільки позивачем не доведено, що відповідач своїми діями, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушує права [PERSON], як власника квартири [ADDRESS], а тому заявлений позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed