Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідача не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] , [INFO] ; визначити такі способи участі позивача у спілкуванні та вихованні [PERSON] , [INFO] , шляхом необмеженою можливості спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку, через Інтернет за допомогою Skype, Viber; шляхом систематичних побачень за місцем проживання матері в другу та четверту суботу щомісяця з 10.00 год. до 19.00 год; в першу та третю неділю щомісяця з 10.00 год. до 19.00 год.; забирати сина за місцем своєї реєстрації на період відпустки батька, проведення святкування Нового року, Різдва, Пасхи, Трійці - згідно встановленої черги; якщо позивач не має змоги забрати дитину у визначений час побачення, то цей час відкладається на інший за домовленістю обох батьків; під час хвороби дитини батько має право відвідувати дитину за місцем її перебування; під час зазначених способів участі батька у спілкуванні та вихованні свого сина забирає його для безперешкодного спілкування з дитиною до місця свого проживання та повертає дитину матері за місцем її проживання. В обґрунтування позову посилається на те, що сторони є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу з відповідачем проживає з матір`ю. Відповідач постійно чинить перешкоди йому у спілкуванні з дитиною, у договірному порядку не вдалося вирішити питання щодо участі позивача у вихованні дитини. Досягти з матір`ю домовленості про побачення з дитиною у позивача не вдається. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 26.08.2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 20.09.2021 року у справі відкрито загальне провадження. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час, день та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, доказів поважності причин неявки до суду та відзив на позов не надала, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України. В судове засідання представник третьої особи не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій при ухваленні рішення просила врахувати рішення міськвиконкому від 17.11.2021 року №1329. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10.09.2020 року по справі №295/3760/20, шлюб, зареєстрований 03 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області за актовим записом №575, розірвано. Визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способів участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття обопільного рішення. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст. 3,18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частини 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ч.1, 2, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч.1, 2 ст.159 СК України). Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 17.11.2021 року №1329, виходячи з інтересів дитини визнано за доцільне визначити [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні із сином [PERSON] , [INFO] : друга, четверта субота місяця з 10:00 до 19:00 години та перша, третя неділя місяця з 10:00 до 19:00 години; за згодою обох батьків, при бажанні дитини може бути визначений додатковий порядок побачень батька із сином. Позивачем не надано жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів чинення йому відповідачем перешкод у спілкуванні та вихованні сина шляхом необмеженої можливості спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку, через Інтернет за допомогою Skype, Viber, проведення святкування Нового року, Різдва, Пасхи, Трійці, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Вирішуючи спір, суд приймає до уваги малолітній вік сина [PERSON] та пов`язаний з цим режим його дня, факт постійного проживання протягом тривалого часу з матір`ю, а також висновок органу опіки та піклування. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за доцільне з урахуванням інтересів дитини визначити [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні із сином [PERSON] , [INFO] : друга, четверта субота місяця з 10:00 до 19:00 години та перша, третя неділя місяця з 10:00 до 19:00 години; за згодою обох батьків, при бажанні дитини може бути визначений додатковий порядок побачень батька із сином. Виходячи із встановленої періодичності побачень та їх часу, судом враховані інтереси кожного з батьків, направлені як на реалізацію їх прав, передбачених ст. ст. 151, 153 СК України, так і виконання обов`язків, визначених ст. 150 СК України, а також інтереси самої дитини відповідно до положень ст. 159 СК України. Суд вважає, що застосований спосіб участі батька у вихованні сина, повністю відповідає можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків та отримати від цього достатню кількість виховних заходів кожного з них в такому ритмі, який забезпечить участь кожного з батьків в процесі навчання, додаткових заняттях, спілкуванні. Даний спосіб надасть можливість батькам піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток з визначенням достатнього часу для цього. За таких обставин, решта позовних вимог в частині визначення способу участі у спілкуванні з дитиною та її вихованні, задоволенню не підлягає. При цьому, встановлення зазначеного способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною не перешкоджає спілкуванню батька та дитини в інший період часу при досягненні такої згоди сторонами.

Outcome: partial