Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 02 березня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду про надання особистого кредиту №500545136, відповідно до умов якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 28150 грн. з кінцевим терміном повернення до 03.03.2019 р. Відповідно до умов зазначеного договору відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, неустойки та інші передбачені платежі у розмірі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатковою угодою №1 до договору графіком погашення кредиту. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав повністю. Відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконав, не здійснив своєчасне погашення кредиту та не сплатив відсотки у розмірах та у строки, передбачені договором, а також передбачену умовами договору та нараховану неустойку. Станом на 19.09.2016 р. заборгованість відповідача за кредитним договором становить 34397,81 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором, та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, будучи належним чином повідомленим в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не подав. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~ Судом встановлено, що 02 березня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду про надання особистого кредиту №500545136, відповідно до умов якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 28150 грн. з кінцевим терміном повернення до 03.03.2019 р. Відповідно до умов цього договору за користування кредитом банк нараховує відсотки, а також у разі невиконання або неналежного виконання зобовязань позичальником, нараховує неустойку. Відповідно до умов зазначеного договору відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, неустойки та інші передбачені платежі у розмірі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатковою угодою №1 до договору графіком погашення кредиту. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав повністю. Відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконав, не здійснив своєчасне погашення кредиту та не сплатив відсотки у розмірах та у строки, передбачені договором, а також передбачену умовами договору та нараховану неустойку. Станом на 19.09.2016 р. заборгованість відповідача за кредитним договором становить 34397,81 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 27755,58 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 1256,12 грн., заборгованості зі сплати комісії у розмірі 4386,11 грн., а також штрафу у розмірі 1000 грн. Умовами договору передбачено право кредитора дострокової вимоги виконання зобовязання з повернення кредиту у разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких взятих на себе зобовязань за кредитним договором, у тому числі у разі затримання сплати частини кредиту або відсотків за його користування, щонайменше на один календарний місяць. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, факт невиконання відповідачем кредитних зобовязань за Договором підтверджується матеріалами справи, позов є законним і обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.6, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1 ЦК України,

Outcome: approved