Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Чорноморська товарна біржа про визнання договору купівлі продажу № 99/0097 від 29.07.1999 року квартири під № 23 у будинку № 15 по вул. Щепкіна (нині Єлісаветинська) у місті Одесі, укладеного між [PERSON], який діяв в своїх інтересах та інтересах [PERSON], з однієї сторони та [PERSON], [PERSON], з іншої сторони - дійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна оформлявся на Чорноморській товарній біржі № 99/0097 від 29.07.1999 року, всі істотні умови угоди дотримані, договір купівлі-продажу позивач зареєструвала в КП «ОМБТІ» за № 426 стор. 32 кн. 335 пр від 02.08.1999 року. Оскільки зазначений договір не був посвідчений в нотаріальному порядку, а відповідачі ухиляються від його нотаріального посвідчення, позивач просила визнати зазначений договір дійсним. В судове засідання позивач не зявилась, будучи належним чином сповіщеною, надала до суду заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та проти слухання справи у порядку заочного розгляду не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, а саме: рекомендованою кореспонденцією та оголошенням у пресі. Суд, у звязку з неявкою відповідачів, які не зявилися в судове засідання, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, у порядку заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], який діяв в своїх інтересах та інтересах [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], з іншої, 29.07.1999 року уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON], який діяв в своїх інтересах та інтересах [PERSON], продали, а [PERSON], [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] (нині Єлісаветинська) у місті Одесі. [PERSON] змінила призвіще на [PERSON] 25.11.2006 року у звязку із реєстрацією шлюбу із [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною відміткою в паспорті. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості, щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу квартири під № 99/0097 від 29.07.1999 року, укладений на Чорноморській товарній біржі без наступного нотаріального посвідчення договору. Підтвердженням факту виникнення права власності у позивача на вищезазначену квартиру, є реєстрація зазначеної квартири в КП «ОМБТІ» на праві приватної власності за [PERSON], [PERSON] за № 426 стор. 32 кн. 335 пр від 02.08.1999 року. Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, позивачка передала відповідачам обумовлену в п. 6 Договору купівлі-продажу грошову суму, а відповідачі передали позивачам ключі від спірної квартири, після чого позивач вселилась до квартири, де й проживає по цей час. Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 222886, виданого Третім Приморським ВДРАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 339, [PERSON] 31.03.2010 року помер. 16.01.2014 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на ? частку квартири № 23 по вул. Щепкіна (нині Єлісаветинська), буд. 15 в м. Одесі, що також підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України „Про товарну біржу, членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонам не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі продажу нерухомого майна обумовлена діючим на той час законодавством, суд вважає, що підстави для відмови у визнанні договору купівлі-продажу дійсним відсутні.

Outcome: approved