Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про звільнення майна з-під арешту. Ухвалою суду від 09.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. В обґрунтування вимог, позивач зазначив, що 26 грудня 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого був ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML 700/703/2006. В забезпечення вказаного зобов`язання між сторонами було укладено Договір іпотеки № PCL-ML 700/703/2006, посвідчений ПН ХМНО Єрьоменко В.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1287 за умовами якого [PERSON] передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] . В подальшому, між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договори про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, за умовами яких новим кредитором [PERSON] та іпотекодержателем стало ТОВ «ОТП Факторинг Україна». В подальшому, 3.10.2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» було укладено договори про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором потеки, за умовами яких новим кредитором [PERSON] та іпотекодержателем стало ТОВ «ФК «Інвест Фінанс». Того ж дня між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] було укладено договори про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, за умовами яких новим кредитором [PERSON] та іпотекодержателем став [PERSON] . У зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором іпотекодержателем було вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом прийняття у власність квартири [ADDRESS] . Станом на день звернення до суду із цим позовом власником житла є [PERSON] , а вказана квартира належить йому на праві власності, про що свідчить витяг № 148647201 від 08.12.2018 року, виданий державним реєстратором Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Грішаніною Г.Б. В період дії іпотеки відповідачем була винесена Постанова у ВП № 40593778 від 12.11.2013 року, якою накладено арешт на майно боржника [PERSON] - квартиру [ADDRESS] , що є предметом іпотеки згідно іпотечного договору. Про наявність вказаного обтяження позивач дізнався тільки у червні 2019 року, після того як почав продавати квартиру та звернувся до приватного нотаріуса для підготовки угоди, а тому звернувся до адвоката для зняття цього арешту. При виявленні вказаного обтяження представник [PERSON] адвокат Гринишин Є.В. звернувся 13.06.2019 року із заявою до Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області з просьбою скасувати арешт, однак листом від 18.06.2019 року № 16621/14.5-37 в задоволенні заяви було відмовлено та повідомлено, що вказане виконавче провадження закінчено ще у 2014 році та воно знищено у зв`язку із закінченням строків зберігання. Представник позивача просив розглянути позов у його відсутність. Відповідач Московський ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області надіслав до суду відзив на позов , в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач [PERSON] не є стороною, справу розглянути без участі представника відповідача . Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 26 грудня 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого був ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML 700/703/2006. В забезпечення вказаного зобов`язання між сторонами було укладено Договір іпотеки № PCL-ML 700/703/2006, посвідчений ПН ХМНО Єрьоменко В.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1287 за умовами якого [PERSON] передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] . В подальшому, між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договори про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, за умовами яких новим кредитором [PERSON] та іпотекодержателем стало ТОВ «ОТП Факторинг Україна». В подальшому, 3.10.2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» було укладено договори про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором потеки, за умовами яких новим кредитором [PERSON] та іпотекодержателем стало ТОВ «ФК «Інвест Фінанс». Того ж дня між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] було укладено договори про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, за умовами яких новим кредитором [PERSON] та іпотекодержателем став [PERSON] . У зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором іпотекодержателем було вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом прийняття у власність квартири [ADDRESS] . Станом на день звернення до суду із цим позовом власником житла є [PERSON] , а вказана квартира належить йому на праві власності, про що свідчить витяг № 148647201 від 08.12.2018 року, виданий державним реєстратором Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Грішаніною Г.Б. В період дії іпотеки відповідачем була винесена Постанова у ВП № 40593778 від 12.11.2013 року, якою накладено арешт на майно боржника [PERSON] - квартиру [ADDRESS] , що є предметом іпотеки згідно іпотечного договору. Листом Московським ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області від 18.06.2019 року за № 16621/14.5-37 позивачу повідомлено, що вичерпну інформацію стосовно накладення арешту на вищезазначену квартиру не є можливим, у зв`язку з тим, що виконавче провадження, згідно якого накладено арешт на квартиру [ADDRESS] станом на дату перевірки закінчено ще у 2014 році та воно знищено відповідно п.1.6, п.3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, (а.с.19). Частиною першою статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до положень ст.ст.317, 319, 321ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Частиною першою статті 56 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Виконавче провадження завершене, отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача, підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved