Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що він є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Як зазначає позивач в позовній заяві він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 1992 року який було розірвано 20.04.2007 року. Відповідач у справі [PERSON] не є співвласником спірної квартири, та оскільки остання в січні 2013року забрала свої речі з спірної квартири перевезла ці речі до місця де вона постійно мешкає на [ADDRESS], не сплачує комунальні послуги тому вона втратила право на проживання в квартирі. Позивач в судовому засіданні доводи заяви підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Відповідач та її представник позов не визнали та суду пояснили наступне. Як зазначила відповідач вона не вважає себе втратившою право користування спірною квартирою оскільки вона надавалась їй спільно з позивачем. Крім того під час проживання спільно сім»єю в шлюбі їй належала квартира [ADDRESS] яку вона згодом реалізувала та придбала автомобіль для свого чоловіка [PERSON] для зайняття бізнесом. На даний момент на автомобиль накладено арешт. Квартира, яка належала позивачу [ADDRESS], розглядалась як спільний об»єкт права власності, однак поскільки вона використала право на приватизацію участі в приватизації даної квартири вона не приймала. Після розірвання шлюбу її стосунки з колишнім чоловіком різко погіршились. Спір про майно існує, хоча деякі речі вони поділили і вона їх вивезла на [ADDRESS] де вона змушена проживати, так як її колишній чоловік не впускає її до спірної квартири. Деякі речі залишились в квартирі позивача - це холодильник, стіл діван, її особисті речі з обіходу та одяг. При її намаганні потрапити в квартиру та проживати в ній вона зіткнулась з протидією чоловіка - позивача у справі [PERSON], який здійснював їй перешкоди, а саме змінював замки на вхідних дверях, застосовував до неї фізичну силу коли їй все таки довелось потрапити в квартиру. В зв»язку з такими обставинами вона зверталась до правоохоронних органів з відповідними заявами. Відповідач вказує, що вона намагалась вселитись в спірну квартиру оскільки рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 29.12.2011 року задоволено її позовні вимоги про вселення в квартиру та усунення перешкод в користуванні житлом. Вона намагалась це зробити впродовж 2013 року та 2014 року. Однак вселитись не змогла так як замок на вхідних дверях постійно мінявся і вона не мала можливості потрапити до квартири. Допитані в судовому засіданні свідки сторони позивача [PERSON] та [PERSON] кожний окремо суду пояснив, що відповідач в квартирі не проживає понад 8 років, їм нічого не відомо з приводу вселення [PERSON] в спірну квартиру. Свідки зазначили, що в квартирі знаходяться деякі предмети мебелі, але особистих речей відповідач не має в квартирі. Свідки сторони відповідача [PERSON] та [PERSON] кожний окремо суду пояснили, що вони разом з відповідачем у справі [PERSON] неодноразово протягом 2013 та 2014 років приходили до квартири позивача [ADDRESS] однак потрапити до приміщення квартири не могли, оскільки ключ який знаходився в відповідача не підходив до замка зазначеної квартири. Відповідно до ст. 379 ЦК житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК визначає житло об'єктом права приватної власності. Також згідно ч. 1 ст. 319 ЦК, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 7 цієї ж статті каже, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. В судовому засіданні встановлено що позивач та відповідач перебували в шлюбі. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується відміткою в паспорті позивача (а.с.7. ). Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх (колишніх членів сім'ї) права користування займаним приміщенням. Право члена сім'ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст.ст. 405, 406 ЦК, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення, або через відсутність без поважних причин члена сім'ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Щодо виселення колишніх членів сім'ї власника, то відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК власне факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім'ї власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст. 157 ЖК, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Передбачені ст.ст. 9, 156,157 ЖК обмеження щодо виселення колишніх членів сім'ї власника не є порушенням права власності. Суд проаналізувавши письмові докази встановив наступне. Так згідно акту від 25.06.2014 року за підписами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з січня 2013 року. Згідно акту обстеження квартири [ADDRESS] встановлено, що особистих речей [PERSON] в спірній квартирі не має. З цього приводу позивач пояснив, що на даний момент квартира потребує ремонту. Свідок сторони позивача [PERSON], пояснила що [PERSON] разом з своєю дитиною проживає в кв. позивача, доводиться йому цивільною дружиною. Однак в квартирі речей дитини та іграшок не бачила, запевнила при цьому суд, що можливо ці речі знаходяться в шкафу. Постановою слідчого Богуна А.П. від 06.2013 року кримінальне провадження за заявою відповідача [PERSON] закрито в зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. З цього приводу позивач [PERSON] суду пояснив, що відповідач зверталась до правоохоронних органів з заявою про притягнення його до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду. По даній заяві було відкрито провадження в ході якого перевірялись факти викладені в заяві. При цьому позивач вказав, що огляд вхідних дверей із застосуванням ключа відбувалось виключно в його присутності, виключно його ключем за відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] з цього приводу пояснила, що Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29.12. 2011 року її вселено до квартири [ADDRESS]. Вона двічі змогла потрапити до квартири, але потім не змогла оскільки її колишній чоловік замінив замки на вхідній двері квартири. Взагалі як пояснює відповідач в неї з позивачем постійно виникають сварки на предмет користування квартирою, оскільки останній чинить перешкоди в користуванні квартирою. Згідно витягу з протоколу № 18 від 04.09.2014 року [PERSON] визнана як тимчасово відсутня за адресою [ADDRESS]( а.с.79). Суд заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи з'ясував, що причини відсутності відповідачки в цьому приміщенні понад установлені законом строки є поважними. Так відповідно до ст. 71 ЖК При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім'ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; 4) виїзду у зв'язку з виконанням обов'язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов'язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім'ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. Те, що [PERSON] тимчасово відсутня за вказаною адресою підтвержується протоколом № 18 від 04.09.2014 року і така відсутність [PERSON] в за адресою [ADDRESS] визнана судом поважною.( а.с.79). Крім того в матеріалах справи є рішення Шосткинського міськрайонного суду від 29.12.2011 та Ухвала апеляційного суду Сумської області від 13.03.2012 року згідно яких позивача у справі [PERSON] зобов»язано не чинити перешкоди в користуванні спірною квартирою, а відповідача [PERSON] вселено в кв. [ADDRESS]. Отже доводи позивача про те, що відповідач [PERSON] забрала свої речі з спірної квартири спростовуються рішеннями судів, постановю про закриття кримінальної справи від 06.03.2013 року. Позивач вказує, що відповідач не сплачує комунальні послуги за квартиру борг майже 12 тис. грн. Однак із цим доводом суд погодитись не може оскільки сам позивач має борг перед відповідачем згідно Постанови про відкриття виконавчого провадження в сумі 109127,45 грн. Суд також критично відноситься до свідчень свідків [PERSON], [PERSON] які вказували, що позивач більше 8 років не проживає в спірній квартирі оскільки вони спростовуються Постановою слідчого про закриття кримінального провадження від 06.03.2013 року та відповідними заявами відповідача до правоохоронних органів від 02.10.2014 року. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання такою що втратила право користування жилим приміщенням з підстав зазначених у позові, передбачених ст. 405 ГК України, оскільки відповідачем не надано доказів які б свідчили що [PERSON] відсутня у спірному житлі без поважних причин понад встановлені строки.

Outcome: dismissed