Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати за ним, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер - [NUMBER], паспорт серії [NUMBER] виданий Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 04 січня 2003 року, проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS], право власності в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON], померлої [INFO] на домоволодіння [ADDRESS] Позивач надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі (а.с.97). Представник Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав суду заяву в якій просив розглянути справу без участі представника сільської ради (а.с.96). Державний нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєва Л.В. надала суду лис про розгляд справи без присутності представника нотаріальної контри (а.с.95). Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, ознайомившись з спадковою справою №528/2013, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що батько позивача [PERSON] народився [INFO] року, його батьками (дідом та бабою позивача) є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується актовим записом №32 від 06 лютого 1961 року Олександрівської сільської ради Артемівського району Луганської області (а.с.10). З 14 листопада 1967 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.35). З 1985 по 1991 роки, на виділеній [PERSON] під забудову земельній ділянці по вул. Сурянській, 52 (будинок № 28 до перенумерації) в с. Братське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, було зведено житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що також підтверджується Технічним паспортом КП Дніпропетровського району «БТІ» від 25.02.2011 року (а.с.29-33) та Наказом радгоспу №229 від 04.11.1988 року про виділення присадибної земельної ділянки (а.с.34). [INFO] дід позивача [PERSON] помер, що підтверджується актовим записом №3 складеним Виконкомом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 07 січня 1994 року (а.с.36). За часи свого життя, [PERSON] заповітів не складав, спадкоємці, які б мали обов'язкову частку в спадковому майні відсутні. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] відповідно до ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року була дружина спадкодавця [PERSON]. Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [PERSON] як спадкоємиця після смерті свого чоловіка [PERSON] у встановлений законом строк до державної нотаріальної контори не зверталась, однак, в силу ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що спадщину прийняла, оскільки на день смерті [PERSON] проживала разом з спадкодавцем у будинку по [ADDRESS] та вступила в управління спадковим майном, про свідчить довідка Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району №4984 від 08 листопада 2010 року, яка зберігається в матеріалах цивільної справи №2-5634/11. Так, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2011 року у цивільній справі №2-5634/11 за позовом [PERSON] до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом, було встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], який помер [INFO] (а.с.15-17). [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується актовим записом №6715 від 17 вересня 2010 року Відділу реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції (а.с.37). [INFO] померла бабуся позивача [PERSON], що підтверджується актовим записом №113 від 15 листопада 2013 року Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.14). За часи свого життя, [PERSON] заповітів не складала, що підтверджується довідкою Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №4704 від 20 червня 2018 року (а.с.23), спадкоємці, які б мали обов'язкову частку в спадковому майні відсутні, що підтверджується довідкою Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області (а.с.24). У встановлений законом строк, [PERSON] звернувся до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі (а.с.81). Після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа №528/2013, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.11.2013 року (а.с.28). На час будівництва та завершення будівництва житлового будинку (згідно Технічного паспорту - 1985 року) реєстрація права власності на нього не вимагалась. В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: «Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення». Крім того, з листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-5376 від 30.07.2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» видно, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Але, у зв'язку з тим, що відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця [PERSON], померлої [INFO] на житловий будинок, спадкоємцю [PERSON] державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] та в усному порядку рекомендовано звернутися до суду, про що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31 липня 2018 року (а.с.94). Окрім цього, відповідно до довідки Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» від 18 червня 2018 року №779, згідно даних архіву КП ДР «БТІ» станом на 31.12.2012 року за адресою: с. Братське, вул. Сурянська, буд. 52 Дніпровського району Дніпропетровської області, мається архівна справа №21632, однак документ що встановлює право власності на нерухоме майно на ім'я [PERSON] в архівній справі - відсутні (а.с.27). Домоволодіння було збудоване ще в 1985 році, що підтверджується Технічним паспортом виготовленим 25 лютого 2011 року (а.с.29-33), власними силами діда [PERSON] і баби [PERSON] позивача, однак правовстановлюючі документи на домоволодіння [PERSON] після смерті чоловіка не оформлялись. З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Крім того, з листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-5376 від 30.07.2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» видно, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На теперішній час є чинним Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, в редакції від 13.06.2012 року. Згідно з п.1.1, п.3.1 Порядку передбачається прийняття в експлуатацію усіх закінчених будівництвом об'єктів, збудованих до 31.12.2009 року без дозволу на виконання будівельних робіт, заяви про прийняття в експлуатацію яких подано до 31.12.2012 року, за винятком закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них. За приписами абз.2 п.3.1 Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На час будівництва та завершення будівництва житлового будинку (згідно Технічного паспорту - 1985 року) реєстрація права власності на нього не вимагалась. В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: «Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення». Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Відповідно до ст.ст. 1223, 1268, 1270 ЦК України, право на спадкування мають всі особи визначені у заповіті; спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину, якщо протягом 6-місячного строку подав заяву до нотаріуса про її прийняття. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцем за законом, право власності спадкодавця [PERSON] не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва на право власності не позбавляє позивача як спадкоємця права на спадщину, а згідно із ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права. Аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON], померлої [INFO] на домоволодіння [ADDRESS] та господарські будівлі.

Outcome: approved