Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON]., мотивуючи свої вимоги тією обставиною, що відповідно до укладеного договору № SIXRRX00010367 від 05.04.2008 р. [PERSON] 05.04.2008 р. отримала кредит у розмірі 2506 грн. 98 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам « Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позивач вважає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивач умови угоди виконав, однак відповідач свої умови не виконав належним чином, у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 17 257 грн. 60 коп. станом на 29.01.2014 р., та складається з 656 грн. 83 коп. заборгованості за кредитом, 253 грн. 58 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 407 грн. 68 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 14 641 грн. 53 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 797 грн. 98 коп. - штраф (процентна складова), просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 257 грн. 60 коп., а також понесені судові витрати. Представник позивача надав суду заяву щодо слухання справи в його відсутність, згодна на заочний розгляд справи . Відповідачка до судового засідання не з'явилася, про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в її відсутність. Судом встановлено, що відповідачка 05.04.2008 р. отримала кредит у розмірі 2506 грн. 98 коп. у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Відповідно до ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як витікає з наданого розрахунку заборгованості по кредиту від 05.04.2008 р., заборгованість по кредиту , процентам та пені у відповідачки стала виникати з 05.06.2008 р. Як встановлено в судовому засіданні, умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, як на обґрунтування своїх вимог щодо встановлення строку позовної давнини в 5 років, відповідачем не підписані, а тому вважати, що відповідач погодився на продовження строку позовної давнини до 5 років, підстав не має. Відповідно до ст. 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною давністю. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України. Відповідно до п.7 ч.1 ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до ст.258 ЦК України позовна давнина строком в 1 рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до п.31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Таким чином, з часу виникнення заборгованості по кредиту, минув строк позовної давнини, у зв'язку з чим суд доходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed