Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку та моральну шкоду. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він працював у відповідача з 02.03.2009 року. З 09.07.2014 року його звільнили з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. В цей же день розрахунок з ним всіх належних виплат при звільненні не провели, тому він звернувся до суду за захистом своїх прав і законних інтересів. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 05 грудня 2014 року з товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені [PERSON] Московської» на його користь стягнено заборгованість по заробітній платі в сумі 8296 грн. 05 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 34614 грн. 50 коп., компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн. Вважає, що відповідач несе відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, тому повинний виплатити середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. З вини відповідача він відчуває психічні страждання, які полягають в порушенні його звичайного способу життя. Розмір моральної шкоди оцінює в 3000 грн. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Належно повідомлений представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. \~\~ Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються КЗпП України. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 05.12.2014 року з товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені [PERSON] Московської» на користь [PERSON] стягнено заборгованість по заробітній платі в сумі 8296 грн. 05 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 34614 грн. 50 коп., компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн. Із змісту зазначеного рішення суду встановлено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 323 грн. 50 коп., що відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню. З огляду на це, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або \~уповноважений \~ним \~орган \~зобов'язаний \~в \~день звільнення провести \~з працівником розрахунок у строки, \~зазначені в статті 116 цього Кодексу. Однак, незважаючи на наявність попереднього рішення суду про стягнення належних до сплати сум, в порушення вказаних положень КЗпП України підприємство так остаточний розрахунок з [PERSON] належних до сплати сум не провели. Згідно до ст. 116 КЗпП України \~при звільненні працівника виплата всіх сум, \~що належать йому від \~\~підприємства, \~установи, \~організації, \~провадиться \~в \~день звільнення. Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України в разі невиплати \~з \~вини \~власника \~або \~уповноваженого \~ним \~органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього \~Кодексу, \~\~при \~відсутності \~спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки \~по \~день \~фактичного розрахунку. Згідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно з п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період. Таким чином суд приходить до висновку, що не проведення своєчасного розрахунку з позивачем є порушенням статей 47 та 116 Кодексу. У звязку з цим позивачу з урахуванням попереднього рішення суду від 05.12.2014 року необхідно сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку належних до сплати сум \~за період з 06.12.2014 року по 26.06.2015 року \~у розмірі середнього заробітку. Враховуючи зазначене, положення Порядку про обчислення середньої заробітної плати, а також \~встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідача по справі на користь позивача необхідно стягнути розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 06.12.2014 року по 26.06.2015 року на загальну суму 44319 грн. 50 коп., виходячи із 137 робочих днів при середньоденному заробітку у розмірі 323 грн. 50 коп. В даному позові позивачем [PERSON] також було висунуто вимогу про стягнення моральної шкоди, пов'язаної з несвоєчасною виплатою всіх належних до сплати сум при звільненні. Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У зв'язку з тим, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 05.12.2014 року на користь позивача по справі [PERSON] вже було стягнено компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн., яку він зазнав з зазначених вище обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити, оскільки позивачем ставиться питання про повторне стягнення моральної шкоди. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial