Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 776,700 грн. , три процента річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 15617,93 грн., інфляційні збитки в розмірі 7837, 71 грн. та сплачену суму судового збору в розмірі 7165,60. Позов мотивує тим, що 11.11.2014 році позичив під розписку відповідачу [PERSON] кошти в сумі 30000 доларів США. Згідно розписки відповідач зобов'язувався повернути позику в обсязі 10000 тисяч доларів США до кінця поточного 2014 року, та 20000 доларів США до кінця 2015 до 20.05.2016 року. Однак свої зобов'язання відповідач не виконав і на численні прохання повернути борг в добровільному порядку не реагує. А тому, просить суд позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав суду пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві, просить такий задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив в позові відмовити, оскільки стверджує, що його довіритель, відповідач [PERSON] добровільно повернув борг позивачу, однак в підтвердження цього жодного документу надати не може, так як записи про таке здійснював [PERSON], на прохання його довірителя надати розписки про повернення боргу відмовився пояснивши, що втратив їх. З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін та оглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Як вбачається з розписки від 11.11.2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] гроші в сумі 30000 доларів США та зобов'язувався повернути позику в обсязі 10000 тисяч доларів США до кінця поточного 2014 року, та 20000 доларів США до кінця 2015 р. Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі)у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем на підтвердження укладення між ним та відповідачем договору позики представлена розписка, складена відповідачем, яка ним в судовому порядку не спростована, тому в суду не виникає сумнівів щодо дійсності зобов'язання відповідача перед позивачем. Доводи представника відповідача про те, що відповідачем сума боргу частково погашена суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, проте ані відповідач, ані його представник у судовому засіданні не надали суду доказів на підтвердження таких доводів. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання перед позивачем у встановлений строк не виконав, грошові кошти в повному обсязі позивачу не повернув, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу в розмірі 30000 доларів США. Також у зв'язку з прострочення виконання грошового зобов'язання відповідач зобов»язаний сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми та інфляційне збільшення (в частині боргу в національній валюті). Згідно витягу від 05.12.2016 року офіційний курс долара США встановлений Національним банком України станом на 5.12.2016 рік становить 25,89874200 грн. З урахуванням змісту договору позики, після спливу терміну повернення грошей, а саме з 01 січня 2016 року відповідач зобов'язаний був повернути позивачу отриману ним суму тільки із сплатою трьох процентів річних від простроченої суми. Враховуючи зазначені норми закону , три процента річних від простроченої суми 776 700 грн. в період прострочення з 01.01.2016 року - 05.12.2016 року ( за 340 днів ) складають - 15 617, 93 грн., виходячи с наступного розрахунку : ( 3% X суму боргу X кількість прострочених днів : 366 (кількість днів у році ) , а саме : ( 3% х 776, 700 х 340 : 366 ). Таким чином, відповідач має сплатити основну суму боргу в розмірі 776 700 грн. з урахуванням індексу інфляції в розмірі 7 837 , 71 грн. за вищевказаний період, виходячи з даних, наведеними в повідомленнях Держкомстату України за період з січня місяця по жовтень місяць 2016 року, включно : Січень місяць 2016 року - 776 700 х 100,9%= 783,69 грн. Лютий місяць 2016 року - 776 700 х 99,6 % = 773,59 грн. Березень місяць 2016 року-776 700 х 101,0 %= 784, 47 грн. Квітень місяць 2016 року - 776 700 х 103,5 % = 803, 88 грн. Травень місяць 2016 року - 776 700 х 100,1%= 777,48 грн. Червень місяць 2016 року- 776 700 х 99,8 % = 775,15 грн. Липень місяць 2016 року-776 700 х 99,9 % = 775,92 грн. Серпень місяць 2016 року - 776 700 х 99,7 % = 774,40 грн. Вересень місяць 2016 року - 776 700 х 101,8%= 790,68 грн. Жовтень місяць 2016 року - 776 700 х 102,8 % = 798,45 грн. Листопад місяць 2016 рбку-776 700 х дані не опубліковані Грудень місяць 2016 року- 776 700 х дані не опубліковані. Отже загальна сума інфляційних збитків за період з 01.01.16 р. по 31.10.2016 р. становить : 783,69 грн. + 773, 59 грн. + 784. 47 грн. + 803, 88 грн. + 777,48 грн. + 775,15 грн. + 775, 92 грн. + 774,40 грн. + 790,68 грн. + 798,45 грн. = 7 837 , 71 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму боргу в розмірі 776700 грн. три проценти річних у розмірі 15617,93 грн., інфляційні збитки в розмірі 7837,71 грн., що в сукупності складає 8000155,64 грн. Крім того, згідно зі статтею 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 7165,60

Outcome: approved