Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 05 листопада 2014 року у розмірі 16022 грн. 33 коп. та судові витрати і зазначає, що 05 листопада 2014 року з відповідачкою була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої вона одержала від позивача кредит в сумі 15658 грн. 12 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з неналежним виконання відповідачкою умов договору виникла заборгованість, яка станом на 25 квітня 2016 року становить 16022 грн. 33 коп. та складається з: 10679 грн. 82 коп. заборгованість за кредитом; 1336 грн. 10 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 895 грн. 95 коп. заборгованість за пенею та комісією, 3110 грн. 46 коп. - штраф передбачений Генеральною угодою. В судове засідання представник позивача не з'явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, судова повістка повернулась з відміткою пошти - за закінчення строку зберігання та відсутністю адресата вдома. Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] за місцем її реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання боржниці немає. Відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, суд вважає, що відповідачка була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки від неї не надходило. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. 26.10.2010 відповідачка [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку /а.с.7/. 05 листопада 2014 року між сторонами було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (надалі «Генеральна угода») /а.с.8/. Вказаним договором була проведена реструктуризація заборгованості відповідачки, яка виникла в період надання останній кредиту, та сторони домовилися, що заборгованість за цим договором складає 17908 грн. 12 коп. Дата остаточного погашення заборгованості за даним кредитним договором 30.11.2015. Пунктом 2.1. Генеральної угоди передбачено, що банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 15658 грн. 12 коп. на строк 24 місяців з 05.11.2014 по 30.11.2016 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 15658 грн. 12 коп. в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в указані в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 783 грн. 53 коп. для погашення заборгованості по Кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат у відповідності з Умовами і правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.11.2016. Відповідачка була ознайомлена з тим, що Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складає між нею і банком кредитний договір. Своїм підписом [PERSON] підтвердила свою згоду і факт надання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк», Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді /а.с.8 зворот/. На підставі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Оскільки взяті на себе зобов'язання за Генеральною угодою відповідачкою виконані не були, станом на 25 квітня 2016 року за нею утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 10679 грн. 82 коп. та заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі 1336 грн. 10 коп., які підлягають стягненню. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості за пенею та комісією в розмірі 895 грн. 95 коп., то суд вважає, що в цій частині позову необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В підписаній сторонами Генеральній угоді розмір комісії за користування кредитом не встановлений. В умовах і правилах надання банківських послуг, які додані до позову, розмір комісії також не встановлений /а.с.8, 9-32/. Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 05.11.2014 комісія за користування кредитом та пеня нараховані в колонці «Сума комісії та пені» /а.с.6/. При цьому, позивач взагалі не визначає розмір суми, який складає пеня, та який складає комісія. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Комісія це плата за послуги банку. Пеня та комісія не є тотожними поняттями, це різні види нарахувань, які мають бути обґрунтовані і доведені позивачем. Суд вважає, що позивачем не доведено підстав для стягнення пені та комісії в зазначеному розмірі - 895 грн. 95 коп., і тому вважає, що в задоволенні цієї частини позову необхідно відмовити. Оскільки суд прийшов до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з пені та комісії в розмірі 895 грн. 95 коп., то суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки суми штрафу в розмірі 3110 грн. 46 коп. підлягають задоволенню, оскільки передбачені п.2.2 Генеральної угоди. Оскільки відповідачка добровільно не сплачує суму заборгованості, то вона підлягає стягненню з неї в примусовому порядку в загальному розмірі 15126 грн. 38 коп., з яких: 10679 грн. 82 коп.- заборгованість за кредитом, 1336 грн. 10 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3110 грн. 46 коп. На підставі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Аналізуючи зібрані по справі докази суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає можливим стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 15126 грн. 38 коп. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідачки також слід стягнути судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial