Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.04.2016 у розмірі 18965,32 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн. Зазначає, що 28.04.2016 з відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого він одержав від позивача кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору за ним виникла заборгованість, яка станом на 13.06.2019 становить 18965,32 грн. і складається з: 1638,15 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4357,56 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 10640,31 грн. - заборгованість за пенею; 950,00 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 879,30 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позову ним було долучено клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис у рекомендованому поштовому повідомленні, яке повернулося на адресу суду. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено наступне. 28.04.2016 між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н від 28.04.2016. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком договір, підтверджується підписом у заяві. /а.с.11/. Відповідно до підписаної заяви та у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг банк надав відповідачу кредит у сумі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Строк дії договору, як передбачено п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг, становить 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом даного строку жодна одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду і такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пеня, штраф). Судом встановлено, що відповідач вносив щомісячні платежі в рахунок погашення заборгованості по кредиту з порушенням графіку погашення заборгованості. Тому, за нею, станом на 13.06.2019 виникла заборгованість, яка складається з: 1638,15 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4357,56 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 879,30 грн. - штраф (процентна складова). За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту, відсотків та штрафів обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами по даній справі витікають з договірних відносин, які є обов`язковими для виконання сторонами, та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у вищевказаному розмірі. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь пені суд виходить з наступного. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду і такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пеня, штраф). Покладання на відповідача, окрім штрафів, ще й обов`язку сплати пені у розмірі 10640,31 грн. та пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - у сумі 950,00 грн, суд вважає подвійним стягненням неустойки, оскільки питання щодо сплати неустойки за порушення зобов`язання за кредитним договором вирішено шляхом стягнення штрафів. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відмовити позивачу в частині стягнення сум - 10640,31 грн., зазначеної позивачем, як нарахована пеня, та 950,00 грн. - зазначеної як пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в сумі 1921 грн. В пропорції до задоволених вимог сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 746,88 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial