Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою с. Підгайчики по вул. Григорашівка, 38 Коломийського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Підгайчики по вул. Григорашівка, 38 Коломийського району Івано-Франківської області, належав на праві власності колгоспного двору, головою якого була [PERSON], що підтверджується довідкою Підгайчиківської сільської ради від 23 травня 2017 року за №424. Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку проживали голова двору [PERSON], яка померла 15 березня 2000 року, [PERSON], яка померла 15 вересня 2013 року та він, [PERSON]. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом на 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали: голова - [PERSON], яка померла 15.03.2000 року, [PERSON], яка померла 15.09.2000 року та [PERSON], то кожному з них належить по1/3 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Підгайчики по вул. Григорашівка, 38 Коломийського району Івано-Франківської області. 15 березня 2000 року [PERSON] померла, про що в книзі реєстрації актів про смерть від 15 березня 2000 року, зроблено актовий запис за №8. [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено виконкомом Підгайчиківської сільської ради за №6 від 30 лютого 1997 року, яким все своє майно заповіла [PERSON]. 15 вересня 2013 року [PERSON] померла, про щ в книзі реєстрації актів про смерть від 16 вересня 2013 року зроблено актовий запис за №27. [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено виконкомом Підгайчиківської сільської ради за №6 від 30 лютого 1997 року, яким все своє майно заповіла [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, яка складається з 1/3 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою с. Підгайчики по вул. Григорашівка, 38 Коломийського району Івано-Франківської області. Спадщину за заповітом після смерті [PERSON] прийняв він [PERSON], подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у визначений законом термін (до шести місяців). З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] він звернувся в Першу Коломийську районну державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до п. 4.18 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус витребувала подати право встановлювальний документ на будинок та документ, що містить оцінку нерухомого майна померлого. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину він не взмозі, в звязку із тим, що право власності за померлим головою колгоспного двору [PERSON], спадкоємцем якої була [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, а іншим членам колгоспного двору їх частки не виділено, та згідно ст. 346 ЦК України право власності на частку померлого припинилось з моменту його смерті. З таких підстав постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Першої Коломийської районної держаної нотаріальної контори йому рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі,\~ просив розгляд справи провести без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій вказав, що з позовною заявою згідний повністю, відмовляється від своєї частки у майні, яке знаходиться за адресою с. Підгайчики в користь [PERSON], просив розгляд справи провести без його участі. Взявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно ст. 525 ЦК України, в редакції 1963 р., який діяв на час відкриття спадщини, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 548 ЦК України, в редакції 1963 р., прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 р., визнається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управляння або володіння спадковим майном. Відповідно до вимог ст. ст. 346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України\~ часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №30 „Про судову практику у справах за позовами про захист права власності спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Встановлено, що згідно довідки Підгайчиківської сільської ради від 23.05.2017 року №424 [PERSON], яка померла 15.03.2000 року належить у власність 1/2 частина житлового будинку в с. Підгайчики, вул. Григорашівка (Жовтнева), 38 земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Сертифікат на право на земельну частку (пай) РН № 245645 від 30.06.2016 року. [PERSON], яка померла 15.09.2013 року належить у власність частина житлового будинку в с. Підгайчики, вул. Григорашівка (Жовтнева), 38 земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Державний акт на право приватної власності на землю І-ІФ №043194 виданий 15.12.2002 року. Станом на 01.07.1990 року у спадковому будинку проживали: голова сімї [PERSON], дочка [PERSON] (померла 15.09.2013 року), зять [PERSON]. На день смерті (15.09.2013 року) [PERSON] у 1/2 частині спадкового будинку проживали: чоловік [PERSON], онук [PERSON]. Заповіт від імені померлої [PERSON] посвідчувався виконкомом Підгайчиківської сільської ради за реєстром № 06 від 13.02.1997 р., який не змінено і не скасовано. Заповіт від імені померлої [PERSON] посвідчувався виконкомом Підгайчиківської сільської ради за реєстром №8 від 19.06.1992 р., який не змінено і не скасовано. 13 лютого 1997 року [PERSON] склала заповіт, в якому на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно заповіла [PERSON]. [PERSON] померла 15 березня 2000 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії І-НМ №229826. 19 червня 1992 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON]. [PERSON] померла 15 вересня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ №176375. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON], проживаючи із спадкодавицею на час відкриття спадщини, про що подав відповідну заяву до Першої Коломийського районної державної нотаріальної контори 20 вересня 2016 року, що підтверджується матеріалами спадкової справи №365/2016. [PERSON], як спадкоємець за заповітом [PERSON], прийняв спадщину після її смерті, про що подав відповідну заяву до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори 07 червня 2017 року, що підтверджується матеріалами спадкової справи №365/2016. Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 червня 2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлювальний документ, який підтверджує право власності померлої на частину житлового будинку. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, відсутні відомості щодо права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяження щодо нерухомо майна, яке знаходиться в Івано-Франківській області, Коломийський район. с. Підгайчики, вул. Григорашівка, 38. Згідно даних технічного паспорту по вул. Григорашівка, 38 в с. Підгайчики Коломийського району, знаходиться житловий будинок літ. А, комора літ. Б, літня кухня літ. В, стодола літ. Г, стайня літ.Д, гараж літ. Ж, літня кухня літ.Ж1, криниця -№1, ворота, огорожа - №2-4. Згідно висновку про незалежну оцінку майна від 23.06.2017 року, ринкова вартість обєкта оцінки житлового будинку, господарських будівель, розташованих по вул. Григорашівка, 38 в с. Підгайчики Коломийського району Івано-Франківської області становить 93\~966 грн.. На підставі наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок та господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою с. Підгайчики по вул. Григорашівка, 38 Коломийського району Івано-Франківської області.

Outcome: approved