Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 21 грудня 2010 року відповідач отримав від нього у борг пятдесят тисяч гривень , які зобовязався повернути до 21 грудня 2015 року, про що власноруч склав розписку. У встановлений у розписці термін грошові кошти не повернув і в добровільному порядку повертати відмовляється. Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача суму боргу 50000 гривень, індекс інфляції за час прострочення, три відсотки річних від простроченої суми та судовий збір. В позовній заяві позивач вказує , що в процесі розгляду справи надасть до матеріалів справи розрахунок індексу інфляції та час прострочення сплати боргу і трьох відсотків річних від простроченої суми. Однак такі розрахунки до матеріалів справи не надав. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач позов не визнав і просить у його задоволенні відмовити. Суд, заслухавши сторони , вивчивши матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в якості обґрунтування позовних вимог та заперечення проти них вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до розписки від 21.12.2010 року, [PERSON] 21.12.2010 року позичив у [PERSON] кошти в сумі 50000,00грн строком на пять років. Розписка написана особисто [PERSON], що підтверджується в судовому засіданні відповідачем. Дана розписка являється підтвердженням укладення договору позики між [PERSON] і [PERSON], відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи викладене, договір позики, укладений сторонами, відповідно до вимог ст.ст.1046-1047 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана надати суду докази, на які вона посилається в якості обґрунтування та заперечення проти позовних вимог, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання відповідача на те, що кошти він взяв у сина позивача- Клименка С.П. в рахунок отримання плати за оренду земельної ділянки, яка знаходиться в оренді в ФГ «[PERSON]В.», суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем не надані докази в якості обґрунтування своїх заперечень. Як встановлено в судовому засіданні, договір позики укладений між [PERSON] та [PERSON], тоді як договір оренди земельної ділянки укладений між [PERSON] та Фермерським господарством «[PERSON]П.», в особі голови господарства [PERSON], крім того, згідно відомостей про виплату орендної плати, [PERSON] отримував оренду плату за кожен рік з 2009 року по 2014 рік, кожного року окремо. Приймаючи до уваги те, що відповідач у визначений строк не виконав взятого на себе зобов'язання, та не повернув грошові кошти, отримані в борг, позовні вимоги, щодо стягнення з\~\~відповідача 50000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором позики\~\~підлягають задоволенню. Позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача індексу інфляції за час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не наданий розрахунок даних сум. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір в сумі 551,20 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь на позивача.

Outcome: partial