Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, остаточно уточшивши свої вимоги, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються утримання доньки з 1/3 на 1/6 частину усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 10 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2019 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина та доньки в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [INFO] у [PERSON] народилася ще одна дитина, яка знаходиться на його утриманні. У зв`язку зі зміною сімейного стану, він перебуває у скрутному матеріальному становищі. 26 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Просить стягнути додаткові витрати на утримання дитини в сумі 6756,25 грн. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням суду було стягнено аліменти на двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [INFO] син [PERSON] досяг повноліття, таким чином, аліменти стягуються лише на доньку [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку. На сьогоднішній день вказаної суми аліментів не достатньо. Крім цього, [PERSON] несе додаткові витрати на утримання дитини, пов`язані зі станом здоров`я та розвитком музикальних здібностей дівчинки. В судовому засіданні позивач первісні вимоги підтримав проти задоволення зустрічного позову заперечив. Відповідачка та її представник проти первісного позову заперечили, зустрічний позов підтримали. Ухвалою судді Зарічного районного суду від 7 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду на 20 грудня 2019 року. Протокольною ухвалою головуючого від 20 грудня 2019 року відкладено розгляд справи до 20 січня 2020 року у зв`язку з прийняттям зустрічної позовної заяви. Протокольною ухвалою головуючого від 20 січня 2020 року відкладено розгляд справи до 29 січня 2020 року за клопотанням представника відповідача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 січня 2020 року призначено до судового розгляду на 20 березня 2020 року. Протокольною ухвалою головуючого від 20 березня 2020 року оголошено перерву в судовому засіданні до 16 квітня 2020 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: судом встановлено, що сторони знаходилися у шлюбі, який рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 6 листопада 2014 року розірвано (а. с. 9). Мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , батьком яких, відповідно до копії свідоцтва про народження, є позивач за первісним позовом (а.с.7-8) Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до їх повноліття, починаючи стягнення [INFO] (а.с.52-53). Постановою Сумської апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року рішення першої інстанції змінено в частині судових витрат, в іншій частині залишено без змін (а.с.55-56). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] станом на 1 жовтня 2019 року становить 83\~158,02 грн. (а.с.78). [INFO] [PERSON] досягнув повноліття, стягнення аліментів на його утримання відповідно припинене. Таким чином, на момент звернення первісного позивача до суду аліменти стягуються лише на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Тобто, фактично розмір аліментів, які просить стягувати позивач [PERSON] співпадає з тим розміром, який стягується на даний час. Вимоги позивача щодо зміни розміру аліментів з дати народження доньки [PERSON] від другого шлюбу - 10 вересня 2015 року є небгрунтованими. Діючим законодавством визначено, що у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про необгрунтованість вимог первісного позову та відмову в його задоволенні. [PERSON] ставить питання про збільшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] , до 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення (а.с. 14). Має на утриманні доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). Позивачем [PERSON] не надано жодних доказів на підтвердження підстав, визначених ст. 192 СК України, для збільшення розміру аліментів. Встановлення мінімального розміру аліментів в один прожитковий мінімум для дитини відповідного віку суперечить вимогам закону. Оскільки Сімейний кодекс України передбачає мінімальний розмір аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Діюче законодавство не передбачає права відступати від вказаної норми до того ж відсутні підстави для цього. Той факт, що рішенням суду стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а діючим законодавством передбачений мінімальний розмір 50 %, не є підставою для зміни розміру аліментів. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів,\~\~суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.\~\~\~\~Зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 61-37114св18. Таким чином вимоги [PERSON] про збільшення розміру аліментів не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи, а тому в їх задоволенні належить відмовити. Крім цього, позивачка за зустрічним позовом ставить питання про стягнення додаткових витрат на утримання доньки. Як вбачається з виписки з медичної карти та консультативного висновку лікаря-офтальмолога, [PERSON] поставлений діагноз міопія обох очей, рекомендовані окуляри та заняття в школі за 2 партою середнього ряду (а.с.79-80). Згідно гарантійного талону №10944, від 27.12.2017 року, гарантійного талону №13473 від 27.11.2018 року та товарного чеку № [NUMBER] , для дитини були придбані окуляри вартістю 1500,00 грн. та 2728,50 грн. (а.с.82-83). Консультативний висновок лікаря-офтальмолога не містить рекомендацій про проходження додаткових заходів лікування гостроти зору, окрім окулярів. [PERSON] встановлений діагноз сколіоз, згідно консультативних висновків від 30.08.2017 року та 22.10.2018 року дитини рекомендований масаж м`язів (а.с.94-95). З актів по наданим послугам, вбачається, що послуги заняття з реабілітологом надавалися [PERSON] в листопаді 2019 року. Надані суду документи на свідчать про те, що заняття з реабілітологом були рекомендовані дитині. Крім цього, з аналізу вказаних актів вбачається, що вони укладені між клінікою та неповнолітньою [PERSON] за її підписом, що не відповідає нормам ЦПК України, а тому вказані документи не можуть бути взяті до уваги як належні і допустимі докази. Разом з цим, в процесі слухання справи встановлено, що мати дитини не погоджувала з батьком процедури лікування та медичні заклади. Суд вважає, що обоє батьків мають брати участь у вихованні та утриманні дитини, в тому числі зобов`язані погоджувати між собою питання, які стосуються здоров`я дитини. Враховуючи майнове становище, позивачка [PERSON] мала можливість звернутися за лікуванням до державних медичних установ та отримати медичні послуги безкоштовно. Згідно довідки №726 від 19 листопада 2019 року, [PERSON] навчається на музичному відділенні КУ «Сумська СШ №29 м. Суми по класу скрипки (а.с.99). Позивачка [PERSON] ставить питання про стягнення з відповідача половини коштів, витрачених на придбання гітари. Суд вважає, що вказані вимоги не є обгрунтованими з огляду на те, що розвиток здібностей дитини повинен здійснюватися з урахуванням майнового стану родини за погодженням між батьками. Оскільки [PERSON] займається грою на скрипці, суд вважає, що витрати на придбання гітари є надмірним тягарем для батьків, не є обов`язковими. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене суд, приходить до висновку, що обгрунтовані та підтверджені доказами додаткові витрати лише на придбання окулярів в сумі 4228,50 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про необгрунтованість первісного позову та відмову в його задоволенні, та часткове задоволення зустрічного позову в частині стягнення додаткових витрат в сумі 2114 грн. 25 коп. (50% від 4228,50 грн.). Відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ.

Outcome: partial