Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, зазначивши, що 22.02.2007 року між АКІБ «УКРСИББАНК» нині АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем [PERSON] укладено договір № 11121187000 (в системі обліку банку № 11121187001) про надання споживчого кредиту, в сумі 30870,00 доларів США строком до 21.02.2017 року, з додатковими угодами №1 від 31.03.2009 року та № 3 від 29.10.2009 року. За користування кредитними коштами відповідач [PERSON] зобов`язалася сплачувати відсотки у розмірі 13,8 % річних у строк з 01 по 25 число кожного місяця. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] та [PERSON] згідно договорів поруки № 11121187000 П від 22.02.2007 року та № 11121187000 П/1 від 22.02.2007 року. Станом на 12.03.2014 року заборгованість за кредитним договором №11121187000 (в системі обліку банку № 11121187001) складає 16988,71 доларів США , що за курсом НБУ станом на 12.03.2014 року становить 9.2975 грн. за 1 дол. США еквівалентно 157952,55 грн., з яких: 15699,27 дол.США (що еквівалентно 145963,96 грн.) - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 4989.71 дол. США; 614,02 дол.США (що еквівалентно 5708,85 грн.) - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена у розмірі 395.15 дол. США; 653,56 дол.США (що еквівалентно 6076,50 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 12.03.2013 року по 12.03.2014 рік; 21,86 дол.США (що еквівалентно 203,24 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 29.03.2013 року по 12.03.2014 рік. В ході розгляду справи банком було подано уточнену позовну заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач за первісним позовом просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 11121187000 (в системі обліку банку № 11121187001) від 22.02.2007 року в розмірі 26939,78 доларів США, з яких: 15699,27 доларів США - заборгованість за кредитом; 11240,51 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Також заборгованість по пені в розмірі 192 371,59 грн., з яких: 118630,00 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 73741,59 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, та суму сплаченого судового збору у розмірі 13759,52 грн. Не погоджуючись з позовними вимогами АТ «УКРСИББАНК», відповідач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, де просить визнати припиненою поруку за договором поруки № 11121187000 П від 22.02.2007 року укладеним між нею та банком, внаслідок укладання 31.03.2009 року позичальником [PERSON] та банком додаткової угоди № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 11121187000 від 22.02.2007 року та укладання 29.10.2009 року позичальником [PERSON] та банком додаткової угоди № 3 до цього ж договору, що спричинило зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У позові вказує, що після укладання з нею договору поруки, банк з позичальником [PERSON] 31.03.2009 року уклав додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту від 22.02.2007 року, якою графік платежів передбачав платежі в узгодженій раніше сумі - 257,25 доларів США, але вже двічі на місяць, так за умови оплати 30.03.2016 року щомісячного платежу у розмірі 257,25 доларів США, ці платежі у цьому ж березні місяці, але вже з 31.03.2016 року становили 364,44 доларів США, тобто були збільшені банком на 107,19 доларів США, ще й передбачали обов`язок сплачувати їх двічі на місяць. Тому новий змінений графік попередньо узгоджений щомісячний платіж у розмірі 257,25 доларів США став передбачати сплату цієї суми двічі на місяць: один раз 03 травня 2007 року, другий раз цього ж місяця 31 числа. Потім така ж сума мала бути сплачена двічі на місяць: 2 та 31 липня 2007 р., 1 та 31 жовтня 2007 р., а з дати 31.03.2016 року і до кінця строку дії договору про надання споживчого кредиту від 22.02.2007 р. розмір щомісячних платежів банк змінив та встановив вже у сумі 364,44 доларів США, тобто щомісяця на 107,19 доларів США більше, а в деякі місяці (травень та серпень 2016 року, та лютий місяць 2017 року) вона мала переплачувати цю суму у розмірі 107,19 доларів США вже двічі на місяць, ніж вона погодилася сплачувати як поручитель за позичальника в день укладання договору поруки ( це було 257,25 доларів США). 29.10.2009 року банк з [PERSON] знов уклав додаткову угоду за № 3, відповідно до якої графік платежів передбачав вже нові платежі в сумі 278,57 доларів США, подекуди двічі на місяць, а з певної дати 30.03.2016 року щомісячний платіж до кінця строку дії договору становив 409,43 доларів США, тобто знов був збільшений банком на 152,18 доларів США на місяць, що безумовно було більше ніж вона погодилася сплачувати як поручитель за позичальника в день укладання договору поруки ( це було 257,25 доларів США). Таким чином для позичальниці так і для неї двічі збільшувався розмір щомісячний зобов`язань, що не було з нею погоджено, як поручителем. Тому за вказаних обставин порука є припиненою 31.03.2009 року, тобто з дати коли між позичальницею [PERSON] та банком було укладено та підписано додаткову угоду № 1. Не погоджуючись з позовними вимогами АТ «УКРСИББАНК», відповідач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, де просить визнати припиненою поруку за договором поруки № 11121187000П/1 від 22.02.2007 року укладеним між ним та банком, внаслідок укладання 31.03.2009 року позичальником [PERSON] та банком додаткової угоди № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 11121187000 від 22.02.2007 року та укладання 29.10.2009 року позичальником [PERSON] та банком додаткової угоди № 3 до цього ж договору, що спричинило зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У позові вказує, що після укладання з ним договору поруки, банк з позичальником [PERSON] 31.03.2009 року уклав додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту від 22.02.2007 року, якою графік платежів передбачав платежі в узгодженій раніше сумі - 257,25 доларів США, але вже двічі на місяць, так за умови оплати 30.03.2016 року щомісячного платежу у розмірі 257,25 доларів США, ці платежі у цьому ж березні місяці, але вже з 31.03.2016 року становили 364,44 доларів США, тобто були збільшені банком на 107,19 доларів США, ще й передбачали обов`язок сплачувати їх двічі на місяць. Тому новий змінений графік попередньо узгоджений щомісячний платіж у розмірі 257,25 доларів США став передбачати сплату цієї суми двічі на місяць: один раз 03 травня 2007 року, другий раз цього ж місяця 31 числа. Потім така ж сума мала бути сплачена двічі на місяць: 2 та 31 липня 2007 р., 1 та 31 жовтня 2007 р., а з дати 31.03.2016 року і до кінця строку дії договору про надання споживчого кредиту від 22.02.2007 р. розмір щомісячних платежів банк змінив та встановив вже у сумі 364,44 доларів США, тобто щомісяця на 107,19 доларів США більше, а в деякі місяці (травень та серпень 2016 року, та лютий місяць 2017 року) він мав переплачувати цю суму у розмірі 107,19 доларів США вже двічі на місяць, ніж вона погодилася сплачувати як поручитель за позичальника в день укладання договору поруки ( це було 257,25 доларів США). 29.10.2009 року банк з [PERSON] знов уклав додаткову угоду за № 3, відповідно до якої графік платежів передбачав вже нові платежі в сумі 278,57 доларів США, подекуди двічі на місяць, а з певної дати 30.03.2016 року щомісячний платіж до кінця строку дії договору становив 409,43 доларів США, тобто знов був збільшений банком на 152,18 доларів США на місяць, що безумовно було більше ніж вона погодилася сплачувати як поручитель за позичальника в день укладання договору поруки ( це було 257,25 доларів США). Таким чином для позичальниці так і для нього двічі збільшувався розмір щомісячний зобов`язань, що не було з ним погоджено, як поручителем. Тому за вказаних обставин порука є припиненою 31.03.2009 року, тобто з дати коли між позичальницею [PERSON] та банком було укладено та підписано додаткову угоду № 1. В ході розгляду справи представник позивача за первісним позовом надавала заперечення на зустрічну позовну заяву [PERSON] , вказуючи що підписанням договору поручитель підтвердила, що ознайомлена у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, методикою, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних із конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також іншої інформації, надання якої вимагає чинне законодавство України. Так згідно з п. 1.2 договорів поруки Поручителю відомі всі умови кредитного договору, в тому числі: відсоткова ставка за кредитним договором (яка може бути змінена відповідно до умов кредитного договору), тощо. А тому безпідставним є посилання на те,що поручитель не надав, а банк не отримував згоди на зміну умов Кредитного договору, адже фактично така згода уже закріплена в договорі поруки. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] просить відмовити. Відповідачем [PERSON] за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) було надано письмове пояснення на заперечення представника банку. Вважають свої зустрічні позовні вимоги обґрунтованими, та просить їх задовольнити у повному обсязі. Також в ході розгляду справи відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] надав відзив на уточнену позовну заяву про збільшення позовних вимог, в обґрунтування якого зазначив, що з позовними вимогами не згоден та вважає їх незаконними і необґрунтованими з підстав викладених у його зустрічному позові. Також в ході розгляду справи відповідач за первісним позовом [PERSON] надала відзив на уточнену позовну заяву про збільшення позовних вимог, в обґрунтування якого зазначила, що з позовними вимогами не згодна та вважає їх незаконними і необґрунтованими. Зокрема вказала на невідповідність документів - правочинів наданих банком в суд, тим документам, дійсно укладених банком з нею у продовж строку дії кредитного договору. Так надана банком як доказ позовних вимог копія додаткової угоди № 1 від 31.03.2009 року з додатком №1 - Графіком погашення кредиту, без наявності підписів обох сторін на кожній сторінці цього укладеного правочину, має 115 платежів із щомісячним погашенням у сумі 257,25 доларів США до дати 29.02.2016 р. (до платежу № 103), але вже з 30.03.2016 року до кінця строку дії договору щомісячний платіж (з платежу № 104) збільшується вже на 128,63 доларів США і становить вже 385,88 доларів США. Проте наданий їй оригінал даної додаткової угоди з додатком має оригінальні підписи обох сторін та має 116 платежів з щомісячним погашенням у сумі 257,25 доларів США до дати 30.03.2016 року (до платежу № 104), але вже з 31.03.2016 року до кінця строку дії договору щомісячний платіж (з платежу № 105) збільшується на 107,19 доларів США і становить вже 364,44 доларів США. Надана банком як доказ позовних вимог копія додаткової угоди № 3 від 29.10.2009 року з додатком №1 - Графіком погашення кредиту, без наявності підписів обох сторін на кожній сторінці цього укладеного правочину, має 83 платежів із щомісячним погашенням у сумі 297,49 доларів США до кінця строку дії договору. Проте наданий їй оригінал даної додаткової угоди з додатком має оригінальні підписи обох сторін та має 83 платежі із розміром щомісячного погашення у сумі 278,57 доларів США до дати 29.02.2016 року (до платежу № 71), але вже з 30.03.2016 року до кінця строку дії договору щомісячний платіж (з платежу № 72) збільшувався на 130,86 доларів США і становить вже 409,43 доларів США. Також пунктами 4 цих додаткових угод вказано, що вони є невід`ємною частиною Договору, складена в двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із сторін. Другого такого ж примірника додаткових угоди та графіків, у банка не виявилося. Тому є факт фальшування доказів. Базовим правочином відносин між нею та банком є договір про надання споживчого кредиту № 11121187000 від 22.02.2007 року, проте банком до матеріалів первісного позову було додано Додаток 2 Графік платежів який є не від`ємною частиною договору за іншим номером та датою, а саме № 0011121187001 від 29.10.2009 року. Але такого правочину з реальною процентною ставкою 14,92 % у 8-й колонці графіку вона з банком не укладала, бо у п. 1.3.1 основного зобов`язання, яким є договір про надання споживчого кредиту № 11121187000 від 22.02.2007 року зазначена процентна ставка 13,8 % річних і правочинів на її зміну ніколи не укладалося. Також до заяви про збільшення позовних вимог, банком додано довідку - розрахунок боргу за кредитом, де йдеться про кредитний договір № 0011121187000 від 22.02.2007 року, також у довідці - розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом йдеться про кредитний договір № 0011121187001 від 29.10.2009 року, також з даної довідки - розрахунку вбачається, що банком незаконно була застосована процентна ставка 27,6000 % річних, замість 13,8 % річних. Також банком нараховувалися проценти, виходячи з розрахунку 360 днів на рік (замість фактичних 365/366 днів), що дозволило банку за період дії споживчого кредиту, незаконно отримати від неї при незмінності процентної ставки за користування кредитом більше на 592,3544 доларів США, або на 15939,78 грн., ніж вона мала би сплачувати. Саме штучно завищені суми нарахованих банком відсотків стали підставою вважати завищеним і розмір пені. Просить у задоволенні позовних вимог банку відмовити. Також в ході розгляду справи представником АТ «УКРСИББАН» були надані письмові пояснення у яких зазначили, що у зв`язку із укладанням додаткової угоди № 1 від 31.03.2009 року, додаткової угоди № 2 від 31.03.2009 року та додаткової угоди № 3 від 29.10.2009т року , було змінено графік погашення кредиту та перенесено строки погашення процентів, відповідно, в систему обліку угода введена з новими параметрами (сума неповернутого кредиту, розмір погашення, строки погашення ), облік заборгованості змінено шляхом використання номеру угоди № 11121187001. Зміна номеру угоди в облікових системах (з № 11121187000 на № 11121187001) не змінює суті зобов`язань та не впливає на їх дійсність. Сам по собі номер угоди взагалі не є обов`язковим реквізитом. Отже № 11121187001 не є новим договором, а лише номер в обліковій системі банку, [PERSON] було укладено договір № 11121187000 від 22.02.2007 року. Відповідно до висновків Верховного суду, вказівка у математичних розрахунках банку на інший номер договору не свідчить про те, що позовні вимоги банку не мають під собою фактичного підґрунтя і що було укладено інший кредитний договір. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічними позовами ) АТ «УКРСИББАНК» Кузьменко М.В.первісні позовні вимоги з урахуванням їх уточнення щодо збільшення позовних вимог, підтримав у повному обсязі покладаючись на обставини викладені у позові та просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 11121187000 від 22.02.2007 року в розмірі 26939,78 доларів США , пеню за прострочений кредит у розмірі 118630,00 грн., пеню за прострочені відсотки у розмірі 73741,59 грн., та судовий збір. У задоволенні зустрічних позовів просив відмовити. [PERSON] як відповідач за первісним позовом (третя особа за зустрічними позовами) та її представник [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги з урахуванням їх уточнення не визнали та заперечували з обставин викладених у відзиві на уточнену позовну заяву про збільшення позовних вимог,у задоволенні первісних позовних вимог просили відмовити, зустрічні позовні вимоги підтримали. [PERSON] як свідок в судовому засіданні пояснила, що 22.02.2007 року між нею та банком було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11121187000. Також були укладені додаткові угоди № 1 від 31.03.2009 року та № 3 від 29.10.2009 року, до яких були додані графіки платежів, які відрізняються від тих які додані банком до позовної заяви та тих які були надані їй. Так на її графіках на кожній сторінці проставлені печатки та підписи представника банку, чого не має у графіках доданих до позовної заяви. Також банком в односторонньому порядку було змінено процентну ставку та її не було належним чином повідомлено про це. Також не згодна з нарахуванням пені. Надані банком документи містять різні номери договорів, які вона з банком не укладала та не підписувала. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом, третя особа за зустрічним позовом [PERSON] ) [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги з урахуванням їх уточнення не визнала та заперечувала з обставин викладених у своєму зустрічному позові, який просила задовольнити у повному обсязі,у задоволенні первісних позовних вимог просила відмовити. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом, третя особа за зустрічним позовом [PERSON] ) [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги з урахуванням їх уточнення не визнав та заперечував з обставин викладених у своєму зустрічному позові та відзиві на уточнену позовну заяву про збільшення позовних вимог. Свій зустрічний позов просив задовольнити,у задоволенні первісних позовних вимог просив відмовити. Вислухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Так в судовому засіданні встановлено, та підтверджується письмовими доказами, що зі статуту банка вбачається,що з 27 жовтня 2009 року акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» змінив назву на публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», в подальшому на акціонерне товариство «УкрСиббанк». Засіданням кредитного комітету відділення № 115 Криворізького ТУ АКІБ «УкрСиббанк» 16.02.2007 року було вирішено питання щодо надання [PERSON] кредиту в сумі 30870,00 доларів США строком на 120 місяців зі сплатою 13,8 % річних із щомісячним погашенням рівними частинами, на споживчі потреби, із забезпеченням поруки - [PERSON] та [PERSON] та заставою двохкімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . 22.02.2007 року [PERSON] звернулася до банку із заявою на отримання кредиту на споживчі потреби у сумі 30870,00 доларів США на строк 120 місяців. Того ж дня, між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого по всіх правах і обов`язках виступає АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» та відповідачкою [PERSON] 22.02.2007 року був укладений кредитний договір № 11121187000. Відповідно до умов кредитного договору, банк надав позичальнику [PERSON] кредит (грошові кошти) у сумі 30870 доларів США , що дорівнює еквіваленту 155893,50 гривень за курсом НБУ на день укладання договору, шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] , в свою чергу, позичальник [PERSON] зобов`язалась повернути наданий кредит у повному обсязі в терміни, та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 480 доларів США 05 числа кожного місяця, але в будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі в терміни встановлені графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до договору), але в будь якому випадку не пізніше 21.02.2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов цього договору. Позичальник зобов`язувалася повернути суму кредиту та сплатити проценти,штрафи та інші платежі згідно договору на рахунок № [NUMBER] ,відкритий в банку . У додатку №1 до договору сторонами узгоджений графік платежів та визначення сукупної вартості кредиту, в якому наведені складові частини платежів за кожен місяць на весь строк надання кредиту. На підтвердження надання кредиту (грошових коштів) в сумі 30870 доларів США суду надані копія меморіального ордеру № 0601042177 від 22 лютого 2007 року, із зазначенням платежу надання кредиту згідно з угодою від 22 лютого 2007 року № 11121187000, банком, тобто кредитором, перераховано одержувачу [PERSON] 30870 дол. США, які зараховані на поточний рахунок позичальника за основним договором № [NUMBER]. Окрім того, факт надання банком грошових коштів позичальникові [PERSON] у сумі 30870 дол.США підтверджується також випискою за кредитним договором та витягом руху за рахунком № [NUMBER] . Зазначені докази достовірно підтверджують отримання 22 лютого 2007 року відповідачем [PERSON] кредитних коштів у сумі, обумовленій умовами основного договору (договору про надання споживчого кредиту), та сумніву у суду не викликають, оскільки додатково доводяться іншими доказами та поведінкою позичальника. Відповідно до умов п. 1.3.1 кредитного договору за користування кредитними коштами позичальник [PERSON] зобов`язалася сплачувати проценти у розмірі 13,8% річних. По закінченні 30 днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2 кредитного договору (п. 1.3.1 кредитного договору). Сторони домовилися, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених ч. 1 п. 9.2 договору, у тому числі за порушення позичальником кредитної дисципліни. Пунктом 1.3.3 договору передбачено, що проценти нараховуються щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт /360» відповідно до вимог нормативно - правових актів НБУ та чинного законодавства України. 31.03.2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником якого по всіх правах і обов`язках виступає АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 11121187000 від 22.02.2007 року (щодо зміни графіка погашення кредиту). Сторони домовились викласти додаток № 1 у новій редакції. Відповідно до п. 3 даної Додаткової угоди, інші умови договору та додаткових угод до нього, які не суперечать цій додатковій угоді, залишаються без змін і сторони підтверджують свої зобов`язання за ними. 31.03.2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником якого по всіх правах і обов`язках виступає АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 2 до Договору про надання споживчого кредиту № 11121187000 від 22.02.2007 року (щодо зміни строку сплати процентів ). Сторони домовились викласти п. 1.3.4 у наступній редакції: строк сплати процентів з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за який було нараховано банком такі проценти. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди інші умови Договору, які не суперечать цій додатковій угоді, залишаються без змін і сторони підтверджують свої зобов`язання за ними. Також 29.10.2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником якого по всіх правах і обов`язках виступає АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 3 до Договору про надання споживчого кредиту № 11121187000 від 22.02.2007 року (щодо зміни графіка погашення кредиту). Сторони домовились викласти Додаток № 1 у новій редакції. Відповідно до п. 3 даної Додаткової угоди, інші умови договору та додаткових угод до нього, які не суперечать цій додатковій угоді, залишаються без змін і сторони підтверджують свої зобов`язання за ними. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по кредитному договору № 11121187000 від 22.02.2007 року прийнята порука [PERSON] , що підтверджується договором поруки № 11121187000 П від 22 лютого 2007 року та порука [PERSON] , що підтверджується договором поруки № 11121187000 П/1 від 22 лютого 2007 року. Відповідно п.п.1.3.,1.4. договорів поруки поручителі,відповідають перед кредитором у тому ж обсязі,що і боржник,за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором,включаючи повернення основної суми боргу (в тому числі суми кредиту,регресу),сплату процентів,комісій,відшкодування можливих збитків,пені та інших штрафних санкцій,передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителів і боржника є солідарною . Цільове призначення (мета) кредиту - кредит надається Позичальнику для його особистих потреб, а саме: споживчі потреби (п.1.4. Договору). Відповідно до п.1.5 кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] у банку, для подальшого використання за цільовим призначенням. Відповідно до розділу 4 позичальник серед іншого зобов`язувалася : використати кредит на зазначені у цьому договорі цілі,повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти та інші платежі у порядку та терміни,встановлені договором;погашати кредит, сплачувати проценти, комісії та інші платежі на вказаний вище рахунок; надавати за вимогою банку матеріали щодо видачі кредитних коштів,перевірки забезпечення кредиту,контролю за його цільовим використанням та погашенням; достроково повернути суму кредиту та сплатити проценти у випадках встановлених п.п.2.3,4.9,5.3,5.5,5.6,5.8,5.10,7.4, 9.2,9.14 цього договору та/або порушень істотних умов договору та застосування банком процедури щодо дострокового повернення кредиту в порядку,визначеному розділом 11 цього договору;не пізніше дати укладення договору застави,за яким у заставу передається майно (за текстом договору-предмет застави) з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором,застрахувати за власний рахунок предмет застави на користь банку в рекомендованій банком страховій компанії (страхова компанія,яка акредитована в банку для співпраці щодо страхування заставного майна) на строк не менше одного календарного року від настання наступних страхових ризиків:на випадок пошкодження,втрати або знищення майна; Відповідно до п.6.1. договору позичальник має право ставити перед банком питання про перенесення термінів погашення заборгованості за цим Договором у випадку виникнення тимчасових фінансових чи інших ускладнень за незалежними від позичальника обставин. Вказаний договір підписаний сторонами ,оригінал даного договору отримано 22 лютого 2007 року [PERSON] , про що свідчить її особистий підпис. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, у [PERSON] перед банком станом на 12.03.2014 року наявна заборгованість у розмірі 16988,71 доларів США що за курсом НБУ станом на 12.03.2014 року становить 157 952,55 гривень, з яких: 15699,27 дол. США (що еквівалентно 145963,96 грн.) - заборгованість за кредитом; 614,02 дол. США (що еквівалентно 5708,85 грн.) - заборгованість за процентами; 653,56 дол. США (що еквівалентно 6076,50 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом ; 21,86 дол. США (що еквівалентно 203,24 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами. З розрахунку заборгованості наданого позивачем станом на 20.03.2017 року розмір заборгованості [PERSON] по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом та пені за Договором про надання споживчого кредиту № 11121187000 становить 26 939,78 дол. США та 192371,59 гривень з яких: 15699,27 дол. США, - заборгованість за кредитом; 11240,51 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 118630,00 гривень - пеня за прострочення сплати кредиту; 73 741,59 гривень - пеня за прострочення сплати процентів. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу Так, [PERSON] із 07 березня 2007 року по 18 квітня 2014 року частково вносила платежі на повернення банку тіла кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами, що слідує із розрахунку заборгованості за кредитним договором, виписки за кредитним договором та наданих [PERSON] копій платіжних доручень за вказаний період про сплату грошових коштів на користь АТ «УкрСиббанк», які судом перевірені та які мають відображення у виписці за кредитним договором та у розрахунку заборгованості. Сплачуючи упродовж більше шести років кредит позичальник не зверталася із скаргами на неотримання кредитних коштів, обумовлених умовами договору про надання споживчого кредиту від 22 лютого 2007 року №11121187000. Згідно п.2.2. договору про надання споживчого кредиту № 11121187000 від 22 лютого 2007 року підписанням даного договору позичальник підтверджує : свою здатність виконувати умови даного договору;- що даний договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням,що є обов`язковим для позичальника;що він володіє всіма необхідними документами,що необхідні для оформлення даного договору;що позичальник повністю розуміє всі умови цього договору, свої права та обов`язки за цим договором і погоджується з ними . Відповідно п.9.13. підписання даного договору позичальником свідчить про те,що : всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього;- перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України,зокрема п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Разом із тим, [PERSON] не надала суду доказів про те, що вона не підписувала договір про надання споживчого кредиту та додаткові угоду до нього та не надала судових рішень про визнання цих правочинів недійсними. Презумпцію правомірності правочинів, передбачену ст.204 ЦК України, не спростовано. Таким чином посилання [PERSON] на невідповідність документів - правочинів є безпідставним. Так дійсно банком до позовної заяви додано додаткову угоду №1 від 31.03.2009 року з Додатком № 1 - графіком погашення кредиту на 115 платежів зі щомісячним погашенням у сумі 257,25 доларів США до дати 29.02.2016 року (до платежу № 103), з 30.03.2016 року до кінця строку дії договору щомісячний платіж (з платежу № 104) становить 385,88 доларів США. Так дійсно банком до позовної заяви додано додаткову угоду №3 від 29.10.2009 року з Додатком № 1 - графіком погашення кредиту на 83 платежів зі щомісячним погашенням у сумі 297,49 доларів США до кінця строку дії договору. Проте як вказує [PERSON] їй на руки були надані : додаткову угоду №1 від 31.03.2009 року з Додатком № 1 - графіком погашення кредиту на 116 платежів зі щомісячним погашенням у сумі 257,25 доларів США до дати 30.03.2016 року (до платежу № 104), з 31.03.2016 року до кінця строку дії договору щомісячний платіж (з платежу № 105) становить 364,44 доларів США; додаткову угоду №3 від 29.10.2009 року з Додатком № 1 - графіком погашення кредиту на 83 платежів зі щомісячним погашенням у сумі 278,57 доларів США до дати 29.02.2016 року (до платежу № 71), з 30.03.2016 року до кінця строку дії договору щомісячний платіж (з платежу № 72) становить 409,43 доларів США. Проте всі ці додатки до додаткових угод (№ 1 № 3) підписані [PERSON] , дійсність свого підпису остання в судовому засіданні не спростувала, отже всі ці додатки є дійсними. До того ж [PERSON] не довела в судовому засіданні того факту що, банк під час укладання даних додаткових угод не надавав їй додатки до них, які додані до позовної заяви, тобто за першим варіантом в даному випадку. Також, суд перевірив усі додатки до додаткових угод (№ 1 № 3) та запевнився, що загальний залишок заборгованості станом на 02.04.2007 року за додатками до додаткової угоди № 1 від 31.03.2009 року , як того що доданий до позовної заяви та того що надала [PERSON] , є однаковим, це 30 612,75 доларів США. Загальний залишок заборгованості станом на 29.10.2009 року за додатками до додаткової угоди № 3 від 29.10.2009 року , як того що доданий до позовної заяви та того що надала [PERSON] , є однаковим, це 24 691,59 доларів США. Врахувавши вимоги закону та умови кредитного договору,суд дійшов висновку про те, що банк перед укладенням кредитного договору повідомив позичальника та ознайомив з усіма умовами договору, а також надав позивачу інформацію щодо сукупної вартості кредиту, з урахуванням відсоткової ставки за ним та її складових. Підписання [PERSON] кредитного договору та графіку платежів разом з додатковими угодами та додатками до них свідчить про досягнення сторонами угоди стосовно всіх істотних умов договору та її обізнаність про умови кредитування, про вартість кредиту та про інші супутні послуги і тарифи, а також вказує на те, що її намір був спрямований на отримання банківського кредиту в іноземній валюті і що таке її зовнішнє волевиявлення було вільним і спрямованим на отримання кредитних коштів. Будь-яких застережень до договору [PERSON] не зазначала. Як вище зазначалось [PERSON] не у повному обсязі за умовами правочину повертала банку тіло кредиту, а також неналежно сплачувала проценти за користування кредитом. За змістом частини першої та третьої ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення божником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За умовами п.7.1 договору про надання споживчого кредиту за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредитом та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. У січні 2014 року кредитор (банк) направив на адресу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вимогу про сплату заборгованості. При цьому вказав, що договором передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання його умов позичальником, банк має право вимагати дострокового погашення кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій. Попереджено, що необхідно протягом 32 днів, з моменту отримання цієї претензії, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги протягом 41 дня з дати відправлення претензії, задовольнити вимоги банку, сплативши заборгованість за кредитним договором, яка склалася станом на 27 січня 2014 року. У випадку невиконання або несвоєчасного виконання цієї вимоги, ПАТ «УкрСиббанк» буде вимушено звернутися з позовом до суду. Претензії залишені без належного реагування, тобто заборгованість не сплачена. Отже сума заборгованості за договором про надання споживчого кредиту яка підлягає до стягнення з відповідачів за первісним позовом в солідарному порядку на користь банку становить 15699 доларів США 27 центів, яку суд вважає необхідним стягнути у гривневому еквіваленті, яка складається з заборгованості за кредитом, що за курсом НБУ станом на 12.03.2014 року (на момент звернення банку до суду з первісним позовом) еквівалентно 145963 грн., 96 коп., та пеню за прострочення сплати по кредиту у розмірі 118630 грн. 00 коп., а всього 264593 грн. 96 коп. Щодо безпідставного застосування в розрахунку заборгованості процентної ставки 27,6 % річних. Як вже вище зазначалось пунктом 1.3.1. кредитного договору передбачено, що за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,8% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 9.2. даного Договору. У випадку, якщо Банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому п. 9.2. даного Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. Згідно з пп. «а» п. 9.2. кредитного договору, відповідно до вимог статті 651 ЦК України Сторони погодили, що протягом дії цього Договору Банк відповідно до умов п. 1.3.1. може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення в разі порушення Позичальником кредитної дисципліни (тобто неналежного виконання умов цього Договору та/або умов договорів, за яким надано забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором). Банк може збільшити розмір процентної ставки в наступному порядку, а саме: Банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана у розділі 12 цього Договору, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив Банку при зміні адреси; такий новий розмір процентної ставки за цим Договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні Банку до позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього Договору. У разі незгоди із встановлювальним згідно умов цього пункту Договору новим розміром процентної ставки, позичальник у строк не пізніше ніж за 7 календарних днів до дати початку дії нової ставки, вказаної у повідомленні Банку, зобов`язується надати на зазначену у Договорі адресу Банку письмове повідомлення (відповідь) про свою незгоду із такою новою ставкою. У випадку отримання Банком в порядку та терміни, визначені цим пунктом Договору, такого письмового повідомлення (відповіді) від позичальника, Банк набуває право вимоги дострокового повернення кредиту на нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 цього Договору. Сторони погодили, що факт неподання позичальником на зазначену у Договорі адресу Банку у строк не пізніше 7 календарних днів до дати початку дії нової процентної ставки письмового повідомлення (відповіді) позичальника про його незгоду із такою новою ставкою, вважається згодою позичальника на встановлення Банком такого нового розміру процентної ставки з дати, що зазначена у повідомленні Банку. Верховний Суд у постанові від 05 грудня 2018 року у справа № 761/31801/16-ц зазначив, що у разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо), дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року у справі № 6-57цс12, від 30 листопада 2016 року у справі № 6-82цс16, від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 та постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року справа № 761/37819/15-ц. При цьому, позовна заява банку не містить жодних посилань на те, що банком було узгоджено із відповідачами наведені зміни процентної ставки за кредитом та банком не надано суду будь-яких доказів такого узгодження, що свідчить про те, що банком з 29.10.2009 року відсотки нараховувались з порушенням вимог ст.1056-1 ЦК України (в редакції чинній на дату укладення кредитного договору) та умов самого договору. Позивачем надано до суду розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що банком розрахунки процентів за користування кредитом періодично починаючи з 29.10.2009 року здійснювався за зміненою процентною ставкою, будь-якого іншого розрахунку заборгованості суду не надано, а з урахуванням того, що [PERSON] , частково здійснювалось погашення заборгованості за кредитними коштами, а банком нараховувались на заборгованість відсотки суд не має змоги самостійно вирахувати розмір заборгованості на яку мали нараховуватись відсотки на підставі Договору про надання споживчого кредиту № 11121187000 від 22.02.2007 року та відповідно їх розмір, оскільки для цього необхідні спеціальні знання в області бухгалтерського обліку та економіки, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідачів заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 11240,51 дол. США, слід відмовити. Разом з тим суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення пені за прострочення сплати процентів у розмірі є не обґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази,що одержані з порушенням порядку,встановленого законом. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази,на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Як вбачається з матеріалів справи та як вказував представника банку, у зв`язку з укладанням додаткових угод в системі обліку угода введена з новими параметрами (сума неповернутого кредиту, розмір погашення, строки погашення), облік заборгованості змінено шляхом використання номеру угоди № 11121187001. З досліджених матеріалів справи вбачається, що всі погашення по кредитному договору № 11121187000 від 22 лютого 2007 року відображаються у виписці по кредитному договору ,яка міститься в матеріалах справи. Виписка по кредитному договору відображає всі обороти та всі бухгалтерські проводки,що було здійснено за період дії договору. Також всі погашення кредиту та сплачені проценти за користування кредитом у розрізі сум,періодів,дат та інше,відображено у розрахунку заборгованості. Жодних доказів з боку відповідачів щодо неврахування будь-якого платежу з боку банка не надано. З виписки за кредитним договором №11121187000 від 22 лютого 2007 року, з 22 лютого 2007 року по 01 серпня 2016 року,за якою банк здійснює аналітичний облік за наданим та поверненим кредитом і відображає його на внутрішньобанківських рахунках за встановленими правилами, вбачається,що за вказаний період [PERSON] , було сплачено грошові кошти у розмірі 36837,26 доларів США. До того ж дані кошти на погашення кредиту, процентів, зараховувалися на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] . Судом було встановлено, що підставою виникнення боргу у відповідачів перед банком є саме договір про надання споживчого кредиту від 22 лютого 2007 року, за умовами якого [PERSON] , надавалися кредитні кошти, що забезпечено порукою. Додаткові угода між сторонами є невід`ємними частинами договору від 22 лютого 2007 року, а не іншими самостійними договорами. Умовами Додаткових угоди передбачено, що сторони підтвердили те, що інші умови основного договору, які не суперечать додатковій угоді, залишаються без змін і сторони підтверджують свої зобов`язання по них. Отже вказівка у математичних розрахунках банку на інший номер договору не свідчить про те, що позовні вимоги банку не мають під собою фактичного підґрунтя. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом частини 4 статті 559 ЦК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина 1 статті 252 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України. У цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов`язання - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору. Як установлено судом, боржник та поручителі взяли на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 21 лютого 2017 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на підставі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини 4 статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Тобто кредитор мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання пред`явити вимоги до поручителя. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних періодичних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. Частиною 1 статті 417 ЦПК України встановлено, що вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, 30 січня 2014 року рекомендованим листом з повідомленням банк направив боржникові та поручителям [PERSON] та [PERSON] и [PERSON] вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, чим змінив строк виконання зобов`язання. Пред`явивши 02.04.2014 року позовну заяву , позивач просив стягнути заборгованість, що сформувалась станом на 12.03.2014 року, тобто шестимісячний строк, встановлений ч. 4 статті 559 ЦК України банком не пропущено. Більше того, частиною 1 статті 559 ЦК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18 червня 2012 року №6-73цс12, від 17 лютого 2016 року №6-3176цс15. Тобто змінами основного зобов`язання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови та обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища. Як було встановлено підписанням договору поручителі, підтвердили, що ознайомлені у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, методикою, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних із конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також іншої інформації, надання якої вимагає чинне законодавство України. П.6.1 договору про надання споживчого кредиту , позичальник має право ставити перед банком питання про перенесення термінів погашення заборгованості за цим кредитним договором, у випадку виникнення тимчасових фінансових чи інших ускладнень за незалежними від позичальника обставинами. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Зокрема, згідно п.22 цієї Постанови визначено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов`язується зі зміною забезпеченого зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов`язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов`язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а із встановлених обставин справи не вбачається належної інформованості поручителів і їх згоди на збільшення розміру відповідальності Позичальника, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно п. 1.2. договорів поруки, поручителям відомі всі умови кредитного договору, отже вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо визнання припиненою поруки є безпідставними та таким що задоволенню не підлягають. Додатковими угодами №1 від 31.03.2009 року та №3 від 29.10.2009 року з Додатками, було лише змінено графік погашення кредиту та перенесено строки погашення процентів. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 13759,52 грн., сплачений ним при подачі позову. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідачів за первісним позовом на користь АТ «УКРСИББАНК»підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам від заявлених, виходячи з такого розрахунку: (заявлено суму у розмірі 442844,19 грн., задоволено на суму 264593,96 грн.) 13759,52 грн.-сплачений при подачі позову до суду судовий збір х 264593,96 грн.: 442844,19 грн.=8221,14 грн.) з врахуванням роз`яснень, викладених в пункті 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до яких при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

Outcome: partial