Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.03.2008 року [PERSON]отримала кредит в розмірі 3 000,00у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк», в звязку із чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача із Закритого акціонерного товариства комерційний банк « Приватбанк» на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк « Приватбанк». ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У звязку із визначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31 жовтня 2017 року має заборгованість в розмірі 53 672,89 гривень, яка складається з наступного: - 1 656,11 грн. - заборгованість за кредитом; -45 011,15 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4 211,68 заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 гривень - штраф ( фіксована частина); -2 543,95 гривень - штраф ( процентна складова). На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 53 672,89гривень, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600,00 гривень. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справу у його відсутність, а також про згоду на ухвалення судом заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким з позовною заявою не згоден, оскільки він не підписував «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку», позивач його з ними не ознайомив. Отже, вони не є складовою частиною договору. Крім того, відповідач зазначає, що він зареєстрований та мешкає в м. Українськ Донецької області, тобто в населеному пункті, де проводилася антитерористична операція, а тому підстав для нарахування банком пені та штрафів за невиконання умов договору щодо повернення кредитних коштів є не було. Крім того, відповідачем до суду надана заява про застосування строків позовної даності, оскільки позов про стягнення заборгованості поданий з пропущенням трирічного строку, встановленого на звернення до суду. Просить в задоволенні позову відмовити. Представником позивача надано до суду відповідь на відзив, з якої вбачається , що позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 03 березня 2008 року, з якої вбачається , що відповідач висловив згоду на укладення договору шляхом отримання кредитної картки та особистим підписом зазначила, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», « Правилами користування платіжною карткою» та « Тарифами Банку» складає між ним і банком договір. Також до матеріалів справи долучено Довідку про умови кредитування з використанням картки « Універсальна», підписана клієнтом власноруч, з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,00% ( 36,00% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Крім того, вищезазначені Умови та Правила надання банківських послуг є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Крім того, останній договір з відповідачем оформлений 20 грудня 2012 року , і остання звірка паспортних даних здійснювалася саме при укладенні договору, тому при подачі позову до суду у банку відсутня достовірна інформація про адресу, за якою на час початку проведення антитерористичної операції проживав відповідач. На сьогоднішній день боржник до банку з метою списання штрафних санкцій не звертався. Щодо строків позовної давності представник позивача зазначає, що відповідачем були вчинені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед Банком. Так, згідно виписки Клієнт неодноразово здійснював погашення заборгованості, останнє з яких було внесено 30.10.2015 року. Позивач же звернувся з позовом до відповідача 09.12.2017 року, тобто до спливу строку позовної давності. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 03 березня 2008року відповідачем заповнено анкету - заяву на отримання кредитної карти « Універсальна» із встановленням кредитного ліміту в розмірі 1 000,00/3000,00 грн. Зі змісту даної заяви вбачається, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві у полі «Клієнт» в графі «Підпис». Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», в звязку із чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача із Закритого акціонерного товариства комерційний банк « Приватбанк» на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк « Приватбанк». Відповідно до наданого розрахунку заборгованості , станом на 31 жовтня 2017 року відповідач має заборгованість в розмірі 53 672,89 гривень, яка складається з наступного: - 1 656,11 грн. - заборгованість за кредитом; - 45 011,15 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4 211,68 заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 гривень - штраф ( фіксована частина); - 2 543,95 гривень - штраф ( процентна складова. Вирішуючи питання про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного. Ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. За правилами ст. ст. 257,258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Як вбачається з матеріалів справи, позов до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором підписаний представником позивача 08 грудня 2017 року та надійшов до суду 20 грудня 2017 року. Як вбачається з виписки про рух коштів на карт-рахунку, наданого представником позивача, 30 жовтня 2015 року було автоматичне погашення простроченої заборгованості з іншої карти. Крім того, 25 липня 2014 року відбулося скасування штрафу за прострочу штрафу в розмірі 100,00 грн. Разом з тим, поповнення готівкою в терміналі самообслуговування було здійснено 25 листопада 2013 року на суму 120,00 грн., а зарахування з карти через відділення - 30 грудня 2013 року. Таким чином, позов про стягнення заборгованості предявлено після закінчення 3-річного терміну, визначеного ст. 256 ЦПК України. Крім того, позивач не звертався до суду з заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом строку позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки). Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивачем було пропущено строк на звернення до суду за захистом свого порушеного права, а відповідач наполягає на застосуванні позовної давності, суд вважає, що є підстави для відмови у задоволенні позову. На підставівикладеного,

Outcome: dismissed