Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком №4 по вул. Щорса в сел. Березівка Харківського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1188 та виданого 11.04.1996 р. Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області. Крім нього в будинку зареєстровані [PERSON] дружина позивача, [PERSON] донька позивача, [PERSON] мати позивача, [PERSON]. Однак, [PERSON] не проживає у будинку з 2011 р., його особистих речей у будинку немає. Враховуючи те, що позивач змушений сплачувати комунальні послуги з урахуванням кількості осіб, які зареєстровані в будинку, що ставить його у скрутне матеріальне становище, а також ту обставину, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу у користуванні своєю власністю, останній звернувся до суду із зазначеним позовом. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення про справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень на позовну заяву до суду не надходило, звязку з чим суд вважає причини неявки відповідача неповажними, а також можливим, за згодою позивача, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1188 та виданого 11.04.1996 р. Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області, [PERSON] належить житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Березівка, вул. Щорса, 4 (а.с. 4-5). Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, які проживають у [INFO], інформації Березівської селищної ради Харківського району Харківської області №126 від 22.04. 2015 р., за вищевказаною адресою зареєстрований відповідач у справі [PERSON], [INFO], з 24 травня 2006 року (а.с. 6-10, 12). Однак, згідно акту, складеного депутатом Березівської селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON] від 25.03.2015 р., відповідач у будинку не проживає з 2011 р. Особистих речей [PERSON] в будинку не має. Фактичне його місце проживання невідоме (а.с. 11). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК України). Статтею 72 Житлового кодексу України зазначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, наявність реєстрації відповідача у житловому будинку перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. Поновлення права позивача можливо шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою, суду не надано. Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджав відповідачеві у користуванні спірним будинком в матеріалах справи також відсутні. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. Враховуючи те, що позивач є єдиним власником спірного житлового будинку, відповідач [PERSON] є зареєстрованим у спірному будинку, наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею не має, у спірному житловому будинку відповідач фактично не проживає з 2011 р., тобто станом на момент розгляду справи близько чотирьох років, то суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідач порушує право власності позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved