Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 4462,47 грн. та стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши на адресу суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином шляхом публікації оголошення у всеукраїнській газеті «Урядовий кур'єр», відомості про її належне повідомлення є в матеріалах справи, не повідомила суд про причини своєї неявки до суду. Враховуючи, що від відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки, від неї не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного, як встановлено в судовому засіданні: 25.09.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта»), надалі - Позивач, та [PERSON] ( далі - Відповідач), шляхом акцептування Банком, Пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 007-12026-250912, надалі за текстом - Договір. Згідно п.2.7 ч.2 Договору, Позивач (за договором -Банк) відкриває Відповідачеві ( за Договором- Клієнт) рахунок для погашення заборгованості (сплати платежів) [NUMBER] в національній валюті - гривні, надалі за текстом -Рахунок. Згідно п.2.1 ч.3 Договору моментом прийняття (акцепту) Банком Пропозиції щодо укладення Договору, а отже моментом укладання Договору на умовах, описаних в Пропозиції та Правилах, вважатиметься момент вчинення Банком фактичних дій щодо перерахування суми кредиту на поточний рахунок, вказаний Відповідачем у Договорі. Відповідно до п.2.3ч.3 (або 5) Договору, Відповідач до підписання Договору був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Відповідно до ч.2 ст. 642 Цивільного Кодексу України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно п.2.4ч.2 договору, протягом строку кредиту, за користування кредитними коштами Відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи з розміру процентної ставки - 0,01% в рік, процентна ставка може змінюватись відповідно до умов Договору. Згідно п.2.5 ч.2 договору за обслуговування кредитної заборгованості встановлюється пільговий період у 0 місяців, протягом якого розмір комісії складає 0,00 %. Після закінчення пільгового періоду, розмір комісії складає 1,11 % за місяць. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, надавши Відповідачеві споживчий кредит у сумі 4508,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок, вказаний Відповідачем у Договорі, про що свідчить меморіальний ордер № 42356134 від 26.09.2012 року. Проте, станом на дату складання позовної заяви, Відповідач не виконує належним чином взяті зобов'язання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Станом на 20.10.2014 року, за Договором № 007-12026-250912 від 25.09.2012 року рахується заборгованість на загальну суму 4462,47 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту -3966,96 грн.; заборгованості за відсотками: 0,15 грн.; заборгованості за комісіями: 495,36 грн. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку , що встановлені договором. За змістом положень частини першої ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до частини першої ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч.4 ст. 631 Цивільного Кодексу України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач тривалий час не виконував зобов'язання по договору, за ним утворилася заборгованість у розмірі 4462,47 грн., яка до цього часу не погашена, суд вважає, що позов про стягнення заборгованості з [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки до матеріалів справи представником позивача долучені квитанції, які підтверджують сплату судових витрат, тому судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн., та по оплаті публікації оголошення в газеті у розмірі 630 грн., а всього на загальну суму 873,60 грн. підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved