Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення коштів, відшкодування шкоди, в якій зазначає, що відповідачем не виконані договірні зобов'язання за договором позики у виді розписки від 23.02.2015 року, тому просить стягнути заборгованість за договором в судовому порядку. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання договірних зобов'язань, не повертає отриману ним суму протягом тривалого часу. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, заяв, клопотань та заперечень суду не надав, хоч про час і місце судового розгляду належно повідомлявся. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи неявку відповідача та неповідомлення ним причин неявки, суд вважав можливим розглянути спір у його відсутність на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 23 лютого 2015 року між сторонами було укладено договір позики у формі письмової розписки, згідно якого позивач передав, а відповідач отримав 7 000 грн. в якості позики, які зобов'язувався повернути до 02.03.2015 року, що підтверджується розпискою. Вказана цивільно-правова угода була укладена в письмовій формі. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). 02 квітня 2015 року позивач звернувся до відповідача із вимогою про виконання умов договору, однак відповідач залишив письмову вимогу без реагування, заборгованість не була сплачена навіть частково, що підтверджується вимогою, квитанціями пошти. Судом встановлено, що відповідач всупереч вимогам закону не виконав свої цивільно-правові обов'язки та не сплатив передбачені договором кошти, тому в судовому порядку з нього слід стягнути позику в розмірі 7000 грн. Крім того, відповідно до положень ст.ст. 536, 625 ЦК України на відповідача слід також покласти обов'язок сплатити позивачеві три відсотки річних у розмірі 45 грн. 45 коп. Враховуючи викладене вище, вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги доведені, ґрунтуються на матеріалах справи. Відповідач всупереч вимогам ст.ст. 10,11,60 ЦПК України не подав заперечень на позов, не спростував доводи позивача, не подавав будь-яких доказів. За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача повністю.

Outcome: approved