Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просить зобовязати відповідача видати йому трудову книжку та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 47415 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи, про що надав письмову заяву. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 21.11.2016 р. позивач був прийнятий на роботу у мале приватне підприємство «Меркурій». В заяві про прийняття на роботу позивачем було вказано, що він бажає працювати на посаді інженера - конструктора. Позивач приступив до роботи і виконував обов'язки інженера-конструктора. Заяву і копію паспорта та оригінал трудової книги з заявою позивач віддав [PERSON], своєму безпосередньому керівнику. Для прийняття позивача на роботу він написав заяву про прийняття на роботу. Останню роботу позивач виконав і здав 20 січня 2017 р. Заробітну плату позивач отримував особисто в руки, не підписуючи ніяких зарплатних форм. Останній раз отримав заробітну плату 15 квітня 2017р. Через невидачу трудової книжки з вини відповідача позивач не має можливості влаштуватися на роботу, або стати на облік у центр зайнятості, як безробітній, а тому позбавлений будь-яких засобів для власного існування та забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 24 КЗпП України при укладанні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт, трудову книжку. Укладання трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Відповідно до ст. 48 КЗпП України, п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (Надалі Інструкція), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу працівника. Відповідно до ст.47 КЗпП України, п. 4.1, 4.2 Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку з внесеним до неї записом про звільнення, а якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган у цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Беручи до уваги, що відповідач в порушення ст. 47 КЗпП України, 4.1 Інструкції не видав позивачу належно оформлену трудову книжку у день звільнення, то відповідно до ч. 4 ст. 235 КЗпП України, 4.1 Інструкції відповідач зобовязаний виплатити позивачу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. Судовий збір у розмірі 768,4 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного

Outcome: approved