Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про поділ майна подружжя, мотивуючи тим, що в період зареєстрованого шлюбу з відповідачем, за спільні кошти, для потреб сім`ї придбали квартиру [ADDRESS] . Сторони припинили шлюбні відносини, але відповідач не бажає вирішувати питання розподілу спільного майна, не допускає позивача до вказаної квартири. Позивач просить суд здійснити поділ сумісного майна, шляхом визнання за ним права власності на 1 / 2 частину спірної квартири в порядку поділу майна подружжя, вирішити питання відшкодування судових витрат. І. Позиція сторін у справі. Представник позивача, підтримуючи позов, суду пояснила, що спірна квартира була набута сторонами в період їхнього шлюбу, як позивач так і відповідач працювали, в період шлюбу були отримані кошти в кредит для придбання квартири в інтересах сім`ї та в період шлюбу даний кредит був погашений. Розлад відносин між колишнім подружжям, сварки в сім`ї, не дають підстав відступити від засади рівності часток подружжя на спільну квартиру. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів існування обставин, що позивач не працював, не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дітей, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, чи витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Позивач на обліку в ПНД з приводу алкоголізму не перебуває, працює водієм, що спростовує звинувачення про його алкогольну залежність. Відповідач та її представник в судовому засіданні визнали, що квартира [ADDRESS] є спільним майном подружжя, але відповідач вважає, що при вирішенні даного спору у суду є всі підстави відступити від засади рівності часток подружжя, оскільки позивач вів аморальний спосіб життя, зловживав алкоголем, вчиняв сварки, ображав дружину, своєю поведінкою лякав дітей, відповідач вимушена була декілька разів викликати поліцію. Саме відповідач оформляла кредит, іпотеку, займалася купівлею квартири, працювала та вимушена була підробляти на базарі, щоб повернути кредитну заборгованість банку. Позивач ставив сім`ю в скрутне матеріальне становище, не дбав про дітей, мав заборгованість по аліментах, яку погасив, лише, в зв`язку з розглядом даної справи. Під час спільного проживання, позивач часто влаштовував сварки, вибивав двері, погрожував, губив гроші і відповідач вимушена була повертати борги позивача. Наразі, відповідач [PERSON] проживає в квартирі вдвох з сином, позивач [PERSON] залишив сім`ю, виселився з квартири і дитина психологічно заспокоїлася. Ні відповідач, ні син [PERSON] не бажають, щоб позивач навідувався до їхнього помешкання, а тому відповідач просить визнати за позивачем право власності на 1/ 3 частину вказаної квартири. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою суду від 13.07.2021 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленям учасників справи (а.с.21). Ухвалою суду від 07.09.2020 року було витребувано з Другої Білоцерківської нотаріальної контори копію договору іпотеки від 12.10.2004 року (а.с.38). 15.09.2020 року засобами електронного зв`язку надійшла заява адвоката Кухаренко О.В. про вступ в справу як представника відповідача та підключення до Електронного суду (а.с.43,44), заява про поновлення процесуальних строків; заява про розгляд справи в порядку загального провадження та заява про залучення в якості третьої особи, ССД БМР. (а.с.47-53). 19.10.2020 року представник відповідача, адвокат Кухаренко О.В. подала суду відзив на позов, заяву про виклик свідків. (а.с. 56-61). Ухвалою суду від 19.10.2020 року було поновлено відповідачу [PERSON] процесуальний строк для подачі процесуальних заяв; задоволено заяву відповідача, про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та замінено судове засідання 19.10.2020 року для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. (а.с.78,79). 04.11.2020 року представник відповідача, адвокат Кухаренко О.В. подала суду клопотання про витребування доказів. (а.с.85,86); заяву про приєднання документів до матеріалів справи. 13.11.2020 року представник відповідача, адвокат Кухаренко О.В. подала суду заяву про приєднання доказів до матеріалів справи. (а.с.113). 13.11.2020 року представник позивача, адвокат Любченко (Швецова) Н.Ю. подала заяву про приєднання доказів. (а.с.122,123). Ухвалою суду від 13.11.2020 року за клопотанням представника відповідача, адвоката Кухаренко О.В. було витребувано докази. (а.с. 139-140). Ухвалою суду від 13.11.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 141-142). 08.12.2020 року представник позивача, адвокат Любченко (Швецова) Н.Ю. подала заяву про долучення письмових доказів (а.с.146). 17.12.2020 року засобами електронного зв`язку представник відповідача, адвокат Кухаренко О.В. подала суду заяву про відкладення розгляду справи. (а.151). 18.12.2020 року на адресу суду від ГУПФУ у Київській області отримано запитувану інформацію щодо отриманих доходів та сплачених податків [PERSON] (ас.153-160). В судовому засіданні представник позивача, адвокат Любченко (Швецова) Н.Ю. підтримала позов. Відповідач [PERSON] та її адвокат Кухаренко О.В. позов визнали частково, просили суд при поділі спільного майна сторін, відступити від рівності часток та визнати за позивачем право власності на 1/ 3 частину. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.05.1994 р., який було розірвано 04.07.2017 року, згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду, що стверджується матеріалами справи (а.с.6,8). Встановленим, є те, що в період шлюбу сторін, 12.10.2004 року, було придбано нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , шляхом укладання договору купівлі-продажу від 12.10.2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, квартира зареєстрована на ім`я відповідача [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири та зареєстровано Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації 12.10.2004 року (а.с.9, 27, 28,29,30). В квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] з 11.07.2006р., відповідач [PERSON] з 11.07.2006р., та їхні двоє дітей (а.с.73). Встановлено, що 12.10.2004 року [PERSON] з АО КБ «Приватбанк» укладала кредитний договір та іпотечний договір, предметом якого виступала квартира [ADDRESS] (а.с.95-99, 100-105). Станом на 31.10.2011 року кредит за вказаним договором від 12.10.2004 року був погашений, що підтверджено довідкою АО КБ «Приватбанк» (а.с. 106). Встановлено, що сторони є батьками двох дітей - [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] (а.с.65,66). За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 18.04.2018 року з позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1 /4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.67-69). Встановлено, що станом на 01.09.2020 року позивач мав заборгованість по аліментам в розмірі 57833, 25 грн., що підтверджено довідкою Білоцерківського міського відділу ДВС (а.с.72). Станом на 15.11.2020 року позивач мав заборгованість по аліментам в розмірі 31319,51 грн. та станом на 19.01.2021р. заборгованість по аліментах становила 44212,51 грн., що підтверджено довідками Білоцерківського міського відділу ДВС (а.с.147,167) Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 18.12.2020 року з позивача стягнуто на користь відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 31333,01 грн.(а.с.168-171). Встановлено, що в період з 26.02.2021р. по 28.02.2021 року позивач сплатив відповідачу в рахунок аліментів кошти на загальну суму 35 000 грн., що підтверджено фіскальними чеками про переказ коштів АТ «Украпошта» (а.с.184). Встановлено, що 14.07.2017 року та 21.12.2017 року позивача [PERSON] було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1ст. 173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню (а.с.114,115). Згідно довідки КНП БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги №2», малолітній [PERSON] має хронічні захворювання потребує лікування та суду надані копії чеків з аптек про придбання ліків. Також, 09.09.2020р. [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром в зв`язку з посттравматичним стресовим розладом (а.с.116-120). Суду надані докази працевлаштування сторін та інформація з Управління ПФУ щодо доходів сторін (а.с.74-76,129,130-133,154-159). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. За ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За ч.1 ст.61 СК України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. А за ч.2 цієї статті об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Спільною сумісною власністю подружжя , що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом виключені з цивільного обороту, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно зі ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що більше 30 років знайома з відповідачем, знає сім`ю [PERSON] , є хрещеною мамою їхньої доньки. Все для сім`ї заробляла відповідач, опікувалася матеріальним становищем своєї родини. Свідок неодноразово позичала гроші відповідачу і наразі відповідач має борг 300 доларів США. Позивач вкладав свої гроші в автомобіль для роботи. Батьки відповідача допомагали виплачувати банку кредит, який був взятий на придбання квартири. Під час спільних свят відповідач міг проявляти агресію, покинути дружину, піти в невідомому напрямку, влаштувати безпідставну сварку. Свідок [PERSON] суду показала, що тривалий час знайома з відповідачем, була присутньою на її весіллі. Позивач зловживає алкоголем, буває сильно агресивним, влаштовує сварки, б`ється, часто отримує травми. Відповідач підробляла на базарі, на вихідні дні їздила в село до батьків, допомагала їм по господарству. Свідок неодноразово зустрічала відповідача з села, допомагала їй нести сумки. Відповідач брала кредити, була постійно в боргах. Свідку відомо, що донька сторін викликала поліцію через поведінку позивача, який напився та влаштував сварку, застосовував фізичне насилля до позивача. Свідок [PERSON] , яка приходиться донькою сторін, суду показала, що її батько, позивач по справі, не живе в квартирі [ADDRESS] . Свідок показала, що батько зловживав спиртним, влаштовував сварки, бійки, через які донька вимушена була тікати з квартири, викликала поліцію. Свідок жила в жахливих умовах і не хоче, щоб так жив її молодший брат. Кредитні кошти за спільну квартиру платили втрьох. Один місяць платили сторони, другий місяць виплачували кошти батьки позивача, потім батьки відповідача. Позивач працював, давав кошти, але не стабільно, більшість заробляла на сім`ю мама, відповідач по справі. Свідок [PERSON] суду показала, що близько 20 років товаришує з відповідачем, часто разом сім`ями вони проводили час. Позивач випивав зайве, гуляв, губив документи, мав борги. Свідку відомо, що сторони придбали квартиру в кредит, їм допомогли погасити кредит їхні батьки, але більшу частину платила відповідач, яка повністю опікувалася домогосподарством, дітьми, вимушена була все сама вирішувати. Таким чином, судом встановлено та визнано сторонами, що квартира [ADDRESS] , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Наданими, стороною відповідача доказами не підтверджується, безперечно, наявність обставин, що позивач взагалі не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дітей, приховував доходи. Натомість, відповідачем не спростовано, а свідками [PERSON] і [PERSON] підтверджено, що позивач та його батьки брали участь в придбанні квартири. Зокрема, донька сторін, яка була допитана судом як свідок, ствердила, що один місяць платили кредит за квартиру батьки позивача, інший місяць - батьки відповідача і сторони. Тобто, майно набувалося сторонами спільно і визначити, яку саме частку цього майна і ким було виплачено більше неможливо. Показами свідків надано негативну характеристику позивачу, змальовано його неналежне ставлення до сім`ї, однак наведене не є підставою для відступу від засади рівності часток подружжя. Позивач в період набуття вказаної квартири працював, мав доходи, його батьки надавали матеріальну допомогу сім`ї свого сина. Сторони не були позбавлені можливості, при укладенні договору купівлі-продажу квартири визначити частки їхньої спільної власності на цю квартиру. Відповідач, обґрунтовуючи свою позицію, суду пояснила, що слід визнати за позивачем право власності на 1 /3 частину їхньої квартири, оскільки це в інтересах дитини, психологічного спокою в будинку. Однак, відступ від засади рівності часток подружжя на спільну квартиру та зменшення частки позивача, ніяким чином не стане перешкодою позивачу користуватися цією квартирою, заходити в спільне помешкання. Таким чином, оцінюючи подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення та за [PERSON] слід визнати право власності на 1 \\ 2 частину квартири [ADDRESS] . Згідно положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з суми сплаченого судового збору 3738 грн. (а.с.14).

Outcome: approved