Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахування заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу, що становить 8500,00 гривень та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 16.07.2020 року відповідач отримав від позивача в борг 125000,00 грн., які зобов`язався повернути до 01.09.2020 року, про що свідчить письмова розписка від 16.07.2020 року. Станом на день подачі позовної заяви [PERSON] не віддав борг, чим порушив виконання свого зобов`язання. На звернення з проханням поверрнути гроші, відповідач жодним чином не реагує, уникає зустрічей, на телефонні дзвінки не відповідає, чим ухиляється від вирішення спору, про що свідчить направлена вимога про повернення боргу за розпискою відповідачеві, на яку жодним чином відповідач не відреагував. У зв`язку з прострочення відповідачем терміну виконання зобов`язання, а також його ухилення від мирного вирішення спору, позивач змушений звернутись до суду із відповідним позовом. 22.02.2021 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. 22.03.2021 року на адресу суду позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав у ньому наведених, з урахування заяви про зменшення позовних вимог, просить такий задоволити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши думку сторін та їх представників висловлену ними у позовній заяві, відзиві на позовну заяву, відповіді на відзив, поданих письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частинами 1, 2 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З копії розписки, яка міститься в матеріалах справи, оригінал якої досліджено у судовому засіданні, вбачається, що 16.07.2020 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 12500,00 (дванадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) гривень, які зобов`язувався повернути у термін до 01.09.2020 року. Судом встановлено, що 16.07.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Згідно із поданої суду заяви позивача про зменшення позовних вимог, [PERSON] ствердив повернення відповідачем частини боргу у розмірі 4000,00 грн. станом на 22.04.2021 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Судом встановлено, що загальна сума боргу становить 8500,00 гривень (12500,00 гривень - 4000,00 гривень), які відповідач на момент розгляду справи судом позивачу не повернув, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відзиву на позов не подав, позовні вимоги не заперечив. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка с частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з п. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи пі інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, беручи до уваги, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є законними та обґрунтованими, позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені сплачені останнім судові витрати, які складаються із судового збору.

Outcome: approved