Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором № 002-28059-251012 зі спадкоємців, посилаючись на те, що 25 жовтня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-28059-251012, шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії, що передбачена п.1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту договору Банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 100 000 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 30 000 грн. Банку стало відомо, що [INFO] боржник [PERSON] помер. При зверненні до нотаріуса Фастівської міської державної нотаріальної контори, банк отримав лист від 26 жовтня 2017 року, в якому повідомлялось, що свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] видано [PERSON] та [PERSON], як єдиним спадкоємцям. На день смерті позичальника (на [INFO]) утворилась заборгованість в розмірі 15 955,00 грн., які позивач просить стягнути на свою користь з відповідачів, а також судовий збір. Враховуючи, що спір виник з приводу стягнення заборгованості зі спадкоємців за кредитним договором в розмірі 15 955 грн., дана справа є справою незначної складності. Характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, а тому суд з урахуванням вимог абзацу 2 частини 6 статті 279 ЦПК України, вважає за можливе здійснити розгляд даної справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.04.2018 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представником позивача до суду подано клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечує. Відповідачі, які належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження про що свідчать зворотні повідомлення, а також, відповідачі повідомлялись про день слухання справи через оголошення на веб-сайті Судової влади України, не скористалися своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, судом встановлено, що 25 жовтня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №002-28059-251012 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. Згідно з п. 1.2 кредитного Договору, банк відкриває картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Пунктом 1.3 кредитного Договору, банк відкриває Держателю кредитну лінію на загальну суму 100 000 грн. та на день укладення кредитного Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. Відповідно до п. 5.2 Договір набуває чинності з дати його укладання сторонами та діє до повного виконання зобов'язань за цим договором. На підставі постанови Правління Національного банку України № 664 від 02 жовтня 2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно рішення №181 було розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» строком з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 619 від 20.02.2017 продовжено процедуру ліквідації Банку на два роки по 04.10.2019 включно та продовжено повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк». Як зазначено в позовній заяві позивачу стало відомо, що [INFO] [PERSON] помер. Станом на 16.12.2015 (дата смерті позичальника) по укладеному кредитному договорі рахується заборгованість в сумі 15 955 грн., яка складається з 0,00 грн. - тіло кредиту; 12 355,00 грн. - прострочене тіло кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками; 3600,00 грн. - заборгованість за комісіями. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України) «Здійснення права на спадкування» та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину». Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, це передбачено частиною першою статті 1296 ЦК України Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право на пред'явлення вимог до спадкоємців. Такий правовий висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 12.04.2017, в справі № 6-2962цс16, який, в силу вимог ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковим для застосування судами. Судом встановлено, що відповідачем не надано суду жодних підтверджуючих доказів факту - коли саме їм стало відомо про смерть боржника і дату звернення до нотаріальної контори. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з письмових матеріалів, листом від 24.10.2017 № 1276/02-14 Фастівська міська державна нотаріальна контора повідомила позивача про те, що спадкоємцями померлого [PERSON] є його сини [PERSON] та [PERSON] - відповідачі по справі, яким було видано свідоцтво про право на спадщину. Спадщина, на яку було видано свідоцтво, складається з частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Січових Стрільців (бувша Комінтерна), 20 та автобуса. Частки спадкоємців є рівними. У відповідності до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Відповідно до частини 2 статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів направлення на адресу спадкоємців - відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] вимоги, проте, згідно листа Фастівської міської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Київській області № 1276/02-14, позивач був обізнаний про наявність спадкоємців ще в листопаді 2017 року. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту і строки позовної давності не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.ст.1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред'явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Таким чином, у даних правовідносинах законодавцем встановлені спеціальні преклюзивні строки і відповідальність спадкоємця за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281,1282 ЦК України, а тому пред'явлення кредитором вимоги до спадкоємця поза межами визначених законом спеціальних строків є підставою для відмови кредитору у стягненні зі спадкоємця заборгованості. Звернення до відповідної нотаріальної контори з вимогою кредитора суд до уваги не приймає, оскільки вимога адресована до Фастівської міської державної нотаріальної контори не є ідентичною зверненню безпосередньо до спадкоємця, а відтак не є свідченням своєчасного звернення позивача саме до спадкоємців - відповідачів по справі. Закон не пов'язує спеціальні строки звернення до спадкоємця з днем коли позивачу стало відомо про особу спадкоємця померлого боржника. Виходячи з аналізу змісту норм ст. 1216, 1218, ч. 2 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223 ЦК України, відповідно до яких з моменту смерті особи до спадкоємців переходять права та обов'язки спадкодавця, які належали йому на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зобов'язання правонаступників спадкодавця-боржника перед кредитором виникають з моменту смерті спадкодавця-боржника. А тому у відповідності до ч. 3 ст. 1281 ЦК України право вимоги до спадкоємця [PERSON], [PERSON] у позивача виникло з дня відкриття спадщини, що пов'язано з датою смерті боржника, тобто починаючи з 16.12.2015 року. Як свідчать матеріали справи, ПАТ «Дельта Банк» звернувся з позовною заявою до відповідачів 06.03.2018. Також, оскільки зі смертю боржника відносини між кредитором ПАТ «Дельта Банк» і боржником кредитного договору [PERSON] припинилися, зобов'язання по поверненню кредиту у даному випадку включається до складу спадщини, тому у даному випадку застосовуються не умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦПК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною 2 цієї статті, а саме: суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, якщо вони відмовилися від одностороннього платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Виходячи з наведених норм матеріального права, оскільки у даному випадку боржник помер і у нього є спадкоємці, які прийняли спадщину, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права є звернення банка - кредитора спадкодавця до суду з позовом до спадкоємців, які прийняли спадщину, - про накладення стягнення на спадкове майно, й лише за умови, що спадкоємець відмовився від задоволення вимог банку шляхом сплати одноразового платежу, а не з позовом про стягнення заборгованості за кредитом. Таким чином заявлений позов про стягнення заборгованості відповідно до ст.16 ЦК України також не може вважатися належним способом захисту порушеного права.

Outcome: dismissed