Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 19322,18 грн. за кредитним договором та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07.05.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошті в сумі 2000,00 гривень, шляхом надання можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах договору та в межах встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В свою чергу відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, [PERSON] станом на 26.11.2018 року має заборгованість у розмірі 19322,18 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 898,59 грн, заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 1648,66 грн, нарахованої пені в розмірі 15 378,64 грн, а також штраф 500,00 грн. (фіксована частина) та 896,29 грн. - штраф (процентна складова). Ухвалою суду від 28.03.2019 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом беззаперечно встановлено, що 07.05.2012 року між позивачем Акціонерним товариством «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privarbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та Банком, Договір, що підтверджується підписом у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 «Умов та Правил надання банківських послуг». Позивач АТ КБ «Приват Банк», у відповідності до встановлених вимог вищевказаного кредитного договору свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу, кредит у розмірі 2 000,00 грн. на встановлених вищевказаних кредитним договором умовах повернення грошових коштів зі сплатою відсотків за користування ними. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що в порушення умов вказаних кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту із його складовими частинами, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка станом на 26.11.2018 року становить 19322,18 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 898,59 грн, заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 1648,66 грн, нарахованої пені в розмірі 15 378,64 грн, а також штраф 500,00 грн. (фіксована частина) та 896,29 грн. - штраф (процентна складова). За вимогами статей 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача суд зазначає наступне. Умовами договору передбачено, що при непогашенні суми простроченого кредиту позичальник сплачує пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та вкладені на сайті банку. Також договором передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором більш як на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 500,00 грн + 5% від суми позову. При цьому, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. З огляду на вищевказане суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу 500,00 грн. (фіксована частина) та 554,78 грн. - штраф (процентна складова) задоволенню не підлягають. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Частина 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 у справі № 6-100цс14). Враховуючи, що розмір нарахованої позивачем неустойки значно перевищує розмір збитків, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення її розміру на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, застосовуючи принцип розумності та справедливості. Вказана позиція також узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 14.02.2018 у справі № 750/10689/15-ц. На підставі наведеного, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 5 094,50 грн яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 898,59 грн, заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 1648,66 грн, та пені в розмірі 2 547,25 грн. А також на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені. Враховуючи наведене та

Outcome: approved