Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з 19.05.1990 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Протягом останнього часу стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Вони не ведуть спільне господарство, шлюбні стосунки не підтримують. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Вважав, що строк на примирення не потрібен. Відповідач подала заяву, де зазначила, що згодна на розірвання шлюбу, справу просила розглядати без її участі. Вважала, що строк на примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 09.12.2019 року. 10.12.2019 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 16.12.2019 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 23.12.2019 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 26.12.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Клопотань по суті спору сторонами не заявлялося. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.05.1990 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони примиритися, зберегти сім`ю не бажають, просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім`ї. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved