Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 43679,95 грн. за кредитним договором б/н від 23.09.2011, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 3800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, мотивуючи порушенням відповідачем зобов`язань за вказаним договором як наслідок, станом на 30.09.2019 виникла заборгованість у розмірі 43679,95 грн., яка складається з: 3212,70 грн. - заборгованість за кредитом; 37911,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована складова); 2056,19 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами в сумі 1921,00 грн. До позовної заяви позивач додав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.43,44). На підставі повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями ухвалою від 18.03.2020 суддею Сіренко Н.С. відкрито провадження у цій справі та з урахуванням ст. 274, 279 ЦПК України ухвалено її розглядати у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву, позивачу - відповіді на відзив (а.с.53), вказану ухвалу направлено сторонам, а відповідачу разом із копією позовної заяви з додатком на 49 арк., яку останній отримав 27.03.2020 (а.с.54,55,56). 26.05.2020 від представника відповідача [PERSON] адвоката Реуса Д.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що відповідач визнає позов частково, а саме в частині стягнення 3212,70 грн. заборгованості за тілом кредиту, а в частині стягнення заборгованості по процентам в сумі 37911,06 грн. та судові штрафи в сумі 2556,19 грн. просить відмовити за безпідставністю заявлених вимог, посилаючись на те, що свої позовні вимоги, в тому числі проценти за користування кредитом та штрафи, банк обґрунтовує «Умовами та правилами надання банківських послуг», які відповідач ніколи не підписував і ознайомлений з ними не був (а.с.58-59). 15.06.2020 електронною поштою від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідно до укладеного договору за № б/н від 23.09.2011 [PERSON] отримав кредит у розмірі 3800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписанням заяви позичальник приєднався до запропонованих банком Умов та Тарифів, які розташовані на офіційному сайті Позивача www.privatbank.ua, тобто Правила та Умови є публічною офертою, таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. На підставі підписаної заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та за допомогою встановлених ключів до карткового рахунку йому надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування. Позивач зазначає, що відповідачу банком було надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Також позивач посилається на долучену до матеріалів справи «Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана особисто відповідачем та з якої вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розмір комісій, штрафів, тощо. Позивач також посилається на долучену до справи виписку з банківського рахунку, яка містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладення договору, всі операції за картковим рахунком. Позивач зазначає, що відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи не призначалися. Украдений між сторонами договір ніким не оспорювався, а, враховуючи, що ознайомившись з умовами кредитування до підписання договору, відповідач отримав повну інформацію про умови кредитування та власноруч підписав заяву, активно використовував кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку, однак, умови договору належним чином не виконував, в результаті наявна кредитна заборгованість, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги банку повністю (а.с.69-75). 24.06.2020 від відповідача [PERSON] електронною поштою надійшло заперечення на відповідь на відзив позивача, в якій, не оспорюючи факту отримання кредиту на загальну суму 3800,00 грн., заперечує щодо нарахування будь-яких відсотків за користування кредитом та штрафів, так як на час підписання анкети-заяви йому не були відомі Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку, на які посилається позивач, дізнався про їх нарахування лише на стадії розгляду цивільної справи в суді, а тому в частині стягнення процентів та штрафів просить відмовити за безпідставністю (а.с.86). Клопотань про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач має банківську ліцензію за № 22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.11-15). Як вбачається з матеріалів справи, 23.09.2011 сторони уклали кредитний договір б/н шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в якій [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між сторонами Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві (а.с.7). До кредитного договору банк додав розрахунок заборгованості, довідку про умови кредитування та роздруківку Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.5-6,8,16-40). Із наявної в матеріалах справи виписки по рахунку за період з 01.09.2011 по 02.06.2020 вбачається, що [PERSON] активно користувався кредитними коштами, знімав кошти та поповнював рахунок (а.с.77-78), що також підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 23.09.2011, наданого позивачем, із якого вбачається, що станом на 30.09.2019 виникла заборгованість у розмірі 43679,95 грн., яка складається з: 3212,70 грн. - заборгованість за кредитом; 37911,06 грн. - заборгованість по процентам; 2556,19 грн. - заборгованість по судовим штрафам (а.с.5-6). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, заборгованість за процентами та по судовим штрафам. Посилання позивача на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: http://privatbank.ua/terms/pages/70/. як невід`ємні частини спірного договору, являються безпідставними, так як матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зазначені в цих документах. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) та узгоджується з правовим висновком Великої Палата Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Суд відхиляє як доказ долучену до позовної заяви довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» до договору SAMD№ 500000550858379 , яка підписана [PERSON] 30.09.2011, по причині невідповідності вимогам належності доказів, так як позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 23.09.2011, номера договорів та дати їх підписання різняться, а, отже, позивачем не доведено належність вказаної довідки до спірного кредитного договору б/н від 23.09.2011. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь банку процентів за користування кредитними коштами та інших сум за прострочення виконання умов кредитного договору як таких, що передбачені договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України,, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд. Із розрахунку заборгованостівбачається, що заборгованість за наданим кредитом складає 3212,70 грн., отже, наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника вказаної заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 141,29 грн. (3212,70/43679,95х1921,00). На підставі викладеного та

Outcome: partial