Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якому зазначив, що відповідачам за адресою: [ADDRESS] , підприємство регулярно надає послуги теплопостачання, за які необхідно щомісячно вносити оплату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідачі тривалий час ухиляються від сплати за надані послуги, добровільно заборгованість не сплачують. Внаслідок чого, за період з березня 2014 року по березень 2021 року, мають заборгованість в сумі 46 144,98 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь, а також, судовий збір у розмірі 2270 грн. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.05.2021 р. задоволенні позовні вимоги ТОВ «Бахмут-Енергія» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.11.2021 р. скасовано заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.05.2021 року та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, заперечував проти застосування строків позовної давності. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява, в якому останній просив застосувати строк позовної давності та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за теплопостачання за період з 01.04.2018 р. по 01.02.2020 р. в сумі 4401,95 грн., оскільки після розірвання шлюбу з [PERSON] він фактично проживав за іншою адресою та не користувався послугами позивача, та розглянути справу у його відсутність. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі: [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] з 05.11.2003 р. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] з 16.12.2020 р. зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками Бахмутської міської ради від 12.04.2021 р. (а.с.45-47). Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05.06.2020 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.88-90). Згідно акту про фактичне проживання від 09.11.2011 р., [PERSON] з 01.02.2020 р. фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.87). Рішеннями виконкому Бахмутської міської ради № 231 від 11.09.2013 р., № 96 від 02.04.2014 р., № 195 від 10.09.2014 р., № 79 від 08.04.2015 р., № 194 від 09.09.2015 р., № 76 від 08.04.2016 р., № 193 від 14.09.2016 р., № 74 від 06.04.2017 р., № 191 від 13.09.2017 р., № 288 від 29.12.2017 р., № 227 від 16.10.2018 р., № 265 від 21.11.2018 р., № 80 від 09.04.2019 р., № 257 від 21.10.2019 р., № 106 від 17.03.2020 р., № 293 від 13.10.2020 р., № 396 від 21.12.2020 р., встановлено тарифи на теплову енергію, закінчення та початок опалювального періоду (а.с.19-40). Згідно Актів від 15.10.2013 р., 04.04.2014 р., 21.10.2014 р., 15.04.2015 р., 15.10.2015 р., 12.04.2016 р., 14.10.2016 р., 07.04.2017 р., 17.10.2017 р., 10.04.2018 р., 26.10.2018 р., 10.04.2019 р., 01.11.2019 р., 21.10.2020 р. встановлено підключення та відключення житлового будинку [ADDRESS] до системи централізованого опалення (а.с.6-11). Особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] відкрито на ім`я [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно до статті 1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Пункт 1 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (частина другастатті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до пункту 5 частини 3статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Оплата за надані послуги повинна здійснюватись споживачами не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим відповідно до п.18 Постанови КМУ від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Послуги централізованого опалення надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяць відповідно по роках. Вартість послуг централізованого опалення визначається розрахунковим методом щомісяця, шляхом перемноження 1 кв.м. на тариф з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря розрахункового періоду та фактичної тривалості надання послуг у цьому періоді. В разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії відповідачі оплачують послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири. Розрахунки проводились згідно тарифів, затверджених постановами Національної комісії комунальних послуг та постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Величина тарифу та його зміни доводились до споживачів регулярно і своєчасно. За період часу з березня 2014 року по березень 2021 року відповідачі користувались послугами, наданими позивачем з централізованого опалення, однак своєчасно не здійснювали оплату за фактично спожиту теплову енергію, внаслідок чого станом на день розгляду справи є заборгованість перед позивачем в розмірі 46 144,98 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-6). Вказаний розрахунок відповідачами будь-якими доказами спростований не був. Враховуючи те, що представником відповідача [PERSON] - [PERSON] заявлено про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, варто зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до вимог ст. 257, ст.267 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Разом з тим, ч. 1 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Так, згідно з розрахунком заборгованості за надані послуги з централізованого опалення погашення заборгованості за період з березня 2014 р. по березень 2021 р. (а.с.5-6) здійснювалось, проте не в повному обсязі, а саме у жовтні 2019 р. в сумі 1000 грн., у грудні 2020 р. - 500 грн. З особового рахунку неможливо встановити за які конкретно місяці відповідачі сплачували кошти за період з березня 2014 року до дня звернення до суду, що дає підстави вважати, що відповідачем неодноразово переривався перебіг позовної давності. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з березня 2014 р. по березень 2021 р. в сумі 46144,98 грн. Разом з тим, враховуючи, що відповідач [PERSON] , який перебував у шлюбі з [PERSON] та фактично з 01.02.2020 р. проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується належним доказом, суд вважає, що за період з березня 2014 р. по 01.02.2020 р. заборгованість в сумі 27279,29 грн., підлягає стягненню солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Заборгованість за період з 01.02.2020 р. по березень 2021 р. в сумі 18865,69 грн., підлягає стягненню солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] . Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Крім того, позивачем під час подання до суду позовної заяви були сплачені витрати по сплаті судового збору у сумі 2270 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір.

Outcome: partial