Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 76772,97 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 14.08.2013 р. між ним і відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконує, станом на 30.06.2017 р. у нього виникла заборгованість за кредитом у вказаному розмірі, що порушує права позивача. Представник позивача надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги та проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином в порядку статей 74, 76 ЦПК України, в судове засідання не прибув, про причини свого неприбуття суд не повідомив. Враховуючи, що від відповідача, який належним чином був повідомлений і не з'явився в судове засідання, не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі статті 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Із копії анкети-заяви від 14.08.2013 р. вбачається, що [PERSON] отримав від ПАТ КБ «Приватбанк» кредитну картку - платіжна картка кредитка «Універсальна»; він ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку; також, він виразив згоду з тим, що Заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг. Також, у зазначеній заяві міститься відмітка про те, що відповідача ознайомлено у тому числі з тарифами по карткам і умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно із п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, в разі порушення клієнтом строків платежу за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Пункт 1.1.7.12. Умов та правил надання банківських послуг передбачає, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання; якщо на протязі цього строку жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк. Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконує свої зобов'язання перед позивачем за укладеним між ними договором від 14.08.2013 р. З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30.06.2017 р. відповідач має заборгованість по договору на загальну суму 76772,97 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 7084,04 гривень, заборгованість по відсоткам - 62220,50 гривень, заборгованість за пенею та комісією - 3336,38 гривень, штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень, штраф (процентна складова) - 3632,05 гривень. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). В пункті 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам роз'яснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Таким чином, оскільки, відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені договором б/н від 14.08.2013 р., внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved