Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] , посилаючись на те, що йому на праві власності належить вказана квартира на підставі договору купівлі-продажу від 24.02.2020. Дану квартиру він купив у відповідачки. Відповідачка не проживає у квартрирі з 2014 року, однак зареєстрована у ній, що перешкоджає йому належним чином та в повному обсязі здійснювати право власності щодо нерухомого майна. Позивач в судове засідання не з`явився, у наданій позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, з позовними вимогами згодна. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 183 від 24.02.2020, що підтверджується копією договору купівлі продажу квартири та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7, 8). Зі змісту цього договору також вбачається, що [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] за довіреністю, продала, а позивач купив вказану квартиру. З копії будинкової книги вбачається, що [PERSON] до цього часу зареєстрована у вказаній вище квартирі (а.с.10-11). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного депутатом Попаснянської міської ради Гелеверею Н.О. від 10.03.2020, у вказаній квартирі [PERSON] не проживає з 2014 року (а.с.9). За змістом ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Право користування квартирою, як одне з правомочностей власника, у відповідчки було припинено з моменту припинення права власності шляхом відчуження, тобто з 24.02.2020. Реєстрація відповідачки порушує права нового власника житла, оскільки має негативні для нього певні юридичні наслідки. Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного та ст. 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved