Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 19377,04 грн., яка складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту - 13.262,09 грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 4649,99 грн., пеня - 1464,96 грн. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між відповідачем та ПАТ «Альфа Банк» було укладено договір кредиту №600143056 від 18.02.2012 року, на підставі якого відповідачу надано кредит з кінцевим строком погашення 18.02.2013 року. Через невиконання відповідачем умов договору кредиту №600143056, ПАТ «Альфа Банк» розпочало процедуру дострокового стягнення суми кредиту. Позивач зазначає, що в наступному 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу №2013-1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» право вимоги за договорами кредиту, зокрема за договором кредиту №600143056. Позивач зазначає, що прострочена заборгованість позивачем не погашена, що порушує права позивача, а тому він просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, зазначивши в позовній заяві про розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, заперечень не надав, тому суд вважає за можливим вирішити справу заочно на підставі наявних неї доказів. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що відповідно до Анкети-Заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з видачею та обслуговуванням кредитної картки від 15.02.2012 року, Додатку до Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на оформлення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 18.02.2012 року, заяви на відкриття поточних рахунків в ПАТ «Альфа-Банк» від 18.02.2012 року, розписки про одержання банківської карти від 18.02.2012 року, відповідачеві відкрито ліміт відновлюваної кредитної лінії в сумі 10.000,00 грн. та вручено банківську карту для використання вказаних коштів. 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу №2013-1 від 23.12.2013 року, за умовами якого банк відступив позивачу право вимоги, що включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма платежами за Основними договорами, право на одержання яких належить клієнту. Згідно витягу з Реєстру передачі прав вимоги з договору факторингу, було відступлено і вимоги за кредитним договором №600143056. Листом від 29.05.2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про погашення суми боргу протягом 30 календарних днів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства. У відповідності до положень ст. ст. 610, 612 ЦПК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно положень ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З розрахунку заборгованості відповідача, викладеного в позовній заяві, по кредитному договору, вбачається що заборгованість відповідача станом на час звернення до суду становить 19377,04 грн., яка складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту - 13.262,09 грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 4649,99 грн., пеня - 1464,96 грн. Доказів погашення заборгованості відповідачами суду не надано. Враховуючи те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт непогашення відповідачем заборгованості за договором то позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Виходячи з викладеного, позов є обґрунтованим, підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved