Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 21215,57 грн. матеріальних збитків, 3000 грн. витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи; 4000 грн. витрат на правничу допомогу, 840,80 грн. витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позову покликається на те, що 12.06.2019о 14:40 год. у м.Львові на вул. Кавалерідзе, 1 трапилася ДТП за участю транспортного засобу марки «Renault» д.н.з. [NUMBER] під керування [PERSON] та транспортного засобу марки «Peugeot» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . На місці ДТП працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №188134 відносно водія [PERSON] , який рухаючись заднім ходом не надав дорогу водію автомобіля марки «Peugeot» д.н.з. [NUMBER] . Згідно постанови Сихівського районного суду м.Львова від 19.12.2019 провадження у справі відносно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» відповідно до полісу №АМ/5009182. У зв`язку із настанням страхового випадку, з метою отримання страхового відшкодування, він як власник пошкодженого автомобіля марки «Peugeot» д.н.з. [NUMBER] 12.07.2019 звернувся до відповідача з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. Проте відповідач відмовив у виплаті відшкодування, мотивуючи тим, що постановою суду вину водія [PERSON] встановлено не було, тому підстав для виплати коштів немає. Вважає таку позицію відповідача необґрунтованою, оскільки всі обставини доводять неправомірну поведінку страховика. Відтак, просить позов задоволити. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 06 серпня 2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10.11.2020 від відповідача надійшов відзив, в якому він не погоджується з вимогами позивача, зазначає, що постановою Сихівського районного суду м.Львова від 19.12.2019 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінчення строку накладення адміністративного стягнення. Відтак немає правових підстав вважати, що шкоду завдану власнику транспортного засобу «Peugeot» д.н.з. [NUMBER] бул нанесено саме з вини водія забезпеченого транспортного засобу марки «Renault Megane» д.н.з. [NUMBER] , оскільки вину [PERSON] судом не встановлено. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав клопотання у якому просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просить вимоги такого задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Третя особа в судове засідання не з`явився, про причини не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №188134 від 12 червня 2019 року [PERSON] 12 червня 2019 року о 14 год. на вул.Кавалерідзе, 1 у м.Львові, керуючи транспортним засобом марки «Renault Megane» д.н.з. [NUMBER] , при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Peugeot 207» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Чим порушив вимоги п.10.1, п.2.3б Правил дорожнього руху України. Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 19 грудня 2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Тобто, судом не встановлено відсутність у діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. З правового аналізу норми п.7 ст. 247 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1\~ст.247 КУпАП\~- через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених\~ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Згідно висновку експерта №3484 від 29.11.2019, якщо перед пригодою дорожня ситуація складалась так, як про це стверджував водій [PERSON] , то у такому випадку однією із причин настання даної ДТП, з технічної точки зору, міг бути факт\~невідповідності дій\~водія [PERSON] вимогам п.п.1.5, 1.10 (в частині значення термінів «дати дорогу», «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 9.2, 9.4, 10.1 та 10.4 і ці невідповідності, з технічної точки зору перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з фактом даної ДТП. Якщо перед зіткненням дорожня ситуація склалась так, як про це стверджувала водій [PERSON] , то у такому випадку однією із причин настання даної ДТП, з технічної точки зору, міг бути\~факт невідповідностей\~дій водія\~ [PERSON] вимогам п.п.1.5, 1.10 (в частині значення термінів «дати дорогу», «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 10.1 та 10.9 і ці невідповідності, з технічної точки зору, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з фактом даної ДТП. Таким чином, суд приходить до висновку, що порушення Правил дорожнього руху водієм [PERSON] було причиною дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12 червня 2019 року о 14 год. на вул.Кавалерідзе, 1 у м.Львові у м.Львові за участю транспортного засобу марки «Renault Megane» д.н.з. [NUMBER] , та транспортного засобу марки «Peugeot 207» д.н.з. [NUMBER] . Власником транспортного засобу марки «Peugeot 207» д.н.з. [NUMBER] є позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . З метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, позивач звернувся до судового експерта автотоварознавця Галамай Богдана Івановича. Згідно із висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 12 червня 2020 року вартість матеріального збитку з технічної точки зору, завданого власнику автомобіля марки «Peugeot 207» ідентифікаційний номер [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] від виявлених при обстеженні його пошкоджень внаслідок ДТП становить 21215,57 грн. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі статями 7, 8 Закону України «Про страхування», страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов`язково. Страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Renault Megane» д.н.з. [NUMBER] на момент скоєння ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», згідно полісу №АМ5009182. Із змісту пункту 22.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відтак, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Renault Megane» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] на момент ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», суд приходить до висновку, що з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь [PERSON] підлягає стягненню 21215,57 грн. страхового відшкодування. Відповідачем не надано жодного доказу на спростування розміру матеріальної шкоди. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належить витрати пов`язані із проведенням експертизи. З матеріалів справи вбачається, що судова автотоварознавча експертиза була проведена за ініціативою позивача, її вартість складає 3000 грн., яку сплатив позивач [PERSON] , що підтверджується квитанцією №205311000054041594639190. Дана сума відноситься до судових витрат та підлягає стягненню з відповідача. Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належить надання професійної правничої допомоги. Згідно з ч.2 ст.137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правничу допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно договору щодо надання правової допомоги №01-02-20 від 06.02.2020 та додаткової угоди №1 до даного договору розмір винагороди адвоката становить 4000 грн. На підтвердження сплачених витрат на правову допомогу позивачем надано квитанцію 0.0.1781815776.1 від 25.07.2020, про сплату 4000 грн. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню у розмірі 4000 грн. Згідно із ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача. Вирішуючи питання стягнення судового збору, суд приходить до висновку, що відповідно дост.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved