Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на сина [PERSON] за рішенням суду від 18.04.2012, оскільки їхній син з 01.05.2021 проживає разом з ним. В судовому засіданні позивач на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та пояснила, що рішення проживати із батьком прийняв сам син. Коли син проживав з нею, то вона займалась його вихованням, утримувала його, була хорошою мамою, що підтверджується її характеристиками. Відповідно до п. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.08.2007 року /а.с.9/. В подальшому відповідачка уклала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] ». За рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 квітня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.03.2012 і до досягнення сином повноліття. За рішенням суду проводиться стягнення аліментів, що підтверджується копію постанови державного виконавця /а.с.6-7,8/. Однак, з 01 травня 2021 року син [PERSON] проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою голови квартального комітету 367 Мелітопольської міської ради /а.с.10/. Вказані обставини не заперечувались відповідачем. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 СК України). Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Ч.1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Це також кореспондується з положеннями ст.273 СК України, згідно з якою якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України, має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому, обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Стягнення на даний час аліментів із позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дитини, яка з травня 2021 року проживає з ним. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Крім того, відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З огляду на викладене, враховуючи те, що з 01 травня 2021 року дитина проживає з батьком, проте існує обов`язкове до виконання не скасоване рішення суду, яким із позивача на даний час стягуються аліменти на користь відповідача на сина, суд робить висновок про те, що позов підлягає задоволенню шляхом припинення стягнення з позивача аліментів. Син з позивачем проживає з 01.05.2021, але в позові він просить припинити стягнення аліментів з 31.05.2021. Оскільки суд розглядає позов в межах заявлених вимог, припинити стягнення аліментів слід саме з 31.05.2021, з чим погодилась і відповідачка. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved