Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] зазначивши, що йому належить вищевказаний будинок, в якому прописаний його колишній зять. Однак, відповідач з 2016 року не живе в будинку, його речей в ньому немає, жодного разу він не намагався вселитися. На теперішній час позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Позивач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, судова повістка повернулася з відміткою пошти: «відсутністю адресата вдома». Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] за місцем його реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідача немає. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки та відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк суду не надано. Крім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником будинку [ADDRESS] , про що свідчить копія договору дарування житлового будинку від 11 червня 1996 року та Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно /а.с.13,14-15/. Відповідно до відомостей виконавчого комітету Мелітопольської міської ради [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в будинку [ADDRESS] /а.с.19/. Однак, за повідомленням голови квартального комітету №7 Мелітопольської міської ради в Запорізькій області [PERSON], [INFO], не проживає в будинку [ADDRESS] з 2014 року /а.с.16/. В силу того, що відповідач зареєстрований у вищевказаному будинку, але в ньому не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Крім того, комунальні послуги за проживання в будинку нараховуються на усіх осіб, які зареєстровані в ньому, тому позивач повинна сплачувати їх за свій рахунок. Відповідач є колишнім членом сім`ї позивача, а саме: колишнім зятем дочки, тому, згідно з чинним законодавством у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності [PERSON] у будинку судом не встановлено. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження того факту, що відповідач з 2064 року не проживає за місцем реєстрації без поважної на те причини. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved