Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки проценти за користування кредитом у розмірі 9 436,93 грн., три процента річних у розмірі 836,61 грн., інфляційні витрати у розмірі 5 656,27 грн., а разом 15 929,81 грн., посилаючись на те що 29.08.2008 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № 173-08К та наданий кредит у сумі 6 500,00 грн. Відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання тому рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.08.2011 року по справі за позовом КС «Мелітополь-кредит» до [PERSON] про стягнення несплаченого кредиту та відсотків за кредитним договором з відповідача на користь позивача було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором № 173-08К від 29.08.2008 р у розмірі 6 622,49 грн. Зазначене рішення набрало законної сили 23.08.2011 року проте відповідач обов'язок зі сплати грошової суми не виконав. Відповідно до кредитного договору прострочення сплати кредиту або процентів за користування кредитом не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем, та позичальник зобов'язаний у випадку прострочення сплати частини або всієї суми кредиту сплатити нараховані проценти за користування кредитом виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення. Оскільки відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, проценти за користування кредитом не сплатив, кредит не повернув та продовжує користуватись кредитними коштами, йому були нараховані проценти за користування кредитом за період з 01.05.2011 року по 15.07.2015 року які позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове зсідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. 29 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 173-08К, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 6 500 грн. /а.с. 5-6/. Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.08.2011 року яке набрало законної сили 23.08.2011 року було стягнуто з відповідача на користь КС «Мелітополь-кредит» заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 622,49 грн. /а.с.7-8/. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. За змістом ст. 256 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У зв'язку з цим зазначені кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення відповідно до вимог законів України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» та від 23 червня 2005 р. № 2711-ІV «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» (постанова Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 року у справі № 6-38цс11). Згідно розрахунку суми боргу по відсотках за користування кредитом по кредитному договору від 29.08.2008 року № 173-08К, заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 15.07.2015 року складає - 15 929,81 грн., з яких проценти за користування кредитом - 9 436,93 грн., три процента річних - 836,61 грн., інфляційні витрати - 5 656,27 грн. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved