Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок праці в шкідливих умовах та нещасного випадку на виробництві, в розмірі 100000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 1985 року по 27.4.1995 року працював в ЗАТ «Металургремонт-3» в шкідливих умовах праці і, був звільнений за власним бажанням на підставі ст38 КЗУпП. У зв'язку з травмою на виробництві в результаті нещасного випадку який стався 3.11.1997 року, йому було ампутовано другий і третій палець лівої руки на рівні середньої фаланги. Висновком МСЕК від 6.12.1999 року йому встановлена ІІІ група інвалідності (трудове каліцтво) з 50% втрати працездатності. У зв'язку з тим, що позивач тривалий час працював в умовах, впливу шкідливих факторів, отримав трудове каліцтво він морально страждає, порушились його нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного способу життя, він зазнає фізичного болю, все це негативно відобразилось на житті позивача, на його відносинах з оточуючими, він потребує постійного подальшого лікування. Позивач до суду не з'явився, надавши заяву про розгляд за його відсутністю, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав просить відмовити в їх задоволенні, зазначивши в наданих запереченнях, що нещасний випадок з позивачем стався 3.11.1997 року, первинну стійку втрату позивачеві працездатності 60% встановлено 18.12.1997 року. З посиланням на Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який набрав чинності 1.4.2001 року, тобто вже після виникнення спірних правовідносин позивача з ЗАТ «Металургремент-3», який немає зворотної сили, окрім того, вважає, що позивачем не доведено заподіяння саме моральної шкоди, у зв'язку з чим, просить в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник відповідача доводи та обґрунтування заперечення підтвердив, просить в задоволенні позову відмовити. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вислухавши пояснення, перевіривши докази по справі суд встановив юридичні факти та відповідні до них правовідносини. Згідно акту про нещасний випадок від 4.11.1997 року, 3.11.1997 року з [PERSON] стався нещасний випадок, що призвело до травматичної ампутації ІІ та ІІІ пальців на рівні основної фаланги та ІV пальцю на рівні середньої фаланги правої кісті; ІІ,ІІІ та ІV на рівні середньої фаланги лівої кісті. Даний факт не заперечується сторонами. Разом з тим позивач зазначає, що втрата 50% працездатності йому була встановлена висновком МСЕК від 6.12.1999 року, разом з тим, згідно довідки № 2-18 АЖ 111331 від 18.12.1997 року позивачеві встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%. Як зазначено в аналізі судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків Узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1.12.1012 року, потерпілі мають право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професіональних захворювань України, якщо стійку втрату працездатності у зв'язку з травмою на виробництві або професійним захворюванням вперше встановлено з 1.4.2001 року по 31.12.2005 року і, як зазначено у вищезазначених узагальненнях, така позиція узгоджується з судовими рішеннями Верховного Суду України, що відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суддів України. Нещасний випадок з позивачем трапився 3.11.1997 року, вперше стійка страта працездатності встановлена 18.12.1997 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». За змістом ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, не мають зворотної дії у часі, крім випадків коли пом'якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. Окрім того, суд не погоджується з вибором позивачем відповідача на підставі нібито припинення ЗАТ «Металургремент-3» 15.12.2005 року, оскільки не може прийняти як належний доказ фотокопії роздруківки відомостей в ЄДР з мережі Інтернет, надану позивачем про ліквідацію підприємства. Подібні відомості могли бути витребувані судом за заявою позивача, але такої заяви судові не поступило, самостійно витребувати докази суд позбавлений права і, розглядає справу за змістом ст.11 ЦПК України. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог позивача до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професіональних захворювань України в особі Відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Запоріжжі, як пред'явлені до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed