Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.11.2007 року [PERSON] 23.11.2007 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним і банком договір, підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2014 року має заборгованість - 21540,36 грн., яка складається з наступного: 4840,98грн.- заборгованість за кредитом; 13374,38грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 3325,00грн.- заборгованість з комісії за користування кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 14733,03грн., яка була задоволена рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 03.11.2011року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПрватБанк», різниця становить - 6807,33грн. Також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн.- штраф (фіксована частина); 340,37грн. - штраф (процентна складова). Отже заборгованість становить 7647,70грн. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Прохають стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 7647,70грн. за кредитним договором №б/н від 23.11.2007року, судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Також надав заперечення до позову в якому прохав відмовити в його задоволенні оскільки кінцевий строк погашення заборгованості настав 25.07.2011 року, а заборгованість по даному кредиту позивачем вже було стягнуто відповідно до рішення суду від 03.11.2011 року, також прохав застосувати суд строк позовної давності відповідно до ст.256,257 ЦК. Суд, вивчивши матеріали цивільної справа, оцінивши докази надані сторонами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних обставин. 23.11.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений кредитний договір № б/н з [PERSON], за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, передбачивши , що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Строк дії договору 12 місяців, що автоматично продовжується на той же строк, якщо жодна із сторін не інформує про припинення його дії, термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки, що передбачено такими частинами договору як заява та п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг . Відповідач був ознайомлений та згодний з Умовами надання кредиту фізичним особам, про що зазначав у заяві від 23.11.2007 року. Платіжну картку банк видав відповідачу 23.11.2007р., термін дії картки 3 роки. Відповідно до п.3.1.1 умов та правил надання банківських послуг, картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Таким чином, термін дії картки до 23.11.2010року та вона дійсна до 30.11.2010року. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 23.11.2007 року, останнє погашення заборгованості [PERSON] відбулося 25.07.2008 року. Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності, що відповідно до ч. 3, ч.4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особи довідалась або могла довідатись. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 19.03.2014 року та 06.11.2013 року, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України. Як встановлено в судовому засіданні відповідач здійснив останнє погашення кредиту 25.07.2008 року, таким чином кінцевий строк погашення заборгованості за кредитом -25.07.2011року. Позивач звернувся до суду з даним позовом 24.12.2014 року, тобто з пропуском визначеного законом строку. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Доводи про постійне продовження строку дії договору з посиланням на ст.599 ЦК України щодо припинення зобов'язання належним виконанням не можуть бути застосовані при вирішенні питання щодо строку дії договору кредиту. У даних правовідносинах не йдеться про припинення зобов'язання належним виконанням. Вирішується питання строку дії кредитного договору, що має значення для вирішення питання обчислення строку позовної давності. За ст. 1049 ЦК України, яка згідно ч. 2 ст. 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій саме кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернутою позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Договором між сторонами встановлений строк дії у 12 місяців з можливістю продовження його дії (п.9.12 умов та правил надання банківських послуг), а також у заяві позичальника вказано, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної карти. При цьому банк в умовах та правилах надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору передбачив (п.9.4), що в разі перевитрат платіжного ліміту та непогашення його клієнтом протягом 6 місяців, карта закривається, наступне поновлення дії карти можливе лише після повного погашення заборгованості клієнтом. Судом встановлено, що строк дії карти сплинув 23.11.2010 року, поновлення дії карти не відбувалося, погашення клієнтом заборгованості не здійснювалося з липня 2008 року. Такі обставини виключають продовження дії кредитного договору за кредитною картою. Та обставина, що зобов'язання за кредитним договором не припинені внаслідок того, що їх виконання не відбулося, не тягнуть висновку про продовження дії кредитного договору. Строк дії кредитного договору сторін не залежить від стану виконання зобов'язань і не може вважатися продовженим через невиконання зобов'язань. Позивач у позовній заяві не заявляє про наявність поважних причин пропуску строку позовної давності, що у відповідності до ч. 5 ст. 267 ЦК України надало б можливість суду захистити порушене право. У даній справі позивач поважних причин не навів. Крім того, рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 03.11.2011 року з [PERSON] вже стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 23.11.2007 року. З огляду на вищевикладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач наполягає на застосуванні позовної давності, і у матеріалах справи існують обставини, які є підставою для її застосування.

Outcome: dismissed