Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: встановити факт родинних відносин між [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] та [PERSON], померлою 22 березня 2014 року, а саме те, що [PERSON] є матірю [PERSON]; визнати за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], право власності на земельну ділянку площею 6,010 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Багатської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON], померлої 22 березня 2014 року, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №110863, виданого 25 жовтня 2001року Багатською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 березня 2014 року померла мати позивача [PERSON]. Заповіту померла не залишила, позивач є єдиним її спадкоємцем. Після смерті матері позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу документів на спадщину, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що розташована на території Багатської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, що належала його матері на підставі Державного акту на право приватної власності на землю виданого Багатською сільською радою 25 жовтня 2001 року, нотаріусом позивачу було відмовлено у звязку з не представленням правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Крім того, в свідоцтві про народження позивача в графі «мати» вказана [PERSON], що не співпадає з дійсним імям спадкодавця та матері позивача - [PERSON], що не дало можливість нотаріусу видати свідоцтво про право на спадщину. Вказує, що з написанням прізвища, імя та по батькові позивача жодних проблем не виникало і він за життя не звертав уваги, що в свідоцтві про народження невірно зазначене імя його матері та не приймав до уваги, що через невірне зазначення імені він повинен доводити факт родинних відносин з рідною матірю. Про втрату оригіналу державного акту позивачу стало відомо лише після смерті матері. Про втрату державного акту 01 вересня 2016 року заявником було подано оголошення в газету «Новомосковська правда» №34 (13917) та отримано завірену копію державного акту на земельну ділянку. Означені обставини перешкоджають позивачу в належному оформленні права власності та порушують спадкові права. Представник позивача до суду не з`явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Проти задоволення позову не заперечив. Представник третьої особи-1 до суду не з`явився, підстав неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Від третьої особи-2 надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Проти задоволення позову третя особа не заперечила. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Позивач [PERSON] народився 18 березня 1961 року в с. Багате Новомосковського району Дніпропетровської області /а.с.5, 9/. За свідоцтвом про народження [PERSON], матір`ю позивача вказано [PERSON], українку /а.с.9/. 25 жовтня 2001 року на підставі рішення Багатської сільської Ради народних депутатів № 114 від 17 серпня 2001 року, [PERSON], яка мешкала за адресою: с. Багате, вул. Кірова, 10 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 6,010 га, в межах, згідно з планом, розташовану на території Багатської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 110863, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 17506. Означене підтверджується належним чином завіреною копією державного акту, наданою Управлінням Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області. 22 березня 2014 року [PERSON] померла. За довідкою виконавчого комітету Багатської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 656 від 11 серпня 2016 року, на момент смерті [PERSON], [INFO], зареєстрованої і проживаючої [INFO] разом з нею проживали син [PERSON], [INFO], онука - [PERSON], [INFO] з дітьми, невістка [PERSON], [INFO] /а.с.60/. 18 серпня 2016 року представник [PERSON] за довіреністю звернувся до Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] з заявою, в якій вказуючи на фактичне прийняття спадщини шляхом постійного проживання з померлою, просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] /а.с.56/. Листом нотаріуса від 18 серпня 2016 року позивача повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку, що розташована на території Багатської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області є неможливим у звязку з тим, що у спадковій справі відсутні правовстановлюючі документи на вищезазначене майно. Крім того доказом родинних відносин спадкодавця зі спадкоємцем є свідоцтво органів реєстрації актів цивільного стану, копії рішень суду, що набрали законну силу та інше. В свідоцтві про народження [PERSON], в графі «Мати» вказана [PERSON], що не співпадає з імям спадкодавця - [PERSON]. Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з ч. 1 п 2 ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] показали суду, що мешкали в одному селі з [PERSON], померлою 22 березня 2014 року та [PERSON], які разом мешкали в будинку за адресою: с. Багате, вул. Кірова, 10. Знають позивача та його мати тривалий час, неодноразово заходили до означеного подвір`я, були в гостях в означеному будинку. Під час знаходження в гостях у родини [PERSON], [PERSON] відносилась до [PERSON]І, як рідна мати, називаючи сином, [PERSON] називав [PERSON] матір`ю та ставився до неї відповідно. Оцінюючі вищенаведені докази по справі, суд приходить до висновку, що наявними в справі доказами, наданими на підтвердження відомостей про народження, в якому прізвище та по батькові вказаної матері відповідача співпадає з прізвищем та по батькові [PERSON], показаннями свідків підтверджено наявність родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], встановлення даного факту необхідно позивачу для реалізації спадкових прав, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст.ст. 1233, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За ч.1,2 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. В зв'язку з наведеним, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту належності [PERSON] за життя земельної ділянки, встановлення факту, що має юридичне значення родинних відносин між померлою та спадкодавцем, прийняття спадщини після [PERSON] її сином [PERSON] шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, враховуючи відсутність доказів наявності інших спадкоємців, відчуження майна спадкодавцем на користь іншої особи на час відкриття спадщини, фактичної відмови нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину, оформленої у листі з підстав відсутності доказів на підтвердження родинного зв`язку та правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до переконання, що за позивачем, як спадкоємцем померлої [PERSON] за законом належить визнати право власності на майно в порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved