Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], зазначивши, що мати дітей ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по їх вихованню та утриманню, долею дітей не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, про фізичний, духовний та розумовий розвиток дітей не піклується. В судове засідання представник позивача не зявилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує повністю, наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Вислухавши думку прокурора, яка не підтримала заявлений позов в повному обсязі, пояснення третьої сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ЖС № 077509 [PERSON] народився 24 жовтня 2007 року, матірю його є [PERSON] Згідно копії свідоцтва про народження серії І-АП № 009748 [PERSON] народився 31 жовтня 2004 року, матірю його є [PERSON] Відомості про батька [PERSON] при реєстрації народження записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України. Батько [PERSON] [PERSON] перебуває під вартою у ФКУ СІЗО-3 УФСІН Росії по Бєлгородській області. Відповідно до інформації [PERSON] від 21 червня 2016 року в її сімї проживають онуки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Мати у період сумісного проживання з дітьми залишала їх одних, додому приходила в нетверезому стані. З травня 2016 року мати відвідала дітей один раз. Згідно характеристики, наданої головою квартального комітету № 72 від 06 червня 2016 року, [PERSON] вихованням дітей не займається. Її діти періодично проживали у своєї баби [PERSON] Часто до неї приходили недоглянуті, голодні. З жовтня 2015 року [PERSON] постійно проживає у баби, [PERSON] постійно проживає з травня 2016 року. Відповідно до характеристики, виданої 31 травня 2016 року завідуючою крамниці «Ветеран», [PERSON] працювала у крамниці та показала себе з негативного боку, на роботу приходила в нетверезому стані, недоглянута. За дітьми нагляду не було. Діти ходили голодні, брудні. По декілька днів мати не зявлялась додому, діти приходили на роботу, шукали матір. Відповідно до наданої інформації від 21 червня 2016 року [PERSON] відмовилась від своїх дітей, оскільки вона живе в орендованій квартирі та їй ніколи займатись дітьми, діти самі по собі вдома без нагляду. Також, спеціалістами служби у справах дітей зі [PERSON] проводилася профілактична робота з питання щодо ухилення її від обовязків по вихованню дітей, однак [PERSON] не змінила свого ставлення до виконання батьківських обовязків по вихованню та матеріальному утриманню дітей . 11 серпня 2016 року рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради № 148/13 затверджено висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], яким встановлено, що вона свідомо ухиляється від виконання батьківських обовязків по вихованню і матеріальному утриманню своїх дітей, з ними не проживає, не спілкується в обсязі, необхідному для їх самоусвідомлення, а тому відповідно до ч.2 ст. 164 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування виконавчий комітет Мелітопольської міської ради вважає доцільним позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав по відношенню до сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані поважати дитину, виховувати її, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до пункту 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обовязків по вихованню дитини. Таким чином, судом встановлено, що мати [PERSON] систематично і навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків протягом тривалого часу: не виявляє інтересу до існування своїх дітей, не спілкується з дітьми у обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, матеріально дітей не забезпечує. За таких обставин суд вважає необхідним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. У відповідності до вимог ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь юридичної або фізичної особи, під опіку або на виховання яких будуть передані діти, починаючи з 26 липня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved