Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Запорізький відділ управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, Відділ опіки та піклування райдержадміністрації Запорізької області про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зазначивши, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. В належному йому будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Відповідачі за місцем реєстрації не проживають з 1997 р. по теперішній час, фактично проживають за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з реєстрацією відповідачів в належному позивачу будинку, він позбавлений можливості повноправно розпоряджатися належним йому на праві приватної власності будинком, у зв'язку з чим він змушений був звернутися до суду з позовною заявою. Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідачі в судове засідання не з'явилась, але були повідомлені про час та місце слухання справи належним чином, до суду повернувся конверт з відміткою: «за закінченням терміну зберігання». Представник третьої особи - Відділ опіки та піклування райдержадміністрації Запорізької області в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог в частині зняття з реєстраційного обліку неповнолітню [PERSON], [INFO], в зв'яжу з тим, що це суперечить інтересам дитини та спричинить перешкоди в отриманні нею паспорту громадянина України. При винесенні рішення просила врахувати той факт, що житловий будинок [ADDRESS], придбаний [PERSON] з дозволу органу опіки та піклування Запорізької райдержадміністрації. Умовою надання дозволу на здійснення правочину було збереження за неповнолітньою [PERSON], [INFO] права користування вказаним житлом. [PERSON] на момент звернення до органу опіки та піклування проти права користування неповнолітньою вказаним житлом не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши свідків, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27102968 від 25.08.2010 р. [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.08.2010 р. [PERSON] придбав житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 1.4 вказаного договору право користування неповнолітніх та малолітніх дітей не порушені, відповідно до Розпорядження Голови Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області № 1492 від 19.08.2010 р. «Про продаж житлового будинку право користування яким має малолітня [PERSON]». Відповідно до п. 1.5 вказаного договору сторонам нотаріусом роз'яснено ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей». Продавець засвідчив, що внаслідок укладення цього правочину не зменшуються і не обмежуються інтереси малолітньої [PERSON], яка буде проживати у житловому будинку разом зі своєю матір'ю [PERSON], на яку покладається відповідальність за додержання житлових прав малолітньої. Відповідно до довідки № 779, виданої 11.09.2013 року виконкомом Степнянської сільською радою Запорізького району Запорізької області [PERSON], [INFO] та її донька [PERSON], [INFO] дійсно зареєстровані за адресою : [ADDRESS], але з 1997 р. по теперішній час не проживають за даною адресою. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 18.10.2013 р. в результаті обстеження за адресою [ADDRESS] виявлено, що окрім особистих речей [PERSON] ніякого майна [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] не виявлено. Дану обставину підтверджують і допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] дійсно не проживають в зазначеному будинку з 1997 року. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин більше одного року. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача, членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] [INFO] не є членом сім'ї та не проживає в зазначеному будинку більше ніж шість місяців, суд може визнати її такою, що втратила право користування житловим будинком. Однак, суд враховує той факт, що житловий будинок [ADDRESS], придбаний [PERSON] з дозволу органу опіки та піклування Запорізької райдержадміністрації. Умовою надання дозволу на здійснення правочину було збереження за неповнолітньою [PERSON], [INFO] права користування вказаним житлом, тому в частині позовних вимог щодо визнання [PERSON] [INFO] такою, що втратила право користування житлом необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial