Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом 22.10.2014 року заявленим до [PERSON], [PERSON], [PERSON] сільської ради Макарівського району та [PERSON] Держземагенства посилаючись на те, що рішенням 8 сесії 24 скликання [PERSON] сільської ради Макарівського району Київської області №63 від 22 серпня 2003 року йому було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,147 га, цільове призначення для будівництва , обслуговування жилого будинку та господарських споруд, яка розташована по вулиці 40 років Жовтня в сел. Бишів Макарівського району Київської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії Р2№403807 виданим 27.10.2003 року. На вказаній земельній ділянці розташований належний йому на праві власності житловий будинок 2005 року будівництва та господарські споруди, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САА №012647. Вказане свідоцтво зареєстровано в установленому законом порядку 29.10.2005 року. У 2013 році відповідно до вимог Земельного Кодексу України, Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номеру, затвердженого постановою КМ України №749 від 18.08.2010 року з метою відновлення меж належної йому земельної ділянки та присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру він звернувся до державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру». На підставі його заяви було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі та землевпорядною організацією було отримано з технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державного акту на право приватної власності на належну йому земельну ділянку координати точок,ліній і дирекцій кутів. 13.06.2014 року за заявою землевпорядної організації було проведено перевірку технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки та обмінного файлу та встановлено, що лан про його земельну ділянку не відповідають її черговому плану, присвоїти кадастровий номер на цю земельну ділянку неможливо, оскільки виявлено накладання на його земельну ділянку земельної ділянки [PERSON] та [PERSON]. Площа накладання становить 40,8004 %, а також державним реєстратором управління Держземагенства у Макарівському районі було прийнято рішення №РВ-3200072302014 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. Відповідач [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 0,147 га, цільове призначення ОЖБ на підставі рішення [PERSON] сільської ради від 21.06.2006 року №23-02-V та отримав державний акт на право власності 14.12.2007 року. Відповідач [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 0,233 га, цільове призначення для ОЖБ на підставі цього ж рішення [PERSON] сільської ради, державний акт на право власності на земельну ділянку ним отримано 14.12.2007 року. Вважає, що оскільки земельні ділянки відповідачів перетнулись з належною йому земельною ділянкою, то рішення органу місцевого самоврядування про передачу відповідачам земельних ділянок та їх державні акти підлягають визнанню їх недійсними, а запис про реєстрацію державних актів скасуванню виходячи з положень статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України та статті 152 Земельного кодексу України. В подальшому за ухвалою Макарівського районного суду від 11 грудня 2014 року на підставі статті 37 ЦПК України у звязку зі смертю відповідача [PERSON] до участі у справі були залучені правонаступники померлого [PERSON] та [PERSON]. На підставі статті 31 ЦПК України 30.10.2015 року позивачем було подано письмову заяву про збільшення позовних вимог, де він серед іншого просив суд визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом видані [PERSON] та [PERSON] на підставі статті 1301 ЦК України. У судовому засідання позивач та його представник [PERSON] заявлені та уточнені позовні вимоги підтримали, викладене у позові підтвердили. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позов визнали частково. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечила. Відповідач [PERSON] сільська рада свого представника до зали суду не направили, подали лист з проханням слухати справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON] Держземагенства у Макарівському районі Київської області свого представника до зали суду не направили, подали письмові заперечення через канцелярію Макарівського районного суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи судом було встановлено наступне: Позивач по справі є власником земельної ділянки площею 0,147 га , що розташована у селі Бишів Макарівського району по вулиці 40 років Жовтня, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №403807. Вказана земельна ділянка передана [PERSON] на підставі рішення 8 сесії 24 скликання [PERSON] сільської ради народних депутатів від 22 серпня 2003 року за №63. ( а.с. 11) Координати земельної ділянки, опис її меж, міри ліній чітко відображені у кадастровому плані, затвердженого Макарівським районним відломи КОФ Ц ДЗК. ( а.с. 12) 29.10.2005 року позивачу було видано Макарівським бюро технічної інвентаризації свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме домоволодіння, що розташоване в селі Бишів Макарівського району Київської області по вулиці 40 років Жовтня-88. ( а.с. 14,15) Державним кадастровим реєстратором [PERSON] Держземагенства у Макарівському районі було розглянуто заяву позивача по справі про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 13.06.2014 року та прийнято рішення №РВ-3200072302014 від 13.06.2014 року про відмову у внесенні відомостей у звязку з перетином його ділянки з земельної ділянкою кадастровий номер 3222780600:06:003:0025 на 40,8004% та земельною ділянкою 3222780600:06:003:0026, площа спів падання 24,9027%.( а.с. 19,20) Як слідує з поданих відповідачем [PERSON] письмових матеріалів, на підставі рішення [PERSON] сільської ради №23-02-V від 21.06.2006 року ним було отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,147 га, що розташована в селі Бишів Макарівського району Київської області вулиця 40 років Жовтня, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, що підтверджується Державним актом виданим 14.212.2007 року. ( а.с. 51) Свідоцтво на забудову індивідуальної садиби було видано відповідачу [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради народних депутатів 12.03.1993 року. 20.12.1993 року районним архітектором Макарівського району було затверджено акт про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку в селі Бишів , площе 1000 кв. метрів . Земельна ділянка граничить з [PERSON] та [PERSON]. ( а.с. 46-50) Відповідач [PERSON] отримав у власність земельну ділянку площею 0,233 га по вулиці 40 років Жовтня в селі Бишів Макарівського району Київської області , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд на підставі рішення [PERSON] сільської ради №23-02-V від 21.06.2006 року та було видано Державний акт на право власності 14.12.2007 року. ( а.с. 84-86) Як слідує з свідоцтва про смерть серії І-БК №209676 від 08.07.2011 року громадянин [PERSON] помер в місті Києві 08.07.2011 року. ( а.с. 52) Внаслідок смерті відкрилась спадщина за законом на спадкове майно померлого та 02.03.2012 року спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] було видано державним нотаріусом Девятої Київської державної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме по ? частині земельної ділянки кожній , площею 0,233 га , що знаходиться в селі Бишів Макарівського району вулиця 40 років Жовтня. За клопотанням сторін до матеріалів цивільної справи було витребувано та долучено технічні документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчують право власності на земельні ділянки позивача , відповідачів та призначено й проведено судову земельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку судової експертизи № 8456/15-41/15567-15569/15-41 від 18.09.2015 року земельна ділянка площею 0,147 га [PERSON] , земельна ділянка площею 0,233 га [PERSON] та земельна ділянка [PERSON] площею 0,147 га згідно координат поворотних точок(кутів), які визначені технічними документаціями із землеустрою по складанню державних актів на право приватної власності на землю , не перетинаються. Земельна ділянка площею 0,147 га [PERSON] згідно координат поворотних точок(кутів), які визначені технічними документаціями із землеустрою по складанню державного акту на право приватної власності на землю перетинається із земельною ділянкою [PERSON] площею 0,147 га згідно координат поворотних точок (кутів) фактичних меж земельної ділянки ( площа накладання 0,0595 га) та координат поворотних точок (кутів) меж земельної ділянки, які визначені технічною документацією із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки (площа накладання 0,0601 га). ( а.с. 146-156) Земельна ділянка площею 0,233 га [PERSON] згідно координат поворотних точок(кутів), які визначені технічними документаціями із землеустрою по складанню державного акту на право приватної власності на землю перетинається із земельною ділянкою [PERSON] площею 0,147 га згідно координат поворотних точок (кутів) фактичних меж земельної ділянки ( площа накладання 0,0378 га) та координат поворотних точок (кутів) меж земельної ділянки, які визначені технічною документацією із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки (площа накладання 0,0367 га). Відповідно до вищевказаного висновку судової експертизи технічна документація з землеустрою щодо складання документу, що посвідчують право власності на земельні ділянки відповідачам по справі не відповідає вимогам законодавства чинного станом на 10.08.2007 року за складом, змістом та правилами оформлення. Технічна документація по складання державних актів на право приватної власності на землю громадянам України ( в тому числі [PERSON]) в селі Бишів не відповідає вимогам законодавства чинного станом на 22.08.2003 року за складом та змістом. Проаналізувавши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного правового обгрунтування. Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, позивач [PERSON]Х звернувся до суду за захистом порушеного права посилаючись на вимоги статей 321, 386, 392 ЦК України та ст.152, 155 Земельного кодексу України, проте протягом тривалого розгляду цивільної справи не вказав та не довів суду що його право власності на земельну ділянку площею 0,147 га порушено чи не визнається відповідачами по даній справі. Відповідно до Кадастрового плану земельної ділянки, що належить позивачу, зі східного боку його ділянка межує із земельною ділянкою [PERSON], а з західного боку - із земельною ділянкою [PERSON] Відповідно до Кадастрового плану земельної ділянки, що належить [PERSON] зі східного боку ця ділянка межує із земельною ділянкою [PERSON], а з західного боку - із земельною ділянкою [PERSON], тобто земельні ділянки відповідачів та позивача не є суміжними та як слідує з висновку судової експертизи жодного фактичного (в натурі) перетину земельних ділянок позивача із відповідачами не існує. Відповідно до Акту про відновлення меж земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків власнику (землекористувачу) земельної ділянки від 17.05.2013р., що підписаний власне позивачем, ніяких претензій при встановленні зовнішньої межі земельної ділянки площею 0,1473 га не заявлено. Межі цієї ділянки погоджені і не виникають спірних питань. Тобто, позивач обізнаний та підтверджує те, що його право власності на земельну ділянку жодним чином не оспорюється та ні не визнається будь-якою особою. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; та відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Однак, позивач та його представник не довели яким саме чином наявність Рішення [PERSON] сільської ради Макарівського району Київської області від 21 червня 2006 року № 23-02-V про передачу [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок порушує право власності позивача на землю; а також не зазначили якими діями порушено вимоги статті 116 та 118 ЗК України відповідачем [PERSON] сільською радою Макарівського району Київської області . Як вже було зазначено вище, з кадастрових планів земельних ділянок позивача та відповідачів взагалі не вбачається наявність спірних правовідносин між позивачем та відповідачами щодо прав на земельну ділянку позивача. Оскільки позивачем не подано обґрунтувань доказів порушення [PERSON] сільською радою норм ст.ст. 118, 123 ЗК України, відсутні правові підстави для визнання недійсними Державних актів на право власності на земельну ділянку відповідачів : серії ЯЕ № 814372, виданого 14 грудня 2007 року на ім'я [PERSON] та серії ЯЕ № 814360, виданого 14 грудня 2007 року на ім'я [PERSON]. Позивачем належним чином не доводиться та не обґрунтовується, що причиною накладання (перетину) земельних ділянок позивача та відповідачів, зазначене у Рішенні № РВ-3200072302014 від 13.06.2014 [PERSON] Держземагентсва у Макарівському районі Київської області, відповідно до якого [PERSON] відмовлено у внесенні відомостей про земельну ділянку за адресою: Київська обл., Макарівський район, с. Бишів, вул. 40 років Жовтня, 88, до Державного земельного кадастру у звязку із перетином ділянки з ділянкою 3222780600:06:003:0025 площа співпадає на 40,80004%, та з ділянкою 3222780600:06:003:0026 - площа співпадає на 24,9027%, є оспорювані ним державні акти [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Аналогічна норма міститься і в ст. 155 ЗК України, відповідно до якої у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Як вбачається із вказаних вище норм, для визнання акту (в даному випадку\~\~рішення органу місцевого самоврядування) незаконним (недійсним), необхідно щоб такий акт одночасно порушував права або інтереси позивача та суперечив актам цивільного законодавства. Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року, майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набуте майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У рішенні Європейський суд з прав людини зазначив: «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила». У цій справі Європейський суд дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції». Таким чином, не підлягають задоволенню позовні вимоги по скасуванню рішень [PERSON] сільської ради Макарівського району Київської області про передачу відповідачам земельних ділянок та визнанню недійсними державних актів. Враховуючи, що позовні вимоги скасування державної реєстрації актів на право власності на землю та визнання свідоцтв про право на спадщину за законом і є похідними від вимог про визнання недійсними державних актів, вони також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed