Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що 07 серпня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 910.17115, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] кредит в сумі 190 292, 20 грн. на купівлю транспортного засобу «Тойота», строком користування кредитними коштами до 07 серпня 2016 року зі сплатою 19, 99 % річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором відповідно до договору застави від 28 вересня 2012 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» прийнято в заставу автомобіль марки «Тойота», 2007 року випуску, що був придбаний на кредитні кошти та належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] Однак, у звязку з неналежним виконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, у нього утворилась прострочена заборгованість 307\~762,39 грн. Зважаючи на невиконання відповідачем зобовязання стосовно умов повернення кредиту, ПАТ «Ідея Банк» просив суд звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 910.17115 від 07 серпня 2012 року. 07 червня 2016 року до суду надійшла заява ПАТ «Ідея Банк» про зміну позовних вимог, в яких Банк просить звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 910.17115 від 07 серпня 2012 року, автомобіль марки «Тойота», 2007 року випуску, який належить на праві приватної власності [PERSON] Представник ПАТ «Ідея Банк» у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог Банку, оскільки рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2103 року було визнано [PERSON] добросовісним набувачем автомобіля «Тойота», 2007 року випуску, д/н [NUMBER]. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Ідея Банк» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 07 серпня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 910.17115, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 190 292, 20 грн. на купівлю транспортного засобу «Тойота», строком користування кредитними коштами до 07 серпня 2016 року зі сплатою 19, 99 % річних за користування кредитом В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором відповідно до договору застави від 28 вересня 2012 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» прийнято в заставу автомобіль марки «Тойота» 2007 року випуску, що був придбаний на кредитні кошти та належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] Також судом встановлено, що ПАТ «Ідея Банк» належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором № 910.17115 від 07 серпня 2012 року надавши [PERSON] суму кредиту у визначеному договором розмірі. В свою чергу, [PERSON] зобовязання за кредитним договором не виконував неналежним чином, внаслідок чого у нього утворилась прострочена заборгованість. Також судом встановлено, що на даний час власником спірного автомобіля «Тойота» д/н [NUMBER] є [PERSON], який 16 квітня 2013 року придбав його у [PERSON], та під час проведення державної реєстрації купівлі продажу автомобіля, співробітники РЕВ №8 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, належним чином перевірили та встановили відсутність змін у маркуванні номерних деталей кузову та агрегатів, а також відсутність будь-яких офіційно зареєстрованих заборон відчуження придбаного автомобіля. Однак, 22 квітня 2013 року, під час звернення до нотаріуса з приводу оформлення дружині довіреності на управління та розпорядження автомобілем, [PERSON] дізнався про наявність в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запису про реєстрацію договору застави від 28.09.2012 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк», предметом якого є вищевказаний автомобіль. Таким чином, [PERSON], незважаючи на укладений договір застави, зняв автомобіль з реєстраційного обліку та без відома і згоди ПАТ «Ідея Банк», продав його [PERSON] В свою чергу, ПАТ «Ідея Банк» звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення [PERSON] протиправних дій та спричинення шкоди, за якою слідчим Портофранківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області було порушено кримінальне провадження. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 213 року, що набрало чинності, було встановлено що [PERSON] володіла та мала право на відчуження вищевказаного автомобіля та [PERSON] визнано добросовісним набувачем. Пунктом 5.4 договору застави передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або відповідно до застереження про задоволення вимог заставодержателя. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про заставу» та ст. 572 ЦК України застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Так, ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.2. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.3. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до п.п.1, 3, ст. 31 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі не підлягають доказуванню. Обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того , у судовому засіданні доведено, що [PERSON] є власником автомобіля «Тойота» д/н [NUMBER], на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2013 року. Таким чином, вищевказаний автомобіль не може бути звернуто у вигляді застави. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Ідея Банк» не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed