Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та сплачений ним судовий збір у розмірі 640 грн.. В позовній заяві позивач вказує, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. Від даних відносин [INFO] у них народився син [PERSON], однак в свідоцтві про народження батько дитини зазначений не був. З серпня 2011 року дитина постійно мешкає разом з позивачем. При цьому мати дитини [PERSON] сімейних відносин з ним не підтримує, вихованням та утриманням сина не займається, про стан здоров'я не цікавиться, ухиляючись від своїх батьківських обов'язків. 18 вересня 2015 року відповідно до рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області позивача визнано батьком [PERSON] та внесені відповідні записи у свідоцтво про народження дитини, а саме змінено прізвище дитини на «[PERSON]», а також стягнено з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 100 грн. На теперішній час дитина продовжує мешкати разом з позивачем та його родиною, які піклуються про нього. Виходячи з того, що відповідачка не проявляє своє бажання ростити дитину, не цікавиться її життям, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до їх малолітньої дитини - сина [PERSON] [INFO] та стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання з'явились представник позивача та представник третьої особи. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник третьої особи - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач по справі є її чоловіком. Дитина з вересня 2011 року мешкає разом з ними. Мати дитини взагалі не цікавиться життям малолітнього [PERSON]. Дитина називає свідка «мамою». Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є батьком малолітнього [PERSON], якого він виховує разом із [PERSON].. [PERSON] називає [PERSON] «мамою». Дитина розвивається, про рідну матір не розповідає. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON]. У свідоцтві про народження матір'ю дитини зазначено [PERSON], батьком дитини на підставі ст. 135 ч. 1 СК України зазначено [PERSON]. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 вересня 2015 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини задоволено. Визнано, що [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [INFO]. Зобов'язано відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області внести зміни до актового запису про народження [PERSON], [INFO], в графі прізвище дитини змінити з «[PERSON]» на «[PERSON]», в графі батько дитини змінити з «[PERSON]» на «[PERSON], [INFO]», інші відомості залишити без змін. Стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер не отримувала, яка мешкає за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], уродженця м. Андижан, Узбекистан, ідентифікаційний номер [NUMBER], не працюючого, який мешкає за адресою: [ADDRESS], аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 100 гривень, щомісячно, починаючи з 11 березня 2015 року і до його повноліття. На виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 вересня 2015 року було поновлено повторно актовий запис, та видано свідоцтво про народження, відповідно до якого змінено прізвище дитини на [PERSON] та його батьками зазначено [PERSON], [PERSON] \\а.с.7\\. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] \\а.с.10\\. Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщено особи №№ [NUMBER], [NUMBER] від 16 жовтня 2014 року, [PERSON] та його дружина [PERSON] знаходяться на обліку як внутрішньо переміщені особи, та проживають фактично за адресою: [ADDRESS] \\а.с.9\\. Як вбачається з довідки старшої по будинку про склад родини, посвідченої 20 червня 2017 року КП «Житломасив», [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], та має склад родини: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] \\а.с.11\\. Згідно довідки ЗОШ І ступеня № 3 від 20 червня 2017 року № 31 [PERSON] навчається в Мелітопольській ЗОШ І ступеня № 3 у 3-Б класі. Під час навчання [PERSON] (з 01 вересня 2015 року по даний час) у даному закладі, мати - [PERSON] не приймала участі у вихованні сина, не відвідувала батьківські збори, не приймала участі у житті школи \\а.с.12\\. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані поважати дитину, виховувати її, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до пункту 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідачка систематично і навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків протягом тривалого часу: не виявляє інтересу до існування своєї дитини, не спілкується з дитиною у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не цікавиться долею дитини, матеріальної допомоги не надає, про її фізичний, духовний та розумовий розвиток не піклується. За таких обставин суд вважає можливим позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON]. Крім того, згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Так, щодо вимог про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що оскільки аліменти вже стягнуто на користь позивача за рішенням суду від 18 вересня 2015 року, дитина не досягла повноліття та виконавче провадження не закінчено, аліменти в такому випадку повторному стягненню не підлягають. В задоволенні зазначених вимог позивача - слід відмовити. Також, з урахуванням вимог ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial