Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вимоги якого збільшувались в процесі судового розгляду, про стягнення з відповідача заборгованості по виплаті заробітної плати в розмірі 1 300 грн. та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в розмірі 60 900 грн. Свої вимоги мотивував тим, що перебував в трудових відносинах з відповідачем та 01.04.2016 р. був звільнений за угодою сторін, при цьому відповідачем не було виплачено йому всі суми, які належить до виплати звільненому працівнику. Зокрема, не в повному обсязі виплачено компенсацію за невикористану відпустку. Тобто, до цього часу відповідач не виплатив позивачу суми, які повинен був виплатити в день звільнення останнього. Посилаючись на ст. 117 КЗпП України просить стягнути середній заробіток по 10.07.2017 р. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивачем здійснено розрахунок на підставі довідок про доходи, в яких помилково включені одноразові виплати позивачу за виконання робіт за господарськими договорами, що не входили до обов'язків позивача. Вказує, що зазначені суми не враховуються при обчислення середнього заробітку при розрахунку компенсації за невикористані відпустки. Між іншим, Актом перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове соціальне страхування встановлено переплата позивачу індексації заробітної плати за 2014-2015 роки, та помилкового нарахування позивачу заробітної плати за липень 2015 р. в сумі 1872, 88 грн. Враховуючи вказане, вважає, що з позивачем було здійснено розрахунок при звільненні в повному обсязі. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач з 21.01.2013 р. призначений на посаду завідувача науково-дослідного сектора юридичного забезпечення науково-дослідного відділу аналізу та розробки системи управління, що підтверджується Наказом ДУ «Національний науково-дослідний інститут промислової безпеки та охорони праці» №06-к від 18.01.2013 р. Наказом ДУ «Національний науково-дослідний інститут промислової безпеки та охорони праці» №35-к від 03.03.2014 р. позивача переведено на посаду завідувача науково-дослідного сектора юридичного забезпечення науково-дослідного відділу нормативно-правового та економічного регулювання. Наказом ДУ «Національний науково-дослідний інститут промислової безпеки та охорони праці» №56-к від 01.09.2015 р. позивача переведено на посаду завідувача науково-дослідного сектора юридичного забезпечення науково-дослідного відділу нормативно-правового забезпечення. З 06.04.2016 р. позивача звільнено з займаної посади за угодою сторін, згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується Наказом ДУ «Національний науково-дослідний інститут промислової безпеки та охорони праці» №29-к від 01.04.2016 р. З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами по справі, що 25.04.2016 р. позивачу було виплачено заробітну плату за 4 робочі дні в сумі 797, 45 грн., компенсацію за невикористану відпустку (63 календарних дні) в сумі 8 465, 36 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 2 403, 22 грн. Судом встановлено та визнано сторонами по справі, що кількість днів невикористаної позивачем відпустки становить 60. Між іншим, позивач зазначає, що відповідачем не в повному обсязі здійснено розрахунок при звільненні та невірно розраховано суму компенсації невикористаних відпусток. При цьому, посилається на довідки про заробітну плату від 26.01.2016 р. №1-д та від 05.05.2016 р. №10-д. Згідно з вказаними довідками, заробітна плата позивача за січень-грудень 2015 р. становила 54 327, 40 грн., за січень-квітень 2016 р. - 23 166, 97 грн. При цьому, сторона відповідача вказує на те, що у вересні та жовтні 2015 р. позивач отримав індивідуальні винагороди за безпосередню участь у виконанні робіт за: етапом 2 договору від 08.05.2015 р. №36-022-08-15-00265/6-ІІ-УБ в сумі 8 000 грн., що підтверджується Наказом про виплату індивідуальної винагороди №66-д від 25.09.2015 р.; додатковою угодою від 06.03.2015 р. №51 до договору від 25.04.2013 р. №32504-2/20-ФС-ЕП в сумі 820 грн., що підтверджується Наказом про виплату індивідуальної винагороди від 20.04.2015 р. №31-д; договором від 01.10.2015 р. №32-ІІ-ІП в сумі 500 грн., що підтверджується Наказом про виплату індивідуальної винагороди від 27.10.2015 р. №73Д. Відповідач вважає, що вказані суми не враховуються при обчислення середнього заробітку при розрахунку компенсації за невикористані відпустки, оскільки є одноразовими виплатами, за участь позивача у виконанні договорів за науково-дослідною тематикою, яка не входила до обов'язків позивача. У відповідності до п. 13 Посадової інструкції завідувача науково-дослідного сектора юридичного забезпечення науково-дослідного відділу нормативно-правового та економічного регулювання, затвердженої Директором ДУ «ННДІПБОП» 03.03.2014 р., завідувач сектору бере участь у виконанні договорів за науково-дослідною тематикою Відповідно до п. 13 Посадової інструкції завідувача науково-дослідного сектора юридичного забезпечення науково-дослідного відділу нормативно-правового забезпечення, затвердженої Директором ДУ «ННДІПБОП» 13.10.2015 р., завідувач сектору бере участь у виконанні договорів за науково-дослідною тематикою У відповідності до п. 6 Положення про науково-дослідний сектор юридичного забезпечення науково-дослідного відділу нормативно-правового забезпечення та економічного регулювання, затвердженого Директором ДУ «ННДІПБОП» 03.03.2014 р. юридична служба організовує роботу, пов'язану з укладанням договорів (контрактів), бере участь у їх підготовці та здійсненні контролю за їх виконанням. Згідно з п. 1.3, 2.2 Порядку планування, виконання та фінансування науково-дослідних і дослідно-конструкторських робіт та надання науково-технічних послуг за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету, затвердженого Наказом ДУ «ННДІПБОП» №224-д від 21.12.2013 р., вимоги порядку є обов'язковими до виконання усіма співробітниками ДУ «ННДІПБОП», які беруть участь у безпосередній роботі з підготовки до укладання, виконання та супроводження договорів і договорів зі співвиконавцями. Керівник робіт подає директору ДУ «ННДІПБОП» доповідну записку щодо виконання договору з обґрунтуванням доцільності або недоцільності залучення співвиконавців - третіх осіб (юридичних та/або фізичних) і кадрового забезпечення з штатного складу ДУ «ННДІПБОП». Остаточне рішення щодо складу виконавців залишається за директором. Відповідно до п. 2.4 Порядку, разом з підписанням договору директор інституту видає наказ про створення робочої групи та призначення керівника робіт і/або робочої групи. Для виконання робіт до складу робочої групи можуть залучатись (брати участь) директор, заступники директора, вчений секретар інституту. При необхідності, до складу робочої групи можуть залучатись працівники планово-договірного відділу та відділу бухгалтерського обліку та звітності. У відповідності до п. 4.3 Порядку, індивідуальна винагорода (заробітна плата-премія, премія, надбавка, доплата) керівнику робіт та членам робочої групи нараховується в межах фонду заробітної плати, визначеного калькуляцією кошторисної вартості. Розміри індивідуальних винагород за роботу, що виконується за службовими обов'язками адміністративно-управлінським та допоміжним персоналом і спрямовану на управління, організацію та забезпечення виконання договірної роботи, визначаються фондом оплати праці цієї категорії працівників в межах накладних витрат договорів та виплачується за наказом директора. Положення про оплату праці, затверджене Наказом ДУ «ННДІПБОП» №224-д від 21.12.2013 р. передбачає, що основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу, відповідно до встановлених норм праці. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, передбаченні чинним законодавством України, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за виконану роботу за договорами, премії за спеціальними системами та положеннями, компенсаційні та інші грошові виплати, які не заборонені актами чинного законодавства України або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно з вказаним Положенням, а саме п. 2.8, підставою для нарахування заробітної плати за підсумками роботи за місяць є: табель робочого часу, акт виконаних робіт за цивільно-правовими договорами, Наказ про нарахування інших заохочувальних або компенсаційних виплат. Вбачається, що позивача, у відповідності до Порядку планування, виконання та фінансування науково-дослідних і дослідно-конструкторських робіт та надання науково-технічних послуг за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету, було залучено до робочих груп для виконання робіт за договором від 08.05.2015 р. №36-022-08-15-00265/6-ІІ-УБ, додатковою угодою від 06.03.2015 р. №51 до договору від 25.04.2013 р. №32504-2/20-ФС-ЕП; договором від 01.10.2015 р. №32-ІІ-ІП, що не суперечило його посадовим інструкціям та внутрішнім Положенням ДУ «ННДІПБОП». Підставами для нарахування останньому заробітних плат в вересні та жовтні 2015 р. були як табелі робочого часу, так і Накази директора інституту. Зокрема, відповідно до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним щорічні відпустки. Пунктом 2 розділу П Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 встановлено, що обчислення середньої заробiтної плати для оплати часу щорiчної вiдпустки або для виплати компенсацiї за невикористанi вiдпустки провадиться виходячи з виплат за останнi 12 календарних мiсяцiв роботи, що передують мiсяцю надання вiдпустки або виплати компенсацiї за невикористанi вiдпустки. До того ж, у Порядку обчислення середньої заробітної плати № 100 чітко передбачено, які виплати слід враховувати, а сами: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Крім того у Порядку обчислення середньої заробітної плати № 100 передбачено перелік виплат, які не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, а саме: виплати за виконання окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов'язки працівника (за винятком доплат за суміщення професій і посад, розширення зон обслуговування або виконання додаткових обсягів робіт та виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників, а також різниці в посадових окладах, що виплачується працівникам, які виконують обов'язки тимчасово відсутнього керівника підприємства або його структурного підрозділу і не є штатними заступниками); одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); компенсаційні виплати на відрядження і переведення (добові, оплата за проїзд, витрати на наймання житла, підйомні, надбавки, що виплачуються замість добових). Відповідно до Порядку планування, виконання та фінансування науково-дослідних і дослідно-конструкторських робіт та надання науково-технічних послуг за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету, індивідуальна винагорода визначена як заробітна плата-премія, премія, надбавка, доплата. Крім вказаного, вбачається, що позивача неодноразово було залучено до робочих груп, та порядок такого залучення чітко передбачений в Порядку, виконання останнім робіт за договорами у складі таких робочих груп не виходило за межі його повноважень. У зв'язку з вищевикладеним, та тим, що в процесі судового розгляду суду не надано та не здобуто доказів на підтвердження обґрунтованості неврахування проведених позивачу виплат в вересні та жовтні 2015 р. при обчисленні відповідачем компенсації за не використані відпустки, суд вважає необґрунтованими посилання сторони відповідача на помилкове включення до довідок про заробітну плату від 26.01.2016 р. №1-д та від 05.05.2016 р. №10-д. виплат в розмірі 8000 грн., 820 грн. та 500 грн. на підставі того, що вони носять одноразовий характер та виплачені за виконання робіт, які не входили в обов'язки позивача. Посилання сторони відповідача на Акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове соціальне страхування №26-214/1282, яким встановлено переплата позивачу індексації заробітної плати за 2014-2015 роки в сумі 2 086, 47 грн., та помилкового нарахування позивачу заробітної плати за липень 2015 р. в сумі 1872, 88 грн. суд вважає необґрунтованими та не приймає до уваги у зв'язку з тим, що заробітна плата за 2015 р. нарахована та виплачена позивачу в повному обсязі, доказів повернення позивачем безпідставно набутого майна відповідачу суду не надано, як і доказів недобросовісності набувача вказаної заробітної плати. Зокрема, відповідачем не надано суду доказів анулювання довідок про заробітну плату від 26.01.2016 р. №1-д та від 05.05.2016 р. №10-д у зв'язку з помилками, у зв'язку з чим при обчислені компенсації за невикористані відпустки суд вважає за необхідне враховувати суми, вказані в них. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по виплаті заробітної плати (компенсації за невикористані відпустки) в розмірі 1 300 грн. Нормою ч. 1 ст. 47 КЗпП встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення працівника видати працівникові належно оформлену ним трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вбачається, що відповідачем не здійснено повного розрахунку з позивачем при звільненні. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 р. № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно з п. 8 вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються згідно середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться таким чином: 1) заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні ділиться на число відпрацьованих робочих днів, з чого випливає середньоденна заробітна плата; 2) вказана сума середньоденної заробітної плати множиться на відповідну кількість календарних днів. У відповідності до довідки про доходи від 05.05.2016 р. №10-д, відповідачем нараховано позивачу заробітну плату за останні два місяці роботи перед звільненням в розмірі: за лютий 2016 - 3 987, 24 грн., за березень - 4 186, 6 грн., отже середньоденна заробітна плата позивача становила: (3 987, 24 грн.+ 4 186, 6 грн.)/42 дня (кількість робочих днів)=194, 6 грн. З огляду на вказане, середній заробіток за весь час затримки станом на 10.07.2017 р. становить: 194,6 грн. *313 (кількість днів затримки)= 60 900 грн. Наданий позивачем розрахунок, відповідачем не спростований, доказів його невідповідності суду не надано. У відповідності до вказаного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 60 900 грн. З огляду на викладене, вимоги позову є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved