Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за собою право власності за набувальною давністю на Ѕ частини квартири [ADDRESS] ,, що належала відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 16.11.1995 року, виданого Херсонським заводом скловиробів. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 16.11.1995 року він та член його родини [PERSON] отримали у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] . Відповідач разом із матір`ю виїхали із квартири. Відповідач ніколи не проживав за адресою квартири та єдиною особою, яка з 1995 року проживає, користується та займається утриманням квартири, є позивач. Ухвалою суду від 21.10.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 24.11.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, надав свої повноваження представнику, який просив судове засідання проводити без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, поштовою кореспонденцією та оголошенням розміщеними на офіційному веб сайті судової влади України. Відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, відповідач не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі, інших заяв та клопотань не подавала. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, матеріали інвентарної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.11.1995 року [PERSON] та член його родини син [PERSON] отримали у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] про що Херсонським заводом скловиробів видано Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] . Відповідно до актів, виданих ТОВ «Керуюча компанія Альянс» від 17.10.2019 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] ніколи не проживав за адресою: [ADDRESS] . Єдиною особою яка з 1995 року проживає, користується та займається утриманням квартири є [PERSON] . Згідно\~ст. 344 ЦК України,\~особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Враховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила\~статті 344 ЦК\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~ЦК\~набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення\~статті 344 ЦК\~поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Враховуючи те, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти квартирою, несе повну відповідальність щодо її збереження, утримання, та на нього оформлені всі рахунки по сплаті комунальних послуг, позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved