Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати договір «На виконання послуг, доставку будівельних матеріалів, виготовлення, встановлення вікон, рам на балкон», без номеру, укладений 19 травня 2018 р. між ним та відповідачем; застосувати реституцію стягнувши з відповідача на його користь фактично сплачені за договором кошти в сумі 7500 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи, про що надав письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 19 травня 2018 р. позивач звернувся до СПД ФОП [PERSON] для встановлення у належному йому будинку [ADDRESS] . метало-пластикових вікон. [PERSON] запевнив позивача, що здійснює підприємницьку діяльність по встановленню вікон та дверей на законних підставах, та вони домовились про встановлення у вищезазначеному житловому приміщенні метало-пластикового вікна виробництва Німеччина. Перед укладанням договору, позивач сплатив відповідачу 7500 грн., остаток суми за домовленістю позивач повинен був виплатити відповідачу після встановлення вищезазначених виробів. Відповідач обіцяв встановити вікна німецького виробництва до 30 червня 2018 р. Але, до теперішнього часу відповідач не приступив до виконання робіт. У зв`язку з чим, 30 липня 2018 р., позивач звернувся до відповідача з заявою-повідомленням (простим листом) про розірвання договору та з вимогою повернути фактично сплачені кошти. Оскільки відповіді на заяву-повідомлення не було, позивач 26 грудня 2018 р. звернувся повторно з заявою, яку вже надіслав рекомендованим листом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитись від виконання робіт по договору і вимагати відшкодувати збитки, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання робіт за договором, або виконує роботу так повільно, що виконати її у встановлений строк стає неможливим. Окрім того, такий договір є договором укладеним на відстані, оскільки фактично укладався дома у позивача, та до даного часу він не бачив товар, та у зв`язку з цим, що до даного часу позивач не може переконатися у його властивостях, зокрема у зовнішньому вигляді, що для позивача дуже важливо, тому він має право розірвати договір, повідомивши в строк за 14 днів до поставки товару. Так, відповідно до ч. 4 ст. 13 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право розірвати договір укладений на відстані шляхом повідомлення продавця про це протягом 14 днів з моменту підтвердження інформації або поставки товару, позивач до теперішнього часу товар не отримав. Таке ж положення закріплене у ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів», де зазначено що позивач має право розірвати договір протягом 14 днів з моменту поставки товару. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. Судовий збір у розмірі 768,4 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного

Outcome: approved