Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 486803,11 грн. за кредитним договором № 325/127-К від 03.12.2007 та судові витрати у розмірі 7302,05 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.12.2007 між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» з однієї сторони, та фізичною особою [PERSON] (далі Відповідач), було укладено кредитний № 325/127-К (далі Кредитний Договір). 14 червня 2010року на виконання вимог ч.5 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про акціонерні товариства», найменування Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який являється його правонаступником. Відповідно до абзацу 5 п.1.2 Статуту ПАТ «Укрсоцбанк», зареєстрованого 14.06.2010 державним реєстратором Голосіївської у м. Києві державної адміністрації, номер запису 10681050047002827, ПАТ «Укрсоцбанк» є правонаступником АКБ СР «Укрсоцбанк», створеного в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства. Банку належать всі права та обовязки, все рухоме та нерухоме майно, які належать АКБ СР «Укрсоцбанк». Згідно п. п. 1.1 Кредитного Договору № 325/127-К від 03.12.2007, Банк надав Відповідачу кредит у сумі 24041долар США 59 центів зі сплатою 12,55% річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 02 грудня 2014 року, а Відповідач зобовязався повернути кредит і сплатити за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. 03 грудня 2007року в якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, було укладено Договір застави (надалі Договір застави) між Банком та Відповідачем, відповідно до якого предметом застави є рухоме майно, а саме: автомобіль марки Mazda 3, № кузова JMZBK12Z584661957, державний номерний знак [NUMBER]. (надалі Предмет застави). 20.10.2008 між сторонам було укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору кредиту № 325/127-К від 03.12.2007, відповідно до якої сторонами узгоджено встановити відсоткову ставку за користування кредитом на рівні 13,5%. 14.07.2009 між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 про внесення змін до Договору кредиту № 325/127-К від 03.12.2007, відповідно до якої сторонами узгоджено викласти пункт 1.2.1 Договору в новій редакції: узгоджено новий графік погашення кредиту, встановлено суму кредиту в розмірі 24957 доларів США 65 центів, відсоткову ставку встановлено на рівні 13,5% річних. 12.12.2012 між сторонами було укладено Договір №3 про внесення змін до Договору кредиту № 325/127-К від 03.12.2007, відповідно до якого сторонами узгоджено новий графік погашення заборгованості. 12.12.2012 між сторонами було укладено Договір №4 про внесення змін до Договору кредиту № 325/127-К від 03.12.2007, відповідно до якого сторонами узгоджено змінити валюту кредитування, перевести суму кредиту 20664 долара США 50 центів разом із нарахованими процентами у сумі 7699доларів США 92 цента в гривню за курсом 8,18 гривень за 1 долар США, що станом на дату укладення Договору №4 про внесення змін загалом становить 232020грн.96коп. Встановлено відсоткову ставку за користування кредитом на рівні 12,00% річних. Встановлено строк дії договору до 11 грудня 2015 року. Відповідні зміни були внесені до договору застави №325/127-3 від 03.12.2007 року. У порушення зазначених норм закону та умов Кредитного Договору, відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала у зв'язку з чим станом на 09.11.2015 року відповідачка має заборгованість у розмірі 486 803 грн. 11 коп., з яких: - 220177,27 грн. - заборгованість за кредитом; - 77872,69 грн. - заборгованість за відсотками; - 85648,07грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення кредиту; - 18117,39грн.- заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення відсотків; - 69044,65грн. розмір інфляційних витрат за кредитом; - 15907,05грн. розмір інфляційних витрат за відсотками. У судове засідання представник позивача не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не зявилася з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання була повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом, однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5\~ст. 74 ЦПК України\~вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності. У своїх запереченнях на позов відповідачка вказувала, що після відкриття провадження по даній цивільній справі позивачем предявлено до виконавчої служби виконавчий напис № 289 від 28.01.2016 року, виданий приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, а саме: транспортний засіб марки MAZDA, д/н [NUMBER], належний на праві власності відповідачці. На теперішній час ВДВС ММУЮ ЗО проводяться заходи щодо реалізації переданого в заставу майна. Таким чином, одночасне звернення стягнення заборгованості зі зверненням стягнення на предмет застави є подвійним стягненням, що є порушенням її прав і законних інтересів. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 03.12.2007 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» з однієї сторони, та фізичною особою [PERSON] (далі Відповідач), було укладено кредитний договір № 325/127-К (далі Кредитний Договір). /а.с. 6-10/. 14 червня 2010 року на виконання вимог ч.5 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про акціонерні товариства», найменування Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який являється його правонаступником. Відповідно до абзацу 5 п.1.2 Статуту ПАТ «Укрсоцбанк», зареєстрованого 14.06.2010 року державним реєстратором Голосіївської у м. Києві державної адміністрації, номер запису 10681050047002827, ПАТ «Укрсоцбанк» є правонаступником АКБ СР «Укрсоцбанк», створеного в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства. Банку належать всі права та обовязки, все рухоме та нерухоме майно, які належать АКБ СР «Укрсоцбанк». Згідно п. п. 1.1 Кредитного Договору № 325/127-К від 03.12.2007, Банк надав Відповідачу кредит у сумі 24041долар США 59 центів зі сплатою 12,55% річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 02 грудня 2014 року, а Відповідач зобовязався повернути кредит і сплатити за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. 03 грудня 2007року в якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, було укладено Договір застави (надалі Договір застави) між Банком та Відповідачем, відповідно до якого предметом застави є рухоме майно, а саме: автомобіль марки Mazda 3, № кузова JMZBK12Z584661957, державний номерний знак [NUMBER]. (надалі Предмет застави). 20.10.2008 між сторонам було укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору кредиту № 325/127-К від 03.12.2007, відповідно до якої сторонами узгоджено встановити відсоткову ставку за користування кредитом на рівні 13,5%. 14.07.2009 між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 про внесення змін до Договору кредиту № 325/127-К від 03.12.2007, відповідно до якої сторонами узгоджено викласти пункт 1.2.1 Договору в новій редакції: узгоджено новий графік погашення кредиту, встановлено суму кредиту в розмірі 24957 доларів США 65 центів, відсоткову ставку встановлено на рівні 13,5% річних. 12.12.2012 між сторонами було укладено Договір №3 про внесення змін до Договору кредиту № 325/127-К від 03.12.2007, відповідно до якого сторонами узгоджено новий графік погашення заборгованості. 12.12.2012 між сторонами було укладено Договір №4 про внесення змін до Договору кредиту № 325/127-К від 03.12.2007, відповідно до якого сторонами узгоджено змінити валюту кредитування, перевести суму кредиту 20664 долара США 50 центів разом із нарахованими процентами у сумі 7\~699 доларів США 92 цента в гривню за курсом 8,18 гривень за 1 долар США, що станом на дату укладення Договору №4 про внесення змін загалом становить 232020грн.96коп. Встановлено відсоткову ставку за користування кредитом на рівні 12,00% річних. Встановлено строк дії договору до 11 грудня 2015року. Відповідні зміни були внесені до договору застави №325/127-3 від 03.12.2007. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Однак з матеріалів справи випливає, що у порушення вказаних вимог кредитного договору, відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувала. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У порушення зазначених норм закону та умов Кредитного Договору, відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала у зв'язку з чим станом на 09.11.2015 року відповідач має заборгованість у розмірі 486803 грн. 11 коп., з яких: - 220177,27 грн. - заборгованість за кредитом; - 77872,69 грн. - заборгованість за відсотками; - 85648,07грн.- заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення кредиту; - 18117,39грн.- заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення відсотків; - 69044,65грн. розмір інфляційних витрат за кредитом; - 15907,05грн. розмір інфляційних витрат за відсотками. Банк належним чином виконав свої обов'язки за кредитним договором, проте відповідачка порушила умови договору, у зв'язку з чим за нею виникла заборгованість перед позичальником. До теперішнього часу вказана заборгованість відповідачем не погашена. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами по даній справі витікають з договірних відносин, які є обов'язковими для виконання сторонами. Крім того, протягом судового розгляду цивільної справи за клопотанням представника відповідачки по справі призначалася судова почеркознавча експертиза, яка була залишена без виконання у звязку з несплатою вартості висновку судового експерта. Стосовно доводів відповідачки щодо подвійного стягнення заборгованості у звязку з одночасним зверненням з вимогами про стягнення заборгованості та зверненням стягнення на предмет застави, суд знаходить їх неспроможними, оскільки наразі відсутнє виконання виконавчого напису нотаріусу. Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року \~ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з'ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору. Так, згідно ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 квітня 2017 року зупинено реалізацію (примусовий продаж) Мелітопольським міськрайонним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області транспортного засобу Mazda 3, 2007 року, АР5975ВВ, який належить [PERSON] за виконавчим провадженням № 50186679, розпочате за виконавчим написом № 289 виданим 28.01.2016 року нотаріусом про звернення стягнення на транспортний засіб . У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 7302,05 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved