Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в розмірі 44 533 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 446 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 30.04.2008 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення та строковості грошові кошти в сумі 15 000 грн. зі сплатою 38 % річних за користування кредитом, терміном до 30.04.2010 р., при цьому поручителем виконання умов договору виступив [PERSON], який, відповідно, взяв на себе обов'язки по виконанню грошового зобов'язання на рівні позичальника у випадку невиконання нею умов повернення позики. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов'язана щомісячно вносити грошові кошти в рахунок погашення кредиту та процентів за користування ним. Відповідач, в порушення умов договору, не проводить платежів в рахунок повернення заборгованості та у встановлений строк не повернула всю суму позичених коштів. У зв'язку з порушенням умов кредитного договору відповідачами в частині порядку та строків повернення кредитних коштів, утворилась заборгованість в розмірі 44 533 грн. Таким чином, позивач, просить суд стягнути з відповідачів солідарно вказані суми боргу та судові витрати, що є предметом позовних вимог. Представник позивача надав в судове засідання заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 30.04.2008 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення та строковості грошові кошти в сумі 15 000 грн. зі сплатою 38 % річних за користування кредитом, терміном до 30.04.2010 р. В той же день між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким поручитель зобов'язався нести рівну з [PERSON] відповідальність перед банком за невиконання нею обов'язку повернення коштів за кредитним договором. Кошти були надані [PERSON] в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором, що підтверджується видатковим касовим ордером серії 01АААК 058205 від 30.04.2008 р. (а.с. 12) Умовами кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язаний щомісяця вносити кошти в рахунок повернення кредиту у визначених порядку та розмірах. Відповідач в порушення умов кредитного договору протягом певного часу не проводить платежів в рахунок повернення позики та у встановлений строк не розрахувався із всією сумою боргу. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Виходячи з положень ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Оскільки відповідачі у встановлені договором строки та обсяги повернення кредитних коштів не здійснювали, у них утворилася заборгованість в розмірі 44 533 грн. Відповідно до умов договору, у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати пеню, а також вимагати від позичальника, а в подальшому - в поручителя виконати грошове зобов'язання в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Оскільки, судом встановлено, що відповідачі належним чином не виконують взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла вищевказана заборгованість, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved