Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що відповідно до письмового договору відповідач отримав від нього позику в сумі 19 500 доларів США із строком повернення до 29 січня 2016 року. Оскільки вказану суму позики за договором відповідач не повернув, судовим рішенням на користь позивача з відповідача було стягнуто суму боргу із відсотками за період з 30.01.2016 року по 11.02.2019 року. Оскільки основне зобов`язання боржником не виконано, посилаючись на статті 524, 526, 610 і 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 3 % річних за період з 11.02.2019 року по 01.07.2020 року в сумі 810,99 доларів США. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 29 липня 2015 року між сторонами укладено договір позики грошей відповідно до якого відповідач отримав у позивача грошові кошти в сумі 19 500 доларів США та зобов`язався повернути позику до 29 січня 2016 року. Додатковим рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2019 року, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача на користь позивача 3 % річних від простроченої суми за період з 30.01.2016 року по 11.02.2019 року в сумі 1 775,83 доларів США (а.с. 6). Норма частини першої статті 1050 ЦК України встановлює, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із нормами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки станом на дату прийняття даного рішення суду, відповідачем не надано доказів про погашення ним свого боргу перед позивачем, суд приходить до висновку, що останній має право на відповідне відшкодування встановлених законом 3 % річних за період прострочення зобов`язання з 11.02.2019 року по 01.07.2020 року. При цьому, суд обов`язково враховує надані судам у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснення відповідно до яких, що у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Натомість, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення суми 3 % річних саме станом на дату 01.07.2020 року. Як наслідок, відповідно до положень статей 12 і 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача заявлену суму боргу в розмірі національної валюти станом на дату 01.07.2020 року, як просить позивач. Так, офіційний курс НБУ відповідної валюти, станом на 01.07.2020 року становив 26,6676 гривень за 1 долар США (за даними офіційного сайту НБ України). Судом перевірено здійснений позивачем розрахунок суми стягнення 3 % річних від суми боргу 19 500 доларів США, яка за період з 11.02.2019 року по 01.07.2020 року становить 810,99 доларів США. Отже, з урахуванням офіційного курсу гривні до долару США станом на 01.07.2020 року, сума 3 % річних за позикою становить 810,99 доларів США х 26,6676 гривень = 21 627 гривень 16 копійок. Оскільки, відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним із позивачем договором позики від 29 липня 2016 року та не повернув останньому сум позики у визначеному розмірі, суд приходить до висновку, що порушені майнові права позивача слід захистити шляхом стягнення з відповідача на користь позивача встановленої суми 3 % річних за період з 11.02.2019 року по 01.07.2020 року. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved