Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив виселити [PERSON], [INFO], з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення, стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн. В обгрунтування позову позивач вказав, що квартира [ADDRESS] не приватизована, не службова і належить до комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва. Вказана квартира складається з двох кімнат житловою площею 22,0 кв. м і перебуває на балансі ПП «ЖЕК-10». У вказаній квартирі був зареєстрований з 15.01.1974 року [PERSON] та знятий з реєстраційного обліку 22.01.2016 року, [PERSON] була зареєстрована з 18.01.1975 року та знята з реєстраційного обліку 06.06.2014 року, відповідач [PERSON] був зареєстрований з 03.06.1992 року та знятий з реєстраційного обліку 15.01.1999 року. На теперішній час у квартирі немає зареєстрованих осіб. Заборгованість по квартирній платі станом на 01.01.2016 року складає 373,41 грн. В квартирі проживає [PERSON], який вселився самоправно, рішення виконавчим комітетом Миколаївської міської ради про надання відповідачу квартири не приймалось. Відповідач відмовляється добровільно звільнити спірну квартиру. У судовому засіданні представник позивача не був присутнім, надавши заяву про розгляд справи без його участі та про ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, який неодноразово викликався у судове засідання, не з'явився, причин своєї неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав. Представник третьої особи не був присутнім у судовому засіданні, надавши заяву про розгляд справи без участі представника ПП «ЖЕК-10». З урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] не приватизована, не службова. Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна в реєстрах відомості щодо права власності відсутні. Відповідно до довідки КП «ММБТІ» інформація щодо власників [ADDRESS] в матеріалах інвентаризаційної справи відсутня. Згідно з інформацією Управління з використання та розвитку комунальної власності в архівних матеріалах управління не знайдено даних про приватизацію квартири [ADDRESS]. Вказана квартира складається з двох кімнат, житловою площею 22,0 кв. м та належить до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва і перебуває на балансі ПП «ЖЕК-10». За відомостями ПП «ЖЕК-10» відповідальним квартиронаймачем вказаної квартири значиться [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована в квартирі з 18.01.1975 року та знята з реєстраційного обліку 06.06.2014 року у зв*язку зі смертю. Крім неї в квартирі були зареєстровані [PERSON] - з 15.01.1974 р. по 22.01.2016 р., [PERSON] - з 03.06.1992 р. по 15.01.1999 року. В теперішній часу у спірній квартирі проживає відповідач [PERSON], що підтверджується актом від 15.02.2016 року, складеним ПП «ЖЕК-10». За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 05.05.1999 року. Відповідно до вимог ст. 47 Конституції України, держава гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст. 58 ЖК України єдиною підствою для вселення в жиле приміщення є ордер. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України особи, які самоправно вселилися до житлового приміщення підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Судом встановлено, що виконавчим комітетом Миколаївської міської ради рішення щодо надання квартири [ADDRESS] відповідачу не приймалось. Відповідач, який протягом тривалого часу неодноразово вкликався до суду і не з*явився, не надав доказів про те, що вселився у спірну квартиру не самоправно, а отже не може бути виселеним за ч. 3 ст. 116 ЖК України, чи набув право користування спірною квартирою на законних підставах. Таким чином, суд вважає, що відповідач самовільно зайняв спірну квартиру, добровільно виселятися не бажає, тому він, як особа, що самоправно зайняла житлове приміщення, підлягає виселенню без надання йому іншого житлового приміщення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved