Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору у розмірі 16089,39 грн., а також понесений ними судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.04.2013 року між банком та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту №1/25/P3GK/07-07-11/0270. Згідно умов договору, банк надав відповідачу кредит у розмірі 8851,79 грн., на строк до 16.04.2015 року, зі сплатою за користування кредитом 25% річних. 17.04.2013 року кошти перераховано позичальнику. Взяті на себе зобов'язання щодо щомісячного повернення кредиту і сплати процентів, позичальник не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість. Банком також нараховано пеню та штраф, у зв'язку з порушенням строків платежів. Зазначені кошти, банк просить суд стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі і не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Судові повістки направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 29). Причину неявки відповідач суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням заяви представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України - якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви [PERSON] (а.с. 19), 17.04.2013 року між ним та банком було укладено договір про надання споживчого кредиту. (а.с. 13-18) Відповідно до умов договору, банк надав [PERSON] споживчий кредит на суму 8851,79 грн., зі сплатою 25% річних і щомісячної комісії у розмірі 0,5% від первісної суми кредиту, на строк з 17.04.2013 року по 16.04.2015 року. (а.с. 13) Пунктами 5.1, 5.2 договору була передбачена сплата пені і штрафу у разі порушення позичальником ([PERSON]) строків погашення кредиту. (а.с. 15) Повернення кредиту та сплата відсотків мали здійснюватись щомісячними платежами, про що свідчить Графік. (а.с. 17) До матеріалів справи долучено виписку по кредитному рахунку [PERSON], яка свідчить про належне виконання банком своїх зобов'язань, щодо надання кредиту. (а.с. 6-7) Разом з тим, долучений до матеріалів справи розрахунок, свідчить про не належне виконання умов договору позичальником - [PERSON] Станом на 25.03.2014 року, заборгованість по кредитному договору становить 16089,39 грн. і складається із: суми заборгованості з повернення кредитних коштів - 7954,70 грн., суми заборгованості по сплаті процентів - 1479,59 грн., пені за порушення строків повернення кредиту - 1307,42 грн., пені за порушення строків сплати процентів - 567,70 грн., комісії - 354,08 грн., штрафу - 4425,90 грн. (а.с. 4-5) Звертаючись до суду з позовом, банк не просить суд розірвати договір, проте його вимога стягнути всю заборгованість є законною, виходячи з положень ст. 1050 ЦК. Заборгованість, що її просить стягнути банк, нарахована в межах вищевикладених умов договору, які були узгоджені сторонами. Згідно з положеннями ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В матеріалах справи відсутній інший розрахунок. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, обов'язок доказування покладено на сторони. Відповідачем не було надано суду заперечень з приводу позову. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що положення договору оскаржувались або , що договір розірвано чи дію договору припинено. Договір є дійсним, на визначених сторонами умовах, при його укладенні. Тому стягнення заборгованості за договором, у визначеному банком розмірі, є обґрунтованим. Підстав для скорочення розміру заборгованості суд не вбачає. Враховуючи положення ст. 11 ЦПК та ч. 3 ст. 267 ЦК України, суд не розглядає питання про застосування строків позовної давності щодо вимог банку. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь банку, заборгованість по кредитному договору від 03.07.2013 року, що вцілому становить 16089,39 грн. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову у повному обсязі, суд також вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 243,60 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved