Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 106266,81 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 25.01.2011 р. між ним і відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки відповідач взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконує, станом на 31.10.2017 р. у нього виникла заборгованість за кредитом у вказаному розмірі, що порушує права позивача, а тому позивач просить суд задовольнити позовні вимоги повністю та стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати понесені позивачем при подачі позову до суду. 12.01.2018 року суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв'язку з чим суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача подав до суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги в пвному обсязі та проти винесення судом заочного рішення у справі не заперечив. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між Приватнитим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н від 25.01.2011 року, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахуноку вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 12-38). Банк свої зобов'язання за договором викнав. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умовами якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Даний кредит надавався на підставі Умов та правил наданнянадання банківських послуг, які розміщені на сайті позивача (www.privatbank.ua). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Також відповідач надав згоду, що відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг», у разі порушення ним строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісії. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В пункті 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам розяснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач свої зобов'язання по договору не виконує належним чином, чим порушує умови договору та норми цивільного законодавства, зокрема ст. ст. 526, 1054 ЦК України. Погіршення матеріального стану відповідача та не можливість погашати кредит не звільняє його від взятих на себе зобов'язань за договором. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості (а.с. 6-11), станом на 31.10.2017 року заборгованість за кредитом становить 106266,81 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 7671,45 грн., по процентам за користування кредитом - 94807,89 грн., за пенею та комісією - 3787,47 грн. Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення розрахунок заборгованості, наданий позивачем і вважає такий вірним, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 106266,81 грн. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті процентів, на стягнення якої позивач має право, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Інших даних, що спростовували б невиконання відповідачем умов кредитного договору, суду не надано. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 1600,00 гривень з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved