Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: зменшити розмір аліментів, які утримуються з нього на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на користь відповідача, які стягуються за судовим наказом Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 травня 2019 року з 1/4 частини до 1/6 частини щомісяця, але не менш як 50% від прожи\-ткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві зазначив, що 25 вересня 2009 року він та відповідачка зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . За рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 черв\-ня 2019 року їх шлюб було розірвано. Судовим наказом від 13 травня 2019 року з нього на користь відповідачки щомісяця стягуються аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його до\-ходу до досягнення дитиною віку повнолітгя. Він працює старшим змінним майстром виробництва ПРАТ «ЮКОКС» та в середньому щомісяця отримує заробітну плату в розмірі 30-35000 грн. Відповідачка отримує аліменти в середньому 13000 щомісяця. Зазначає, що син 3-4 дні на тиждень знаходиться (проживає) разом з ним та знаходиться на його повному забезпеченні. Також зазначає, що відповіда\- чка та син зареєстровані в належній йому на праві особистої власності квартирі [ADDRESS] . Він повністю самостійно сплачує за всіх комунальні послуги, відповідачка не бере участі у цих витратах, проживає разом зі своїм співмешканцем окремо. Прожитковий мінімум на дитину в 2019 році становить: для дітей від 6 до 18 років - з 01 січня 2019 року по 30 червня - 2027 грн., з 01 липня по 30 листопада - 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Вважає, що сума аліментів, які отримує від нього відповідачка на утримання сина є завеликою, оскільки крім цих витрат він щомісяця витрачає значні суми на утримання квартири та додаткові витрати на сина, який 3-4 дні на тижні проживає ра\-зом з ним, тому вимушений звернутися до суду з позовом про зменшення аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини його заробітку (доходу), які не будуть меншими 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 24 липня 2019 року було відкрито провадження у справі і призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. 05 вересня 2019 року відповідачем було подано відзив на позов, у якому вона зазначила, що твердження позивача відносно щомісячно отримуваних нею з заробітної плати позивача аліментів у розмірі 13 000 грн. не відповідає дійсності та не підтверджується доказами. Розмір аліментів, утриманих вперше з заробітної плати позивача в травні включає у себе не тільки аліменти за травень, а й аліменти за квітень, оскільки, згідно судового наказу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 травня 2019 року, стягнення аліментів починається з 11 квітня 2019 року. Стягнуті аліменти з заробітної плати позивача за травень нею були отримані 06 червня 2019 року в сумі 13016 грн., 08 липня 2019 року нею були отримані аліменти, стягнуті з заробітної плати позивача за червень в розмірі 4363,09 грн., 06 серпня 2019 року нею були отримані аліменти, стягнуті з заробітної плати позивача за липень в розмірі 7548,08 грн. Відповідно довідки про доходи, наданої позивачем суду, згідно якої в березні 2019 року йому була нарахована зарплата у розмірі 22742,44 грн., в квітні 26122,15 грн., в травні (місяць початку стягнення аліментів) - 35684,98 грн., тому погіршення матеріального стану позивача не відбулось, натомість його матеріальний стан на час початку стягнення аліментів значно поліпшився. Позивач не зазначає і не надає докази погіршенню свого стану здоров`я. Підставою для зменшення розміру стягнутих на утримання сина аліментів позивач вважає обставину, що син 3-4 дні на тиждень знаходиться (проживає) разом з ним та знаходиться на повному його забезпеченні, на що вона має зауважити: з травня 2019 року син постійно проживає з нею за адресою орендованої нею квартири за адресою: [ADDRESS] . При цьому вона з дитиною зареєстровані за адресою їхнього постійного проживання за адресою: [ADDRESS] , де позивач продовжує жити самостійно. Після припинення між ними з позивачем подружніх стосунків і проживання за адресою їхньої з сином реєстрації, вона ніколи не перешкоджала [PERSON] спілкуватися з сином, що відбувалось у вихідні позивача, а саме 2 дні на тиждень. У червні 2019 року позивач, знаходячись у відпустці, за узгодженням між ними, забирав сина до себе на 3-4 дні на тиждень, з яких 2 дні дитина знаходилась у бабусі, матері позивача. В тому ж червні 2019 року син їздив з бабусею, матір`ю позивача, на відпочинок на 5 днів до моря. Після повернення дитини додому, за місцем їхнього з ним проживання за адресою: [ADDRESS] , відновились відвідини сином батька 2 дні на тиждень у вихідні позивача. Якщо відвідини сином батька в період його відпустки, є тягарем для позивача, вона готова переглянути їхні з ним доброзичливі взаємовідносини по питанню часу зустрічі батька з сином. А знаходження дитини з батьком під час його відпустки на прохання останнього вона не вважає підставою для зменшення розміру стягнутих в рамках закону аліментів на утримання неповнолітнього сина. Наступною підставою для зменшення розміру стягнутих судовим наказом аліментів на утримання неповнолітнього сина позивач вважає ту обставину, що вона та син зареєстровані в належній йому на праві особистої власності квартири за адресою: [ADDRESS] , а він повністю, самостійно сплачує всі комунальні послуги. При цьому позивач зазначає про її непроживання за зазначеною адресою і повідомляє суду адресу її проживання, що виключає її користування всіма комунальними послугами, за які сплачує позивач. Звертає увагу суду, що вирішення претензій позивача до неї відносно сплати комунальних послуг у квартирі за адресою: [ADDRESS] , не входить в коло питань, пов`язаних з аліментними правами, і не передбачено нормами Сімейного Кодексу України. Вважає, що зазначена позивачем обставина не є підставою для зменшення розміру стягнутих в рамках закону аліментів на утримання неповнолітнього сина. Наведення в позові розміру прожиткового мінімуму на дитину у 2019 році, наводить на думку, що відповідач допускає можливість отримання його неповнолітнім сином від батька, який працює і має зовсім не мінімальний щомісячний доход, матеріальне утримання у розмірі прожиткового мінімуму, передбаченого на неповнолітню дитину, але така його позиція не відповідає вимогам СК України. Позивач посилається, як на підставу зменшення аліментів на утримання їхнього неповнолітнього сина, на його додаткові витрати на сина, при цьому не доводить до суду в чому полягають ці витрати і не надає суду жодного доказу на підтвердження цих витрат. Вважає, що позов [PERSON] до неї про зменшення розміру аліментів на з 1/4 частини до 1/6 частини щомісяця до повноліття дитини, не може бути задоволеним за відсутності його законного обґрунтування та доказів на підтвердження викладених вимог. Ухвалою від 11 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позицію сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 25 вересня 2009 року по 18 червня 2019 року знаходились у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 605 (а.с. 10), свідоцтвом про народження, актовий запис № 750 (а.с. 9) та рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 червня 2019 року (а.с. 48-50). Сторони, а також їх малолітній син [PERSON] зареєстровані у квартирі, належній на праві приватної власності позивачу, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 1/13513 від 20 червня 2019 року (а.с. 11) та договором купівлі-продажу квартири від 16 жовтня 2004 року (а.с. 14). З відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 квітня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується судовий наказом Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 травня 2019 року (а.с. 13). Позивач працює старшим змінним майстром виробництва ПрАТ «Южкокс», за період з березня 2019 року по серпень 2019 року було нараховано заробітну плату у загальній сумі 209459,78 грн., з яких на сплату аліментів були утримані суми: у травні 2019 року - 13081,41 грн., у червні 2019 року - 4385,02 грн., у липні 2019 року - 10433,53 грн., у серпні 2019 року - 13520,82 грн., що підтверджується довідками про доходи № 00000000080 від 19 червня 2019 року та № 00000000108 від 09 вересня 2019 року (а.с. 12, 43). Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Отже, згідно норм Сімейного законодавства України, обов`язковими умовами для зменшення розміру аліментів є зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів чи погіршення його здоров`я, проте такі обставини в судовому засіданні не встановлені та докази на підтвердження цих обставин позивачем не надані, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed