Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що на підставі рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради депутатів від 10.06.1965р. №321 матері позивача [PERSON] була виділена земельна ділянка розміром 487 кв.м. під будівництво індивідуального житлового будинку по [ADDRESS]. Актом №310 від 20.09.1966р. було визначено межі вказаної земельної ділянки. 17.04.1967р. начальником ГАСК м.Бердянська був виданий дозвіл №37 на будівництво жилого будинку за вказаною адресою. 18.05.1967р. між [PERSON] та Бердянським міським виконавчим комітетом був укладений договір про виділення в безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального жилого будинку на праві особистої власності. 14.08.1978р. та 09.10.1991р. за результатами технічної інвентаризації Бердянським БТІ було складено та видано технічні паспорти на жилий будинок за вказаною адресою. 24.03.1974р. [PERSON] зареєструвала шлюб, після якого взяла прізвище чоловіка - [PERSON] [INFO]р. [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді вказаного жилого будинку. Все своє майно [PERSON] заповіла позивачу. Позивач своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та йому було відмовлено у вчинення нотаріальний дій на підставі, оскільки, як з'ясувалося, право власності спадкодавця на вказаний будинок не зареєстровано в БТІ. Тому позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на вказаний будинок в порядку спадкування за заповітом, а також визнати за ним право користування земельною ділянкою, на якій розташований вказаний жилий будинок. До судового засідання позивач [PERSON] надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач - державний нотаріус Сальнік О.Ю. надіслала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі. Відповідач - територіальна громада м.Бердянська в особі Бердянської міської ради до судового засідання свого представника не направила, надіслала до суду заяву з проханням розглянути справу без участі його представника, проти позову заперечувала, оскільки спадкодавець не набув право власності на спірний будинок в установленому законом порядку, тому цей будинок не входить до складу спадкового майна. Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог на підставі наступного. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] померла [INFO]р. Згідно заповіту від 28.08.2007р., [PERSON] заповіла все своє майно позивачу [PERSON] Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, після реєстрації шлюбу [PERSON] взяла прізвище чоловіка - [PERSON]. Суд також вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що на підставі рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради депутатів від 10.06.1965р. №321 матері позивача [PERSON] була виділена земельна ділянка розміром 487 кв.м. під будівництво індивідуального житлового будинку по [ADDRESS]. Актом №310 від 20.09.1966р. було визначено межі вказаної земельної ділянки. 17.04.1967р. начальником ГАСК м.Бердянська був виданий дозвіл №37 на будівництво жилого будинку за вказаною адресою. 18.05.1967р. між [PERSON] та Бердянським міським виконавчим комітетом був укладений договір про виділення в безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального жилого будинку на праві особистої власності. 14.08.1978р. та 09.10.1991р. за результатами технічної інвентаризації Бердянським БТІ було складено та видано технічні паспорти на жилий будинок за вказаною адресою, при цьому у технічному паспорті станом на 09.10.1991р. в якості власника вказаного будинку зазначена [PERSON]. В той же час, згідно довідки КПТІ Бердянської міської ради, згідно матеріалів інвентаризаційної (реєстраційної) справи, право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано, у зв'язку з чим постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.07.2013р. державним нотаріусом Сальнік О.Ю. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний жилий будинок. Таким чином є встановленим та доведеним, що позивач [PERSON] є дійсно спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво на право на спадщину на жилий будинок [ADDRESS] не зміг, оскільки право власності спадкодавця на це майно не пройшло державної реєстрації. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. В даному випадку суд вважає встановленим та доведеним, що спадкодавець набув право власності на спірний будинок у спосіб, який не суперечить діючому на той час законодавству, це право ніким не оспорюється, тобто до своєї смерті [PERSON] була фактичним власником цього будинку. Крім того, Цивільний Кодекс УРСР 1963р., що діяв на момент будівництва вказаного будинку, на відміну від ЦК України 2004р., не пов'язував виникнення права власності на житловий будинок з моментом його державної реєстрації. Тобто, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966р. така реєстрація була передбачена, але її здійснення не було пов'язано з набуттям права власності на будинок. За таких обставин суд доходить висновку, що відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця на вказане нерухоме майно не є перешкодою для прийняття цього майна у спадок його спадкоємцями. В той же час позовні вимоги в частині визнання за позивачем права користування земельною ділянкою, на якій розташований спірний будинок, задоволенню не підлягають, оскільки право користування майном на входить до предмету спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: partial