Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з подальшим уточненням просить визнати дії відповідача в особі Генерального директора [PERSON] щодо отримання повідомлення №483 про відключення квартири [ADDRESS] від водопостачання та водовідведення неправомірними, оскільки у позивача відсутня заборгованість. Неправомірність посадової особи [PERSON] виражається в посиланні на Постанову КМУ №630, якою не передбачено відключення від водопостачання та водовідведення споживача, за заборгованість лише передбачена пеня, в порушенні посадовою особою КП «Харківводоканал» вимог ст. 124 Конституції України, оскільки відкрито касаційне провадження та неправомірність генерального директора «Харківводоканал» полягає у наданні відповіді №Д-2205/1-16.21.05 від 10.05.2016 року, яка була підписана його першим заступником, відповідальність за дії якого несе генеральний директор [PERSON], який порушує ст. 15 ЗУ «Про звернення громадян» -право підпису відповіді заявнику. В обгрунтування позовних вимог посилається на наступне. Позивач отримав лист за №Д-2205/1-16.21.05 від 10.05.2016 року, який був підписаний первим заступником Генерального директора УП «Харківводоканал» [PERSON], що є порушенням ст. 15 Закону України «Про звернення громадян». Також ухвалою суду від 09.12.2015 року відкрито касаційне провадження по справі №640/14027/15-ц та надісланий супровідний лист, які в силу ст. 124 Конституції України є обовязковими для виконання. Оскаржуваний лист від 10.05.2016 року є надуманим та містить оціночні судження, звідки можна зробити висновок про порушення ч.2 ст. 19 Конституції України. Крім того, 25.04.2016 року біля дверей своєї квартири за адресою: [ADDRESS], позивачем виявлено повідомлення про відключення №483. Вказане Повідомлення позивачу ніхто не вручав, договору про надання послуг між сторонами не укладено, заборгованість у позивача відсутня, а заборгованість виникає із договірних правовідносин. Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року не передбачено відключення квартири від системи водопостачання та водовідведення. Позивачем повністю оплачується обовязкова сума субсидії за надані послуги водопостачання та водовідведення, відсутність заборгованості підтверджується квитанціями. Позивач в судове засідання зявився, уточнену позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Представник відповідача КП «Харківводоканал» [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову в повному обсязі, оскільки позивачем не зазначений спосіб захисту свого права відповідно до ст. 16 ЦК України, крім того до Статуту КП «Харківводоканал» та наданої довіреності, перший заступник має право підпису, також позивач не зазначає які саме були порушені його права. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO] та є споживачем послуг, що надаються КП «Харківводоканал». Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району від 04.11.2014 року [PERSON] було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на шість місяців з листопада 2014 по квітень 2015 року. Згідно субсидії була визначена обовязкова оплата за споживання води у розмірі 1 грн. 61 коп. за нормою споживання. Крім того, у довідці зазначено, що заявник оплачує обовязкову частину плати у межах норми споживання, та самостійно оплачує послуги, що використані понад нормою (а.с.10 зворотна сторона). Судом також встановлено, що дійсно, на адресу позивача від КП «Харківводоканал» АО Індустріального району надійшло повідомлення про відключення №483, з якого вбачається, що по особовому рахунку [PERSON] станом на 20.04.2016 року утворилась заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 967 грн. 76 коп., яку протягом 7 днів необхідно сплатити (а.с.4). Як вбачається з пояснень представника КП «Харківводоканал», ця заборгованість утворилась внаслідок несплати [PERSON] різниці між обовязковою частиною плати у межах норми споживання за субсидією та використаними послугами понад нормою. Відповідно до вимог ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Проте, неправомірність нарахування заборгованості у розмірі 967 грн. 76 коп., що утворилась станом на 20.04.2016 року за особовим рахунком позивача, самим же позивачем не доведена, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на дотримання КП «Харківводоканал» при її нарахуванні приписів нормативних актів, що регулюють розмір встановлених норм, що також підтверджено рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08.09.2015 року та ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12.10.2015 року, яка набрала чинності з моменту її проголошення. Позивач в своєму позові посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.12.2015 року, що даною ухвалою відкрито касаційне провадження, але вказаною ухвалою не було вирішено питання про зупинення рішення Київського районного суду м. Харкова від 08.09.2015 року, та в супровідному листі зазначено, що у разі вирішення питання про зупинення виконання рішення суду копію ухвали може бути предявлено до відповідного відділу ДВС до відома. Але, вказане питання ухвалою вирішено не було, а супровідний лист не є судовим рішенням, тому посилання позивача на ст. 124 Конституції України не є обгрунтованим. Тому, неправомірність нарахування відповідачем позивачу заборгованості у розмірі 967,76 грн. позивачем не доведено. А посилання позивача, що між сторонами відсутній договір про надання послуг, то згідно приписів ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обовязки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Тому, відповідач мав право на надіслання позивачу повідомлення №483, оскільки у останнього є заборгованість перед відповідачем. В своєму позові посилається на Постанову КМУ №630, якою не передбачено відключення від водопостачання та водовідведення, але відповідно п. 31 вказаної постанови виконавець має також інші права відповідно до законодавства, тобто перелік зазначений у п.п. 1 п. 31 не є вичерпним. Також щодо право підпису листа за №Д-2205/1-16.21.05 від 10.05.2016 року першим заступником генерального директора [PERSON], то відповідно до п.п. 7.3.10 п. 7.3 Статуту КП «Харківводоканал», генеральний директор має право делегувати відповідні повноваження заступникам Генерального директора та керівникам структурних підрозділів. Відповідно до п.2 Наказу №89 від 28.01.2016 року, надано право підпису першому заступнику Генерального директора [PERSON] від імені підприємства усіх документів, у т.ч. договорів, контрактів, кредитних договорів та документів повязаних з їх виконанням відповідно до довіреності. Та на виконання вказаного наказу, видана довіреність на імя [PERSON], відповідно до якої йому надаються права: в т.ч. підписувати від імені КП «Харківводоканал» всі документи в т.ч. інші документи з технічних питань, повязані з виробничою діяльністю підприємства. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що, позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed