Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив позбавити права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із його втратою внаслідок відсутності [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації понад встановлені законом строки. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що в період праці в органах міліції в 2003 році йому була надана двокімнатна ізольована квартира [ADDRESS] . Квартира надана відповідно до Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР та мала статус службової. Відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.04.2013 року № 202 зазначена квартира були виключена з числа службової житлової площі та його визнано наймачем зі складом сім`ї: [PERSON] - наймач, [PERSON] - дружина, [PERSON] - донька, [PERSON] - донька. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкові від 23.04.2018 року шлюб між ним та [PERSON] розірвано. Також рішенням суду від 22.02.2019 року з нього стягнені аліменти на утримання доньки [PERSON] . Починаючи з 17.12.2017 року відповідачі с ним одній квартирі не проживають, однак продовжують бути в ній зареєстрованими. З цього ж часу особисті речі відповідачок в квартирі відсутні, вони не сплачують комунальні послуги, обов`язки по утриманню житла не виконують. Перешкод в користуванні жилим приміщення він відповідачкам не чинив. Факт реєстрації відповідачів порушує його право на вільне розпорядження і користування майном та позбавляє можливості оформити субсидію, самостійно укладати цивільно-правові договори щодо зазначеної квартири. Відповідачки в спірній квартири не проживають більше шести місяців без поважних причин. В зв`язку з чим він звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 13.08.2019 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 16.09.2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 10.10.2019 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб Харківську міську раду, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити. Відповідачки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували. Зазначили, що дійсно вони не проживають у спірній квартирі з 25.12.2017 року, однак в спірній квартирі вони не змогли проживати, через відносини з позивачем. Через 4 місяці вони хотіли повернутись, однак [PERSON] їх не пустив. Якщо вони будуть визнані такими що втратили право користування житловим приміщенням, тоді вони залишаться без реєстрації. Представник третьої особи Харківської міської ради надав пояснення щодо позовних вимог. Просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що позивачем не доведено факт не проживання відповідачок у спірній квартири більше 6 місяців без поважних причин. Визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням порушить їх конституційне право на житло, закріплене у ст. 47 Конституції України. Представник третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради № 202 від 10.04.2013 року двохкімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] виключено з числа службової. [PERSON] визнаний наймачем зазначеної квартири зі складом сім`ї з 4х чоловік: [PERSON] наймача, [PERSON] дружини, [PERSON] доньки, [PERSON] доньки. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.04.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.02.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнені аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видав доходу щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] народилась [INFO] в м. Вовчанськ Харківської області, батьками зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Згідно акту складеного [PERSON] в присутності мешканця квартири [ADDRESS] [PERSON] та мешканця квартири [ADDRESS] [PERSON] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 17.12.2017 року фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] . Так, під час вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що правовідносини у даній цивільній справі регулюються положеннями\~Житлового кодексу Української РСР, якими передбачені права наймачів житлових приміщень та членів родини останніх. Відповідно до\~ст. 58 ЖК УРСР\~на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної вмісті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Відповідно до положень ст. ст.64,65 Житлового кодексу Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. За правилами\~ст. 71 Житлового кодексу Української РСР\~при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до\~ст. 72 Житлового кодексу Української РСР\~визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У роз`ясненнях, що містяться в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 № 2, зазначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил норм процесуального закону щодо оцінки доказів. Саме на позивача закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог. Позовні вимоги позивача, направлені на позбавлення відповідачок права користування жилим приміщенням, а тому можуть бути задоволені лише на підставі переконливих, взаємоузгоджених і неспростовних доказів у справі. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, при зверненні до суду із позовом, позивач [PERSON] посилався на те, що відповідачки не проживають у спірній квартирі з 17.12.2017 року і на підтвердження цього факту надав суду акт про фактичне не проживання відповідачок за спірною адресою. Будь-яких інших доказів, які б доводили факт відсутності відповідача у житловому приміщенні без поважних причин позивачем суду надано не було. Крім того, відповідачками в судовому засіданні зазначено, що вони не проживають у спірному житловому приміщенні, через те, що [PERSON] їх туди не впускає, зазначені обставини виключають твердження позивача, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] понад 6 місяців без поважних причин. Таким чином, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача про визнання [PERSON] та [PERSON] такими що втратили право користування житловим приміщенням є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed