Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідачки на його користь суму боргу в розмірі 16995 грн. за договором позики, проценти від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України, що складає 4308 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.09.2010 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, який того ж дня був посвідчений приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу, відповідно до якого [PERSON] позичила в нього 24885 грн. та зобов'язалась повернути вказані гроші в строк до 08.03.2011 року, що на момент укладення договору дорівнювало еквіваленту 3150 доларів США. В період часу з 10.11.2011 року по 09.06.2011 року відповідачем в погашення заборгованості за договором позики на адресу позивача були переведені грошові кошти в сумі 7890 грн., решта грошових коштів в сумі 16995 грн. відповідачкою позивачу - [PERSON] до цього часу повернута не була, в зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі за підставами, викладеними в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засідання проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні, до суду пояснила, що в 2010 році їй знадобилися 20000 грн. для операційного втручання на лікування катаракти очей. Вона звернулась до [PERSON]. Він погодився позичити їй гроші та запропонував укласти договір позики. Таким чином, 08 вересня 2010 року, для укладення договору позики [PERSON] прийшла до приватного нотаріуса Токмацького міського нотаріального округу. Але в зв'язку з тим, що [PERSON] не погодився укласти договір позики від свого імені, договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Токмацького міського округу, був укладений між відповідачкою та [PERSON], хоча грошові кошти фактично вона отримала від [PERSON] В договорі була вказана сума, яку позивач їй нібито дав з урахуванням процентів. Таким чином в п. 1 Договору позики було вказано що вона отримала 24885,00 грн., хоча фактично [PERSON] дав їй 20000 грн. а повернути йому вона з урахуванням процентів зобов'язалася 24885, 00 грн. На виконання п. 2 Договору позики на користь позивача нею через відділення Укрпошти були переведені грошові кошти в сумі 7890,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером від 07.10.2010 року, фіскальними чеками від 10.11.2010 р. № 8524, 09.12.2010 р. № 5887, 13.01.2011 р. № 05976, 09.02.2011 р. № 4219, 09.03.2011 № 7791, 08.04.201 Гр. № 2115, 09.06.2011 № 9935. Також зазначила, що [PERSON] та [PERSON] в 2011 році в категоричній формі заявили їй , що вони не хочуть ходити на пошту, стояти в чергах та отримувати від відповідачки грошові переводи і запропонували особисто віддавати їм гроші. На прохання [PERSON] писати розписки про те, що вона передає їм гроші вони відмовлялися, мотивуючи це тим, що сторони повинні одне одному довіряти. Грошові кошти відповідачка завжди передавала в присутності свідка [PERSON]. Таким чином за період часу з 2010 по 2013 рік нею було передано 26000 грн. Але в 2013 році [PERSON] та [PERSON] почали шантажувати її по телефону та вимагати від неї повернення грошей, приходили додому та вимагали, щоб остання продала квартиру. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 08.09.2010 року [PERSON] взяла у [PERSON] у борг 24885 грн. та зобов'язалась повернути вказані гроші в строк до 08.03.2011 року, що на момент укладення договору дорівнювало еквіваленту 3150 доларів США, що підтверджується договором позики від 08.09.2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 1529. Згідно Вимоги про усунення порушення від 01.04.2013 року 08.09.2010 року між сторонами також було укладено договір іпотеки, який того ж дня був посвідчений приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1532. Відповідно до п.1.1. договору іпотеки відповідачка передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] в забезпеченні забов`язання за основним договором. 01.04.2013 р. позивачем на домашню адресу відповідачки був направлений лист з вимогою належного виконання умов вищезазначеного договору позики, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, що є в матеріалах справи. Відповідно до рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 05 листопада 2013 року в позові [PERSON] до [PERSON], за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення відповідача і інших осіб, що зареєстровані в квартирі було відмовлено, оскільки сума заборгованості за позикою була неспівмірною вартості іпотечного майна. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.ст.58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до положень от 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, (грошові кошти у тій самій, сумі) в строк та в порядку, встановлені договором. Відповідачем на користь позивача переведені грошові кошти в сумі 7800 грн., що підтверджено прибутковим касовим ордером від 07.10.2010 року, фіскальними чеками від 10.11.2010 р. № 8524, 09.12.2010 р. № 5887, 13.01.2011 р. № 05976, 09.02.2011 р. № 4219, 09.03.2011 № 7791, 08.04.201 Гр. № 2115, 09.06.2011 № 9935. Щодо сплати решти суми боргу в розмірі 16995 грн. відповідачем не надано жодного письмового доказу. Згідно ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Договором розмір процентів встановлено не було. Розмір облікової ставки НБУ становив: з 08.09.2010 року по 23.03.2012 року - 7.75 %, з 23.03.2012 року по 09.06.2013 року -7.5 %, з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року - 7 %, з 13.08.2013 року по теперішній час - 6,5 %. Таким чином, розрахунок для сплати процентів від суми позики складає 4308 грн. (з 08.09.2010 року по 23.03.2012 року - 2057 грн., з 23.03.2012 року по 09.06.2013 року - 1550 грн., з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року - 202 грн., з 13.08.2013 року по 27.01.2014 року - 499 грн.) На підставі вищевикладеного, виходячи з засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідачки на користь позивача відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved