Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 13 963,50 грн., що складається з тіла кредиту, процентів, комісії, пені за прострочене зобов'язання, а також судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03.06.2014р. між Ощадбанком (далі Банк) та [PERSON] укладено договір № 944928 на відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, згідно п.1.1. якого відповідачу на підставі наданих ним документів відкрито рахунок № [NUMBER] за тарифним пакетом «Зарплатний» та надано кредит у розмірі 8000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28.00% річних строком дії на відповідний період дії платіжної картки, а саме до липня 2017 р. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором у відповідача станом на 12.07.2017р. утворилась заборгованість у розмірі 13963,50 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 7996,65 грн., заборгованості по залишку нарахованих відсотків - 190,17 грн., заборгованості по залишку прострочених платежів по відсотках - 4085,08 грн., простроченої комісії за користування рахунком - 14 грн., пені - 1093,55 грн., інфляційні втрати - 470,99 грн., 3% річних від прострочених сум заборгованості 113,06 грн.. А тому просять стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, якою просив слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, додатково пояснив, що дійсно оформляв кредит, однак у зв»язку з важким матеріальним становищем не мав змоги його погасити, однак в подальшому обов»язково сплатить заборгованість. З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом беззаперечно встановлено, що 03.06.2014р. між позивачем Банком та відповідачем було укладено договір № 944928, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28% річних. Згідно п. 1.2. договору Банк зобов»язався приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, які надходять клієнту та забезпечує проведення розрахунків за операціями, в тому числі здійсненими з використанням платіжної картки, в межах витратного ліміту. Витратний ліміт, відповідно до Розділу 1 Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «Ощадбанк» це - гранична сума коштів, доступна держателю платіжної картки протягом певного періоду для здійснення операцій із застосуванням платіжної картки. У відповідності до п. 1.3 Договору клієнт зобов»язався здійснювати оплату послуг Банку за проведення операцій за рахунком у розмірі, встановленому тарифами. Відповідно до п. 1.10 Договору Банк має право вимагати від клієнта відшкодування всіх витрат, в тому числі процентів, пені та сплати заборгованості відповідно до умов договору та Правил. За змістом п. 4.3 Договору, передбачено, що сплата процентів за кредитом здійснюється щомісячно. Відповідно до п.4.4. Договору, в разі порушення строку сплати платежів за договором клієнт зобов»язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової стави НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Позивач Банк, у відповідності до встановлених вимог вищевказаного кредитного договору свої зобов'язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу, кредит у розмірі 8000 грн. на встановлених вищевказаних договором умовах повернення грошових коштів зі сплатою відсотків за користування ними. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що в порушення умов вказаних в кредитному договорі, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту із його складовими частинами, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка станом на 12.07.2017 р. становить 13963,50 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 7996,65 грн., заборгованості по залишку нарахованих відсотків - 190,17 грн., заборгованості по залишку прострочених платежів по відсотках - 4085,08 грн., простроченої комісії за користування рахунком - 14 грн., пені - 1093,55 грн., інфляційні втрати - 470,99 грн., 3% річних від прострочених сум заборгованості 113,06 грн.. Доказів, які б спростовували вказану позивачем суму боргу відповідач не надав, а суд не здобув. Відповідно до ст.ст. 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі наведеного, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 13963,50 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 7996,65 грн., заборгованості по залишку нарахованих відсотків - 190,17 грн., заборгованості по залишку прострочених платежів по відсотках - 4085,08 грн., простроченої комісії за користування рахунком - 14 грн., пені - 1093,55 грн., інфляційні втрати - 470,99 грн., 3% річних від прострочених сум заборгованості 113,06 грн.. Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені. На підставі викладеного і

Outcome: approved