Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 11 червня 2016 року Шевченківським районним у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис за № 283; відновити позивачу дошлюбне прізвище «Дропа»; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову покликається на те, що сімейне життя між ними не склалось; втратили почуття любові, розуміння та підтримки один до одного; не мають спільних інтересів; намагання зберегти сім'ю не дали результату, а тому шлюб існує лише формально; попри те, під час шлюбу у них викали конфлікти та непорозуміння, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, а відтак подальше збереження шлюбу неможливе. Від шлюбу мають неповнолітню дочку. Просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявився, хоча належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи; подав суду заяву про слухання справи у його відсутності та позовні вимоги підтримує повністю; у разі повторної неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений, суду невідомі причини неявки, а тому, суд зі згоди позивача, яка викладена у письмовійй заяві, постановив ухвалу, яка внесена до журналу судового засідання, про порядок заочного розгляду справи з дотриманням вимог, встановлених ст.224 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 11 червня 2016 року уклали шлюб, який зареєстрований Шевченківським районним у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис за № 283, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СГ № 280324, однак міцної сім'ї не створили. Сторони не підтримують шлюбних відносин, у звязку із чим такі фактично припинились; спільне господарство не ведуть; проживають окремо. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позов підставний, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем, в останнього відсутні які-небудь почуття до відповідача, а відтак наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сторін по справі нічого не об'єднує, а тому такий необхідно розірвати, а позов задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи визначене, суд приходить висновку, що позовна вимога про зміну прізвища, яке набуте у звязку із реєстрацією шлюбу не суперечить вимогам закону, а відтак останній необхідно відновити дошлюбне прізвище Дропа. Розподіляючи судові витрати, суд приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з квитанцією, наявною у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено 640 грн. 00 коп. судового збору, що підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved