Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води). Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS]. Позивач надає відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), однак відповідачі ці послуги не оплачують. За період з 1 липня 2010 р. до 1 червня 2016 р. відповідача мають заборгованість з оплати наданих послуг на суму 11\~558,38 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачів витрати на сплату судового збору на суму 1\~378 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову. Відповідач [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що дійсно є власником ? частини вказаної квартири, однак в ній ніколи не проживав і не зареєстрований. Він не є споживачем наданих позивачем послуг, тому не визнає позов. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, суду пояснила, що є власником ? частини вказаної квартири, постійно мешкає в ній з 1997 р. по цей час, користується послугами позивача, просить застосувати позовну давність. Позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно Інформаційній довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] по ? частині. (а.с. 69-71) В судовому засіданні встановлено та не оспорюються сторонами, що позивач надає мешканцям зазначеної квартири послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води). Відповідно зі ст. 11 ч.1 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно зі ст. 13 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг відносяться, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). У відповідності зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідач [PERSON] є власником ? частини квартири, однак в ній ніколи зареєстрованим не був та не мешкав (а.с. 22, 23), послугами позивача не користувався, тому відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем його послуг не є. З наведених підстав у задоволені позову про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) суд відмовляє. Натомість відповідач [PERSON], будучи власником ? частини квартири, з 1997 р. постійно мешкає у зазначений квартирі, користується послугами, що надає позивач, тому є споживачем житлово-комунальних послуг у розумінні ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 20 ч.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач, зокрема, зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем надано суду розрахунок, відповідно до кого сума боргу за надані мешканцям вказаної квартири послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) за період з 1 липня 2010 р. до 1 червня 2016 р. становить 11\~558,38 грн. (а.с. 5-6) Оскільки споживачем наданих послуг є відповідач [PERSON], суд вважає, що саме вона повинна сплатити позивачеві заборгованість за надані житлово-комунальних послуги. При визначені розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з вказаного відповідача, суд приймає до уваги наступне. Згідно наданим позивачем даним, заборгованість по сплаті наданих послуг виникла з 1 липня 2010 р. та станом на 1 червня 2016 р. становить 11\~558,38 грн. (а.с. 5-6) Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про застосування позовної давності. Заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся до суду 28 грудня 2016 р., початок перебігу загальної позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України рахується з 28 грудня 2013 р. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності зі ст. 264 ч.2, 3\~ ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. В судовому засіданні встановлено, що 30 серпня 2016 р. позивач звертався до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за надані послуги централізованого опалення, постачання гарячої води. Ухвалою судді від 30 серпня 2016 р. у видачу судового наказу за заявою Концерну «Міські теплові мережі»\~ відмовлено. (а.с. 7) Враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові судової палати у цивільних справах від 21 січня 2015 р. у справі № 6-214цс14, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності, суд вважає, що подання позивачем\~ заяви\~ про видачу судового наказу 30 серпня 2016 р. перериває позовну давність.\~ З наведених підстав перебіг позовної давності слід рахувати з 30 серпня 2013 р. за три роки до подачі заяви про видачу судового наказу. Згідно розрахунку, наданому позивачем, заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг за період з 1 вересня 2013 р. до 30 червня 2016 р. становить 6\~221,48 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Вимоги позивача про стягнення заборгованості за надані послуги за період з 1 липня 2010 р. до 1 вересня 2013 р. в сумі 5\~336,90 грн. задоволенню не підлягають в звязку зі спливом позовної давності. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового зборупропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 741,73 грн.

Outcome: partial