Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить: - позбавити [PERSON] , батьківських прав стосовно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду та до повноліття доньки [PERSON] , тобто до [INFO] . Позовну заяву обґрунтовує тим, що він перебував у фактичному шлюбі без реєстрації з громадянкою Вірменії - [PERSON] з травня 2012 року по лютий 2015 року. З лютого стосунки між ними припинено. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , яка проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не провідує доньку, не цікавиться здоров`ям дитини, морально та матеріально не підтримує дитину більше 5 років. Позивач у судове засідання не з?явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 68). Відповідач, у відповідності до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, проте у судове засідання, призначене на 05.11.2020, не з?явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив не подала (а.с. 67). Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог (а.с. 69) Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Тому, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно характеристики, виданої Олександрівською селищною радою Олександрівського району Кіровоградської області від 29.07.2020 № 483/02-12, за час проживання на території сільської ради [PERSON] зарекомендував себе позитивно. Одиноко виховує доньку [PERSON] , забезпечує її всім необхідним, турбується про її фізичний та психологічний, духовний та соціальний розвиток. Останнім створені необхідні умови для благополучного проживання та навчання дитини. Відомості про реєстрацію та місце проживання матері [PERSON] - [PERSON] відсутні. Остання не спілкується та не бачиться з донькою на протязі п`яти років, не займається вихованням дитини та не забезпечує всім необхідним для розвитку дитини, а отже ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с. 19). Згідно пояснень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 13.01.2020 підтверджується той факт, що [PERSON] на протязі п`яти років не відвідувала доньку та не приймала участі у її вихованні. Вихованням [PERSON] займався її батько [PERSON] , бабуся та дідусь (а.с.21-23) Згідно акту від 22.07.2020 складеного у складі представників громадськості: Яреми Ю.О. , Олійник О.А., Ткаченко В.М., встановлено при обстеженні, що [PERSON] , проживає разом з батьками та братом. Зі слів сусідів зарекомендував себе виключно з позитивної сторони. Одиноко виховує доньку [PERSON] (а.с.15). Актами обстеження умов проживання відповідача [PERSON] від 16.01.2020, 21.02.2020, 18.03.2020, 17.04.2020, 20.05.2020, 16.06.2020, встановлено, що мати дівчинки [PERSON] - [PERSON] з донькою не спілкується не піклується про її фізичний і духовний розвиток дочки, не забезпечує матеріально, тому ці факти розцінюються як ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с. 9-14). Рішенням № 6 Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області від 30.01.2020, розглянуто питання позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , відносно дитини [PERSON] (а.с. 20). Відповідно ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу (далі СК) України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв?язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації № 01-28/22/1 від 06.07.2020, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 16-17). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов?язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров?я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов?язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише у невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що він ухиляється від його виконання свідомо, тобто, систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов?язки. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Тобто, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо. Ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. У Рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов?язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з?ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У даному випадку, матеріали справи не мають жодного доказу піклування відповідачем про створення належних умов для проживання дитини, її фізичний і духовний розвиток, навчання, матеріальне забезпечення, медичний догляд, необхідне спілкування з дитиною та створення інших умов для її нормального розвитку. Отже, суд бере до уваги характер поведінки відповідача, її відношення до виконання своїх батьківських обов?язків, ту обставину, що відповідач тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому відповідач [PERSON] повинна бути позбавлена батьківських прав. Разом з тим, суд роз?яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 СК України, у разі стійкої зміни поведінки відповідача у відношенні до своєї дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Оскільки, дитина перебуває на утриманні позивача, він піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду та до повноліття доньки [PERSON] , тобто до [INFO] . Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні позовних вимог судовий збір, необхідно стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved