Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] і [PERSON] і просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за надання послуг по вивезенню побутових відходів в розмірі 1119 грн. 49 коп., з яких: основна заборгованість в розмірі - 722 грн. 63 коп., інфляційні втрати в сумі 374 грн. 06 коп., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 22 грн. 80 коп. та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. посилаючись на те, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28 грудня 2011 року № 940 «про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові» виконавцем таких послуг встановлено позивача, яким в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - «Харьковские известия» було опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27 листопада 2012 року і УДППЗ «Укрпошта» доставлено відповідачам один примірник цієї газети. Даний Договір набув чинності з 01 січня 2013 року, строк його дії - три роки. До набрання ним чинності від відповідачів не надходило жодних заяв щодо їх незгоди з його умовами, чинності договір набрав 01 січня 2013 року. З цього часу позивачем здійснюється вивіз побутових відходів по [ADDRESS] Починаючи з 01 березня 2013 року по 30 квітня 2015 року відповідачі не здійснюють оплату за надані їм позивачем послуги. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 липня 2015 року, залишеному без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2015 року позов було задоволено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року зазначені рішення та ухвала суду були скасовані і справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали і посилалися на ті обставини, що відповідачі дійсно проживають у [ADDRESS], але не користуються і ніколи не користувалися послугами по вивезенню побутових відходів, які надає позивач, оскільки утилізують сміття самостійно. Примірника газети, в якій був надрукований текст зазначеного публічного договору, не отримували, якою установою здійснювалося вивезення побутових відходів за місцем їх проживання, їм повідомлено не було, тому відмовитися від запропонованих послуг вони можливості не мали. Жодних дій, які б свідчили про прийняття ними пропозиції позивача щодо укладання договору на вивіз побутових відходів, не вчиняли. Вислухавши представника позивача, відповідачів, представника відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Судовим розглядом встановлено, що відповідачі мешкають та зареєстровані у [ADDRESS] (а.с. 41-43), який належить на праві власності відповідачам - [PERSON] і [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28 грудня 2011 року № 940 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у м. Харкові» виконавцем таких послуг визначено, серед інших юридичних осіб, і ТОВ «Харків Екоресурс». Позивачем було опубліковано в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - «Харьковские известия» Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27 листопада 2012 року і, за ствердженням представника позивача, УДППЗ «Укрпошта» доставила відповідачам один примірник цієї газети. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилався на ті обставини, що вищевказаний договір, відповідно до положень ст. 633 ЦК України, є публічним, і, оскільки відповідачі не повідомили позивачу про своє небажання користуватися запропонованими їм послугами і у встановлений в договорі строк та спосіб не відмовилися від його укладання, то вони стали абонентами ТОВ «Харків Екоресурс», а договір між сторонами, згідно положень ч. 3 ст. 205, ст. ст. 642-643 цього Кодексу, вважається укладеним. Суд не погоджується з цим ствердженням позивача і зазначає, що обов'язковою умовою публічного договору є надання його стороною - підприємцем, зокрема, послуг кожному, хто до неї звертається. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд зазначає, що правовідносини, які могли виникнути між сторонами, регулюються положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого невиконання споживачами передбаченого п. 1 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язку укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, у випадку недоведеності надання їх йому чи користування ним такими послугами, не тягне за собою виникнення у нього будь-яких обов'язків щодо оплати за послуги, які йому не були надані (використані). Оскільки відповідачі проживають у приватному будинку, то правовідносини, які могли виникнути між ними та позивачем, також регулюються нормами Закону України «Про відходи», положеннями якого обов'язкове укладання власниками приватних будинків з будь-якими установами, організаціями та суб'єктами підприємницької діяльності договорів на вивезення побутових відходів - не передбачено. Оскільки доказів про те, що відповідачі звертались до позивача про надання послуг, запропонованих у вищезазначеному договорі, не надано, то сама по собі пропозиція підприємця по наданню послуг не може свідчити про обов'язковість такого договору для відповідачів та бути підставою покладення на них обов'язків, які випливають з такого договору. Відповідно до ст. ст. 642, 643 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачі заперечували проти задоволення позову посилаючись на те, що вони самостійно утилізують побутові відходи та послугами позивача не користувались, ніяких дій по прийняттю пропозиції позивача не вчиняли. Ці заперечення відповідачів позивачем не спростовані, жодних належних і допустимих доказів в підтвердження отримання ним відповіді про прийняття відповідачами пропозиції або їх приєднання до зазначеного публічного договору чи користування послугами позивача, як і доказів надання позивачем цих послуг саме відповідачам, суду не надано. На підставі аналізу встановлених судовим розглядом обставин справи та наданих сторонами в їх підтвердження доказів, суд дійшов висновку про недоведеність заявлених позовних вимог і повну відсутність підстав для їх задоволення. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 526, 625 ЦК України, Закону України «Про відходи», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд -

Outcome: dismissed