Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 3,6300 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області, кадастровий номер [NUMBER], яка залишилася після смерті [INFO] [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить спірна земельна ділянка. Він звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, на підставі чого було заведено спадкову справу № 100/2012. Інші спадкоємці, передбачені законом, діти померлого - [PERSON] та [PERSON] відмовились від спадщини. Однак, постановою нотаріуса від 15.08.2017 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, оскільки за життя спадкодавець не встиг виготовити та зареєструвати у передбаченому законом порядку державний акт на земельну ділянку. У судове засіданні сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 20.02.2018 року [PERSON] просив проводити розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. В свою чергу, зі змісту заяви сільського голови Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області від 18.10.2017 р. вбачається, що він просить проводити розгляд справи без участі їх представника, щодо вирішення спору покладаються на розсуд суду (а.с.63). За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). В силу вимог п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Як роз'яснено п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від, 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Судом достовірно встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблений актовий запис № 12, що підтверджує свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 15.11.2011р. виконавчим комітетом Корніївської сільської ради Баришівського району Київської області (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06.09.2002 р. [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 6). Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON]. З огляду копії матеріалів спадкової справи № 100\\2012 відкритої Баришівською районною державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON], позивач, як син останнього, є єдиним спадкоємцем майна померлого батька. Донька спадкодавця - [PERSON] та син - [PERSON] від прийняття спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON] відмовилась на користь сина померлого [PERSON]. Однак постановою державного нотаріуса Баришівської районної державної нотаріальної контори № 1129/02-31 від 15.08.2017 р. позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку було відмовлено. Неможливість видачі мотивована тим, що спадкоємцем надана копія документа, що свідчить про право власності спадкодавця на земельну ділянку, а саме Державного акту на право власності на земельну ділянку, але не зареєстрованого у відповідності до вимог закону (а.с.17). Разом з тим, як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого в 2011 р. [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 3,6300 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області ( а.с.18-19). Згідно звіту про експертну грошову оцінку спірної земельної ділянки від 21.09.2017 р. ринкова вартість земельної ділянки площею 3,6300 га становить 246702 грн. (а.с.24-56). Таким чином, оскільки судом достовірно встановлено та підтверджено зібраними по справі доказами факт належності спадкодавцю - [PERSON] спірної земельної ділянки, який за життя не оформив належним чином своїх прав на останню, в зв'язку з чим позивач не може реалізувати своє право на оформлення спадщини та що стало передумовою відмови нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, а визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved