Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. Позов обгрунтовано тим, що вона до укладення шлюбу з [PERSON] у вересні місяці 1998 року мала прізвище свого батька, [PERSON]. За життя батько мешкав у місті Зеленодольську Дніпропетровської області в однокімнатній квартирі [ADDRESS], яку незадовго до смерті приватизував відповідно до закону. Жив він одиноко. Після його раптової смерті [INFO] позивачка як спадкоємець першої черги за законом, у передбачений законом строк звернулася до Зеленодольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При цьому надала державному нотаріусу Продченко Н.Л. оригінал розпорядження органу приватизації № 10 від 10.04.2013 року, виданого на ім'я її батька, свідоцтво про його право власності на житло від 10.04.2013 року, а також технічний паспорт на квартиру у якій батько проживав, починаючи з 25.11.1983 року по день своєї смерті. Вартість спадкового майна визначена у 19400 грн. Незалежну його оцінку здійснило приватне підприємство Консалтингова фірма «Снейл», що діє на підставі Сертифікату суб'єкту оціночної діяльності № 16408/14 від 06.05.2014 року, виданого Фондом Державного майна України. Державний нотаріус завела 05.05.2014 року спадкову справу № 43/2014 на майно померлого, однак видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом письмово відмовила своїм листом від 10.06.2014 року, оскільки, як з'ясувалося, право власності батька на цю квартиру не пройшло Державну реєстрацію, як це прямо передбачено ст. 182 ЦК України. При цьому нотаріус роз'яснила право на звернення до суду з позовом за визнанням її права на цю ж квартиру в порядку спадкування за законом. Позивачем надано суду заяву відповідно до якої просила задовольнити заявлені вимоги в повному об'ємі, справу просила слухати у її відсутності. Представник відповідача, Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, надав суду заяву відповідно до якої просив слухати справу за їх відсутності, заперечень щодо задоволення позиву не мають. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає повному задоволенню. З свідоцтва про народження [NUMBER] від 18.08.1979 року, встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON], до укладення шлюбу з [PERSON] у вересні місяці 1998 року мала прізвище свого батька, а саме «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 26.09.1998 року. [INFO], помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим [INFO], про що складено відповідний актовий запис за № 186. Судом встановлено, що за життя [PERSON] мешкав у місті Зеленодольську Дніпропетровської області в однокімнатній квартирі [ADDRESS], яку незадовго до смерті приватизував відповідно до закону. З свідоцтва про право власності на житло від 10.04.2013 року, а також технічного паспорту на квартиру у якій [PERSON] проживав, починаючи з 25.11.1983 року по день своєї смерті, підтверджується що вищевказана квартира належала йому на праві власності. Вартість вищевказаного спадкового майна визначена у 19400 грн., про що надано відповідний звіт приватного підприємства Консалтингова фірма «Снейл», що діє на підставі Сертифікату суб'єкту оціночної діяльності № 16408/14 від 06.05.2014 року, виданого Фондом Державного майна України. Державний нотаріус завела 05.05.2014 року спадкову справу № 43/2014 на майно померлого, однак видати свідоцтво про право на спадщину за законом позивачці письмово відмовила своїм листом від 10.06.2014 року, оскільки, як з'ясувалося, право власності її батька на цю квартиру не пройшло Державну реєстрацію, як це прямо передбачено ст. 182 ЦК України. При цьому нотаріус роз'яснила право на звернення до суду з позовом за визнанням права на цю ж квартиру в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи, що я від прийняття спадщини не відмовлявся, спору щодо спадкового майна між мною та іншими спадкоємцями першої черги не виникало, відповідно до ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України, мною було прийнято спадкове майно після смерті дружини. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved