Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що в липні 2013 року він в місті Полтава придбав автомобіль BMW 540i кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER]. Даний автомобіль оформив на своє ім'я. В послідуючому, 16.05.2014 року видав довіреність на ім'я [PERSON] та [PERSON] з правом продажу, обміну та експлуатації даного автомобіля, довіреність посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] Позивач зазначає, що в послідуючому забрав довіреність, свідоцтво про реєстрацію та ключі від належного йому автомобілю у [PERSON], однак [PERSON], знаючи про те, що він знаходиться в лікарні і що оригінал довіреності знаходиться у нього, без його відома звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] та отримала дублікат довіреності і вчинила правочин з [PERSON], продавши вказаний автомобіль останньому за 125000,00 гривень, що підтверджуються довідкою - рахунком. Посилаючись на вказані обставини, на положення Цивільного Кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у сумі 125000,00 гривень отриманих від продажу автомобілю, що йому належав. Позивач в судовому засіданні доводи своїх позовні вимоги підтримав та пояснив про обставини викладені вище. Відповідач [PERSON] проти задоволенні позову заперечувала та зазначила, що дійсно здійснила продаж автомобілю [PERSON] за 125000,00 гривень та отримала вказану суму грошей, однак спірний автомобіль вважала своєю власністю оскільки на його придбання надавала [PERSON] та [PERSON] свої особисті грошові кошти. На питання суду пояснила, що спірний автомобіль на своє ім'я не переоформлювала, докази на підтвердження передачі грошей [PERSON] та [PERSON] на придбання автомобілю надати не може, грошей отриманих від продажу автомобілю [PERSON] позивачу не передавала. Представник відповідача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та зазначив, що між сторонами по справі не існує договору у будь - якій формі щодо повернення майна отриманого на підставі довіреності. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином за місцем реєстрації, що підтверджується матеріалами справи, заяв в порядку статті 36 ЦПК України до суду не надав. Заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом достовірно встановлено, що автомобіль BMW 540i кузов № [NUMBER], зареєстровано на ім'я [PERSON], дане підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Згідно копії довіреності від 16.05.2014 року, позивач уповноважив [PERSON] та [PERSON] експлуатувати та розпоряджатися належним йому автомобілем BMW 540i кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER] з правом, зокрема, продажу та з правом укладання всіх дозволених законодавством правочинів щодо вказаного автомобілю. Як вбачається з копії рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 30.10.2014 року, судом встановлено, що [PERSON] діяла в рамках повноважень наданих їй довіреністю від 16.05.2014 року. Таким чином, між сторонами по справі існували правовідносини врегульовані главою 17 Цивільного Кодексу України (представництво). Статтею 244 Цивільного Кодексу України встановлено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Відповідно до положень статті 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Згідно статті 1006 ЦК України, одним з обов'язків повіреного є негайна передача довірителеві всього одержаного у зв'язку з виконанням доручення. Відповідно до копії довідки - рахунку від 10.06.2014 року ТОВ «Поезія», остання видана [PERSON] на автомобіль BMW 540i кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER], про те, що[PERSON] придбав вказаний автомобіль за 125000,00 гривень, що не заперечується стороною відповідача. Доказів, які б спростовували вказані обставини, а також доказів передачі позивачу відповідачем грошових коштів у сумі 125000,00 гривень [PERSON] та її представником суду не надано. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, судові витрати у виді судового збору в сумі 1250,00 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача враховуючи розмір стягнутих грошових коштів в повному обсязі.

Outcome: approved