Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 14.09.2014 року помер його батько [PERSON], який до дня смерті проживав [INFO] та залишив заповіт, посвідчений 31.03.2009 року державним нотаріусом Таращанської районної державної нотаріальної контори за реєстрованим № 1052. На день його смерті залишилося спадкове майно, яке складається в тому числі з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Котляревського, 1 в м.Тараща Київської області Спадкоємцем за заповітом на вищевказаний житловий будинок є позивач. З метою оформлення права власності на спадкове майно позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу на будинок та запропоновано звернутися до суду. Просить суд визнати за ним право власності на даний спадковий житловий будинок. Позивач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, проте подав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 14.09.2014 року помер батько позивача [PERSON], який до дня смерті проживав [INFO]. За своє життя 31 березня 2009 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Таращанської районної державної нотаріальної контори за реєстрованим № 1052, яким належний йому будинок з відповідними господарськими спорудами, розташований по вул. Котляревського, 1 в м.Тараща Київської області та земельну ділянку на якій він розташований заповів позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованого по вул. Котляревського, 1 в м.Тараща Київської області, вартістю 303491 грн. Після відкриття спадщини померлого [PERSON], позивач, маючи заповіт, 10.03.2015 року звернувся до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] № 1043/02-14 від 01.12.2015 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який розташований по вул. Котляревського, 1 в м.Тараща Київської області, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок. Відповідно до листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005 року у випадку відсутності у померлої особи правовстановлюючого документу на нерухоме майно, державна реєстрація якого не проводилась, питання належності нерухомого майна такій особі має вирішуватися у судовому порядку. За даними технічного паспорту на житловий будинок по вул. Котляревського, 1 в м.Тараща Київської області, у господарстві спадкодавця є житловий будинок, прибудова до житлового будинку, гараж, погріб, приміщення для інвентаря, літня кухня, лазня-приміщення для інвентаря, огорожа, хвіртка, ворота, колодязь, вигрібна яма, загальною вартістю 932231грн. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов. Судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: approved