Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 14 січня 2014 року він уклав договір позики з [PERSON] Предметом даного договору є надання [PERSON], як позикодавцем, позичальнику - [PERSON] грошових коштів в сумі 160 000 грн., що на момент укладання договору за офіційним курсом НБУ було еквівалентно 20 017 доларів США. з кінцевим строком повернення позичених коштів до 20 грудня 2014 року. З метою забезпечення виконання вищевказаного Договору позики, 14 січня 2014 року між мною, [PERSON] як іпотекодержателем та відповідачем [PERSON] як іпотекодавцем укладено договір іпотеки, предметом якого згідно з п. 2 відповідного договору є: житловий будинок під № 13, розташований по вулиці Маяковського в місті Калинівка Вінницької області; земельна ділянка площею - 0,1000 га, кадастровий номер 0521610100:01:055:0039, розташована за адресою: Вінницька область, м. Калинівка, вул. Маяковського, 13, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вищевказані договір позики та договір іпотеки посвідчені приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] Так. відповідно до умов договору позики (п. 3) позичальник - [PERSON]. зобовязаний повернути позикодавцю повну суму позики не пізніше 20 грудня 2014 року. Однак, в порушення умов договору позики позичальник до цього часу не здійснив жодної виплати, спрямованої на повернення суми позики. Так, загальна сума боргу відповідача, враховуючи невиконання умов договору позики становить 244 348 грн., яка складається із: 160 000,00 грн. - сума позики; 77 536 грн. \\160000 X 143.3%\\-160000\\ + \\160000 X 105.16 %\\ -160000 грн.\\ сума індексу інфляції за 2015 рік та січень -травень 2016 року; 6812 грн. сума 3% річних з дня простроченої заборгованості \\ з 20.12.2014 року по 20.12.2015 року - \\3% х 160000 х 366\\ : 366=4800 грн.; з 20.12.2015 року по 23.05.2016 року - \\3% х 160000 х 153 дні \\:365=2012 грн.\\ Тому позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує повністю. В разі неявки відповідача просить прийняти заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про дату судового засідання був повідомлений належним чином через оголошення в газеті «Урядовий курєр» від 23.08.2016 року № 158 (5778). За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що 14 січня 2014 року позивач [PERSON] уклав договір позики з [PERSON] Предметом даного договору є надання [PERSON], як позикодавцем, позичальнику - [PERSON] грошових коштів в сумі 160 000 грн., що на момент укладання договору за офіційним курсом НБУ було еквівалентно 20 017 доларів США. з кінцевим строком повернення позичених коштів до 20 грудня 2014 року. З метою забезпечення виконання вищевказаного Договору позики, 14 січня 2014 року між позивачем [PERSON] як іпотекодержателем та відповідачем [PERSON] як іпотекодавцем укладено договір іпотеки, предметом якого згідно з п. 2 відповідного договору є: житловий будинок під № 13, розташований по вулиці Маяковського в місті Калинівка Вінницької області; земельна ділянка площею - 0,1000 га, кадастровий номер 0521610100:01:055:0039, розташована за адресою: Вінницька область, м. Калинівка, вул. Маяковського, 13, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вищевказані договір позики та договір іпотеки посвідчені приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] Так. відповідно до умов договору позики (п. 3) позичальник - [PERSON]. зобовязаний повернути позикодавцю повну суму позики не пізніше 20 грудня 2014 року. Однак, в порушення умов договору позики позичальник не здійснив жодної виплати, спрямованої на повернення суми позики. Так, загальна сума боргу відповідача [PERSON], враховуючи невиконання умов договору позики, становить 244 348 грн., яка складається із: 160 000,00 грн. - сума позики; 77 536 грн. \\160000 X 143.3%\\-160000\\ + \\160000 X 105.16 %\\ -160000 грн.\\ сума індексу інфляції за 2015 рік та січень -травень 2016 року; 6812 грн. сума 3% річних з дня простроченої заборгованості \\ з 20.12.2014 року по 20.12.2015 року - \\3% х 160000 х 366\\ : 366=4800 грн.; з 20.12.2015 року по 23.05.2016 року - \\3% х 160000 х 153 дні \\:365=2012 грн.\\ Так, згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває праве) звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Окрім вищевикладеного, згідно ч. 1, 3 ст. 7 Закону України «Про Іпотеку» - за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання, а також витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про Іпотеку» -у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. З ст. 33 Закону України «Про Іпотеку» - звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 35 Закону України «Про Іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.» Так позивач [PERSON] звертався із вимогою до відповідача [PERSON] про повернення позики, що підтверджується копією заяви з вимогою про повернення позики та попередженням про стягнення заборгованості за рахунок реалізації предмета іпотеки від 13 січня 2015 року, переданою позичальнику приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] в порядку ст. 84 Закону України «Про нотаріат», та копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за адресою реєстрації [PERSON] із підписом про отримання від 14 лютого 2015 року. Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про Іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про Іпотеку».» Згідно п. 19 вказаного договору іпотеки - Сторони домовились, що задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватись шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання за договором позики. Таким чином, умовами іпотечного договору передбачений такий спосіб звернення стягнення, як набуття іпотекодержа гелем права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про Іпотеку» - іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно п. 39 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року «З урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 79 ЦПК України до судових витрат, зокрема відносяться витрати по сплаті судового збору в розмірі 2444 грн., який позивач сплатив відповідно до квитанцій № 10 від 10.06.2016 року та № 54 від 20.10.2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved