Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 16.12.2006 р. між ПАТ «Дельта Банк» (яке є правонаступником ТОВ «Дельта Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №003-07080-161206, відповідно до якого відповідач отримала від позивача кредитні кошти на строк та на умовах визначених кредитним договором. Враховуючи, що відповідач не виконала належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 1039 грн. 02 коп., та судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомленим про дату та час проведення судового засідання, зазначивши в позовній заяві про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи, у її відсутності, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. А також просить застосувати строки позовної давності. Дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до частин 1 і 2 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частиною першою ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За приписами ч.3 ст.10, ч.ч. 1, 2, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні було з'ясовано, що 16.12.2006 р. між ПАТ «Дельта Банк» (яке є правонаступником ТОВ «Дельта Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №003-07080-161206, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 1108,00 грн. (а.с.4). Відповідно до п.2.3 договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 10% річних. А також за ведення кредитної справи відповідач сплачує плату в розмірі 2,99% в місяць. Відповідно до п.1.2 договору - кредит надається на строк 24 місяці, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 15 грудня 2008 року. Відповідачем до суду було надано заяву в якій остання зазначала про повну сплату нею суми кредиту, а також надала копії квитанцій, відповідно до яких остання в період з січня 2007 року по грудень 2007 року сплатила позивачу в рахунок погашення заборгованості по кредиту грошову суму загальним розміром 1219 грн. 10 коп. (а.с.25-31). У зв'язку з чим, 24.09.2014 року судом винесено ухвалу про обов'язкову явку позивача, яка була отримана позивачем, однак представник позивача до суду не з'явився, детального розрахунку ціни позову, а також пояснень на обґрунтування заявлених вимог суду не надав. Крім того, позивач в заяві про розгляд справи за її відсутності просила суд застосувати строки давності при вирішенні справи. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Ч.5 ст.261 ЦК України передбачає, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. Так, відповідно до п.1.2 договору №003-07080-161206 від 16.12.2006 року - кредит надається на строк 24 місяці, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 15 грудня 2008 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за цим договором банк звернувся лише 21.07.2014 р. За приписами ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed