Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб укладений між сторонами, який зареєстрований 29 листопада 2008року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 1925. Під час розгляду справи в судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні зазначила, що визнає позовні вимоги. За клопотанням позивача сторонам був наданий строк на примирення, після спливу якого сторони не з'явились в судове засідання для продовження розгляду справи та не повідомили суд про причини неявки. Натомість від позивача надійшла заява, в якій він просив провести подальший розгляд справи проводити без його участі та зазначив, що підтримує позов. Відповідач про причини невяки суд не повідомила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 29.11.2008р. між сторонами укладений та зареєстрований шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину донька Майя, 29.05.2009р.н., що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження (а.с.10). Сторони визнають ті обставини, що на теперішній час сім'я фактично розпалася, оскільки протягом останніх років їх сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення мін ними шлюбних відносин. Крім того, вже декілька років відповідачка разом з донькою постійно проживають в [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України суд вважає ці обставини доведеними. Після розірвання шлюбу дитина проживатиме з відповідачкою. Питання про порядок утримання дитини та порядок участі кожного з батьків у вихованні дитини перед судом не ставиться, оскільки, як зазначає позивач спору між ними з цього приводу немає. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами також немає. В добровільному порядку сторони не дійшли згоди про необхідність розірвання шлюбу, а тому позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Тож спір виник із шлюбних правовідносин, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України, один з подружжя має право предявити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом був наданий сторонам строк для примирення тривалістю у пять місяців, проте це не дало ніякого результату. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки подальше перебування його у шлюбі з відповідачкою не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, суперечитиме його інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач не просила змінювати прізвище, то суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу не відновлювати їй її дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що при зверненні до суду із позовом позивач не просив відшкодовувати йому судові витрати, а тому понесені ним витрати з оплати судового збору не підлягають відшкодуванню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved