Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь відшкодування вартості міжнародної посилки з оголошеною цінністю , втраченої через винну протиправну бездіяльність відповідача у розмірі 10141, 17 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 травня 2017 року позивач відіслав міжнародну посилку з оголошеною цінністю до США ( CV 020005395 UA ) з відділення поштового зв»язку № 90 Київської міської дирекції ПАТ «Укрпошта» ( вул. Празька, 31 ) . Оскільки сплив значний час , інформацію про посилку позивач не отримав, він звернувся із заявою про надання інформації про вручення поштового відправлення, а в разі потреби розшуку поштового відправлення до відділення поштового зв»язку № 1 Київської міської дирекції ПАТ «Укрпошта» ( вул. Хрещатик, 22 ). 11 грудня 2017 року позивач отримав листа від ПАТ «Укрпошта» від 29 листопада 2017 року № 1853- Н - 11162 з відмовою перевірити порядок пересилання зазначеного поштового відправлення Ухвалою від 22 червня 2018 року по справі відкрито провадження, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, та витребувано з ПАТ «Укрпошта» докази. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача та третьої особи заперечували з приводу задоволення позову, подали клопотання про застосування строків позовної давності , зокрема посилаються на ч. 3 ст. 925 ЦК України до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу , пошти застосовується позовна давність в один рік, просили застосувати до позову строк позовної давності. Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 22 травня 2017 року позивач відіслав міжнародну посилку з оголошеною цінністю до США ( CV 020005395 UA ) , вміст - книжки надруковані в Україні з відділення поштового зв»язку № 90 Київської міської дирекції ПАТ «Укрпошта» ( вул. Празька, 31). Оскільки сплив значний час , інформацію про посилку позивач не отримав, він звернувся із заявою про надання інформації про вручення поштового відправлення, а в разі потреби розшуку поштового відправлення до відділення поштового зв»зку № 1 Київської міської дирекції ПАТ «Укрпошта» ( вул. Хрещатик, 22 ) . 11 грудня 2017 року позивач отримав листа від ПАТ «Укрпошта» від 29 листопада 2017 року № 1853- Н - 11162 з відмовою перевірити порядок пересилання зазначеного поштового відправлення. Відповідно до ч. 1 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Встановлено, що 22 травня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір перевезення пошти. Позивач мав намір відіслати посилку до США з відділення поштового зв»язку № 90 Київської міської дирекції ПАТ «Укрпошта», оформляючи це відправлення, вказав точну та повну адресу відправника та отримувача, заповнив належні бланки . Посадові особи зазначеного відділення жодних зауважень щодо оформлення та пакування не мали і прийняли посилку до пересилання. ( додаток 1 , а. с. 38 ). Оформляючи відправлення позивач вказав його вартість ( 5800 грн. ), посадові особи відділення № 90 у межах своїх повноважень оглянули не запаковані матеріали не лише на предмет наявності заборонених до пересилання речей, але й щоб оцінити вартість матеріалів. Жодних заперечень щодо вказаної вартості не надійшло, тому прийняли відправлення до пересилання як посилку з оголошеною цінністю. У фіскальному чеці № 6431 ( а. с. 38 ). підтверджена сума зазначеної цінності у розмірі 5800 грн., разом до сплати за пересилання пошти ( послуги ) позивач заплатив 3538, 09 грн. 10 листопада 2017 року позивач звернувся із заявою про надання інформації про вручення поштового відправлення, а в разі потреби - розшуку поштового відправлення. / додаток № 2 , а. с. 39 /. Відповідно до книги реєстрації заяв для передач до ВРППЗ ПАТ «Укрпошта» та ЦПЗ за 9 жовтня 2017 року по 21 листопада 2017 року дійсно заяву позивача зареєстровано під номером «97», з поміткою розшукати ц / пос / а. с. 55 /. Листом від 29 листопада 2017 року відповідач повідомив позивача про те, що, враховуючи, що минув установлений законодавством строк, провести перевірку пересилання міжнародного поштового відправлення CV 020005395 UA від 22 травня 2017 року не надається можливим. Відповідно до п. 121 Правил надання послуг поштового зв»язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 до вручення одержувачу поштового відправлення відправник має право за місцем приймання цього поштового відправлення для пересилання подати заяву про розшук відправленого ним реєстрованого поштового відправлення. Відповідно до п. 122 Правил заяви про міжнародні реєстровані відправлення приймаються у строки передбачені актами Всесвітнього поштового союзу. Згідно зі ст. 19 Всесвітньої поштової конвенції кожний призначений оператор зобов»язаний приймати рекламації стосовно посилок або рекомендованих відправлень з оголошеною цінністю, поданих в його службі іншого призначеного оператора, якщо тільки рекламації представлені протягом шести місяців, починаючи з наступного дня після подання відправлення. Як вбачається з матеріалів справи , позивач звернувся до відповідача з заявою 10 листопада 2017 року, тобто в строк , в який він мав право на розшук своєю посилки, крім того під час прийняття відповідної заяви в книзі реєстрації було зазначено - розшукати цінну посилку, проте вже 29 листопада 2017 року відповідач направив лист, в якому повідомив, що не вбачається за можливе розшукати у зв»язку з тим, що закінчилися строки Відповідно до ч. 1 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Враховуючи, що ані письмовими доказами, ані усними поясненнями представник відповідача в судовому засіданні не довів, що втрата посилки відбулася не з вини відповідача, то суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Частиною 2 статті 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди , якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 9 338, 9 грн. розміру фактичної понесеної шкоди, яка складається з оголошеної цінності посилки та вартості послуг за перевезення. Що стосується клопотання представника відповідача та третьої особи щодо застосування строків позовної давності слід зазначити наступне. Частина 3 ст. 925 ЦК України зазначає, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу , пошти застосовується позовна давність в один рік. Враховуючи, що позивач звернувся до суду 1 березня 2018 року, а провадження в справі відкрито 22 червня 2018 року, то немає підстав стверджувати, що позивач порушив вказаний строк. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial