Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначив, що 21.01.2003 року уклав шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Марїнського районного управління юстиції Донецької області, запис № 04. Від шлюбу сторони по справі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Сторони проживають окремо і з 2008 року припинили фактичні шлюбні відносини. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав і просив справу розглядати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи провести у її відсутність, прізвище залишити «Панасюра». Всебічно, об'єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче. Як вбачається з ч. 2 ст.\~104\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 1 ст.\~82\~ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Стаття 105\~ч.\~1\~СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109\~СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.\~113\~СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.\~115\~СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище «Ярова»), [INFO], уклали шлюб 25.01.2003 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Марїнського районного управління юстиції Донецької області, запис № 04. Позивач та відповідач не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Майнового спору між сторонами немає. Дитина проживає разом з позивачем, спору щодо місця проживання дитини немає. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Питання із судовими витратами необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved