Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] у 2010 році було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 3847. Позивач виконав умови договору надавши відповідачу кредит в сумі 675 000 грн. на умовах зворотності та платності строком на 10 років та сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 22 % річних. 22 жовтня 2010 року був укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору № 3847, яким було внесено зміни до договору відновлювальної кредитної лінії, а саме банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти в сумі 1\~500\~000,00 грн., а позичальник зобовязався прийняти та повернути кредит. Між тим, 11 лютого 2011 року було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № 3847, яким внесено зміни до договору відновлювальної кредитної лінії, а саме банк зобовязався надати позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 2\~300\~000, 00 грн., а позичальник зобовязався прийняти та повернути кредит. З метою належного виконання позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого поручитель зобовязується відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязання за кредитним договором. Відповідачі зі своєї сторони порушили умови договору та мають прострочену заборгованість. Просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь банку, за Договором відновлювальної кредитної лінії № 3847 від 30 червня 2010 року, заборгованість в розмірі 3\~025\~017 гривень 37 коп. Також просив стягнути з відповідачів сплачені позивачем судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, повідомлялися судом вчасно та належним чином, про причини своєї не явки суд не повідомили. Направили до суду заяви, в яких просили суд розглянути справу без їх участі. Позовні вимоги визнають в сумі 2357036,05 грн.. За таких умов суд вважає за можливе винести рішення при заочному розгляді справи, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, матеріалами справи встановлено, що 30.06.2010 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Фастівське відділення № 2877 та [PERSON] було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 3847, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти на споживчі цілі в сумі 675 000 грн. строком на 10 років із розрахунку 22 % річних з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 30.06.2020 року. На виконання Постанови КМУ затвердженої за № 502 від 06.04.2011 року «Про внесення змін до постанови КМУ від 25.02.2003 року № 261» у назві і Статуті ВАТ «Державний ощадний банк України» було замінено назву на ПАТ «Державний ощадний банк України». Згідно п.2 розділу 5 Кредитного договору, за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасній сплаті процентів користування Кредитом, комісійних винагород та інших платежів за Договором, позичальник зобовязується сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,07 % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. 22 жовтня 2010 року був укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору № 3847, яким було внесено зміни до договору відновлювальної кредитної лінії, а саме банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти в сумі 1\~500\~000,00 грн., а позичальник зобовязався прийняти та повернути кредит. Між тим, 11 лютого 2011 року було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № 3847, яким внесено зміни до договору відновлювальної кредитної лінії, а саме банк зобовязався надати позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 2\~300\~000, 00 грн., а позичальник зобовязався прийняти та повернути кредит. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно п. 3.4 Кредитного договору, Банк має право вимагати від Боржника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній Банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за договором, у випадку невиконання або неналежного виконання боржником будь-яких обовязків за кредитним договором, в тому числі, але не виключно. у випадку затримання сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, належних до сплати комісійних винагород та інших платежів за договором кредитування на один місяць. В забезпечення договору кредиту був укладений Договір поруки № 13469 від 30.06.2010 року укладеного між позивачем та [PERSON], що виступила поручителем. Згідно з умовами договору поруки (п.1.1), поручитель зобовязується перед Банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязання за кредитним договором. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки та відшкодування збитків. Вимогами статті 553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. 22 жовтня 2010 року було укладено додатковий договір № 1 до договору поруки № 13469, яким до нього були внесені зміни, а саме: замінено словосполучення «кредит в розмірі 675\~000,00 грн.» на словосполучення «кредит в розмірі 1\~500 00, 00 грн.». Разом з тим, 11 лютого 2011 року було укладено додатковий договір № 2 до договору поруки № 13469, яким словосполучення «повернути кредит в розмірі 1\~500\~000, 00 грн.» замінено на словосполучення «повернути кредит в розмірі 2\~300\~000, 00 грн. шляхом здійснення щомісячних платежів на умовах, зазначених у кредитному договорі». На момент подання позовної заяви за відповідачами рахується заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 3847 від 30 червня 2010, яка станом на 01 липня 2015 року складається з: 1\~461 435,00 грн. загальна сума не простроченого кредиту ( сума основного боргу); 838 320,77 грн. загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом ( по основному боргу); 23 619,53 грн. загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом; 75 660,75 грн. загальна сума пені. Всього сума кредитної заборгованості складає 2\~399\~036 грн. 05 коп.. А також: 37\~555, 56 грн. сума 3 % річних від простроченої заборгованості по основному боргу; 22\~161, 14 грн. сума 3 % річних від прострочення сум по відросткам; 518\~142,4 грн. загальна сума інфляційних витрат від простроченої заборгованості по основному боргу; 48\~122,22 грн. загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум по відсоткам. Всього 625\~981,32 грн.. Таким чином, загальна заборгованість по кредиту станом на 01 липня 2015 року складає 3\~025\~017 (три мільйони двадцять пяти тисяч сімнадцять) грн. 37 (тридцять сім) коп.. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Згідно ст.1049, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором.\~\~ В звязку з порушенням відповідачами умов договору відновлювальної кредитної лінії № 3847 в частині щомісячного погашення кредиту, відсотків та неналежного виконання своїх зобовязань за договором позивач, 03 серпня 2015 року боржнику фінансовому поручителю [PERSON] було направлено повідомлення про усунення порушень основного зобовязання № 53/08/1043 та № 53/08/1042 про наявну заборгованість за наданим кредитом, з пропозицією погасити заборгованість в зазначений термін. Однак відповідачами дана пропозиція була проігнорована та не виконана. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідачів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, шляхом стягнення суми в розмірі 3 025 017,37 грн. солідарно з відповідачів на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути солідарно судовий збір в розмірі 3654,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 217960411 від 05.08.2015 року.

Outcome: approved