Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, мотивуючи позов тим, що 26.03.2012 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №910.13952, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 91568,00 грн. на строк до 26.03.2019 року зі сплатою 21,99%, у тому числі на купівлю транспортного засобу СНЕRY Eаstar, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Відповідач [PERSON] не виконує зобов`язання за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 19.03.2019 року становить 186126,34 грн., яка складається з: 2212,00 грн. - основного боргу; 78169,70 грн. - простроченого боргу; 97975,90 грн. - прострочених процентів; 911,32 грн. - строкових процентів; 2279,02 грн. - дебіторської заборгованості; 4578,40 грн. - інших штрафних санкцій. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань між [PERSON] та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу СНЕRY Eаstar, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , який належав останньому на праві приватної власності. В зв`язку з цим, було зареєстровано обтяження на транспортний засіб в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. За умовами даного договору, відчудження предмету застави здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя. Проте, всупереч вказаному, без письмової згоди позивача, заставодавцем було відчужено предмет застави, актуальним власником якого є [PERSON] із номерним знаком [NUMBER] . В зв`язку з порушенням [PERSON] прав та інтересів позивача протягом тривалого часу, не виконання грошових зобов`язань за кредитим договором та порушення умов договору застави, позивач вимушений був звернутися до судуз даним позовом. Під час розгляду справи представником позивача було подано суду заяву про відмову від частини позовних вимог (а.с. 147-150), в зв`язку з чим було постановлено ухвалу про закритя провадження в частині позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи провести за відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи докаами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заяв та заперечень від відповідачів до суду не надходило. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 26.03.2012 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №910.13952, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 91568,00 грн. на строк до 26.03.2019 року зі сплатою 21,99%, у тому числі на купівлю транспортного засобу СНЕRY Eаstar, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . (а.с. 10-16). Відповідно до параграфу 4 кредитного договору, позичальник зобов`язаний отримати кредит і погашати заборгованість за даним договором у вигляді ануїтентних платежів на рахунок № [NUMBER] відповідно до Графіку щомісячних платежів. Параграфом 9 кредитного договору визначено, у разі порушення позичальником строків сплати щомісячних платежів, банк має право нараховувати та стягнути з позичальника витрати, пов`язані з супроводом і стягненням простроченої заборгованості за договором. В разі порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів від 1 до 60 днів, банк має право нарахувати та стягнути з позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,15% від простроченої суми боргу за кожен день прострочки. В разі порушення позичальником термів сплати щомісячних платежів більше ніж на 60 днів, банк має право нарахувати та стягнути з позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,65% від простроченої суми боргу за кожен день прострочки. Сплата пені не звільняє від виконання зобов`язань за цим договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами (а.с. 24-25). В забезпечення виконання кредитних зобов`язань між [PERSON] та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу - СНЕRY Eаstar, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , який належав останньому на праві приватної власності (а.с. 26-27). За змістом п. 1 параграфу 2 договору застави транспортного засобу, у разі невиконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договором заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами. Пунктом 2 параграфу 2 договору застави транспортного засобу визначено, що наступні застави, відчудження, заміна, обтяження предмету застави будь-якими зобов`язаннями, передача права керування ТЗ третім особам, переміщення ТЗ за межі території України здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя. Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених кредитним договором та/або цим договором (п. 1 параграф 5 договору застави транспортного засобу). В зв`язку з укладенням вказаного договору, було зареєстровано обтяження на зазначений транспортний засіб в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с. 31-32). Отже, за умовами даного договору, відчудження предмету застави здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя. Проте, всупереч вказаному, без письмової згоди позивача, заставодавцем було відчужено предмет застави, актуальним власником якого з 17.12.2015 року є [PERSON] із номерним знаком [NUMBER] , що вбачається з листа Головного сервісного центру МВС України (а.с. 34). В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконує. У зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 19.03.2019 року становить 186126,34 грн., яка складається з: 2212,00 грн. - основного боргу; 78169,70 грн. - простроченого боргу; 97975,90 грн. - прострочених процентів; 911,32 грн. - строкових процентів; 2279,02 грн. - дебіторської заборгованості; 4578,40 грн. - інших штрафних санкцій (а.с. 38). Матеріалами справи встановлено, що позивачем на адресу відповідача [PERSON] направлялась вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується відповідним листом (а.с. 39-43). Однак, вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно із положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 4, 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов`язання застава зберігається в початковому обсязі. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Згідно із ст. 22 вказаного вище Закону, за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1) відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов`язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Статтею 27 Закону України «Про заставу» передбачено, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Таким чином, реалізація (продаж) майна, що є предметом застави, який був проведений [PERSON] та наразі належить [PERSON] без припинення обтяження не припиняє заставу, тому застава зберігає свою чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. Отже, на неї може бути звернено стягнення. Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про забезпечення виконання вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом (ч.1 ст. 24 вказаного вище Закону). Слід відзначити, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження відповідно до п. 3 ч.2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в рішенні суду зазначаються - заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 06 чвересня 2017 року у справі №6-1136цс17. Таким чином, позовна вимога про вилучення транспортного засобу є законною. З огляду на положення наведеного вище закону, суд вважає, що позивачем обрано один із способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження визначеного законодавством. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача АТ «Ідея Банк» знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2791,00 грн., тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах. На підставі викладеного та

Outcome: approved