Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 1 листопада 2007 року до 21.01.2015року працював в Біловодській філії Кредитної спілки « Імперіал ЛТД» , звільнений за ст.. 38 КЗпП України. .Під час звільнення йому не виплачена заробітна плата , заборгованість по якій на час звільнення становила 7000,0 грн виходячи з заробітної плати 3500грн, за час затримки розрахунку з 21.01.2015р по 09.04.2015р сума середнього заробітку на день звернення до суду складає 12409,0грн ,яку він просить стягнути з відповідача, а також компенсацію за невикористану відпустку тривалістю 55 днів в сумі 8749,95грн.. У судовому засіданні позивач в вимоги, викладені в заяві, підтримав та уточнив в ході судового слідства, збільшивши суму заборгованістю станом на 16.06.2015року , просить позов задовольнити., при цьому вказав, що середньомісячну заробітну плату в сумі 3500 грн він фактично отримував під час виконання функцій виконуючого директора Біловодської філії, що відомо в дирекції КС, яка неодноразово перевіряла його діяльність, нарахування та виплату заробітної плати, однак, це відбувалося не в кредитній спілці , яка розташована в м.Старобільську, а за його місцем роботи в смт.Біловодськ.. Сума в розмірі 1325,0грн, на яку посилається відповідач, вказується лише для державних установ для уникнення від сплати податків. При цьому також вказував, що жодного разу не отримував заробітну плату саме в Головному офісі спілки в м.Старобільську, не отримував заробітної плати за грудень 2014 року та розрахункові в січні 2015року, про що вказується в довідці, яка підписана головою правління КС. В видаткових касових ордерах за грудень 2014р та січень 2015р стоїть похожий на його підпис, який на даний час можливо здійснити на любій техніці, перекопіювавши з іншого документа, де він дійсно ставив свій підпис, тому він не заявляє клопотання про призначення почеркознавчої експертизи , а вимагає надання оригіналу даних касових ордерів, а також касових книг за останній квартал 2014р та перший квартал 2015року, так як в витребуваних касових книгах не буде жодного касового ордеру про виплату заробітної плати виконуючим директорам філій, в тому числі і йому. Даючи прояснення , позивач звернув увагу на той факт, що в наданих до суду в якості доказу 3.06.2015року копій касових ордерів, які повинні бути прошиті та пронумеровані в касових книгах, відсутні сліди іх підшиву та нумерації. За вимогами Інструкції з діловодства строк зберігання касових книг встановлено від 3 до 5 років, крім того, в даних касових книгах повинні бути наявними дані про виконання кредитних зобов*язань боржниками, що зумовлює необхідність їх зберігання в кредитній спілці до закінчення строку дії договору. Вказана в договорі оренди квартира за адресою в м.Луганськ належить одному з акціонерів КС « Імперіал ЛТД» і ніколи не була архівною установою. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 29.05.2015року, позовні вимоги не визнав з посиланням на наказ №22 від 22.01.2015року про зупинення виплати нарахованої суми заробітної плати [PERSON] у зв*язку із проведенням перевірки діяльності Біловодської філії у разі виявлених порушень, які завдали збитків діяльності КС до моменту усунення можливих виявлених недоліків у роботі філії. При цьому вказав, що не готовий до надання якихось доказів по справі, оскільки не підготувався до судового засідання. В наступних судових засіданнях ні [PERSON], ні інший представник відповідача присутнім не був, перед кожним судовим засіданням голова правління [PERSON] звертався до суду з клопотанням про розгляд справи у відсутності їх представника, який виїхав у відрядження. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача , дослідивши письмові матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно до ст. 10,11 ,60 ЦПК України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст.43 Конституції України у відповідності зі ст. 23 Загальної декларації прав людини проголосила право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, що людина вільно вибирає і на яку вільно погоджується. Визначення заробітної плати, як нагороду, установленої, як правило, у грошовому вираженні, що за трудовим договором власник або уповноважений їм орган виплачує працівнику за виконану роботу, передбачене ст. 94 КЗпП України і ст.1 Закону України від 24 березня 1995року Про оплату праці. У силу вимог ст.116 КЗпП України власник чи уповноважений їм орган зобов'язаний виплачувати заробітну плату не рідше двох разів на місяць. Утворення заборгованості по заробітній платі свідчить про порушення даної вимоги закону керівництвом підприємства. На підставі вимог ст.. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В суді встановлено, що [PERSON] з 1 вересня 2011 року до 21.01.2015року працював виконавчим директором в Біловодській філії Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» (арк..спр.6) , звільнений за ст.. 38 КЗпП України за наказом №4 від 21.01.2015 року (арк..спр.7), в якому головному бухгалтеру надано вказівку про нарахування та виплату компенсації за невикористану [PERSON] відпустку. В позовній заяві позивачем ставиться питання щодо стягнення з відповідача заборгованості з заробітної плати, яку він не отримав в грудні 2014року та в січні 2015 року при звільненні з компенсацією за невикористану відпустку , що передбачено ст.. 116,117 КЗпП України . Заборгованість з заробітної плати позивачем визначено з заробітної плати в розмірі 3500грн. Оскільки відповідачем не приймаються міри до виплати заробітної плати, позивачем ставиться питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку станом на 16.06.2015року(арк..спр.2,86). Перевіряючи вимоги позивача щодо розміру заборгованості з заробітної плати, суд виходить з розміру заробітної плати позивача в сумі 1325грн, встановленого штатним розписом з 01.01.2014року, з яким безпосередньо був ознайомлений позивач, поставивши свій підпис під ним разом з іншими виконавчими директорами філій КС , розташованих в Луганській області (арк..спр.42-43). З даним фактом погодився позивач, вказавши, що зі штатним розписом всі виконавчі директора філій були ознайомлені, однак заробітна плата їм нараховувалася в більшому розмірі, при цьому розмір заробітної плати, вказаний позивачем, не підтверджений жодним законним доказом. Посилання позивача на книгу, в якій він особисто вів всі підрахунки по Біловодській філії, в тому числі і вказівку на розмір своєї заробітної плати, суд не приймає як недопустимий. В судовому засіданні 29 травня 2015 року представник відповідача [PERSON], не визнаючи позовні вимоги, вказав, що не виплата [PERSON] заробітної плати зумовлена перевіркою, яка проводилася в Біловодській філії, надавши при цьому наказ №11 від 22.01.2015року про зупинення виплати нарахованої суми заробітної плати [PERSON] у зв*язку із проведенням перевірки діяльності Біловодської філії у разі виявлених порушень, які завдали збитків діяльності КС до моменту усунення можливих виявлених недоліків у роботі філії (арк..спр.68). В позовній заяві на ім.*я Старобільського райсуду Луганської області до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов*язків, датованої 29.01.2015року, вказано про перевірку 26.01.2015року, в ході якої виявлені порушення в діяльності Біловодської філії (арк..спр.20). Зазначена позовна заява була додана до клопотання від 29.04.2015 року про зупинення розгляду даної справи , що перебуває в провадженні Біловодського райсуду (арк..спр.19), що підтверджує невиплату позивачу [PERSON] заборгованості з заробітної плати станом на квітень 2015 року. Однак пізніше, 12.06.2015 року, до суду відповідач надіслав копію наказу №12 від 23.01.2015року про скасування наказу №11 від 22.01.2015року у зв*язку із повною виплатою [PERSON] заробітної плати згідно касових ордерів від 31.12.2014р та від 21.01.2015р. Це свідчить про те, що станом на 29.05.2015року наказу № 12 від 23.01.2015року взагалі не існувало. Надіслані відповідачем копії видаткових касових ордерів від 31.12.2014р про виплату [PERSON] через касу заробітної плати в сумі 1157,17грн та від 21 січня 2015 року про виплату заробітної плати при звільненні в сумі 2663,67грн з підписом [PERSON] як доказ виконання відповідачем вимог ст.. 116,117 КЗпП України суд не приймає як недопустимі, оскільки, обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування ( ст..59 ЦПК України). Надати оригінал даних видаткових касових ордерів відповідач відмовився з посиланням на передачу касових книг КС «Імперіал ЛТД» за 4 квартал 2014р та 1 квартал 2015 року до архівної установи в м.Луганськ по вул.Третя Донецька 1А офіс 3, а це на території, яка не контролюється державою України. (арк..спр.67). Однак при цьому відповідачем не вказано, з яких же касових книг копіювалися видаткові касові ордери від 31.12.2014р та від 21.01.2015року, надані до суду, якщо книги вже здані до архіву. Вимога суду про вказівку нормативного акту, на підставі якого в терміновому порядку відбулася передача касових книг підприємства, особливо за перший квартал 2015року, до архіву відповідачем проігнорована. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги про порушення відповідачем вимог ст.. 116,117 КЗпП України є обгрунтованими. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з заробітної плати за грудень 2014р в розмірі 1325,0 грн, за 16 днів січня 2015 року по 21.01. 2015 року 963,52грн ,всього 2288,52грн., компенсацію за невикористану відпустку протягом 55 днів, про що вказано і в довідці головного бухгалтера КС (арк.спр.46)- в сумі 3312,10 грн, виходячи з денного заробітку 60,22грн. Як вказав позивач, з часу звільнення по час звернення до суду відповідач не приймав мір щодо погашення заборгованості по заробітній платі. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженою Постановою від 8 лютого 1995 р. N 100( із змінами та доповненнями) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події,з якою пов'язана відповідна виплата. Виходячи з даних по заробітну плату за останні два місяці роботи позивача його середня заробітна плата складає 1325,0грн , середньоденна заробітна плата становить 60,22грн. Суд вважає за можливе розрахувати середній заробіток позивачу за весь час затримки по день фактичного розрахунку , вважаючи його днем прийняття рішення, що станове з часу звільнення 155 днів х 60,22грн - 9334,10грн. Дані суми визначені без врахування обов*язкових державних утримань. З урахуванням викладеного до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості з заробітної плати в розмірі 2288,52грн, компенсація за невикористану відпустку в сумі 3312,10грн, за затримку розрахунку 9334,10 грн, всього 14934,72 грн, допустивши до негайного виконання в розмірі не більш, ніж за один місяць, в сумі 1325,0 грн, а також на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн,

Outcome: partial