Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі та поновлення на роботі, зазначаючи, що він згідно наказу № 24 від 03.07.2006 року працював у ТОВ «ДІМ» на посаді головного інженера. Наказом № 49 його було звільнено із займаної посади у зв'язку із порушенням трудової дисципліни. Про наказ він довідався з відповіді територіальної державної інспекції з питань праці 10.02.2014 року. Також із зазначеної відповіді позивачу стало відомо, що йому виплачено заборгованість по заробітній платі в сумі 14950,00 грн. Вважаючи наказ про звільнення незаконним, просив суд його скасувати, поновити його на посаді головного інженера, зобов'язати відповідача внести відомості в трудову книжку [PERSON], стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 14950,00 грн. та 10000,00 грн. моральної шкоди. В судове засідання позивач та його представник з'явилися, збільшили позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, просили стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 26800,00 грн., компенсацію за час вимушеного прогулу у розмірі 10000,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн. Представник відповідача в судове засідання з'явилася, проти задоволення позову заперечувала, вважає, що звільнення позивача проведено з дотриманням встановленої законодавством процедури і підстав для поновлення його на роботі немає. Крім того, згідно платіжної відомості [PERSON] було виплачено грошові кошти в сумі 14950,22 грн. Представник третьої особи в судове засідання з'явився, у вирішенні справи покладався на розсуд суду. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що позивач не ходив на роботу, про що вони розписувалися в актах про відсутність на роботі головного інженера [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона на час звільнення [PERSON] працювала бухгалтером в ТОВ «ДІМ» та підтвердила той факт, що заробітна плата [PERSON] виплачена в повному обсязі. Суд критично відноситься до показів свідків [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні про те, що [PERSON] постійно знаходився на робочому місці, через те, що вони є засновниками ТОВ «ДІМ» та їх знаходження на підприємстві не носить постійний характер. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що наказом директора ТОВ «ДІМ» № 44 від 30.08.2013 року [PERSON] переведено на 0,25% мінімальної заробітної плати у зв'язку із скороченням виробництва сільськогосподарської продукції та зобов'язано [PERSON] передати директору ТОВ «ДІМ» Дорофей І.М. технічні паспорти на автомобілі, трактори, сільсьгосподарську техніку та акти про обсяги спожитої електроенергії до 17 жовтня 2013 року. 17 жовтня 2013 року ТОВ «ДІМ» складено акт про те, що 17 жовтня 2013 року головному інженеру [PERSON] було запропоновано надати письмове пояснення з приводу невиконання ним наказу директора № 44 від 30.08.2013 року, однак [PERSON] відмовився від дачі пояснень. Наказом директора ТОВ «ДІМ» № 46 від 18.10.2013 року [PERSON] оголошено догану у зв'язку із невиконанням наказу директора ТОВ «ДІМ» № 44 від 30.08.2013 року. 18 жовтня 2013 року ТОВ «ДІМ» складено акт про те, що [PERSON] відмовився від ознайомлення з наказом директора ТОВ «ДІМ» № 46 від 18.10.2013 року. 07 листопада 2013 року ТОВ «ДІМ» складено акт про відсутність на роботі головного інженера [PERSON] 08 листопада 2013 року ТОВ «ДІМ» складено акт про відмову [PERSON] надати будь-які пояснення з приводу відсутності на роботі 07 листопада 2013 року. Наказом директора ТОВ «ДІМ» від 08 листопада 2013 року № 48 [PERSON] оголошено догану у зв'язку із тим, що [PERSON] 07 листопада 2013 року на роботу не з'явився, довідок про відсутність на роботі не надав. 16 листопада 2013 року ТОВ «ДІМ» складено акт про відсутність на роботі головного інженера [PERSON] протягом робочого дня - 16 листопада 2013 року, про наявність поважних причин про відсутність на роботі [PERSON] не повідомляв. 18 листопада 2013 року ТОВ «ДІМ» складено акт про відсутність на роботі головного інженера [PERSON] протягом робочого дня - 18 листопада 2013 року, про наявність поважних причин про відсутність на роботі [PERSON] не повідомляв. 22 листопада 2013 року ТОВ «ДІМ» складено акт про те, що 22 листопада 2013 року головному інженеру [PERSON] було запропоновано надати письмове пояснення з приводу відсутності його на роботі 16 та 18 листопада 2013 року, однак [PERSON] відмовився від дачі пояснень. Наказом директора ТОВ «ДІМ» від 22 листопада 2013 року № 49 [PERSON] звільнено із займаної посади за порушення трудової дисципліни - прогули. Розпорядженням директора ТОВ «ДІМ» від 23 листопада 2013 року № 42-к «Про припинення трудового договору» [PERSON] звільнено з посади головного інженера ТОВ «ДІМ» згідно ст. 40 п. 4 КЗпП України. Згідно акту від 23 листопада 2013 року [PERSON] відмовився ставити підпис про ознайомлення з наказом від 22.11.2013 року № 49 та розпорядженням від 23.11.2013 року № 42-к про припинення трудового договору. Відповідно до платіжної відомості ТОВ «ДІМ» № 2 за жовтень 2013 року [PERSON] отримав 14950,22 грн. Згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках зокрема прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. У відповідності до ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що позивачем не доведено незаконності наказів директора ТОВ «ДІМ» щодо оголошення доган та звільнення [PERSON] з посади головного інженера ТОВ «ДІМ», а також залишився недоведеним факт невиплати заборгованості по заробітній платі в сумі 14950,00 грн. суд вважає позов, в тому числі в частині стягнення моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, та таким, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного ст. ст. 88 ч. 4, 213-215, 223, 294 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed