Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 96412,62 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 18.06.2011 р. між ним і відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 6300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості, що визначений в Тарифах, які діяли на дату нарахування та викладені на сайті банку, що передбачено п. 2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг» з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконує, станом на 30.04.2018 р. у нього виникла заборгованість за кредитом у вказаному розмірі, що порушує права позивача, а тому позивач просить суд задовольнити позовні вимоги повністю та стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати понесені позивачем при подачі позову до суду. 31.07.2018 року ухвалою суду з урахуванням ч. 4 ст.\~19\~ЦПК України вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв'язку з чим суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача подав до суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та проти винесення судом заочного рішення у справі не заперечив. Згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між ПАТ [PERSON] «Приват Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н від 18.06.2011 р., за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 6300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних, що визначений в Тарифах, які діяли на дату нарахування та викладені на сайті банку, що передбачено п. 2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг» з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ними Договір, що підтверджується підписом у заяві. Як вбачається з пункту 1.6. Статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] «Приват Банк». Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору відповідач дав свою згоду,щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. У відповідності до п. 2.1.1.5.7 договору, власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умовами якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Даний кредит надавався на підставі умов та правил надання клієнтам платіжних карток, а також інших банківських послуг, вказаних в заяві і в пам'ятці. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. «Умов та правил надання банківських послуг» позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Також відповідач надав згоду, що відповідно до п. 2.1.1.7.6. «Умов та правил надання банківських послуг», у разі порушення нею термінів платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф. Згідно з ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В пункті 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам розяснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Статтею 526\~ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач свої зобов'язання по договору не виконує належним чином, чим порушує умови договору та норми цивільного законодавства, зокрема ст. ст. 526, 1054 ЦК України. Погіршення матеріального стану відповідача та не можливість погашати кредит не звільняє його від взятих на себе зобов'язань за договором. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, станом на 30.04.2018 р. заборгованість за тілом кредиту складає 5516,08 гривень, заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом складає 81978,15 гривень, нарахована пеня складає 3851,12 гривень, штраф фіксований складає 500,00 гривень, штраф з розрахунку процентної складової складає 4567,27 гривень, а всього заборгованість у розмірі 96412,62 гривень. Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення розрахунок заборгованості, наданий позивачем і вважає такий вірним, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 96412,62 гривень. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті процентів, на стягнення якої позивач має право, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Інших даних, що спростовували б невиконання відповідачем умов кредитного договору, суду не надано. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 1762,00 гривень з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved