Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом,в якому зазначив,що 14.12.2002 року після смерті батька позивача - [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на житловий будинок, присадибну земельну ділянку та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по вул.Вишнева 7 (бувша вул. Жовтнева) с. Павелки, Андрушівського району Житомирської області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Інших спадкоємців не має. Він після смерті батька фактично вступив в управління та володіння його спадковим майном,що підтверджується довідкою Павелківської сільської ради Андрушівського району.Але [PERSON] не взмозі реалізувати своє право на отримання спадщини на вказане спадкове майно,оскільки право приватної власності на житловий будинок за адресою: вул. Вишнева, 7 с. Павелки відповідно до довідки Бердичівського МБТІ за життя спадкодавцем зареєстроване не було.Земельні ділянки : 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,09 га. для ведення особистого селянського господарства, що були передані у власність [PERSON] 05 липня 1993 року, стверджується рішенням виконавчого комітету Павелківської сільської ради, Андрушівського району, не були за його життя виготовлені правовстановлюючі документи. В зв`язку із вищезазначеним у нотаріуса не має можливості видати Свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується доданим листом державного нотаріуса Андрушівської державної нотаріальної контори .При обмірі спадкових земельних ділянок, були підтверджені їх фактичні розміри: 0.2500 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0.2725 га. для ведення особистого селянського господарства, підтверджується доданим планом фактичного користування земельними ділянками виконаним спеціалістами земельного кадастру в Андрушівському районі.Просив визнати за ним право власності на жилий будинок,дві земельні ділянки,як на спадщину за законом. В судове засідання позивач та його представник не зявилися,направили заяву про розгляд справи в їх відсутність, позов підтримали в повному обсягу. В судове засідання представник відповідача не зявився,направив заяву про розгляд справи в їх відсутність, вказував,що позов визнають,проти задоволення не заперечують. Дослідивши матеріали справи,суд встановив : 14.12.2002 року після смерті батька позивача - [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на житловий будинок, присадибну земельну ділянку та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по вул.Вишнева 7 (бувша вул. Жовтнева) с. Павелки, Андрушівського району Житомирської області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Інших спадкоємців не має. Позивач після смерті батька фактично вступив в управління та володіння його спадковим майном,що підтверджується довідкою Павелківської сільської ради Андрушівського району.Але [PERSON] не взмозі реалізувати своє право на отримання спадщини на вказане спадкове майно,оскільки право приватної власності на житловий будинок за адресою: вул. Вишнева, 7 с. Павелки відповідно до довідки Бердичівського МБТІ за життя спадкодавцем зареєстроване не було.Земельні ділянки : 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,09 га. для ведення особистого селянського господарства, що були передані у власність [PERSON] 05 липня 1993 року, стверджується рішенням виконавчого комітету Павелківської сільської ради, Андрушівського району, не були за його життя виготовлені правовстановлюючі документи. В зв`язку із вищезазначеним у нотаріуса не має можливості видати Свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується доданим листом державного нотаріуса Андрушівської державної нотаріальної контори. Зазначені обставини визнані відповідачами,підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.61 ЦПК України. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.549 ч.1 ЦК України (в ред.1963 року),ст.ст.325,328,373,380 ЦК України,ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV. При вирішенні спору суд виходить з положень ст.549 ч.1 ЦК України (в ред.1963 року), згідно якої вважається,що спадкоємець прийняв спадщину,якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень »,згідно з яким,право власності та інші речові права на нерухоме майно,набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом,визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість,їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна,а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно.При цьому суд вважає,що спадкодавець був власником нерухомого майна,яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Виходячи з викладеного суд задовольняє позов,визнає за позивачем право власності на житловий будинок, земельні ділянки: 0.2500 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0.09 га. для ведення особистого селянського господарства, що розміщені по вулиці Вишнева, 7 с. Павелки, Андрушівського району, Житомирської області. Відповідно до клопотання позивача понесені ним судові витрати при подачі позову суд на його користь з відповідача не стягує.

Outcome: approved