Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 21 253,58 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 27.01.2016 року між ПрАТ «СК «Провідна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме поліс № АЕ/5928059, забезпечений транспорт «Skoda Felicia», реєстраційний номер [NUMBER] . 29.03.2016 року в м. Житомир, по вул. Маршала Рибака сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Skoda Felicia», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля, який був припаркований «Daewoo Matiz», р.н [NUMBER] , що належить [PERSON] . Внаслідок даного ДТП було пошкоджено автомобіль «Daewoo Matiz», р.н [NUMBER] , з вини [PERSON] , що був застрахований у ПрАТ «СК «Провідна», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме поліс № АЕ/5928059. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 130 КУпАП визнано [PERSON] , під керуванням якого перебував автомобіль «Skoda Felicia», р.н [NUMBER] , що підтверджується постановою Богунського районного суду м. Житомира від 21.04.2016 року у справі № 295/5167/16-п та № 295/5187/16-п від 31.05.2016 року. Згідно з умовами полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, на підставі страхового акту №2300104568, заяви про страхове відшкодування, та зібраних документів розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб складає 21 253,58 грн. В зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ПрАТ «СК «Провідна» відшкодувало [PERSON] витрати на ремонт автомобіля в сумі 21253,58 грн., що підтверджується платіжним дорученням №0032719 від 27.06.2016 року та відомістю № ВПТ-003548 від 26.07.2016 року. Відповідач відзив не подав, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Від представника позивача Дерев`янко О.В . надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.01.2016 року між ПрАТ «СК «Провідна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс № АЕ/5928059, забезпечений транспорт «Skoda Felicia», реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с. 19) 29.03.2016 року о 20-14 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «Skoda Felicia», по вул. М. Рибалка м. Житомира в напрямку вул. Максютова, не врахував дорожньої обстановки та здійснив наїзд на автомобіль «Daewoo Matiz», р.н [NUMBER] , який був припаркований біля лівого краю проїзної частини. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 21.04.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень. (а.с. 6). Крім того, постановою Богунського районного суду м. Житомира від 31.05.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. Як вбачається зі змісту постанови, [PERSON] 29.03.2016 року о 20 годині 14 хвилин керував автомобілем «Skoda Felicia», р.н [NUMBER] , по вул. М. Рибалка, в напрямку вул. Максютова м. Житомира в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою алкотестера «Драгер» в присутності двох свідків. (а.с. 7) Згідно розрахунку суми матеріального збитку, завданого автомобілю «Daewoo Matiz», р.н [NUMBER] , та страхового акту №2300104568, сума збитку та відповідно страхового відшкодування становить 21253,58 грн. (а.с. 8,9). 31.03.2016 року власник автомобіля «Daewoo Matiz», р.н [NUMBER] , [PERSON] звернулася до ПАТ СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с. 18). Згідно відомості №ВПТ-003548 від 26.07.2016 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 21253,58 грн. на користь власника пошкодженого транспортного засобу «Daewoo Matiz», р.н [NUMBER] , [PERSON] (а.с. 10) 15.05.2018 року [PERSON] позивачем було направлено досудову вимогу про відшкодування шкоди у порядку регресу у сумі 21253,58 грн. (а.с. 20). У зв`язку з невідшкодуванням відповідачем у добровільному порядку завданої шкоди, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченою відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик i потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування i не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно з підпунктом «а» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подавати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з копії постанови Богунського районного суду м. Житомира від 31.05.2016 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у стані алкогольного сп`яніння. Постанова набрала законної сили.(а.с. 7). Отже, суд встановив, що під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тому враховуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що ПАТ Страхова Компанія «Провідна» відповідно до положень статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набув права зворотної вимоги до відповідача у межах суми страхового відшкодування, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved