Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником зазначеного майна. Вказує, що у квартирі зареєстроване місце проживання відповідача, який є його сином і з 1993 року за місцем реєстрації не проживає. З огляду на вказане, він втратив право користування згаданим майном. Враховуючи наведене, просить суд позов задовольнити. Ухвалою від 18 травня 2021 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 16 лютого 2004 року. Будинковою книгою стверджується, що у квартирі [ADDRESS] зареєстроване місце проживання відповідача. Дана інформація підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області. Актами обстеження умов проживання згідно правил паспортного режиму від 05 березня 2020 року, 27 травня 2020 року, 01 липня 2020 року, 10 серпня 2020 року, 11 листопада 2020 року, 17 лютого 2021 року, 19 квітня 2021 року, встановлено, що [PERSON] не проживає за вищезгаданою адресою з 1993 року, його особисті речі у майні відсутні. У відповідності до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як зазначив позивач, він є власником квартири [ADDRESS] , відповідач не проживає без поважних причин у такій. Відповідач жодних доказів щодо спростування викладених позивачем фактів, а також на доказів на підтвердження поважності причин відсутності за місцем реєстрації проживання понад один рік суду не надав. Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивач є власником квартири та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпоряджання такою, непроживання відповідача тривалий час за місцем реєстрації, що підтверджується матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Отже відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вищезгаданою квартирою. З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , відповідно до якого він є особою з інвалідністю ІІ групи, судовий збір у розмірі 908 грн., в силу вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved