Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 15.11.2005 року, між [PERSON] та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» було укладено кредитний договір № 18006-043/05М, про надання банківських послуг, на підставі якого загальна сума кредиту яка надавалась відповідачеві складала 30000,00 дол. США строком до 15.11.2025 року. За умовами договору, позивач зобов'язувався надати [PERSON] кредитні кошти а відповідач в свою чергу зобов'язувався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення оплат рівними частинами до 10 числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користуванням кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений договором. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість по сплаті основної суми кредиту, яка станом на 30.08.2016 року становить 15697,02 дол. США. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 18006-43/05М від 23.05.2007 року, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед позивачем в повному обсязі зобов'язань. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором. Позичальник допустив порушення своїх зобов'язань за умовами кредитного договору. Тому позивач змушений був звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідачів в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 15.11.2005 року, між позивачем та [PERSON] було укладено договір № 18006-043/05М, про надання кредитних коштів. Встановлено, що за умовами договору, відповідачу було надано кредит в розмірі 30000,00 дол. США строком до 15.11.2025 року ( на а. с. 9-12 ). Відповідно до розрахунків заборгованості ( на а. с. 18-21 ) [PERSON] не виконував належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість по сплаті основної суми кредиту, яка станом на 30.08.2016 року становить 15697,02 дол. США. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору, щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами, у нього утворилась заборгованість по процентам у розмірі 3608,01 дол. США. Також встановлено, що [PERSON] є поручителем [PERSON] перед банком за виконання всіх обов'язків передбачених за кредитним договором № 18006-043/05М. ( на а.с. 13-14 ) Таким чином, відповідачами порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якою зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Ч.1ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Відповідно до ч.1ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідачів боргу за договором кредиту на загальну суму 19305,00 дол. США. Згідно з пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом з тим, згідно з абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 №14 у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, згідно з офіційним курсом НБУ, станом на день ухвалення судом рішення 193051 дол. США еквівалентно 511582,50 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 7552,63 грн., тому відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплачених судових витрат підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved