Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним 23 річного віку. Позивач в судове засідання не з'явився. В заяві адресованій суду просив справу розглянути за його відсутності, підтримує позовні вимоги, просив суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. В заяві адресованій суду просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти доводів позивача не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження, яке було видано 21 липня 1995 року Новолимарівською сільською радою Біловодського району Луганської області (а.с.8). Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 7 листопада 2006 року [PERSON], [INFO] позбавлено батьківських прав по відношенню до [PERSON], [INFO] (а.с.5). Рішенням виконавчого комітету Новолимарівської сільської ради від 11.02.2008 року призначено [PERSON] опікуном над неповнолітнім онуком [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки № 263 від 5 травня 2015 року виданої директором Інституту транспорту та логістики Луганського університету імені Володимира Даля, [PERSON] навчається у вище вказаному учбовому закладі на 3 курсі денної форми навчання за спеціальністю транспортні системи (а.с.21). У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.198 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною 3 статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно частини 1 статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на його утримання, суд вважає, за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позовної заяви і до закінчення ним навчання у Інституті транспорту та логістики Луганського університету імені Володимира Даля, але не більше ніж до досягнення ним23 річного віку. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved