Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути відповідача заборгованість у розмірі 25046,66 грн. за кредитним договором № [NUMBER] від 30.07.2013 року та стягнути з відповідача судові витрати, мотивуючи позов тим, згідно умов договору факторингу № 15/09/14 від 15.09.2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вищевказаним кредитним договором, згідно умов кредитного договору банк надав відповідачу кредит в сумі 22536,00 грн. зі строком повернення до 30.07.2016 року, однак відповідач умови договору не виконував належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 10.11.2016 року становить 25046,66 грн., з яких 19406,04 грн. залишок заборгованості за кредитом, 1,22 грн. сума відсотків за користування кредитом, 5639,40 грн. сума комісії. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, оскільки заперечує право на вимогу позивача за кредитним договором, який було укладено між відповідачем та ПАТ «ОТП Банк», враховуючи, що на протязі 2014 2015 років відповідач отримував вимоги про погашення заборгованості за вказаним кредитним договором від ТОВ «Кредит Експрес» та ФК «Довіра та Гарантія». Крім того, у 2014 році відповідач звертався з листом до ПАТ «ОТП Банк», на який отримав відповідь, що право вимоги боргу за його кредитним договором передано ТОВ «Кредит Експрес [PERSON]Сі», тому відповідач заперечує право вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обовязків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є двостороннім, якщо правам та обовязками наділені обидві сторони договору. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За правилами ч.1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 30.07.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № [NUMBER], про надання споживчого кредиту, згідно умов якого, позивач надав відповідачу кредит на загальну суму 22536,00 грн. на строк 36 місяців, за користування якого нараховується процентна ставка в розмірі 0,01% річних (а.с. 4-8). Судом також встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15.09.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу №15/099/14, відповідно до умов якого клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржником, в розмірі портфеля заборгованості. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобовязань за кредитними договорами. З акту приймання передачі № 2 Реєстру боржників від 15.09.2014 року до договору факторингу № 15/09/14 від 15.09.2014 року вбачається, що від ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло реєстр божників від 15.09.2014 року (а.с.130). З копії реєстру боржників вбачається, що передані права вимоги по кредитному договору № [NUMBER] від 30.07.2017 року, укладеним з [PERSON] (а.с. 132). Відповідно до\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїм прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ч.1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату ( у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права кредитора щодо прав вимоги до [PERSON] за кредитним договором № [NUMBER] від 30.07.2017 року, а тому доводи щодо сумнівів у наявності у позивача прав кредитора, є безпідставними. Оскільки умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 10.11.2016 року становить 25046,66 грн., з яких 19406,04 грн. залишок заборгованості за кредитом, 1,22 грн. сума відсотків за користування кредитом, 5639,40 грн. сума комісії. Розмір заборгованості підтверджено змістом розрахунку, приєднаного до матеріалів справи (а.с. 24). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не\~ встановлено договором або законом. Зі змісту ст. 610 ЦК України вбачається, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з вимогою ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 30.07.2013 у сумі 25046,66 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору На підставі ст. ст. 3, 6, 11, 512, 514, 525, 526, 529, 626, 627, 628, 638, 1050, 1049, 1054, 1077 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved