Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,6315 га, яка розташована на території [ADDRESS], надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, після смерті [PERSON]він являється єдиним спадкоємцем за заповітом, але в зв'язку з тим, що в вищезазначеному заповіті в розпорядженні заповідача вказано: державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданий на підставі розпорядження Біляївської районної держадміністрації від 06.02.2006 року за 148/2006 площею 3,6315, він не може оформити на себе право власності на вищевказану земельну ділянку, просить визнати його право власності на спадкове майно. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, якою він визнав позовні вимоги позивача та просить справу слухати у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайнного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №798. Після його смерті залишилася спадщина, а саме: земельна ділянка площею 3,6315 га, яка розташована на території [ADDRESS], надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі листа № 27/02-14 від 13.03.2017 року приватного нотаріуса, позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку не є майном. Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданий на підставі розпорядження Біляївської районної держадміністрації від 06.02.2006 року за 148/2006зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.516.00185, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] підтверджується, що вищевказана земельна ділянка дійсно належала померлому. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Роблячи своє розпорядження в заповіті, посвідченим Василівською сільською радою 19.02.2009 року, зареєстровано в реєстрі за № 02, заповідач мав на увазі земельну ділянку площею 3,6315 га, яка розташована на території [ADDRESS], надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка дійсно йому належала на підставі зазначеного в заповіті державного акту. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов [PERSON], обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Outcome: approved