Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 10\~601,78 грн. страхового відшкодування, 512,37 грн. пені, 286,25 грн. збитків, завданих інфляцією та 54,90 грн. 3% річних. В обґрунтування позову покликається на те, що 15 серпня 2016 року о 18.00 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], у с.Солонка Пустомитівського району Львівської області здійснив зіткнення із належним позивачу автомобілем [NUMBER], який був припаркований, що спричинило технічні пошкодження автомобілів. За результатами ДТП учасниками було складено повідомлення про ДТП від 15.08.2016 року, згідно якого [PERSON] визнав себе винним у скоєному ДТП. Обидва автомобілі перебувають у власності позивача та останній було укладено поліси страхування цивільно-правової відповідальності із ПрАТ «СК «Євроінс Україна». 16.08.2016 року позивачем було подано відповідачу заяву-повідомлення про настання ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідно до висновку №108/16 від 29.08.2016 року, вартість спричиненого матеріального збитку позивачу становить 10\~601,78 грн. Однак, станом на 17.01.2017 року сума страхового відшкодування відповідачем не виплачена. Представник позивача в судове засідання не зявився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить позов задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідачів в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у відсутності представників відповідачів, на підставі наявних матеріалів справи з винесенням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом та видно з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], у с.Солонка Пустомитівського району Львівської області здійснив зіткнення із належним позивачу автомобілем [NUMBER], який був припаркований, що спричинило технічні пошкодження автомобілів /а.с.5/. Як копій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів /а.с.43,44/, автомобілі [NUMBER], та Сitroen C-4, р.н.[NUMBER] належать на праві власності [PERSON] Цивільно-правова відповідальність водіїв вказаних автомобілів була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Також, з матеріалів справи видно, що позивач 16.08.2018 року подав відповідачу повідомлення про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком із всіма необхідними додатками та заяву про виплату страхового відшкодування /а.с.33, 37-39/. Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження №108/16 від 18.08.2016 року, вартість матеріального збитку, заданого власнику автомобіля [NUMBER] становить 10601,78 грн. /а.с.6-17/. Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (п.1.4 ст.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У статті 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно положень ч.33.2 ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника. Згідно п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк встановлений договором. Як видно з акту №В-093-20/16-56 про відмову у виплаті страхового відшкодування/страховій виплаті від 08.11.2016 року /а.с.59/, [PERSON] відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у звязку із тим, що в даному випадку він є одночасно і страхувальником і потерпілою особою, тобто шкоди третій особі не завдано. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача, викладені у письмових запереченнях, поданих попередньому складу суду, який розглядав справу, оскільки обєктом страхування в даному випадку є майнові інтереси, повязані з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Тобто, в даному випадку позивач виступає потерпілим, а не застрахованою особою.\~\~ Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку /а.с.4/, розмір нарахованої пені становить 512,37 грн., індекс інфляції 286,25 грн., 3% річних 54,90 грн. Також, з матеріалів справи видно, що позивачем було витрачено 8400,00 грн. за надання правової допомоги. Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначена матеріальна шкода спричинена позивачу підлягає відшкодуванню відповідачем, у відповідності до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому позов слід задоволити.

Outcome: approved