Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому з уточненням просить стягнути солідарно з відповідачів 6456,42 грн. боргу та понесені при подачі позову до суду судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі кредитного договору №2013-0562 «Стандарт-Кредит-Готівковий» від 25.04.2013 р. позивачем надано відповідачу [PERSON] в кредит грошові кошти в розмірі 2500 грн. зі сплатою 33,5% річних за користування кредитом терміном до 25.04.2014 р. В якості забезпечення виконання зобов'язань за згаданим кредитним договором з [PERSON] укладено 25.04.2014 р. договір поруки, згідно з умовами якого він являється поручителем по зобов'язаннях позичальника. [PERSON] своїх договірних зобов'язань не виконала та станом на 13.10.2014 р. заборгувала 6456,42 грн., які просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів. У судове засідання представник позивача не з'явився; подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином в порядку ст.ст.74-76 ЦПК України викликалися до суду, а тому згідно із вимогами ст.ст.224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). У ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, 25.04.2013 між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №2013-0562 «Стандарт-Кредит-Готівковий», згідно з яким кредитна спілка надає позичальнику кредит в розмірі 2500 грн. терміном до 25.04.2014 р. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 33,5% річних, а позичальник зобов'язується погашати кредит та сплачувати проценти за кредитним договором щомісячно згідно з графіком (п.4.3 кредитного договору). Крім того, відповідно до ст.ст.546, 553 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Відтак, з метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору, між позивачем та відповідачем [PERSON] 25.04.2013 р. укладено договір поруки. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. У відповідності зі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином, належними сторонами відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Судом встановлено, що позивачем умови укладеного кредитного договору виконано, однак позичальник [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконувала, та згідно з розрахунком позивача, станом на 13.10.2014 р. утворилася заборгованість на загальну суму 5573,90 грн., з яких: 2054,60 грн. - тіло кредиту; 1986,69 грн. - відсотки за користування кредитом; 1453,58 грн. - додаткові відсотки за протермінування по сплаті кредиту; заборгованість із врахуванням 3% річних - 79,03 грн. (ст.625 ЦК України). За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідачів як позичальника та поручителя згідно із кредитним договором та договором поруки на користь позивача 5573,90 грн. заборгованості за кредитним договором. Що стосується упущеної вигоди, то суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову в частині стягнення останньої з огляду на наступне. Згідно із ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» зазначено, що кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки, а відповідно до ст.2 зазначеного Закону кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Відтак, вимога позивача щодо стягнення з відповідачів упущеної вигоди суперечить закону, згідно з яким здійснюється діяльність кредитної спілки. Крім того, відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як передбачено ст.22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно зі ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Враховуючи те, що позивачем не представлено жодних доказів на підтвердження розміру неодержаних доходів (упущеної вигоди), а також доказів наявності наміру надати суму несвоєчасно поверненої позики в кредит іншим членам спілки, суд вважає недоведеними та необґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача упущеної вигоди в розмірі 882,52 грн. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд враховує наступне. Згідно зі ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, згідно з платіжним дорученням, наявним в матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено 243,60грн. судового збору. Заявлено позов на загальну суму 6456,42 грн. та задоволено позовні вимоги в розмірі 5573,90 грн., що становить 86,33%. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення закону, слід стягнути з відповідачів на користь позивача 210,30 грн. судового збору в рівних частках з кожного. На підставі ст.ст.11, 525-527, 530, 536, 541, 546, 553-554, 611, 612, 625, 1046- 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved