Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ДП «Селидіввугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] з 1988 року працював у вугільній промисловості, а саме перебував у трудових правовідносинах: з 30.06.1988 р. по 16.05.1989 р. працював на Шахті «Росія» Об`єднання «Селидіввугілля» (правонаступник ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська») електрослюсарем підземного з повним робочим днем під землею; 01.08.1991 р. по 13.11.1993 р. в Шахтоуправлінні «Новгородівське» Селидівського виробничого об`єднання по видобутку вугілля (правонаступник ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 «Новогродівка») прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею; з 28.11.1994 року по 30.11.1995 року на Шахті «Росія» Об`єднання «Селидіввугілля» (правонаступник ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська») прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею; з 04.11.2002 року по 22.10.2007 року в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта 1-3 Новогродівська» (правонаступник ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 «Новогродівка») прохідником 5 розряду з повним робочим днем у шахті; з 29.08.2011 року по 24.02.2020 року на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 «Новогродівка» прохідником підземного 5 розряду з повним робочим днем у шахті. 24.02.2020 року за наказом № 632 був звільнений за ч. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров`я - (професійне захворювання), з виплатою одноразової вихідної допомоги. В результаті довгого часу праці в шкідливих умовах отримав професійне захворювання у вигляді хронічного бронхіту II - стадії, фаза затихаючого загострення, прикореневий, нижньодольовий пневмофіброз, ЛН 1-2 ст., хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, мязово-тонічним та больовими синдронами, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з початковим ступенем зниження слуху (I). Професійне захворювання виникло за обставин тривалої роботи в умовах запиленості підземних гірничих виробіток, яка перевищувала гранично-допустиму концентрацію пилу, шум, порушення норм підняття вантажу. 26.02.2020 року був складений акт форми П - 4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. 17.03.2020 року висновком МСЕК йому вперше була встановлена втрата професійної працездатності у сукупності 65% безстроково. Пошкодженням здоров`я позивачу завдано тяжкі фізичні та моральні страждання, було змінено його звичний уклад життя, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя та матеріального забезпечення. З наведених підстав позивач просить стягнути моральну шкоду з відповідача 306 995,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 10.06.2020 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи належним чином повідомлений, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивача не визнає, зазначивши, що позивачем не надано до суду жодних доказів спричинення йому моральних страждань, порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми або інших негативних наслідків. Крім того, довідка МСЕК та акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання підтверджують лише факт професійного захворювання та встановлення в зв`язку з цим стійкої втрати професійної працездатності, але ніяким чином не можуть бути доказами заподіяння моральної шкоди. Вищевказані документи є підставою виключно для розрахунку і відшкодування потерпілому матеріальної шкоди та отримання страхових виплат від Фонду соціального страхування України, тому не є підтвердженням факту заподіяння моральної шкоди. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи належним чином повідомлений, надав до суду пояснення по справі, в яких позовні вимоги не визнав, зазначивши, що документи на які посилається позивач, а саме довідка МСЕК та Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, підтверджують тільки факт професійного захворювання та встановлення в зв`язку з цим втрати професійної працездатності, що ніяким чином не можуть бути доказами заподіяння моральної шкоди. Таким чином, посилання позивача на зазначені документи, як на підставу для відшкодування моральної шкоди, є безпідставними. Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 01.07.1988 року, [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем, де працював: з 30.06.1988 р. по 16.05.1989 р. на Шахті «Росія» Об`єднання «Селидіввугілля» (правонаступник ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська») електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем під землею; з 01.08.1991 р. по 13.11.1993 р. в Шахтоуправлінні Новгородівського Селидівського виробничого об`єднання по видобутку вугілля (правонаступник ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 «Новогродівка») прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею; з 28.11.1994 року по 30.11.1995 року на Шахті «Росія» Об`єднання «Селидіввугілля» (правонаступник ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська») прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею; з 04.11.2002 року по 22.10.2007 року в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта 1-3 Новогродівська» (правонаступник ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 «Новогродівка») прохідником 5 розряду з повним робочим днем у шахті, звільнений 22.10.2007 року наказом № 186к від 22.10.20207 р. за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується наданою копією трудової книжки позивача. Згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 29.10.2007 року, [PERSON] працював в: ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 «Новогродівка» з 29.08.2011 року по 24.02.2020 року прохідником підземного 5 розряду з повним робочим днем у шахті, звільнений 24.02.2020 року наказом № 632 за ч. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров`я -професійне захворювання, з виплатою одноразової вихідної допомоги, що підтверджується наданою копією трудової книжки позивача. Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання ДУ «Інститут медицини праці національної академії медичних наук України» № 5/104 від 11.02.2020 року [PERSON] встановлено діагноз: хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення. Прикореневий, нижньодольовий пневмофіброз. ЛН I-II ст. (один-два). Хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово - тонічним та больовим синдромами. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з початковим ступенем зниження слуху (I ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] . Захворювання професійні, встановлені вперше. Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 26.02.2020 року за формою П-4, були встановлені професійні захворювання [PERSON] за діагнозом: хронічний бронхіт II ст., в фазі затихаючого загострення. Прикореневий, нижньодольовий пневмофіброз, ЛН I-II ст. (один-два) (j42,0). Хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово - тонічним та больовим синдромами (М 54.1). Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість I ст. з початковим ступенем зниження слуху (I ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] (Н 90.3) - захворювання професійні, встановлені вперше. Загальний стаж роботи - 25 років 03 місяці 15 днів, який складається з: 15 років 06 місяців - за професією; 11 років 02 місяці 30 днів - в цеху в умовах впливу шкідливих факторів. Причина виникнення професійного захворювання згідно ГКП від 08.04.2014 р. № 248: по пилу - до III класу IV ст., за рівнем шуму - до III класу II ст., за важкістю праці - до III класу III ст., за параметрами мікроклімату - до II класу, за рівнем локальної вібрації - до III класу II ст., санітарно -гігієнічна характеристика умови праці про працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) від 21.07.2020 р. затверджена начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області. Відповідно до довідок серії 12 ААБ № 418858 від 17.03.2020 року та серії 12 ААА № 088140 від 17.03.2020 року, виданих МСЕК, [PERSON] первинно встановлена ІІІ група інвалідності по професійному захворюванню з 06.03.2020 р., з встановленням втрати професійної працездатності, яка у сукупності складає 65% строком безстроково. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з вимогами ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування працівникові моральної шкоди покладено на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно з ч. 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Рішенням Конституційного Суду України № 20-пр/2008 від 08 жовтня 2008 року обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події. Таким чином, саме на відповідача покладено обов`язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому шкоди. Відповідно до ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно - побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виникненню професійних захворювань працівників. При встановлених обставинах, оцінюючи надані в силу ст. 13,81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач отримав хронічне професійне захворювання, у зв`язку з тривалим перебування у трудових відносинах з відповідачем, при наявності шкідливих умов праці, що було встановлено актом розслідування причин виникнення хронічного захворювання від 26.02.2020 року, що в свою чергу заподіює йому моральні страждання, в результаті чого він змушений докладати додаткових зусиль для утримання себе, одержання повноцінного і своєчасного лікування. Втрата працездатності привела до порушення звичайного ритму життя, через відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі. Внаслідок отриманого хронічного професійного захворювання позивач зіткнувся з труднощами побутового плану. До теперішнього часу він відчуває негативні наслідки професійного захворювання, постійно відчуває фізичний біль, порушення сну, загострення больового відчуття, що призводить до дискомфорту при диханні та задишки, психологічний дискомфорт, тривога, дратівливість та страх, потребує систематичного лікування. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що моральна шкода позивачу дійсно заподіяна. З урахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем. При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань внаслідок нещасного випадку, ступень вини відповідача, стан здоров`я позивача, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в медикаментозному лікуванні. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 306 995,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, суд не находить можливим, оскільки така грошова сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача. З огляду на наведене, враховуючи надані позивачем докази, процент втрати професійної працездатності, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідним визначити розмір моральної шкоди завдану внаслідок отримання позивачем професійного захворювання у розмірі 65 000 грн. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. На підставі п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача по справі підлягає стягненню судовий збір на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог в розмірі 649 грн. 91 коп. (21,17%), оскільки позивач на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати за подання позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial