Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на житлову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що починаючи з 26.04.1983 він зареєстрований та проживає в житловій квартирі за адресою: [ADDRESS]. В зазначеній квартирі він зареєстрований та проживає один. На даний час він продовжує проживати у вказаній квартирі, добросовісно, безперервно володіти та відкрито користуватися нерухомим майном - квартирою за адресою: [ADDRESS], доглядає за квартирою, підтримує її в належному стані, постійно робить в ній поточні ремонти та сплачує комунальні послуги. Власником зазначеного майна було колишнє Новопсковське МПМК-21, правонаступником якого є ТОВ «Новопсковський райагробуд». Протоколом загальних зборів Новопсковського МПМК - 21 від 27.05.1992 № 7 було прийнято рішення про переведення кімнат гуртожитків 13-а та 13-б до розряду комунальних малосімейних квартир. На сьогоднішній день ТОВ «Новопсковський райагробуд» ліквідовано без правонаступництва. Право власності на цей будинок ні за ким більше не перереєстровувалося і до цього часу зареєстроване за неіснуючою юридичною особою. Будинок [ADDRESS] не є комунальною власністю смт. Новопсков. Позивач вважає, що більше десяти років відкрито, безперервно володіє вказаною квартирою і просить визнати за ним право власності на дану квартиру за набувальною давністю. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає з підстав викладених в позові Відповідач надав до суду письмову заяву, де проти позову не заперечує та просить суд справу слухати у його відсутність. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Враховуючи положення п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004, положення ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2001. Таким чином строк давнісного володіння почався раніше 01.01.2001, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01.01.2001. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Згідно історичної довідки ТОВ «Новопсковський райагробуд» постановою областної міжколгоспної будівельної організації № 53 від 30.03.1983 Новопсковська міжколгоспна будівельна організація була переіменована в міжколгоспну передвижну механізовану колону. Новопсковська міжколгоспна передвижна механізована колона обласної міжколгоспної будівельної організації наказом № 32 була переіменована на Новопсковську передвижну механізовану колону - 21 тресту «Старобільськсільськбуд». Відповідно до наказу Держагропрому УССР № 375 від 09.12.1987 міжколгоспна передвижна механізована колона - 21 реорганізована в «Районне кооперативно-державне будівельно-монтажне об'єднання «Райагробуд». Наказом № 57/ОБ від 03.12.1993 Новопсковський райагробуд реорганізований в ТОВ «Новопсковський райагробуд». Відповідно до довідки ТОВ «Новопсковський райагробуд» постановою областного МСО № 53 від 30.03.1983 Новопсковська МСО переіменована на МПМК; наказом № 32/а від 17.03.1986 Облагробуду Новопсковська МПМК обл. МСО переіменована на Новопсковську МПМК - 21 тресту «Старобільськсільськбуд»; наказом № 61/ОБ від 30.08.1988 згідно Наказу Держагропрому УССР № 375 від 09.12.1987 МПМК - 21 реорганізовано в «Районне кооперативно державне будівельно-монтажне об'єднання «Райагробуд»; наказом № 57/ОБ від 03.12.1993 Новопсковський райагробуд реорганізовано в ТОВ «Новопсковський райагробуд». Судом встановлено, що згідно протоколу № 7 від 27.05.1992 загальних зборів Новопсковського ПМК-21, постановлено перевести кімнати гуртожитків до розряду малосімейних комунальних квартир. Відповідно до розпорядження Президента України № 37 від 10.02.1993 «Про зміну правового статусу гуртожитків, що перебувають на балансі підприємства «Новопсковський агробуд», гуртожитки за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS], які перебувають на балансі орендного підприємства «Новопсковський агробуд» переведено до розряду житлових комунальних будинків. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], з 26.04.1983 зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки від 24.10.2016, виданої виконавчим комітетом Новопсковської селищної ради, [PERSON] зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS], з 26.04.1983 по теперішній час. Відповідно до довідки № 5 Новопсковської дільниці РКП «Старобільськвода» [PERSON] дійсно є абонентом РКП «Старобільськвода» з 2002 року та проживає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] є споживачем електроенергії за адресою: [ADDRESS], заборгованості з оплати електроенергії станом на 22.11.2016 не має, що підтверджується довідкою № 73 від 22.11.2016. Згідно довідки ОСББ «Айдарська» б/н від 25.11.2016 [PERSON] з 26.04.1983 по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Отже, позивач протягом тривалого часу зареєстрований та проживає у зазначеній квартирі один. Відповідно до інформації Новопсковської селищної ради № 2089, багатоквартирна будівля за адресою: [ADDRESS], не знаходиться на балансі Новопсковської селищної ради. Відповідно до витягу є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа ТОВ «Новопсковський Райагробуд» припинена у зв'язку з визнанням її банкрутом, 04.12.2008. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчудження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], за даними параметрами запиту інформація в реєстрі відсутня. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Як вбачається з письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, позивач [PERSON] зареєстрований та проживає один за адресою: [ADDRESS], регулярно сплачує комунальні послуги, на його ім'я відкриті рахунки з оплати комунальних послуг, не має заборгованості з оплати комунальних послуг та заборгованості з оплати послуг на утримання будинку. Таким чином, починаючи з 26.04.1983 та по теперішній час позивач [PERSON] зареєстрований та проживає в зазначеній квартирі, крім того, він добросовісно, відкрито та безперервно володів квартирою і відповідно згідно положення ст.344 ЦК України набув право власності на це майно в порядку набувальної давності, а тому, суд прийшов до висновку що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені ним письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності в порядку набувальної давності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У звязку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved