Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 10 березня 2007 року відповідач отримав у банку кредит в розмірі 999 гривень зі сплатою за користування кредитом 5,04% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач своїх зобовязань за кредитним договором не виконав, у звязку із чим його заборгованість на час подачі позову складає 11798 гривень 46 копійок, які складаються із: - заборгованості за кредитом в сумі 999,00гривень; - заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4451,59 гривень; - заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 269,73 гривень; - пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в сумі 6078,14 гривень. Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 13 січня 2010 року з відповідача була стягнута заборгованість за кредитом в сумі 2717 гривень 75 копійок, тому ця сума позивачем віднімається із загальної суми заборгованості за кредитом і борг відповідача складає 9081,01 гривня (11798,46 - 2717,75). Відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг штрафи становлять: - 500,00 гривень штраф (фіксована частина); - 454,05 гривень штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача 10035 гривень 06 копійок. Відповідач позов не визнав, пояснюючи, що 10 березня 2007 року взяв в банку кредит в сумі 990 гривень. В травні 2007 року він звернувся до банку з проханням припинити нарахування відсотків у звязку із сімейними обставинами. Йому відповіли, що нарахування відсотків буде припинено, але фактично банк продовжував нараховувати і відсотки, і штрафні санкції. В січні 2010 року за рішенням суду з нього був повністю стягнутий борг із відсотками та штрафними санкціями. Вважає, що позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності, якій він просить застосувати. Крім того, вважає, що, стягнувши за рішенням суду повну суму боргу, позивач розірвав кредитні відносини між сторонами і мав право лише на отримання стягнутих рішенням суду сум у виконавчому провадженні. Просить в позові відмовити. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10 березня 2007 року відповідач отримав у банку кредит в розмірі 999 гривень зі сплатою за користування кредитом 5,04% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 13 січня 2010 року з відповідача була стягнута заборгованість за кредитом в сумі 2717 гривень 75 копійок, тобто вся сума заборгованості, яка склалася на час подачі позову в суд з відсотками та штрафними санкціями (а.с. 4). Представник позивача не змогла відповісти в судовому засіданні та надати відповідь на питання чи виконано рішення суду від 13 січня 2010 року повністю або в будь-якій частині, коли воно виконано, а також чи надавався виконавчий лист на виконання до виконавчої служби. Не знаючи вказаних обставин, неможливо вірно розрахувати відсотки та штрафні санкції, оскільки всі розрахунки робилися із припущення, що відповідач не сплатив нічого, всі нарахування проводилися із дня отримання ним кредиту по наростаючої. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Відповідно до ст. 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до п.5.5 укладеного між сторонами кредитного договору термін позовної давності збільшений до 5 років (а.с. 10). Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Як вбачається із рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 13 січня 2010 року, цим рішенням був стягнутий весь борг, який склався у відповідача на час подання позову та за час, якій є набагато більший, ніж загальний строк позовної давності. Суд вважає, що стягненням всього боргу позивач не перервав строк позовної давності, а закінчив договірні відносини з відповідачем, після чого повинно було настати виконавче провадження. Суд вважає що дії, при яких, отримавши рішення суду про стягнення всього боргу, кредитор не отримує виконавчий документ та не звертається ані за добровільним, ані за примусовим виконанням рішення суду протягом року, як це передбачено законодавством, але через 5 років нараховує борг боржникові з урахуванням всіх можливих штрафних санкцій і знов звертається до суду, суперечать загальним засадам цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність.

Outcome: dismissed