Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 10200,00 грн зайво виплаченого грошового забезпечення та витрати по сплаті судового збору. В обгрунтування вимог вказано, що відповідача було звільнено з Управління патрульної поліції в Житомирській області 24.06.2019 року проте, в подальшому було виплачено грошове забезпечення за липень місяць 2019 року. З метою врегулювання спору відповідачу було направлено претензію щодо добровільної оплати заборгованості за надмірно виплачене грошове забезпечення проте, відповідачем не вчинено дій на оплату заборгованості. В судове засідання 20.08.2020 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника Департаменту патрульної поліції Іваненка О.В. надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, указаних в позові. У заяві від 20.08.2020 року представник відповідач [PERSON] вказала, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просила відмовити у його задоволенні на підставі ст. 1215 ЦК України. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що наказом начальника Департаменту патрульної поліції від 11.06.2019 року [PERSON] звільнено зі служби в поліції на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 4). Згідно листа від 20.08.2020 року №14549/41/5-2019 начальника УФЗБО у липні 2019 року було допущено лічильну (рахункову) помилку, у зв`язку з чим, [PERSON] було зайво нараховано грошове забезпечення на загальну суму 10 200,00 грн (а.с. 7). 09.09.2019 року Управління Патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції було направлено претензію [PERSON] з вимогою повернути безпідставно виплачені кошти у розмірі 10 200,00 грн (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Таким чином, грошове забезпечення фактично є заробітною платою поліцейського. Згідно розрахунку надмірно нарахованого грошового забезпечення на невідпрацьований час у місяць звільнення, [PERSON] виплачено 10 200,00 грн (а.с. 7 на звороті). Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення (заробітної плати) у розмірі 10 200,00 грн оскільки в силу Закону, а саме ст. 1215 ЦК України, вказані кошти не підлягають поверненню, як безпідставно набуті. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed