Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.04.2016 по 01.08.2016 у розмірі 4135 грн. та моральну шкоду в розмірі 4000 грн. При цьому позивач вказує, що з 01 вересня 2013 року його було прийнято на роботу до ПАТ «Рефма» на посаду охоронця. Однак, 29.04.2016 його було звільнено з даного підприємства за згодою сторін на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України. При цьому, відповідач з ним повністю не розрахувався та на теперішній час має заборгованість по заробітній платі у розмірі 11026 грн. 71 коп. Розмір його середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 1378 грн. 34 коп., а тому, за час затримки розрахунку з ним відповідач повинен сплатити за три місяці середній заробіток в розмірі 4135 грн. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 4000 грн., яка була спричинена неправомірними діями відповідача. В судове засідання позивач не зявився, просить слухати справу у його відсутність, на позові наполягає у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак, від нього надійшов письмовий відзив на позов, в якому позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку він визнає повністю, а в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 4000 грн. не визнає повністю за недоведеністю позивачем того, що йому завдано моральної шкоди та відсутністю вини і можливості з боку підприємства через арешт його рахунків виплатити позивачеві заборгованість по заробітній платі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з наказом № 15 від 30 серпня 2013 року позивач працював в ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» на посаді охоронця відділу охорони та режиму. В подальшому наказом №22 від 19 квітня 2016 року він був переведений на посаду охоронця до відділу охорони і економічної безпеки, що підтверджується відповідними записами в його трудовій книжці /а.с.6/. Наказом № 20 від 29 квітня 2016 року позивача було звільнено за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, про що зроблений відповідний запис в трудовій книжці /а.с.7/. Як вбачається з довідки по заборгованості із заробітної плати від 05 травня 2016 року підприємство перед позивачем має заборгованість за період з вересня по грудень 2015 року та з січня по квітень 2016 року в розмірі 11026 грн.71 коп. /а.с.9/ Згідно ст.116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку, який за три місяці затримки складає 4135 грн., і який визнаний відповідачем. Суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Несвоєчасною виплатою заробітної плати позивачу дійсно завдано моральної шкоди. Оскільки між діями відповідача та заподіяною моральною шкодою позивачу є безпосередній причинний зв'язок і відповідачем належними та допустими доказами не спростовано, що шкоди завдано не з його вини, вимога позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди є правомірною. При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з тривалості та глибини душевних і моральних страждань, вимушених змін у життєвих стосунках позивача, відсутності у позивача доказів про заподіяння моральної шкоди на суму заявлену до стягнення в розмірі 4000 грн. А тому, враховуючи вимоги розумності і справедливості суд вважає, що розмір шкоди підлягає зменшенню. Відтак, на користь позивача слід стягнути моральну шкоду в сумі 1000 грн., а в решті вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю. З урахування вищевикладеного суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 4135 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн., в іншій частині позову відмовити.

Outcome: partial