Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість в розмірі 39976 грн. 72 коп. та судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 17.06.2010 відповідач [PERSON] підписала заяву № б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 3800, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов`язалась погашати кредит в термін, встановлений умовами кредитного договору. Відповідач своїх зобов`язань по своєчасному поверненню кредиту згідно умов кредитного договору не виконує, внаслідок чого станом на 02.04.2019 у неї виникла заборгованість на загальну суму 39976 грн. 72 коп., з яких 0, 00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3088, 91 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0, 00 - заборгованість за нарахованими відсотками, 31157, 97 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 3350, 00 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму 100, 00 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. - штраф (фіксована складова), 1879, 84 грн. - штраф (процентна складова), яка погашена не була, а тому просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча неодноразово повідомлялась про розгляд справи на 06.08.2019, 05.09.2019, 11.10.2019, 20.11.2019, 18.12.2019, 23.01.2020, 18.02.2020, 17.03.2020, 14.04.2020, 29.05.2020, однак рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу повернулись на адресу суду 19.08.2019, 09.10.2019, 25.11.2019, 10.12.2019, 29.01.2020, 25.02.2020, 25.03.2020, 13.05.2020 з відмітками на довідці Укрпошти «адресат померла». Слід зазначити, що суд не бере до уваги довідки Укрпошти, на яких зазначено, що адресат померла, виходячи з наступного. 09.08.2019 за вих. № 10792/2019 та 06.09.2019 за вих. № 11968/19 Стрийській державній нотаріальній конторі, скеровано запити з метою отримання інформації щодо заведення спадкової справи, після смерті [PERSON] , [INFO] . Однак, відповіді на дані запити Стрийською державною нотаріальною конторою не надано. 09.08.2019 за вих. № 10698, 06.09.2019 за вих. № 11968/19 Стрийському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, скеровано запити з метою надання належним чином завіреної копії актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] . Відповідно до відповіді начальника Стрийського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Угринюк О.Т. від 25.09.2019, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , по архіву відділу не виявлено. Окрім цього, 18.02.2020 за вих. № 2395/20 Стрийському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, повторно скеровано запит, з метою надання належним чином завіреної копії актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , оскільки на адресу суду поверталися конверти, без вручення судової повістки відповідачу [PERSON] , з відміткою працівника пошти, про неможливість вручити конверт у зв`язку з смертю адресата. Відповідно до відповіді начальника Стрийського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів Угринюк О.Т. від 03.03.2020, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] по архіву відділу не виявлено, перевірку проведено з 01.01.2013 по теперішній час, за первинними та поновленими актовими записами та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян. 05.05.2020 за вих. № 6609/20 Стрийському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області скеровано запит, з метою надання належним чином завіреної копії актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , оскільки на адресу суду поверталися конверти, без вручення судової повістки відповідачу [PERSON] , з відміткою працівника пошти, про неможливість вручити конверт у зв`язку з смертю адресата. Відповідно до відповіді начальника Стрийського районного відділу ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів Головець О. від 19.05.2020, актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] не виявлено, перевірку проведено за період з 01.01.2013 по теперішній час, відповідно до даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян. У зв`язку з наведеним, відповідач також повідомлялась про розгляд справи на 20.11.2019, 18.12.2019, 23.01.2020, 18.02.2020, 17.03.2020, 14.04.2020, 29.05.2020 оголошенням на офіційному веб -порталі судової влади України про виклик відповідача в судове засідання на підставі ст. 128 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у її відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України, проти чого представник позивача в своїй заяві не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід задоволити частково з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 17.06.1010 між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір, згідно умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок /а.с.13-48/. Відповідач не виконала умов договору щодо сплати заборгованості, чим порушила прийняті на себе договірні зобов`язання, а тому станом на 02.04.2019 у неї виникла заборгованість, а саме: 0, 00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3088, 91 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0, 00 - заборгованість за нарахованими відсотками, 31157, 97 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 3350, 00 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму 100, 00 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. - штраф (фіксована складова), 1879, 84 грн. - штраф (процентна складова), а всього 39976 грн. 72 коп. заборгованості за кредитним договором /а.с. 9-12/. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що відповідач не виконала взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком за простроченим тілом кредиту у розмірі 3088, 91 грн., яка позивачем доведена повністю, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Разом з тим, у пункті 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф відповідно до встановлених тарифів з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Пунктом 1.1.5.21 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що якщо в інших розділах не встановлено інше, у разі непогашення кредиту в термін, встановлений графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої здійснюється відповідно до розміру, встановленого у заяві на приєднання до цього договору для відсотків, від дня виникнення простроченої заборгованості. У разі непогашення зазначеного простроченого зобов`язання протягом 30 календарних днів усі платежі, що сплачуються після зазначеної дати, є пенею, крім платежів, що направляються з урахуванням встановленої Договором черговості на погашення тіла кредиту. У період нарахування пені на всю суму заборгованості за кредитним договором відсотки не нараховуються. Позивач, обґрунтовуючи необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту, заборгованості за пенею, а також штрафів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17.06.2010 та підписаної сторонами анкети-заяви, посилається на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. Однак на витягу з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка знаходиться у матеріалах справи, немає дати та підпису відповідача, що позбавляє суд можливості встановити, що саме цей Витяг розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Відтак у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Таким чином, Умови та правила надання банківських послуг, які долучені до справи, не можуть визнаватись як складова частина кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки вони не містять ані дати їх складання, ані підпису позичальника, чи будь-якої іншої ознаки, яка б могла дозволити встановити факт обізнаності позичальника саме із цими умовами на момент підписання анкети-заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч. 6 ст. 95 ЦПК України). Відтак банк не надав належних та допустимих доказів на підтвердження нарахування пені та штрафів, оскільки відповідач не підписував Умов та правил надання банківських послуг, якими передбачено їх нарахування. Суд звертає увагу, що у заяві-анкеті позичальника від 17.06.2010 процентна ставка не зазначена, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Суд звертає увагу, що до матеріалів справи позивачем долучено довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, в якій передбачена пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості за договором, заборгованість за тілом кредиту становить 0, 00 грн. У постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, провадження № 14-131цс19 зазначено, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. При цьому, суд зазначає, що отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку в повному обсязі АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 3088, 91 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 1762,00 грн. підтверджено платіжним дорученням № PROM9ВRZWJ від 09.10.2018 /а.с. 1/. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 136, 15 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (3088,91х1762:39976,72=136, 15).

Outcome: approved