Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 122159,84 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.01.2012 [PERSON] отримала кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку» складає між ним і банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим рішенням Московського районного суду м.Харкова від 21.03.2016 з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 13585,30 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1550,15 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 8262,04 грн., заборгованість за пенею 2650 грн., а також штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (процентна складова) 623,11 грн. Позивач зазначив, що за період з 31.10.2018 по 31.12.2019 заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає 122159,84 грн.; заборгованість за пенею у розмірі 4300 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступне. 10.01.2012 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір без номеру, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява складає між ним і банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві та, що відповідач ознайомлений та згоден з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку». Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 21.03.2016 з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №б/н від 10.01.2012 в сумі 13585,30 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1550,15 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 8262,04 грн., заборгованість за пенею 2650 грн., а також штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (процентна складова) 623,11 грн. Позивач зазначив, що вважає за можливе стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 31.10.2018 по 31.12.2019 у розмірі 122159,84 грн.; заборгованість за пенею у розмірі 4300 грн. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У відповідності до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed