Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №ODН0GF01420050 від 16 серпня 2005 року [PERSON] отримала від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 32\~560, 00 дол. США на термін до 14 серпня 2025 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також позивач зазначає, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 16 серпня 2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений відповідний договір поруки, згідно з якими відповідач зобовязався відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобовязань, що виникли з вищевказаного кредитного договору. Проте [PERSON] зобовязання перед ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 14 січня 2016 року у неї виникла заборгованість у сумі 19\~611, 32 дол. США, що за курсом НБУ станом на 14 січня 2016 року складає 463\~611, 60 грн., та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 18\~347, 89 дол. США, що за курсом НБУ станом на 14 січня 2016 року складає 433\~744, 12 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1\~202, 12 дол. США, що за курсом НБУ станом на 14 січня 2016 року складає 28\~418, 12 грн.; заборгованості по пені за користування кредитом за період з 14 січня 2015 року по 14 січня 2016 року у розмірі 61, 31 дол. США, що за курсом НБУ станом на 14 січня 2016 року складає 1\~449, 37 грн. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, були сповіщені про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавали та про причини неявки суд не повідомляли. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. До суду повернулись поштові повідомлення форми Ф-20 за закінченням строку зберігання, що свідчить про те, що відповідачі до операторів поштового зв'язку не звертались. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків відповідачами, тому суд вважає, що останні про розгляд справи були сповіщені належним чином. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідачів у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором [PERSON] або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 16 серпня 2005 року [PERSON] відповідно до укладеного договору №ODН0GF01420050 отримала від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 32\~560, 00 дол. США на термін до 14 серпня 2025 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 16 серпня 2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений відповідний договір поруки, згідно з якими відповідач зобовязався відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобовязань, що виникли з вищевказаного кредитного договору. Згідно п. 2 Договорів поруки поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобовязань по кредитному договору в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору за порушення позичальником будь-якого із зобовязань передбачених п. п. 2.2.2, 2.2.3, 7.5 даного Договору, Банк має право начислити, а позичальник зобовязується оплатити Банку пеню в розмірі 0, 15 % від суми платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення. У судовому засіданні також доведено, що Банком було виконано свій обовязок та зараховано кредитні кошти на поточний рахунок [PERSON] Проте [PERSON] зобовязання перед ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 14 січня 2016 року у неї виникла заборгованість у сумі 19\~611, 32 дол. США, що за курсом НБУ станом на 14 січня 2016 року складає 463\~611, 60 грн., та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 18\~347, 89 дол. США, що за курсом НБУ станом на 14 січня 2016 року складає 433\~744, 12 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1\~202, 12 дол. США, що за курсом НБУ станом на 14 січня 2016 року складає 28\~418, 12 грн.; заборгованості по пені за користування кредитом за період з 14 січня 2015 року по 14 січня 2016 року у розмірі 61, 31 дол. США, що за курсом НБУ станом на 14 січня 2016 року складає 1\~449, 37 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за кредитним договором. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачами кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 954, 17 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках на користь Банку. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved