Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати за позивачем право власності на земельний пай, серії ЛГ № 206363 розміром 4,8500га, який знаходиться на території [PERSON] сільської ради, зареєстрований на імя [PERSON], в порядку спадкування після померлого 26 березня 2011 року [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його присутності, на позові наполягав, просив суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи Першої Сватівської Державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надавши на адресу суду заяву, в якій просив справу розглянути без участі представника. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного: як встановлено в судовому засіданні, 07.12.2004 року померла мати позивача [PERSON] /а.с.8/, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельного паю /а.с.9/, чоловік померлої [PERSON], як спадкоємець першої черги, звернувся з заявою про прийняття спадщини після померлої дружини та 19 жовтня 2010 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом /а.с.10/. Згідно ст. 1299 Цивільного Кодексу України на спадщину на нерухоме майно підлягає державній реєстрації в Сватівському районному реєстраційному офісі Луганської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України». Але [PERSON] з свідоцтвом про право на спадщину для державної реєстрації в Сватівському районному реєстраційному офісі Луганської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» не звертався та 26 березня 2011 року помер /а.с.7/. Після його смерті дочка померлого позивач по справі [PERSON] має намір оформити спадщину після померлого батька. Відповідно до розяснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається з поданих документів, позивач не звертався до Державної нотаріальної контори згідно ст. 1270 ЦК України та не отримав у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину або відмову на оформлення спадщини, тому підстави для звернення до суду в порядку позовного провадження у нього відсутні.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не долучено доказів звернення до Державної нотаріальної контори та отримання у нотаріуса відмови на оформлення спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed