Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача вартість спожитої електроенергії у розмірі 19097 грн. 71 коп., а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1921 грн., посилаючись на те, що між відповідачем та позивачем існують договірні відносини з постачання та користування електричною енергією, що виникли з поведінки сторін, та свідчать про їх волю про настання відповідних правових наслідків. В період часу з 13.06.2017 по 04.06.2018 відповідачем було спожито 18856 кВт/год електроенергії на загальну суму 19097,71 грн., яка відповідачем не сплачена. Ухвалою суду від 12 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову. На обґрунтування заперечень відповідач вказує, що 27.07.2016 в його будинку позивач замінив лічильник електроенергії і встановив заборгованість за спожиту електроенергію за період часу з 17.07.2013 по 27.07.2016 року 25126 кВт/год на загальну суму 14023 грн. Ним сплачено борг на суму 5031,36 грн., яку визнає. Іншу частину боргу в розмірі 8992,36 грн. ним не визнавалася та не сплачувалась, а отже оскільки борг виник за 27.07.2016, тоді як позивач звернувся до суду 31.10.2019, тобто із пропуском строку позовної давності. Починаючи з 27.07.2016 по березень 2018 року ним повністю сплачувалася спожита електроенергія, а в березні 2018 року його відключили від споживання електроенергії, тому виставлені рахунки після відключення електроенергії не можуть бути стягнуті. Позивач у відповіді на відзив вказує, що оскільки відповідач не передавав покази лічильника, тому 27.07.2016 під час його заміни контролерами було знято покази в розмірі 40341 кВт/год та за вирахування показів, що надавав відповідач 15215 кВт/год, отже за період з 17.07.2013 по 27.07.2016 заборгованість за спожиті 25126 кВт/год складає 14023,72 грн. Після 27.07.2016 по 01.01.2019 заборгованість сплачена не була, а сума 5087,02 грн., що сплачена відповідачем за цей період, пішла на погашення заборгованості по рахунку за період 13.06.2017 по 27.07.2016 на суму 14023,72 грн. Після відключення відповідача від електропостачання, представники ММРЕМ не мали змоги зняти покази з лічильника, оскільки відключення проводилось з опори електропостачання, а не з будинку. Покази по лічильнику відповідач не передавав регулярно, тому лише в травні 2018 року вирахувана різниця в показах 2148 кВт/год, а рахунок на 3374,64 грн. відповідачем не оплачений. Також позивач вважає, що строк позовної давності із зверненням до суду ним не пропущено, оскільки позивач звертався до суду 26.04.2019 в порядку наказного провадження. У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягає. Також суду надано письмові пояснення, в яких він зазначає, що заборгованість за період з 13.06.2017 по 13.02.2018 виникла по лічильнику №747095, який був замінений 27.07.2016 на інший № [NUMBER] , за яким відповідач покази не передавав. Витяг з особового рахунку є належним доказом існування заборгованості, оскільки в ньому враховуються всі показники спожитої електроенергії, нарахованої оплати та її сплати. У судовому засіданні відповідача та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, оскільки лічильник був несправним, а отже він не згодний із його показами. Вони вважають, що оскільки вимоги пред`явлено за 2016 рік коли виникла заборгованість, а із позовом до суду звернувся позивач лише в 2019 році, тому пропущені строки позовної давності. Вислухавши пояснення представників, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що 03.11.2008 між ВАТ «Запоріжжяобленерго» та [PERSON] було укладено договір про користування електричною енергією № 0726052 за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою відкрито особовий рахунок\~№ [NUMBER] (а.с. 13-14). Згідно пункту 1.1. Статуту Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», затвердженого річними загальними зборами акціонерів 23.04.2018, Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» є новим найменуванням Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» відповідно до вимог\~Закону України «Про акціонерні товариства». Правові відносини з приводу постачання електричної енергії фізичним особам, які використовують електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, регулюються\~Правилами користування електричною енергією\~для населення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року та\~Законом України «Про ринок електричної енергії». За правилами ч. 1\~ст.\~714\~ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Положеннями п. 1 ч. 3\~ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії»\~передбачено обов`язок споживача сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно пункту 1 Договору енергопостачальник бере на себе зобов`язання постачати Споживачу електричну енергію у необхідних йому обсягах, а Споживач зобов`язується оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами у терміни, передбачені цим договором. Відповідно до п. 9.5 Договору споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до п. 14 цього договору. За умовами п. 14 вищезазначеного договору оплата спожитої електричної енергії здійснюється споживачем на підставі розрахункових документів, які виставлені до оплати постачальником електричної енергії відповідно до фактичних показань приладу обліку, або за плановими нарахуваннями, в порядку визначеному\~Правилами користування електричною енергією\~для населення. Оплата спожитої електроенергії здійснюється до дати, зазначеної у розрахунковому документі. Відповідно до п. 19\~Правил користування електричною енергією\~для населення споживання електричної енергії, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Відповідно до п. 20\~Правил користування електричною енергією\~для населення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Положеннями п. 42\~Правил користування електричною енергією\~для населення встановлено, що споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил, а також вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Також п. 5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Судом встановлено, що відповідач є споживачем електричної енергії, послуги на постачання якої надавалися позивачем. Згідно розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію відповідачем не оплачена спожита електроенергія в розмірі 18856 кВт/час. За період з 13.06.2017 року по 04.06.2018 року заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію становить 19097 грн. 71 коп., що підтверджується наданим суду розрахунком. Наявність заборгованості з оплати за спожиту електроенергію зумовила звернення ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського міського району електричних мереж» до суду з заявою про видачу судового наказу, за наслідками розгляду якого ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 05 липня 2019 року було відмовлено ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського МРЕМ» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за електричну енергію з [PERSON] , оскільки вбачається спір про право /а.с.9,10/. На підставу заперечень проти позову відповідач посилається на невідповідність лічильника технічним умовам (його несправність), але дану обставину суд до уваги не приймає, оскільки заяв від нього про це до позивача не надходило. Доказів цього суду не надано. Відтак, підстав для сумніву у вірності розрахунку обсягів спожитої електроенергії, суд не вбачає. Тим більш, що відповідач сплачував заборгованість в 2017 та 2018 роках. Згідно\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст.\~13\~та ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки, відповідач доказів щодо погашення заборгованості за спожиту електричну енергію не надав, не спростував документально нарахований позивачем розмір заборгованості, з урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 19097 грн. 71 коп. Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, то воно не підлягає задоволенню, оскільки як вбачається з розрахунку та самих показів відповідача ним в 2017, 2018 році було проведено часткову оплату за споживання електроенергії, а отже строк позовної давності не пропущений. Крім того відповідно до п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати у розмірі 1971,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved