Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх вимог вказує, що з 15.01.2020 по 12.06.2020 він працював на посаді виконавчого директора у ТОВ «Перша електрична компанія». За домовленістю сторін заробітна плата позивача була встановлена у розмірі еквівалентному 5000 доларів США, що виплачується у національній валюті у відповідності до комерційного курсу АТ «Перший український міжнародний банк». Позивача було звільнено 12.06.2020 за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України з виплатою компенсації за вісім календарних днів щорічної відпустки. Зазначив, що заборгованість по заробітній платі при звільненні з посади та станом на дату подання позову виплачена не була та становить 304 605,88 грн., що складається з: 2000 доларів США (що становить 53 000 грн.) за період з 15.01.2020 по 31.01.2020, за лютий 2020 року - 81,66 доларів США (що становить 2163,99 грн.), за березень 2020 року - 3148,50 доларів США (що становить 83435,25 грн.), за квітень 2020 року - 5000 доларів США (що становить 132500 грн.), 8 днів основної щорічної відпустки - 33 506,64 грн. Також позивач вказує, що у зв`язку з не проведенням повного розрахунку у день звільнення відповідач повинен йому сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з посади, що за період з 12.06.2020 по 31.12.2020 становить 1 101 226 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 304 605,88 грн., середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні з посади у розмірі 1 101 226 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000 грн. та судовий збір. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05.08.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження. 14.01.2021 відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання трудового договору недійсним, стягнення безпідставно отриманих коштів. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.01.2021 зустрічну позовну заяву повернуто заявнику. В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В минулих судових засіданнях представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, подав до суду пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що на час підписання трудового договору з позивачем у відповідача не було відповідних повноважень на це, посада виконавчого директора відсутня у штатному розкладі відповідача, наказом відповідача затверджені посадові оклади працівників на рівні 4 850 грн. Вказував, що відносно відповідача були проведені незаконні реєстраційні дії на підставі підроблених документів, у зв`язку з чим відповідач звертався до правоохоронних органів. Крім того, зазначив, що в період з 03.04.2020 по 12.06.2020 позивач був відсутній на робочому місці, що є прогулом, у зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування та виплати заробітної плати позивачу та компенсації за відпустку. 24.06.2021 представник відповідача електронною поштою направив до суду заяву про відкладення розгляду справи з посиланням на неможливість явки в судове засідання внаслідок призначення практичного іспиту з керування транспортним засобом на 25.06.2021 на 10 годин. Разом із тим, суд не може визнати вказані причини неявки в судове засідання поважними, оскільки матеріали справи не містять відомостей на підтвердження посилань представника відповідача. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити рішення в справі за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 15.01.2020 по 12.06.2020 позивач [PERSON] працював на посаді виконавчого директора у ТОВ «Перша електрична компанія». Так, згідно довіреності №15/01 від 15.01.2020, ТОВ «Перша електрична компанія» в особі т.в.о. директора [PERSON] уповноважило [PERSON] бути представником товариства в будь-яких взаємовідносинах з усіма підприємствами, установами та організаціями усіх форм власності, перед фізичними особами, а також в органах державної влади з питань, що виникають у зв`язку з виконанням повноважень. Відповідно до наказу №5 від 03.02.2020 за підписом т.в.о. [PERSON] , 03.02.2020 [PERSON] призначено на посаду виконавчого директора ТОВ «Перша електрична компанія» із заробітною платою згідно трудового договору (контракту) №1 від 03.02.2020. Згідно трудового договору (контракту) №1 від 03.02.2020, укладеного між ТОВ «Перша електрична компанія» в особі т.в.о. директора [PERSON] та [PERSON] , позивача прийнято на посаду виконавчого директора на строк з 03.02.2020 по 02.02.2021 включно. Відповідно до п.п.3.1,3.2 договору за виконання трудових обов`язків, передбачених цим договором та посадовою інструкцією, керівнику встановлюється щомісячна заробітна плата в еквіваленті 5000 доларів США, яка виплачується в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день платежу, два рази на місяць. Згідно п.5.1 керівник самостійно визначає свій трудовий розпорядок. Відповідно до п.9.2 договору, цей договір припиняється, зокрема, з інших підстав, передбачених чинним законодавством України. 03.06.2020 позивачем надіслано на адресу відповідача заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням. 12.06.2020 наказом №37-п позивача було звільнено з 12.06.2020 з займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Згідно табелю обліку використання робочого часу та актів про відсутність працівника на робочому місці (а.с.150-152,165-212) позивач в період з 03.04.2020 по 12.06.2020 був відсутній на робочому місці впродовж восьми годин без поважної причини. Рішенням Господарського районного суду м. Києва від 30.07.2020 визнано рішення загальних зборів учасників ТОВ «Перша електрична компанія» про звільнення з посади директора ТОВ «Перша електрична компанія» [PERSON] , оформлене Протоколом Загальних зборів учасників ТОВ «Перша електрична компанія» №13 від 09.01.2020, недійсним; визнано рішення загальних зборів учасників ТОВ «Перша електрична компанія» про призначення тимчасово виконуючого обов`язки директора на безоплатній основі ТОВ «Перша електрична компанія» [PERSON] з 15.01.2020 року та надати йому повноваження для проведення державної реєстрації змін в уставних документах товариства», оформлене Протоколом Загальних зборів учасників ТОВ «Перша електрична компанія» №13 від 09.01.2020, недійсним. Ухвалюючи рішення, судом було встановлено, що Загальними зборами учасників ТОВ «Перша електрична компанія», що відбулися 09.01.2020 були прийняті, зокрема, наступні рішення: 1) звільнити з посади директора ТОВ «Перша електрична компанія» [PERSON] , згідно ЦК України ст. 99 п. 3, КЗпП України ст. 41 п. 1, ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» ст. 34 п. 4, з 14.01.2020 року; 2) призначити тимчасово виконуючого обов`язки директора на безоплатній основі ТОВ «Перша електрична компанія» [PERSON] з 15.01.2020 року та надати йому повноваження для проведення державної реєстрації змін в уставних документах товариства. Згідно наказу ТОВ «Перша електрична компанія» №231219-П від 23.12.2019, з 01.03.2020 встановлювались нові посадові оклади працівників на рівні 4850 грн., а також затверджено штатний розклад товариства. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 10.04.2020 відкрито кримінальне провадження №12020100100003303 з приводу вчинення шахрайських дій стосовно ТОВ «Перша електрична компанія». Особу, яку повідомлено про підозру та відомості щодо здійснення відносно неї досудового розслідування не зазначено. Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 13.10.2020, у відповідача витребувано копію наказу про прийняття позивача на роботу, копію трудового договору, довідку про середній заробіток, копію локального документа про преміювання, витяг з книги обліку, з-поміж яких станом на дату ухвалення рішення відповідачем не надано довідку про середній заробіток та копію локального документа про преміювання. Згідно довідки Пенсійного фонду України форми ОК-7 від 13.07.2020, а також враховуючи реєстри перерахувань на рахунки отримувачів №36 від 19.03.2020, №33 від 10.03.2020, №42 від 22.04.2020, №43 від 22.04.2020 та меморіальні ордери від 10.03.2020, від 20.03.2020, від 23.04.2020 та від 23.04.2020 (а.с.14-15,146-149) відповідачем за період з 15.01.2020 по 12.06.2020 здійснені перерахування позивачу на картковий рахунок в розмірах 98 360,32 грн., 26 185,50 грн., 26 185,50 грн., 23 805 грн. Таким чином, у березні 2020 року позивачу виплачено заробітної плати за лютий 2020 року на загальну суму 124 545,82 грн., у квітні 2020 року - за березень 2020 року в розмірі 49 990,50 грн., за період з 15 по 31 січня 2020 року та за квітень 2020 року позивачу в повному обсязі не виплачено заробітну плату, а також не виплачено у зв`язку із звільненням компенсацію восьми днів основної щорічної відпустки в розмірі 33 506,64 грн. Так, у відповідності до наведених позивачем у позовній заяві розрахунків загальна заборгованість по заробітній платі складає 304 605,88 грн. Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За приписами ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Посилання сторони відповідача на те, що на час підписання трудового договору з позивачем у відповідача не було відповідних повноважень на це, не підтверджено належними доказами та суперечить наявним матеріалам справи, якими підтверджується, що на момент прийняття позивача на роботу рішення загальних зборів учасників ТОВ «Перша електрична компанія», яким призначено т.в.о. директора [PERSON] , що приймав позивача на роботу, оскаржено не було. Твердження сторони відповідача, що посада виконавчого директора відсутня у штатному розкладі ТОВ «Перша електрична компанія», а наказом ТОВ «Перша електрична компанія» затверджені посадові оклади працівників на рівні 4 850 грн., не узгоджується з нормами чинного законодавства, оскільки з позивачем укладався трудовий договір (контракт), який в розумінні ст.21 КЗпП України є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, встановлені угодою сторін. Крім того, з наказу про зміну умов оплати праці №231219-П від 23.12.2019 убачається, що посадові оклади та штатний розклад вводилися в дію з 01.03.2020, а позивача було прийнято на роботу 15.01.2020. Щодо посилань сторони відповідача на проведені незаконні реєстраційні дії з ТОВ «Перша електрична компанія» на підставі підроблених документів та його звернення у зв`язку з цим до правоохоронних органів суд зазначає, що з огляду на наданий відповідачем витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про відкриття 10.04.2020 кримінального провадження №12020100100003303, у ньому не вказано особу, яку повідомлено про підозру та відомості щодо здійснення відносно неї досудового розслідування. Доказів притягнення будь-яких осіб до відповідальності у зв`язку зі зверненнями відповідача до правоохоронних органів не надано. Відсутність позивача на робочому місці в період з 03.04.2020 по 12.06.2020 не може бути підставою для відмови у нарахуванні та виплаті заробітної плати позивачу та компенсації за відпустку, оскільки як передбачено умовами трудового договору, позивач як керівник самостійно визначав свій трудовий розпорядок. Крім того, позивача було звільнено з займаної посади не у зв`язку з прогулом, а за власним бажанням. Враховуючи наведене, а також відсутність обґрунтованих заперечень зі сторони відповідача, в цій частині, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 304605,88 грн. Згідно з довідкою Пенсійного фонду України від 13.07.2020 форми ОК-7, дохід позивача за лютий 2020 - 122186,73 грн., дохід за березень 2020 - 62100 грн. (всього 184286,73 грн.), кількість відпрацьованих днів: за лютий 2020 - 20, за березень 2020 - 21 (всього 41), отже середньоденна заробітна плата позивача становить: 184286,73 / 41 = 4494,80 грн. За період з 12.06.2020 по 31.12.2020 кількість днів затримки розрахунку при звільненні склала 245 днів. З урахуванням наведеного середній заробіток позивача за вказаний період становить: 4494,80 грн. (середньоденний заробіток)*245 (кількість робочих днів) = 1 101 226 грн. та підлягає стягненню з відповідача. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Між адвокатом Лавровою О.М. та [PERSON] укладено угоду про надання правничої допомоги №02/07/20 від 06.07.2020, на підставі якої, а також акту про надані юридичні послуги від 03.08.2020 та рахунку №01 від 03.08.2020, позивач сплатив адвокату кошти у розмірі 8000 грн., а також за складання відповіді на відзив 4000 грн. (а.с.21,60-62). Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, з відповідача ТОВ «Перша електрична компанія» на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 12 000 грн. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. За іншу вимогу майнового характеру позивачем сплачено 1 465,91 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.

Outcome: approved