overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що він з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17.11.1998 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Протягом 2007 року шлюбні відносини між сторонами припинені у зв'язку з виникненням сварок, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу суперечать його інтересам і просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, де підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутність. (а.с.25) Відповідач у судове засідання не з'явилась надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, з позовними вимогами згодна. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». (а.с.13) Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі письмових матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних причин. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.11.1998 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, додане до матеріалів справи. (а.с.6) Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені у зв'язку з виникненням сварок. З 2007 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не спілкуються. Суперечок про майно між сторонами немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що сторони тривалий час однією родиною не проживають, обоє згодні на розірвання шлюбу, миритися не мають наміру. При наявності таких обставин збереження даного шлюбу не відповідає інтересам сторін і надалі є недоцільним. Також, суд вважає за необхідне на вимогу відповідача залишити їй після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище «[PERSON]», оскільки згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що він з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17.12.2001 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Протягом березня 2013 року шлюбні відносини між сторонами припинені у зв'язку з виникненням сварок, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу суперечать його інтересам і просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, де підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутність. (а.с.9) Відповідач у судове засідання не з'явилась надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, з позовними вимогами згодна. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». (а.с.11) Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі письмових матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних причин. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.12.2001 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, додане до матеріалів справи. (а.с.10) Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO](а.с.12) та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.13), які проживають та в подальшому будуть проживати з відповідачкою, спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Шлюбні відносини між сторонами припинені у зв'язку з виникненням сварок. З березня 2013 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не спілкуються. Суперечок про майно між сторонами немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що сторони тривалий час однією родиною не проживають, обоє згодні на розірвання шлюбу, миритися не мають наміру. При наявності таких обставин збереження даного шлюбу не відповідає інтересам сторін і надалі є недоцільним. Також, суд вважає за необхідне на вимогу відповідача залишити їй після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище «[PERSON]», оскільки згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що він з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 27.06.2004 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає та в подальшому буде проживати з відповідачем. Позивач вказує, що з 2012 року шлюбні відносини припинені через втрату поваги та почуття любові один до одного. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, де підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутність. Відповідачка у судове засідання не з'явилась надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, з позовними вимогами згодна. Вказала, що шлюбні відносини між ними припинені з січня 2012 року, примирення не можливо. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі письмових матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних причин. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.06.2004 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, додане до матеріалів справи.(а.с.6) Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], (а.с.7), спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2012 ркоу у зв'язку з непорозумінням, втратою почуття любові. Суперечок про майно між сторонами на даний час немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що сторони тривалий час однією родиною не проживають, обоє згодні на розірвання шлюбу, миритися не мають наміру. При наявності таких обставин збереження даного шлюбу не відповідає інтересам сторін і надалі є недоцільним. Також, суд вважає за необхідне на вимогу відповідача залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]», оскільки згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 03.08.2013 року з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснодонського МРУЮ у Луганській області, актовий запис № 187. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З січня 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинені у зв'язку з несумісністю характерів. В зв'язку з чим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач надав до суду письмову заяву, де підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач надала суду заяву, у якій визнала позов у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Враховуючи, що відповідач визнала позов, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі письмових матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.08.2013 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснодонського МРУЮ у Луганській області, актовий запис № 187 /а.с. 3/. З письмових пояснень позивача вбачається, що шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2014 року в зв'язку з несумісністю характерів. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Суд бере до уваги, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, миритися не мають наміру. Суперечок про майно між сторонами немає. При наявності таких обставин збереження даного шлюбу не відповідає інтересам сторін і надалі є недоцільним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 06.12.2008 року з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 402. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. З січня 2013 року шлюбні відносини між сторонами припинені у зв'язку з несумісністю характерів, різним поглядом на життя, на ведення спільного господарства та виховання дітей. В зв'язку з чим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач надав до суду письмову заяву, де підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач надала суду заяву, у якій визнала позов у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Враховуючи, що відповідач визнала позов, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі письмових матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.12.2008 року, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 402 /а.с. 17/. З письмових пояснень позивача вбачається, що шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2013 року в зв'язку з несумісністю характерів подружжя, різним поглядом на життя, на ведення спільного господарства та виховання дітей Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. Суд бере до уваги, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, миритися не мають наміру. Суперечок про майно між сторонами немає. При наявності таких обставин збереження даного шлюбу не відповідає інтересам сторін і надалі є недоцільним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 13 серпня 2013р по 30.11.2015 року працював у відповідача на посаді керівника планово-економічного відділку. За відпрацьований час відповідач не виплатив заробітну плату в сумі 79875,90грн, що вважає порушенням ч.1 ст.115,116 КЗпП України., однак на неодноразові звернення до керівника підприємства з приводу виплати заробітної плати директор заводу надав відповідь про неможливість цього зробити з посиланням на скрутне матеріальне становище, в якому опинилося підприємство,що стало підставою для звернення до суду. У судовому засіданні позивач присутнім не був, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні присутнім не був, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений через оголошення в газеті « Урядовий курєр» №165 від 3.09.2016. З заявами про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, причини неявки суду не повідомив. У відповідності зі ст. 225 ЦПК України суд визначив заочно розглянути справу у відсутності відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав . Ст.43 Конституції України у відповідності зі ст. 23 Загальної декларації прав людини проголосила право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, що людина вільно вибирає і на яку вільно погоджується. Визначення заробітної плати, як нагороду, установленої, як правило, у грошовому вираженні, що за трудовим договором власник або уповноважений їм орган виплачує працівнику за виконану роботу, передбачене ст. 94 КЗпП України і ст.1 Закону України від 24 березня 1995року Про оплату праці. Статею 115 КЗпП України передбачений обовязок власника чи уповноваженого ним органу виплати заробітної плати працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ст.116 КЗпП України власник чи уповноважений їм орган зобов'язані виплатити працівнику, що звільняється, усі належні йому суми в день звільнення. В судовому засіданні з досліджених письмових доказів, наданих до позову, встановлено, що позивач працював у відповідача з 13.08.2013р по 30.11.2015року на посаді керівника планово-економічного відділку,звільнена за наказом №109\\к від 30.11.2015 року за ст..36 п.1 КЗпП України. Згідно довідки від 25.03.2016 року позивачу нарахована заробітна плата з серпня 2013 року та на час звільнення з роботи не виплачена, заборгованість станом на час звільнення становить 79875,90грн без утримання обовязкових платежів. Оскільки відповідач в день звільнення позивача не виплатив йому всі необхідні до виплати суми, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача вищевказану заборгованість по заробітній платі , рішення суду в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір на виконання вимог ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 1 серпня 2013року працює у відповідача на посаді охоронця дільниці охорони .. За відпрацьований час відповідач не виплатив заробітну плату в сумі 54\~804,03 грн, що вважає порушенням ч.1 ст.115 КЗпП України., однак на неодноразові звернення до керівника підприємства з приводу виплати заробітної плати директор заводу надав відповідь про неможливість цього зробити з посиланням на скрутне матеріальне становище, в якому опинилося підприємство,що стало підставою для звернення до суду. У судовому засіданні позивач присутнім не був, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні присутнім не був, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений через оголошення в газеті « Урядовий курєр» №165 від 3.09.2016. З заявами про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, причини неявки суду не повідомив. У відповідності зі ст. 225 ЦПК України суд визначив заочно розглянути справу у відсутності відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав . Ст.43 Конституції України у відповідності зі ст. 23 Загальної декларації прав людини проголосила право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, що людина вільно вибирає і на яку вільно погоджується. Визначення заробітної плати, як нагороду, установленої, як правило, у грошовому вираженні, що за трудовим договором власник або уповноважений їм орган виплачує працівнику за виконану роботу, передбачене ст. 94 КЗпП України і ст.1 Закону України від 24 березня 1995року Про оплату праці. Статею 115 КЗпП України передбачений обовязок власника чи уповноваженого ним органу виплати заробітної плати працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. В судовому засіданні з досліджених письмових доказів, наданих до позову, встановлено, що позивач працює у відповідача з 1.08.2013р на посаді охоронця дільниці охорони по теперішній час. Згідно довідки від 25.03.2016 року позивачу нарахована заробітна плата з серпня 2013 року по вересень 2015 року включно і станом на 1.04.2016 року становить 54804,03 грн без утримання обовязкових платежів. Оскільки відповідач не виплачує позивачу всі необхідні до виплати суми в передбачені законом строки , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача вищевказану заборгованість по заробітній платі , рішення суду в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір на виконання вимог ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 1 серпня 2013р працює у відповідача на посаді керівника відділу матеріально-технічного забезпечення . За відпрацьований час відповідач не виплатив заробітну плату в сумі 98\~636,77грн, що вважає порушенням ч.1 ст.115 КЗпП України., однак на неодноразові звернення до керівника підприємства з приводу виплати заробітної плати директор заводу надав відповідь про неможливість цього зробити з посиланням на скрутне матеріальне становище, в якому опинилося підприємство,що стало підставою для звернення до суду. У судовому засіданні позивач присутнім не був, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні присутнім не був, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений через оголошення в газеті « Урядовий курєр» №165 від 3.09.2016. З заявами про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, причини неявки суду не повідомив. У відповідності зі ст. 225 ЦПК України суд визначив заочно розглянути справу у відсутності відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав . Ст.43 Конституції України у відповідності зі ст. 23 Загальної декларації прав людини проголосила право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, що людина вільно вибирає і на яку вільно погоджується. Визначення заробітної плати, як нагороду, установленої, як правило, у грошовому вираженні, що за трудовим договором власник або уповноважений їм орган виплачує працівнику за виконану роботу, передбачене ст. 94 КЗпП України і ст.1 Закону України від 24 березня 1995року Про оплату праці. Статею 115 КЗпП України передбачений обовязок власника чи уповноваженого ним органу виплати заробітної плати працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. В судовому засіданні з досліджених письмових доказів, наданих до позову, встановлено, що позивач працює у відповідача з 1.08.2013р на посаді керівника відділу матеріально-технічного забезпечення по теперішній час. Згідно довідки від 25.03.2016 року позивачу нарахована заробітна плата з серпня 2013 року по вересень 2015 року включно 98\~636,77грн без утримання обовязкових платежів. Оскільки відповідач не виплачує позивачу всі необхідні до виплати суми в передбачені законом строки , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача вищевказану заборгованість по заробітній платі , рішення суду в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір на виконання вимог ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 22.07.2002 року з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Виконавчим комітетом Урало-Кавказької селищної ради міста Краснодона Луганської області, актовий запис № 5. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. З 2010 року шлюбні відносини між сторонами припинені у зв'язку з несумісністю характерів. В зв'язку з чим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач надав до суду письмову заяву, де підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач надала суду заяву, у якій визнала позов у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Враховуючи, що відповідач визнала позов, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі письмових матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.07.2002 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Урало-Кавказької селищної ради міста Краснодона Луганської області, актовий запис № 5 /а.с. 3/. З письмових пояснень позивача вбачається, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2010 року в зв'язку з несумісністю характерів подружжя. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. Суд бере до уваги, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, миритися не мають наміру. Суперечок про майно між сторонами немає. При наявності таких обставин збереження даного шлюбу не відповідає інтересам сторін і надалі є недоцільним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 22.08.1981 року з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Виконавчим комітетом Урало-Кавказької селищної ради міста Краснодона Луганської області, актовий запис № 38. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З лютого 2013 року шлюбні відносини між сторонами припинені у зв'язку з несумісністю характерів. В зв'язку з чим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач надав до суду письмову заяву, де підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач надала суду заяву, у якій визнала позов у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Враховуючи, що відповідач визнала позов, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі письмових матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.08.1981 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Урало-Кавказької селищної ради міста Краснодона Луганської області, актовий запис № 38 /а.с. 3/. З письмових пояснень позивача вбачається, що шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2013 року в зв'язку з несумісністю характерів подружжя. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Суд бере до уваги, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, миритися не мають наміру. Суперечок про майно між сторонами немає. При наявності таких обставин збереження даного шлюбу не відповідає інтересам сторін і надалі є недоцільним.

Outcome: approved