Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення страхового відшкодування, пені та суми франшизи, в якій просив постановити рішення, яким стягнути на її користь з [PERSON] акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» несплачену частку страхового відшкодування в розмірі 90202,79 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування згідно умов Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту та 3% річних за період з 23.07.2016 року по 05.10.2016 року в розмірі 4850,82 грн., а всього стягнути 95053,61 грн.; стягнути на її користь з [PERSON] матеріальні збитки (франшизу) в розмірі 2000,00 грн.; стягнути на її користь з [PERSON] акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» та [PERSON] судові витрати по справі пропорційно до заявлених вимог. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 22 лютого 2016 року на вул. Ленінській в районі е/о №73 в с. Горянівське Дніпровського району Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ДАФ» д.р.н. АЕ3974ЕТ під керуванням водія [PERSON], що належить [PERSON], та транспортного засобу «ВАЗ» д.р.н. АЕ9475ЕІ, під керуванням водія [PERSON], якого було визнано винним в скоєнні ДТП. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ «УТСК» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АЕ/5342529 та Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту серія UD16839 від 12.02.2016 року. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження №2703/16/16 від 25.03.2016 року, розмір матеріального збитку завданий автомобілю «ДАФ» д.р.н. АЕ3974ЕТ складає 141 202,79 грн. Листом від 01.07.2016 року ПрАТ «УТСК» повідомив, що по даному страховому випадку, прийнято рішення: про виплату страхового відшкодування в розмірі 49000,00 грн. в порядку Закону та про відмову у виплаті страхового відшкодування, згідно умов Договору. В період з 14.07.2016 р. по 22.07.2016 р. страховик здійснив часткову виплату страхового відшкодування, в порядку Закону, в розмірі 14 000,00 грн. В період з 23.07.2016 р. по 09.09.2016 р. страховик здійснив виплату страхового відшкодування, в порядку Закону, в розмірі 35000,00 грн. зазначена частина страхового відшкодування була сплачена після терміну, визначеного ст. 36 Закону. Зазначене прострочення виникло з вини ПрАТ «УТСК», а тому він повинен сплатити наступні штрафні санкції: за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за Полісом пеню за період починаючи з 23.07.2016 року по 08.09.2016 року (включно) яка складає 800,27 грн., за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за Договором: пеню за період починаючи з 23.07.2016 року по 05.10.2016 року (включно) яка складає 5876,77 грн. Також 3% річних за період з 23.07.2016 року по 05.10.2016 року (включно), яка складає 570,87 грн. 09.09.2016 року ПрАТ «УТСК» сплатив пеню в розмірі 2 397,09 грн. Отже загальний розмір штрафних санкцій складає 4850,82 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості Відповідача складає: 90 202,79 грн. + 4 850,82 грн. = 95 053,61 грн. Отже, враховуючи, що ДТП була спричинена з вини [PERSON] з урахуванням вищенаведеного, на нього покладається обов'язок щодо компенсації франшизи в розмірі 2 000,00 грн. Тому, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» за довіреністю [PERSON] (в режимі відеоконференції) у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив відмовити в їх задоволенні. У судове засідання 23 серпня 2017 представник відповідача не зявився. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав (а.с.69). Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Статтею 988 ЦК України встановлено обовязки страховика перед страхувальником, відповідно до них страховик у разі настання страхового випадку зобовязаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Також цією статтею визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Встановлено, що 22 лютого 2016 року о 13-20 год. [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], в с. Горянівське в районі електроопори №Л-73 по вул. Ленінській та на перехресті рівнозначних доріг, не надав перевагу в русі автомобілю [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався праворуч від нього, в результаті чого змусив останнього застосувати екстренне гальмування та виїхати за межі проїзної дороги, де він скоїв наїзд на бетонний блок. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, постраждалих немає. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені постановою суду по адміністративній справі є обовязковими для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок ігнорування [PERSON] вимог п.16.12 ПДР України, тобто відповідач допустив правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2016 року (а.с.17). Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК433164 автомобіль [NUMBER], 2004 року випуску належить [PERSON] (а.с.16). Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АЕ/5342529. На виконання вимог ст. ст. 33, 33-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», 24 лютого 2016 року [PERSON] надала ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» письмове повідомлення про настання страхового випадку (а.с.21) та Заяву на виплату страхового відшкодування (а.с.22-23). Згідно Висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ №2703/16/16 від 25 березня 2016 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля [NUMBER] складає 141 202,79 грн. (а.с.29-49). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50\~000 грн. на одного потерпілого. Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну. Згідно ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи виграти на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи - законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно п. 2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) або здійснити виплату страхового відшкодування. Протягом 3-х робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страхових зобовязаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшиза, розрахованої та правилами цього підпункту. З урахуванням вимог ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», своїм листом від 01 липня 2016 року ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» повідомили [PERSON] про виплату страхового відшкодування за Полісом №АЕ/5342529 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12 лютого 2016 року в розмірі 49000 грн. (50000 грн. ліміт відповідальності з яких 1000 грн. франшиза), та про відмову у виплаті страхового відшкодування, згідно умов Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту серії UD №16839 (а.с.20). В період з 14.07.2016 року по 22.07.2016 року страховик здійснив часткову виплату страхового відшкодування за полісом в розмірі 14000 грн., та в період з 23.07.2016 р. по 09.09.2016 року страховик здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 35000 грн. (а.с.106-124), яка була сплачена після терміну визначеного ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів». Зазначене прострочення виникло з вини ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», що підтверджується листом Нацкомфінпослуг від 14.09.2016 року (а.с.28). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного суду України: «Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобовязаний здійснити страхове відшкодування. Таким чином/зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 р. у справі № 6-927цс16. Згідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка мас право па отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до вищенаведеного суд прийшов до висновку, що ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» прострочивши виконання грошового зобов'язання (здійснення виплати страхового відшкодування), повинен сплатити на користь [PERSON] пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування згідно умов Полісу №АЕ/5342529 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12 лютого 2016 року за період з 23.07.2016 року по 05.10.2016 року у розмірі 800,27 грн. Відповідно ст. 22 ЦК України, передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є зокрема втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, враховуючи, що ДТП була спричинена з вини [PERSON], з урахуванням вищенаведеного, на нього покладається обов'язок щодо компенсації франшизи в розмірі 1000 грн. ,встановленої Полісом №АЕ/5342529 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12 лютого 2016 року. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» суми страхового відшкодування у розмірі 90202,79 грн. та пені згідно Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (пеня у розмірі 5876,77 грн. та 3% річних у розмірі 570,87 грн.), та про стягнення з [PERSON] суми франшизи за Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту у розмірі 1000 грн., то вони задоволенню не підлягають у звязку з наступним. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику, або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 981 ЦК України, договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Відповідно до ч. 1,3 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Зважаючи на зазначене, 12 лютого 2016 року досягнувши всіх істотних умов Договору між ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту серії UD №16839 (а.с.20). Пунктом 4.1. ст. 4 Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту серії UD №16839, встановлено строк його дії а саме з 13 лютого 2016 року по 12 лютого 2017 року. Згідно п. 3.4 Договору, визначено страховий платіж у розмірі 300,00 грн. у строк до 15 лютого 2016 року. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про страхування», договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст. 983 ЦК України, договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 3.5 Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту серії UD №16839, сторонами узгоджено порядок сплати страхового платежу, а саме одноразово у строк до 15 лютого 2016 року. У відповідності до п. 4.2 ст. 4 Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту серії UD №16839, договір страхування набирає чинності з 00 годин 00 хвилин дня наступного за днем надходження страхового платежу на рахунок Страховика, але не раніше дати, що визначено в п. 4.1 цього Договору страхування як дата початку дії Договору. Цей Договір не набуває чинності, якщо страховий платіж зазначений у п. 3.4. цього Договору, що був сплачений або був сплачений не повному обсязі на поточний рахунок Страховика у термін, зазначений у п. 3.5 цього Договору. Момент укладання договору може не збігатися з моментом набранням чинності, а у даному випадку, моментом укладання договору є момент набрання ним чинності, а тому юридичне значення має той факт, що коли договір укладено, але перший платіж страхувальником не внесено (тобто договір не набрав чинності), страховик ПрАТ «УТСК» не зобов'язаний здійснювати страхову виплату, навіть якщо випадок відбувся. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового (випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати Інші умови договору. У відповідності до проведення внутрішньої перевірки, що підтверджується Довідкою посадової особи ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» т.в.о. головного бухгалтера [PERSON], страховий платіж за Договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту серії UD №16839, в сумі 300 грн. надійшов на поточний рахунок ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» 21 березня 2016 року. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини 01 липня 2016 року ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» було прийняте рішення про відмову у задоволенні вимог [PERSON] щодо страхового відшкодування за Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту серії UD № 16839, оскільки на момент ДТП зазначений Договір не набрав чинності. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 551,20 грн., тобто з кожного по 275,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial