Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що п.2 рішення Саливонківської сільської ради № 161-19-VI від 11 жовтня 2012 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0662 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі на території [ADDRESS] [PERSON] та надано дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку. Однак позивач вважає таке рішення незаконним, оскільки Саливонківською сільською радою затверджено технічну документацію, а не надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою, а тому вона підлягає скасуванню. Позивач в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про слухання справи за відсутності представника сільської ради, не заперечували проти скасування рішення. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, не заперечує проти скасування рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що пунктом 2 рішення Саливонківської сільської ради Васильківського району Київської області № 161-19-VI від 11 жовтня 2012 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0662 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі на території [ADDRESS] [PERSON] та надано дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку. 07 листопада 2012 року Васильківською міжрайонною прокуратурою Київської області було внесено протест на рішення Саливонківської сільської ради Васильківського району Київської області № 161-19-VI від 11 жовтня 2012 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою». Рішенням Саливонківської сільської ради Васильківського району Київської області № 167-20-VI від 21 листопада 2012 року «Про розгляд протестів Васильківської міжрайонної прокуратури» відхилено вищезазначене подання, в зв'язку з тим, що вказане рішення прийнято у відповідності до діючого на час прийняття законодавства та у приватну власність передавалися громадянам земельні ділянки, межі яких встановлено в натурі. Відповідно до вимог ст. 116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Вимогами ч. 7, ч. 8 та ч. 9 ст. 118 ЗК України, Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою статті 203 цього Кодексу. Приймаючи до уваги те, що рішенням Саливонківської селищної ради Васильківського району Київської області було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0662 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі на території [ADDRESS] [PERSON] та надано дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку, замість надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою та після виготовлення проекту його затвердження, тим самим вищезазначене рішення прийнято з порушенням вимог ст. 118 ЗК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved