Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача суми в розмірі 11 500 грн., яка є боргом за договором позики, 3 % річних в розмірі 1 193 грн., індекс інфляції в розмірі 12 705, 35 грн., посилаючись на те, що між сторонами укладено договір позики строком до 05.11.2013 р., що підтверджується розпискою від 06.08.2013 р., на підставі якого відповідач отримав у позику від позивача грошові кошти в сумі 11 500 грн. Всупереч узятим на себе зобов'язанням відповідач не повернув вказану суму в передбачений договором строк. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 06.08.2013 р. між сторонами було укладено договір позики у формі розписки, згідно з яким позивач передав відповідачу кошти в сумі 11 500 грн., а відповідач зобов'язався повернути кошти до 05.11.2013 р. Всупереч узятим на себе зобов'язанням у встановлений строк, відповідач не повернув суму позики. Зокрема, в суду відсутні докази виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором позики. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 1046,1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, або позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього ж кодексу. Передбачені ч. 1 ст. 1050 ЦК України проценти річних від простроченої суми не варто змішувати з неустойкою. Вони є не мірою відповідальності, а платою за користування чужими коштами, а відтак стягуються незалежно від вини боржника. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно з ч. 2 цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК з дня, якого позика повинна бути повернута, до дня її повернення незалежно від сплати процентів, передбачених ч. 1 ст. 1048 ЦК (плата за позику). Підставою відповідальності за ст. 625 ЦК є сам факт порушення грошового зобов'язання. Оскільки відповідач до сьогодні ігнорує зобов'язання за договором позики, та вони залишаються невиконаними, позивач скористався своїм правом та перерахував суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних. Виходячи з вище наведеного, заборгованість відповідача перед позивачем, враховуючи кількість днів прострочки 1262 (з 05.11.2013 по 24.04.2017 р.), становить: сума позики - 11 500 грн.; 3 % річних - 1 193 грн.; індекс інфляції за час прострочення виконання зобов'язання - 12 705,35 грн. Загальна сума заборгованості складає: 25 398, 35 грн. З огляду на викладене, вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved