Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], мотивуючи тим, що він є власником 1/3 частки зазначеної квартири. Власником 2/3 частин вказано квартири є колишня жінка позивача - [PERSON], - третя особа по справі. З 2006 року відповідачка - рідна сестра колишньої дружини зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні послуги, її особистих речей в квартирі немає. Він змушений постійно нести додаткові витрати по утриманню свого майна, тому змушений звернутися до суду. Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх викликом. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи сповіщався належним чином, надав письмову заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, просить слухати справу у його відсутності у зв'язку зі станом здоров'я (інвалід, відсутні нижні кінцівки). Відповідачка повідомлена про час слухання справи у встановленому порядку, у судове засідання не прибула, про причину неявки не повідомила, відзиву на позов не надала. В судовому засіданні третя особа [PERSON], проти задоволення позову не заперечувала, підтвердила, що багато років тому у належній їй та позивачу квартирі зареєструвалася її рідна сестра, однак вона за вказаною адресою не мешкає, її речей в квартирі немає. Суд вважає, що відповідачка не з'явилась до суду без поважних причин, тому, враховуючи згоду позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши третю особу, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільний прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють яз закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за позивачем та [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 02 червня 1997 року. Згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір Л.П. 19.05.2006 (р. №2781) [PERSON] та [PERSON] передали у власність належні їм 2/3 частки квартири [ADDRESS] своїй матері - [PERSON] Згідно інформаційної довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 20.09.2018 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач та відповідач - [PERSON] Факт реєстрації відповідача у вказаному житлі з 08.11.2006 підтверджується даними її паспорту [NUMBER] від 14.12.2000. Факт не проживання відповідача підтверджується актами від 17.09.2018, складеними сусідами позивача - [PERSON], [PERSON], що зберігаються в матеріалах справи. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст. ст. 386, 391 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Захист права власності здійснюється судом. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. У відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Наведеними належними, достовірними та допустимими доказами судом встановлено, що відповідачка протягом декількох місяців тимчасово проживала в спірній квартирі, з вересня 2014 року залишила квартиру, забравши всі свої особисті речі, та з цього часу за вказаною адресою не проживає, квартирою не цікавиться, комунальні послуги мне сплачує, не несе інші витрати по утриманню квартири. До теперішнього часу відповідач значиться зареєстрованою в квартирі позивача, хоча не проживає багато років. Реєстрація відповідачки перешкоджає позивачу у здійсненні його прав власника у повному обсязі, призводить до збільшення оплати за комунальні послуги. Суд вважає, що відповідачка відсутня у спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин, а тому вона втратила право користування житловим приміщенням у цій квартирі. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про їх обґрунтованість та задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved