Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості за договором, зазначаючи, що 02 вересня 2015 року між Скадовською міською радою та ФОП [PERSON] було укладено Договір № 141/15 про пайову участь (внесок) власників тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в утриманні об`єктів благоустрою, розвитку інфраструктури, соціально-економічного і культурного розвитку міста Скадовська, строком дії до 02 вересня 2020 року, за умовами якого відповідачка взяла на себе зобов`язання по сплаті пайової участі (внеску) в утриманні, ремонті та будівництві об`єктів благоустрою, розвитку інфраструктури, соціально-економічного і культурного розвитку міста Скадовська на території якого розташована стаціонарна тимчасова споруда (місце [ADDRESS] , що перебуває у її власності. Розмір пайової участі становив 1104,10 грн. з урахуванням перерахунків, згідно коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель на рік, та 92,01 грн. за місяць. Проте відповідачка ухиляється від виконання зобов`язань за Договором, внаслідок чого станом на 01 липня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 8551,75 грн. основного платежу за Договором та 610,25 грн. договірної пені, яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки, а також сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 04 серпня 2020 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 28-29). В судове засідання представник позивача за довіреністю Поваляєва К. О. не з`явилася, подала заяву з проханням розглядати справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом спрямування судових повісток за місцем реєстрації, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, а відповідачка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» до компетенції міських рад відноситься встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність. Згідно із статтею 40 зазначеного Закону, виконавчі органи забезпечують організацію благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Статтею 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженому Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21 жовтня 2011 року №244. Пунктом 10 частини 2 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, у тому числі, визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою. Згідно частини 4 статті 15 вказаного Закону власник тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованої на території об`єкта благоустрою державної та комунальної власності, зобов`язаний забезпечити належне утримання прилеглої до тимчасової споруди території або може брати пайову участь в утриманні цього об`єкта благоустрою на умовах договору, укладеного із підприємством або балансоутримувачем. Типовий договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. За змістом статті 36 цього Закону, фінансування заходів з благоустрою населених пунктів, утримання та ремонт об`єктів благоустрою здійснюється за рахунок коштів їх власників або користувачів, якщо це передбачено умовами відповідних договорів, а також за рахунок пайових внесків власників тимчасових споруд, розміщених на території об`єкта благоустрою, інших передбачених законом джерел фінансування. Власник тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованої на території об`єкта благоустрою державної або комунальної власності, на умовах договору, укладеного із підприємством або балансоутримувачем об`єкта благоустрою, може фінансувати утримання прилеглої до тимчасової споруди території шляхом оплати пайової участі з утримання в належному стані об`єкта благоустрою. Судом встановлено, що згідно Договору №141/15 про пайову участь (внесок) власників тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в утриманні об`єктів благоустрою, розвитку інфраструктури, соціально-економічного і культурного розвитку міста Скадовська від 02 вересня 2015 року, відповідачка взяла на себе зобов`язання по сплаті пайової участі (внеску) в утриманні, ремонті та будівництві об`єктів благоустрою, розвитку інфраструктури, соціально-економічного і культурного розвитку міста Скадовська на території якого розташована стаціонарна тимчасова споруда (місце [ADDRESS] , що перебуває у її власності. Площа тимчасової споруди складає 5 кв. м. Розмір пайової участі було визначено згідно методики розрахунку розміру пайової участі при розміщенні тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, відповідно до рішення виконавчого комітету Скадовської міської ради від 28.04.2014 року № 80 «Про Порядок визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в утриманні об`єктів благоустрою, розвитку інфраструктури, соціально-економічного і культурного розвитку міста Скадовська» (а.с. 7-8). Відповідно до пункту 1.5. Договору, для суб`єктів господарювання, які працюють постійно протягом року пайова участь сплачується щомісячно рівномірно протягом календарного року. Згідно пункту 1.6. Договору, розмір пайової участі (внеску) з розрахунку за рік становить 1104,10 грн. з врахуванням перерахунків, згідно коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель. Щомісячний розмір пайової участі (внеску) складає 92,01 грн. за займану площу об`єкту благоустрою, яка буде використана (задіяна) для розміщення ТС. Згідно пункту 4.2. Договору, строк дії Договору становить з 02 вересня 2015 року по 02 вересня 2020 року. Відповідно до пункту 3.3 Договору відповідачка у випадку несвоєчасної сплати внеску, передбаченого у розділі І Договору, сплачує пеню в розмірі 120 відсотків облікової ставки НБУ за кожен день прострочення сплати від суми несплаченого платежу. Виконавчим комітетом Скадовської міської ради неодноразово надсилалися претензії на адресу відповідачки з вимогою погашення заборгованості та попередженням про відповідальність за невиконання зобов`язань, однак жодної відповіді отримано не було і дій зі сторони відповідачки по погашенню заборгованості або розірванню Договору вчинено не було (а.с. 11-13). Виходячи з положень статей 6, 626-631, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини 1 статті 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до частин 1, 2 статті 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. На момент підписання Договору [PERSON] мала статус фізичної особи-підприємця. Проте відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 27 лютого 2017 року внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем (а.с. 24). Судом визначено, що сума невиконаного зобов`язання станом на 01 липня 2020 року становить 8551,75 грн. основного платежу за Договором та 610,25 грн. договірної пені. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та не спростовані відповідачкою по справі. З огляду наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2020 року становить 2 102,00 грн. Враховуючи, що позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2197,00 грн. судового збору (а.с. 1), з відповідачки має бути стягнуто судовий збір у розмірі 2 102,00 грн., інша частина підлягає поверненню позивачу із державного бюджету, що відповідає приписам п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких сплачена сума судового збору повертається в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

Outcome: approved