Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] та [PERSON] на його користь по 11181 грн. 21 коп. суми боргу з кожної та судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Окрім нього у даній квартирі зареєстровані та проживають відповідачі у справі. 25.11.2017 та 28.11.2017 ним було оплачено заборгованість за комунальні послуги, нараховані по вищевказаній квартирі, включаючи оплату вартості спожитого газу, холодної води, послуг центрального опалення, судового збору та виконавчого збору у розмірі 33 543 грн. 63 коп. Оскільки відповідачі є споживачами даних послуг, а відтак є солідарними боржниками разом із ним перед постачальниками вказаних послуг, то у зв'язку із виконанням ним солідарного обов'язку, у нього виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідачів. А відтак просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 03.01.2018 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, вказаних у ній. У встановлений судом строк позивачем недоліки усунуто та ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 12.02.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просили позов задовольнити у повному обсязі, а також стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, а саме: сплачений позивачем при поданні позову до суду судовий збір по 320 грн. 00 коп. з кожного, та витрати, пов'язані із розглядом справи, на професійну правничу допомогу по 2 643 грн. з кожного. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали у повному обсязі. Ствердили, що дійсно проживають у квартирі [ADDRESS], та сплачують житлово-комунальні послуги за даною адресою, несуть витрати на утримання квартири. А відтак у задоволенні позову просять відмовити. З'ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, квартира №[ADDRESS] належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.12.1996, посвідченого державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальнї контори [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за №7-6390, що стверджується відповідним договором та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER] від 27.05.2005 (а.с. 31, 32). Судом встановлено, що дана квартира перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON], оскільки придбана під час їхнього перебування у шлюбі. Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки №6021, виданої ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», від 06.12.2017 у даній квартирі з 22 вересня 1998 року зареєстровано троє осіб: [PERSON] (власник), [PERSON] (дочка) та [PERSON] (колишня дружина) (а.с.30). Судом встановлено, що у зв'язку із несплатою позивачем та відповідачами коштів за користування житлово-комунальними послугами у квартирі №[ADDRESS] у них утворилась заборгованість, що стверджується копіями судових наказів, постанов про відкриття виконавчих проваджень та інформацією щодо стану виконавчих проваджень «ВП-спезпідрозділ», які містяться у матеріалах справи (а.с. 53-66). Як вбачається із розрахунку заборгованості, поданого позивачем, з метою погашення даної заборгованості ним було оплачено 33 543 грн. 63 коп., що включає в себе оплату вартості наданих послуг з газопостачання, водопостачання, центрального опалення, утримання будинкової та прибудинкової території, судовий та виконавчий збори та витрати на проведення виконавчих дій, що стверджується копіями квитанцій, які долучені до матеріалів справи (а.с.25-27, 33-35). Згідно з ст. 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними зі спільним майном. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.156 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ст.162 даного кодексу плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Частиною 3 статті 815 Цивільного кодексу передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, встановлено, що власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. А відтак, враховуючи вищевикладене, а також положення ст. 541 ЦК України, згідно з яким солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання, зобов'язання з оплати комунальних послуг мають солідарний характер. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 540 даного кодексу встановлено, що якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем виконано солідарний обов'язок та сплачено заборгованість за надані житлово-комунальні послуги по квартирі №69, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Сихівська, 1, такий має право зворотної вимоги (регресу) до інших боржників у рівній частці, які зареєстровані та проживають з ним у даній квартирі, оскільки інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього, а тому позовні вимоги є підставними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною 2 цієї статті інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Для захисту свого порушеного права та представництва інтересів в суді позивачем було укладено договір про надання правової допомоги №б/н від 26.12.2017 з адвокатом [PERSON] (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №000310 від 22.02.2016). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано акт виконання робіт (надання послуг) за Договором від 26.12.2017 та товарний чек на суму 5 286 грн. А відтак з відповідачів слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем, та інші судові витрати за надання професійної правничої допомоги. На підставі ст.ст. 64, 156, 162, 179 Житлового кодексу Української РСР, ст.ст. 526, 527, 540, 543, 544, 815 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved