Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 04.08.2006 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 11200,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 02.12.2019 року має заборгованість 65165,53 грн., яка складається з: 14571,24 грн. заборгованість за тілом кредиту, 0, 00 грн.- заборгованість за поточним тілом кредиту, 14571,24 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн.- заборгованість за простроченими відсотками, 2172,87 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 44842,11 грн.- нарахована пеня, 0,00 грн.- нараховано комісії, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн.- штраф (фіксована частина); 3079,31 грн.-штраф (процентна складова). Просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 65165,53 гривень за кредитним договором №б/н від 04.08.2006 року, судові витрати у розмірі 2102, 00 грн. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 04.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Від представника відповідача надійшов до суду відзив, де він просить відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі, посилаючись на те, що згідно анкети-заяви підписаної ним 22.08.2006 року жодна відповідальність сторін не передбачена, крім того кошти отримані відповідачем повернені позивачу в повному обсязі, а тому вважає що підстави для задоволення позову відсутні. Згідно відповіді на відзив представник АТ КБ «Приватбанк» просить задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі. В обгрунтування своєї відповіді представник позивача посилається на те, що відповідач знав про умови кредитування, оскільки до певного часу належним чином виконував свої обов`язки за кредитом, крім того, будь-яких доказів погашення кредитної заборгованості за договором відповідач не надав. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягав, прохав суд задовольнити у повному обсязі Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити . Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 22.08.2006 року. У судовому засіданні представник позивача суду уточнив, що дата відкриття рахунку [PERSON] була 04.08.2006/а.с.20/., а заяву [PERSON] підписав 22.08.2006 року, на якій знаходився кредитний ліміт, який потім неодноразово було збільшено до 11\~200,00 грн, а також 11.12.2013 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк». У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідно до ч.1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач порушував графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував та внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача перед банком станом на 02.12.2019 року становить 65165,53 грн., яка складається з: 14571,24 грн. заборгованість за тілом кредиту, 0, 00 грн.- заборгованість за поточним тілом кредиту, 14571,24 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн.- заборгованість за простроченими відсотками, 2172,87 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 44842,11 грн.- нарахована пеня, 0,00 грн.- нараховано комісії, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн.- штраф (фіксована частина); 3079,31 грн.-штраф (процентна складова). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника, яка додана до позовної заяви, від 22.08.2006 року, та анкеті-заяві від 11.12.2013 року, процентна ставка не зазначена, у цих заявах, підписаних сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також не передбачена відповідальність по заборгованості за простроченим тілом кредиту. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, заборгованості за простроченим тілом кредиту. Відтак слід відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача 14571,24 грн.- заборгованості за простроченим тілом кредиту,2172,87 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 44842,11 грн.- нарахованої пені, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн.- штраф (фіксована частина); 3079,31 грн.-штраф (процентна складова), у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу. Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року. Доводи представника відповідача про те, що позивачем не здійснювався перевипуск банківської картки виданої на ім`я відповідача, спростовуються довідкою АТ КБ «Приватбанк», згідно якої між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № [NUMBER] (дата відкриття: 04.08.2006., термін дії: 08/09) , № [NUMBER] ( дата відкриття: 11.11.2009, термін дії: 08/13) , № [NUMBER] (дата відкриття: 06.08.2010, термін дії: 08/13), № [NUMBER] (дата відкриття: 11.12.2013, термін дії: 07/17), № [NUMBER] (дата відкриття: 18.03.2019, термін дії: 12/22). /а.с. 111/ та фотографією відповідача з карткою від 11.12.2013 року /а.с.179/. Щодо позовних вимог про стягнення тіла кредиту, суд виходить з наступного. Укладений між сторонами кредитний договір від 22.08.2006 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У судовому засіданні представник відповідача факту укладення кредитного договору між відповідачем та банком не заперечував, але наголошував на тому, що [PERSON] на виконання власних зобов`язань за кредитним договором станом на сьогодні має переплату за зобов`язаннями перед Позивачем, також наголошував на тому , що кредитний договір взагалі не укладався у письмовій \~ \~ \~ \~ формі, у зв?язку з цим, прохав суд відмовити у задоволенні позову. Доводи представника відповідача про незгоду з розрахунком заборгованості не можуть бути взятими до уваги судом, оскільки належних і допустимих доказів ( висновок експертизи тощо) на спростування наданого позивачем розрахунку, відповідачем, не надано. Клопотання про призначення судом судово-економічної експертизи від сторін не надходило. Таким чином, оскільки відповідачем\~не надано\~належних та\~допустимих доказів\~повернення банку\~кредитного ліміту\~у розмірі\~обумовленому у позові, що є його процесуальним обовязком, то наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з боржника отриманого ним та непогашеного тіла кредиту в розмірі 14571,24 (чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят одну) гривню 24 коп., а врешті вимог позову слід відмовити. Згідно ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 470,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial