Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, де зазначає, що 12 грудня 2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем по справі було укладено кредитний договір №1814/2048SFPRР7, №1813/2048SFPRР7 та №1812/2048SFPRР7 за умовами якого [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі 4032 грн. 53 коп., 4310 грн та 5799 грн. 25 коп. відповідно строком на 36 місяців та зобовязувався повернути кошти у строки встановлені договором, сплатити відсотки за користування кредитним коштами та інші платежі відповідно до договору. У звязку з порушенням умов договору, відповідач неналежним чином виконував свої зобовязання за вказаними договорами щодо своєчасної сплаті тіла кредиту, відсотків за його користування, внаслідок чого станом на 02 липня 2015 року утворилася заборгованість яка в загальному розмірі становить 15436 грн. 70 коп. 26 вересня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» як первісним кредитором відповідача та ТОВ «ФК Бізнесфінанс» було укладено договір факторингу №20120926-Г, відповідно до якого останній набув права вимоги від [PERSON] повернення кредитних коштів. В подальшому між ТОВ «ФК Бізнесфінанс» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу 2 №ФК/383 від 08.10.2012 року. За умовами укладеного договору ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги повернення кредитних коштів від відповідача по справі у обсязі, що належали попередньому фактору, а 08 травня 2015 року між ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу 1/15-ФКЮ, за яким до останнього перейшло право вимоги від [PERSON] повернення грошових коштів за його зобовязаннями за договорами кредиту №1814/2048SFPRР7, №1813/2048SFPRР7 та №1812/2048SFPRР7 від 12 грудня 2011 року, укладеними між Відповідачем та ПАТ «Платинум Банк». Загальна сума заборгованості, що підлягає сплаті відповідачем станом на час розгляду справи становить 15436.70 грн. за всіма договорами кредиту. Вимога позивача про сплату суми заборгованості по кредиту та пені за несвоєчасне повернення суми кредитних коштів боржником не виконана, у звязку з чим просить суд стягнути з відповідача зазначену суму коштів, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не зявився, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Вказав, що жодних кредитних договорів він не укладав, підпис на вказаних кредитних договорах йому не належать, кредитних коштів не отримував. Про існування кредитних договорів від йому стало відомо під час розгляду справи в суді. Та він звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів для встановлення осіб, які підробили його підпис та отримали кредитні кошти від його імені. В ході досудового розслідування, слідчим СВ Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області було призначено почеркознавчу експертизу, за наслідками якої експертами встановлено, що підпис від його імені на кредитних договорах №1814/2048SFPRР7, №1813/2048SFPRР7 та №1812/2048SFPRР7 від 12.12.2011 року вчинено не [PERSON]. У звязку з вказаними обставинами, просив суд врахувати проведену у кримінальному провадженні експертизу та відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки жодних зобовязань він на себе не брав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані ним докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що згідно кредитного договору №1814/2048SFPRР7, №1813/2048SFPRР7 та №1812/2048SFPRР7 від 12 грудня 2011 року [PERSON] отримав від ПАТ «Платинум Банк» грошові кошти в розмірі 4032 грн. 53 коп., 4310 грн. та 5799 грн. 25 коп. відповідно строком на 36 місяців. Даний договір підписаний представником ПАТ «Платинум Банк», а також наявний підпис від імені [PERSON] у графі «Позичальник». Заперечуючи проти позову [PERSON] в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні позову вказуючи, що зазначені кредитні договори є недійсними з тих підстав, що він їх не підписува. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, однією з яких є вільне волевиявлення учасника правочину та відповідність волевиявлення його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно вимог ч.1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Оскільки в даному випадку відповідач, як на підставу своїх заперечень посилався на не підписання ним кредитних договорів, то вказана обставина могла бути встановлена лише шляхом проведення судової почеркознавчої експертизи. Така експертиза була призначена слідчим Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області в ході досудового розслідування внесеного в ЄРДР за №12015230140001821 від 26.08.2015 року за ознаками ч.1 ст. 358 КК України. З висновку судової почеркознавчої експертизи №14493 від 16.03.2017 року вбачається, що підпис від імені [PERSON] у графі «Позичальник» у кредитному договорі №1814/2048SFPRР7, №1813/2048SFPRР7 та №1812/2048SFPRР7 від 12.12.2011 року вчинено не [PERSON]. Таким чином, відповідачем доведено ту обставину, що він не укладав та не підписував кредитний договір №1814/2048SFPRР7, №1813/2048SFPRР7 та №1812/2048SFPRР7 від 12.12.2011 з ПАТ «Платинум Банк» про який зазначає позивач у своєму позові. Також позивачем не доведено факту отримання грошових коштів відповідачем за зазначеними кредитними договорами від 12.12.2011 року. За таких обставин, оскільки відповідач не підписував кредитний договір та не отримував від банку коштів за цим договором, то відповідно, [PERSON] не приймав на себе будь - яких зобов'язань за даними договорами, а тому він не повинен сплачувати банку будь - які грошові суми за даним договором, що відповідає вимогам ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України. Суд вважає, що хоча [PERSON] і не підписував оспорювані кредитні договори, однак дана обставина не свідчить про недотримання сторонами правочину вимог закону, щодо письмової форми кредитного договору, наслідком чого є його нікчемність (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Поняття письмової форми правочину дано в ст. 207 ЦК України. Зокрема згідно ч.ч.1, 2 вказаної статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. З оспорюваних кредитних договорів вбачається, що кредитний договір №1814/2048SFPRР7, №1813/2048SFPRР7 та №1812/2048SFPRР7 від 12.12.2011 року укладений у формі окремого письмового документа кожен, підписані представником ПАТ «Платинум Банк» та скріплений його печаткою, а в графі позичальник також наявний підпис вчинений від імені [PERSON] Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину при укладені оспорюваного кредитного договору. При цьому сам по собі факт не підписання однією із сторін договору не свідчить про недотримання письмової форми правочину, оскільки форма і зміст правочину відповідає вимогам закону.\~ В той же час, як уже було вище зазначено, належними та допустимими доказами доведено факт не підписання [PERSON] кредитного договору № 1814/2048SFPRР7, №1813/2048SFPRР7 та №1812/2048SFPRР7 від 12.12.2011 року, що свідчить про відсутність його вільного волевиявлення при укладенні даних договорів та відповідно до приписів ч.3 ст. 203 ЦК України є підставою для визнання даних правочинів недійсними. Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених ТОВ «Кредекс Фінанс» до [PERSON] позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаними кредитними договорами, оскільки відповідно до висновку почеркознавчої експертизи підписи від імені [PERSON] на наданих експерту оригіналах договорів виконані не ним. Отже, твердження відповідача про необґрунтованість позовних вимог, на думку суду є обґрунтованими, а обставини, на які він посилається - доведеними та підтверджені належними та допустимими доказами по справі.

Outcome: dismissed