Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив визнати за ним право особистої приватної власності на житлові будинки літ. А-1, з прибудовами, загальною площею 99,5 кв.м., житловою площею 65,6 кв.м., літ. Н-2, з прибудовами, загальною площею 394,2 кв.м., житловою площею 184,0 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: льох літ. Д, гараж літ. Е, навіс літ. З, льох літ. К, навіс літ. П, навіс літ. Р, ворота № 1, 6, огорожі № 2, 3, 4, 5, 7, вигрібні ями № 8, 9 по провулку Стрілецькому, 12 в м. Харкові. В обґрунтування позову зазначив, що він та відповідачка проживають у шлюбі з 2000 року, однак вказані житлові будинки з господарськими будівлями та спорудами є його особистою приватною власністю, оскільки отримані на підставі договорів дарування та побудовані за рахунок особистих коштів, що встановлено відповідним рішенням суду. Позивач в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власником житлових будинків літ. А-1, з прибудовами, загальною площею 99,5 кв.м., житловою площею 65,6 кв.м., літ. Н-2, з прибудовами, загальною площею 394,2 кв.м., житловою площею 184,0 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: льох літ. Д, гараж літ. Е, навіс літ. З, льох літ. К, навіс літ. П, навіс літ. Р, ворота № 1, 6, огорожі № 2, 3, 4, 5, 7, вигрібні ями № 8, 9 по провулку Стрілецькому, 12 в м. Харкові, на підставі договору дарування від 04.02.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за р. № 252, договору дарування від 06.02.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за р. № 277. Заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.07.2014 року, але набрало законної сили. Позивач перебуває з відповідачем у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Комінтернівським відділом актів громадянського стану м. Харкова 01.07.2000 року. [PERSON] змушений звернутися до суду, оскільки відповідач не визнає його право особистої приватної власності на вказані житлові будинки з господарськими будівлями та спорудами та вважає їх спільним майном, нажитим нами під час перебування у шлюбі. Відповідно до ч. 1, п. 1, ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, у тому числі, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Також, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, у тому числі, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Таким чином, набуте позивачем нерухоме майно є його особистою приватною власністю. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим визнати за позивачем право особистої приватної власності на зазначене нерухоме майно.

Outcome: approved