Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним та скасувати протокольне рішення засідання громадської комісії з житлових питань Лисичанської міської ради від 11.10.2018 р. №17 в частині зняття з квартирного обліку за місцем його проживання; зобов`язати відповідача поновити його на квартирному обліку, на отримання житла, як ліквідатора наслідків на ЧАЕС І категорії; зобов`язати відповідача поставити його на квартирний облік в черзі під №1, як ліквідатора наслідків на ЧАЕС І категорії (інваліда ІІ групи внаслідок ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС). Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача у удовому засіданні позовні вимоги не визнала, дала пояснення, аналогічні викладеному у відзиві, що 15.09.2008 р. позивач звернувся з заявою про взяття на облік для отримання жилої площі. Заява позивача була розглянута 02.10.2008 р. на засіданні громадської комісії з житлових питань та 21.10.2008 р. дане питання винесене на розгляд виконавчого комітету Лисичанської міської ради. За результатами розгляду прийнято рішення про включення позивача до списку на позачергове отримання житла, як учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліда 2 групи, склад сім`ї одна особа. 19.01.2018 р. Лисичанською міською радою була подана до Лисичанського міського суду заява про визнання спадщини відумерлою, яка залишилась після смерті [PERSON] , а саме: квартира [ADDRESS] . 09.10.2018 р. до Лисичанської міської ради надійшло рішення Лисичанського міського суду від 28.08.2018 р. по справі 2-о/415/76/18, згідно якого вбачається, що зазначена квартира належить на підставі спадкового договору від 26.06.2012 р. позивачу, що підтверджується заведеною спадковою справою №72-2013 від 04.07.2013 р. Спадковий договір це договір, за яким одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і у випадку його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Таким чином, вищевказана квартира, належить позивачу на підставі спадкового договору у зв`язку зі смертю відчужувача. Квартира [ADDRESS] . є двокімнатною, жилою площею 28,8 кв.м., тобто позивач забезпечений жилою площею, норма якої в Україні складає 13,65 кв.м. на одну особу (ст. 47 ЖКУ) та додатковою жилою плщею у вигляді окремою кімнати, яка передбачена абз. 3 п. 10 ст. 20 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які перенесли променеву хворобу будь-якого ступеня або стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи. 11.10.2018 р. на засіданні громадської комісії з житлових питань, було розглянуте вищезазначене рішення суду і комісія дійшла висновку, що у позивача не має підстав перебувати в списках на поліпшення житлових умов. Рішенням виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 16.10.2018 р. №599 [PERSON] знятий з квартирного обліку згідно пп. 1 п. 26 Правил. Зазначене рішення позивачем не оскаржувалось. На підставі викладено, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що п.2 рішення виконавчого комітету Лисичанської міської рад №745 від 21.10.2008 р. позивач включений до списку позачергового отримання житла як ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС І та ІІ категорії (а.с.4, 5). Протокольним рішенням громадської комісії з житлових питань виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 11.10.2018 р. позивача ухвалено зняти з квартирного обліку відповідно до пп. 1 п. 26 «Правил обліку осіб які потребують поліпшення житлових умов і надання ним приміщень» на підставі наявності у власності знаходиться квартира [ADDRESS] . (а.с.6). Пунктом рішення виконавчого комітету Лисичанської міської рад №599 від 16.10.2018 р. позивач знятий з квартирного обліку за місцем проживання відповідно до пп. 1 п. 26 «Правил обліку осіб які потребують поліпшення житлових умов і надання ним приміщень» (а.с.28). Згідно ст.31 ЖК УРСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. На підставі ст.36 ч.1 ЖК УРСР облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Відповідно до абз.2 п.3 і п.8 затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 р. N 470 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР рішення виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів з питань квартирного обліку і надання жилих приміщень приймаються за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті у складі голови або заступника голови виконавчого комітету (голова комісії), представника профспілкового органу (заступник голови комісії), депутатів Ради, представників громадських організацій, трудових колективів. Склад комісії затверджується виконавчим комітетом місцевої Ради. З питань, що розглядаються, комісія підготовляє пропозиції і вносить їх на розгляд виконавчого комітету місцевої Ради. Квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Таким чином, питання постановки та зняття з квартирного обліку відповідно до наведених норм є компетенцією виконавчого комітету відповідної ради, органом якого (виконкому) і є громадська комісія з житлових питань, рішення якої носять рекомендаційний характер. Тому належним відповідачем у справі є виконавчий комітет Лисичанської міської ради, що приймав рішення про зняття позивача з квартирного обліку, і який є юридичною особою, а тому відповідно до ст.48 ЦПК України може виступати стороною у справі. Відмовляючи у задоволенні позову, суд вважає необхідним зазначити, що така відмова може ґрунтуватися як на нормах процесуального, так і матеріального права. При цьому «процесуальна» відмова має примат над «матеріальною», бо не позбавляє у певних випадках можливості позивача звернутися за захистом порушених чи таких, що не визнаються, прав та охоронюваних законом інтересів до належного відповідача. Це має важливе значення з огляду на положення ст.82 ч.4 ЦПК України, оскільки «матеріальна» відмова передбачає встановлення обставин, що мають преюдиційне значення. Тобто вирішуючи питання по суті позовних вимог за відсутності участі належного відповідача, суд тим самим позбавляє його права висунення заперечень проти цих вимог та може порушити права такого відповідача, встановивши обставини справи, які позивач надалі може використати як такі, що не потребують доказуванню, при поданні позову до належного відповідача. Тому суд відмовляє саме з процесуальних підстав, не вирішуючи спір по суті. На підставі\~викладеного

Outcome: dismissed