Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом [PERSON] , Баришівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивував тим, що з 05 листопада 2006 року він та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2009 року було розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину сина - [PERSON] , [INFO] . 21 листопада 2015 року позивач зареєстрував шлюб із [PERSON] , від якого мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Крім того, на утриманні позивача перебуває син його дружини від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Однак, 20 травня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з чим позивач просить змінити розмір аліментів, що стягуються за судовим наказом Дніпровського районного суду міста Києва у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, визначивши у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. 09 березня 2021 року ухвалою Баришівського районного суду Київської області постановлено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , Баришівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про зменшення розміру аліментів передати на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 24 червня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 18 серпня 2021 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Баришівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності сторін в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З 05 листопада 2006 року позивач та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2009 року було розірвано (а.с. 12). Від шлюбу мають малолітню дитину сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). 20 травня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13). Позивач просить змінити розмір аліментів, що стягуються за судовим наказом Дніпровського районного суду міста Києва у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, визначивши у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є погіршення матеріального стану та зміна сімейного стану, які мають бути враховані при зміні розміру аліментів. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на зміну сімейного і матеріального стану, оскільки народилося двоє дітей від іншого шлюбу з [PERSON] . Крім того, на утриманні позивача перебуває син його дружини від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . На підтвердження позовних вимог позивач надав суду свідоцтво про шлюб (а.с. 11), свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] (а.с. 8), свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] (а.с. 9), свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] (а.с. 10), акт № 103 обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного проживання осіб (а.с. 14). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнала повністю, оскільки позивач та його дружина спільно приймали рішення про народження двох спільних дітей та повинно було враховувати інтереси і інших дітей. Крім того, згідно офіційних декларацій за 2018 рік, 2019 рік та 2020 рік вбачається збільшення заробітної плати позивача. Також, спільний син дуже часто хворіє, однак позивач цим не цікавиться та не допомагає з витратами. На підтвердження відзиву відповідач надала суду розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якого станом на 01 червня 2021 року у позивача наявна заборгованість у розмірі 765,91 грн. (а.с. 35-36), свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 37), декларацію [PERSON] за 2018 рік, відповідно до якої розмір доходу становить у розмірі 131 290,00 грн. та 10 320 грн. - соціальна допомога (а.с. 44-47), декларацію [PERSON] за 2019 рік, відповідно до якої розмір доходу становить у розмірі 152 976,00 грн. та 2 566,00 грн. - соціальна допомога (а.с. 48-52), декларацію [PERSON] за 2020 рік, відповідно до якої розмір доходу становить у розмірі 176 369,00 грн. соціальна допомога - 2 566,00 грн. та соціальні виплати по пільгах - 5 018,00 грн. (а.с. 53-56), виписку № 10571 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 57), копію медичної картки [PERSON] (а.с. 58-71). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Нормами ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Отже, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Судом встановлено, народження у позивача двох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , від шлюбу із [PERSON] . Однак, зміна сімейного стану позивача, а саме народження зазначених дітей не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, перебування на утриманні позивача сина його дружини від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , не є підставою для зміни розміру аліментів, оскільки утриманням останнього повинні займатися його батьки. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дітей від іншого шлюбу, оскільки зі змісту щорічних декларацій вбачається збільшення доходів останнього. З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , Баришівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про зменшення розміру аліментів.

Outcome: dismissed