Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Арселор Міттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуваючи в трудових відносинах з Криворізьким металургійним комбінатом «Криворіжсталь», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі Відповідач/ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), на посаді вантажника, 09 грудня 1992 року близько 08 год. 20 хв., з вини Відповідача, знаходячись на залізничному шляху №9 приймального бункеру ДП-І Доменного цеху №1, під час виконання своїх трудових обов`язків, внаслідок нещасного випадку, отримав тілесні ушкодження у вигляді: «відкритий перелом основної фаланги ІІ-го пальця лівої кисті зі зміщенням». За результатами проведеного компетентною комісією розслідування нещасного випадку, що стався 09 грудня 1992 рокув Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь», було прийнято рішення визнати даний нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом. 13.07.1993\~року Позивач\~повторно пройшов\~огляд МСЕК,\~за результатами\~якого йому\~було визначено\~ступінь втрати\~професійної працездатності\~ 20%\~внаслідок трудового\~каліцтва з\~13.07.1993\~року -\~безстроково, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. Внаслідок отримання вказаної травми, Позивач відчув сильний фізичний біль в області кисті лівої руки, втратив функціональність ІІ-го пальця лівої руки що завдало та завдає Позивачеві суттєвих больових відчуттів. Від отриманої травми у Позивача виникають значні труднощі та незручності в обслуговуванні себе, задоволення елементарних повсякденних побутових потреб потребує від нього додаткових зусиль та завдає йому страждань. Вказане завдає Позивачу істотних дискомфорту, що негативно відображається на його повсякденному житті та переповнює його болем, відчаєм та жалем. \~ \~ \~ \~ Внаслідок постійних больових відчуттів, особливо в нічний час, порушується сон Позивача, що не дозволяє йому нормально відпочивати, призводить до зниження уваги в денний час доби, до постійного відчуття втоми, перебування Позивача в напруженому стані, стані роздратованості. Після отримання травми змінилися і умови життя Позивача, він спостерігає критичне відношення до себе, як до неповноцінної в трудовому відношенні особи, болісно сприймає зацікавлені погляди оточуючих. Крім того, наслідком трудового каліцтва стало суттєве зниження життєвої активності Позивача, зменшення можливості реалізовувати свої наміри в професійній сфері, повноцінно працювати, втрати можливості в достатній мірі реалізовувати свої звички та бажання, що призводить до зниження якості життя Позивача та зменшення благ, які Позивач мав до моменту травмування та втрати професійної працездатності. Позивач до теперішнього часу постійно відчуває біль в травмованій області лівої верхньої кінцівці, функції його організму суттєво порушені. Все це призвело до втрати життєвого часу, який Позивач міг витратити на спілкування зі своїми близькими людьми, сім`єю, приділити своєму духовному та інтелектуальному розвитку. \~ \~ \~ \~Крім того, Позивач обмежений у можливості реалізовувати свої звички та бажання, що в свою чергу, призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які він мав до моменту травмування та втрати професійної працездатності. Вказані вимушені зміни в житті Позивача мають місце тривалий час, а стан здоров`я є - невідновним. Перелічені негативні явища в житті Позивача переконливо доводять факт завдання Позивачу немайнової (моральної) шкоди внаслідок отриманого трудового каліцтва та стійкої втрати професійної працездатності, що є наслідком порушення законодавства про охорону праці зі сторони Відповідача. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом - 94460 гривень, без урахування податків, зборів та інших платежів. Сторони в судове засідання не викликались. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Так, у відзиві,\~поданому в строки та за встановленими правилами, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем не підтверджено факт отримання моральних страждань, розмір моральної шкоди не обґрунтований, окрім того, вина підприємства не підтверджена. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. З письмових матеріалів справи судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг», що є правонаступником Криворізького металургійного комбінату, на посаді вантажника (а.с. 15-19). Згідно акту форми Н-1 за №119/5 «Про нещасний випадок на виробництві», 09 грудня 1992 року близько 08 год. 20 хв., знаходячись на залізничному шляху №9 приймального бункеру ДП-І Доменного цеху №1, під час виконання своїх трудових обов`язків, внаслідок нещасного випадку, отримав тілесні ушкодження у вигляді: «відкритий перелом основної фаланги ІІ-го пальця лівої кисті зі зміщенням» (а.с. 11-14). За результатами проведеного компетентною комісією розслідування нещасного випадку, що стався 09 грудня 1992 року в Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь», було прийнято рішення визнати даний нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом. Відповідно до п.11.1 акту Форми Н-1, компетентною комісією встановлено, що видом події, який призвів до настання нещасного випадку є вплив предметів, що рухаються. Згідно до п. 11.2 акту Форми Н-1, причиною настання нещасного випадку є незадовільна організація виробничих робіт. Відповідно до п.11.3 акту Н-1, нещасний випадок стався внаслідок експлуатації обладнання та рухомого складу залізниці, які є джерелом підвищеної небезпеки та належать Відповідачу. Відповідно до п.13 акту Форми Н-1, нещасний випадок, в результаті якого Позивачем отримано тілесні ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівника Відповідача: [PERSON] начальник служби вивантаження ЖДЦ-І, який порушив вимоги п.10.11.1. «Положення системи управління охорони праці в чорній металургії». Внаслідок зазначеного\~вище нещасного\~випадку,\~пов`язаного з\~виробництвом,\~Позивач,\~12.04.1993\~року,\~вперше пройшов\~огляд лікарсько-трудовою\~експертною комісією\~(надалі\~ ЛТЕК),\~за результатами\~якого йому\~було визначено\~ступінь втрати\~професійної працездатності\~ 10%\~внаслідок трудового\~каліцтва, що підтверджується випискою з акту огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 13.07.1993 року Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 20% внаслідок трудового каліцтва з 13.07.1993 року - безстроково, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача (а.с. 9,10). Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до вимог\~ст. 173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України, відповідно в п. 5 Постанови «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Згідно зі ст.ст. 440, 440-1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), шкода, спричинена особі чи майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, яка завдала шкоди. Моральна шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. При цьому, відповідно до ст. 441 ЦК УРСР, організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно зі ст.450 ЦК УРСР, організації, діяльність яких пов`язана з підвищеною небезпекою для оточуючих, зобов`язані відшкодувати шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки. Позивач зазначив, що у зв`язку з вказаним нещасним випадком назавжди порушено нормальні життєві зв`язки Позивачки, остання позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, в неї постійно виникають складнощі у зв`язку з наслідками від нещасного випадку, що додає Позивачці додаткових страждань та незручностей в повсякденному житті. Наявність даних негативних явищ в житті Позивача свідчить про постійне перенесення позивачем больових відчуттів, а також вказує на відсутність у Позивача можливості в достатній мірі реалізовувати себе в професійній сфері, повноцінно працювати, реалізовувати свої звички та бажання, що в свою чергу, призводить до зниження якості життя Позивача та зменшення благ, які позивач мав до моменту травмування та втрати професійної працездатності. Крім того, зазначені обставини наступили у\~позивача\~у зв`язку із нещасним випадком на виробництві під час виконання нею трудових обов`язків, яке призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд доходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. З вказаних\~обставин вбачається,\~що позивачу\~була заподіяна\~моральна шкода,\~так як було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стані. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання трудового каліцтва, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм. Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги здійснення страхових виплат, вважає можливим стягнути на її користь 50000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Відповідно до ст.141\~ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. \~Судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог\~та підлягає\~стягненню з\~відповідача на\~користь держави\~ у\~розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial