Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати недійсним договір №176 оренди земельної ділянки від 03.12.2007 року , укладеного між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н», зареєстрованого у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 041037900248 від 15.12.2010 року. Підставою є те , що орендар без відома позивача самовільно вніс зміни до умов договору щодо закінчення строку його дії , шляхом заміни 1-го аркушу. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та пояснила , що підписувала оспорюваний договір взимку 2007-2008 року у приміщенні Родниківської сільської ради , який їй надала на підпис земпевпорядник сільської ради [PERSON] Договір був заповнений , на 1-й сторінці було зазначено строк дії - 10 років по 2017 рік. На руки його примірник їй не надавали , а влітку 2012 року 4 договори, у тому числи оспорюваний за №176, вставили у паркан її домоволодіння . Тоді вона ознайомилася з ним та відразу звернула увагу , що у ньому було змінено строк його дії , а саме у новій редакції передбачено 10 років з дня державної реєстрації. Однак , звернулася з позовом лише після того , як односельці вирішили звертатися до суду влітку 2016 року . У звязку з підміною його сторінки відповідачем просить договір визнати недійсним. Претензій щодо сплати орендної плати до відповідача не має. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та пояснив , що твердження позивача про те , що 1-ий аркуш договору був заміненений є безпідставним та необґрунтованим. На час його підписання сторонами та державної реєстрації він не працював у відповідача , але , згідно інформації керівництва , заміна 1-го аркуша договору не проводилася. При укладанні договору сторони дійшли згоди щодо його істотних умов , у тому числі строку договору оренди та початок його перебігу . У 2005-2010 роках ТОВ « Агроконтракт» співпрацював з ТОВ «Імекс-ЛТД» стосовно друку бланків.Просить застосувати сплив строку позовної давності . Вважає , що позивач бажає передати свою земельну ділянку іншому орендарю і це є основною підставою звернення до суду з позовом. Суд , заслухавши сторони , вивчивши матеріали справи , вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий № 3520586000:02:000:0506 , площею 7,18 га , розташованої на території Родниківської сільської ради Олександрівського району , згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №437329 від 25.05.2003 року (а.с.8). 03.12.2007 року між сторонами укладено договір №176 оренди земельної ділянки від 03.12.2007 року , зареєстрованого у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 041037900248 від 15.12.2010 року (а.с.6-7). Згідно п.п.9,43 вказаного договору - договір укладено на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації після підписання сторонами . На звороті 1-го аркуша внизу є текст з інформацією щодо його друку - « Друк «Імекс-ЛТД», м.Кіровоград , вул.Декабристів,29, тел.(0522)32-17-05,22-79-30 ЗН 6331-09» . Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 03.12.2007 року( зворот а.с.7) орендодавець передає , а керівник ТОВ «Агроконтракт-Н» приймає земельну ділянку , розташовану на території Родниківської сільської ради терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі договору оренди №176 від 03.12.2007 року . При візуальному огляді оригіналу договору з актом встановлено , що рукописний текст заповнений різним почерком та кольором пасти . Згідно довідок ТОВ «Імекс-ЛТД», заказу наряду №ЗН-0006331 від 09.12.2009 року (а.с.60-62) заказ наряд №6331-09,який був сформований 09.12.2009 року ( через дефіс в номері ЗН вказуються останні цифри року), на замовлення ТОВ «Агроконтракт-Н» було віддруковано бланк А4 формату , накладом 1500 екземплярів з двостороннім друком з використанням оперативного друкарського японського обладнання торгової марки RISO, на газетному папері . При оформленні в програмі 1-С менеджер помилково оформила заказ-наряд не на ТОВ «Імекс-ЛТД» , а на СПД-ФО [PERSON] , який є засновником даного підприємства. Згідно витягу з ЄДРПОУ ( а.с.63-65) товариство з обмеженою відповідальністю «Імекс-ЛТД» є юридичною особою; розташоване в м.Кіровограді по вул.Декабристів ,29 ; засновники та бенефіціарні власники - [PERSON] та [PERSON]; види діяльності - поліграфічні послуги . Адреса ТОВ «Імекс-ЛТД» співпадає у договорі оренди землі , довідках ТОВ «Імекс-ЛТД» і витягу з ЄДРПОУ відносно вказаної юридичної особи. Код ЄДРПОУ співпадає у довідках ТОВ «Імекс ЛТД» та витягу з ЄДРПОУ відносно вказаної юридичної особи - № 13768524. Згідно витягу з ЄДРПОУ ( а.с.73-74) юридична особа з аналогічною назвою - товариство з обмеженою відповідальністю «Імекс-ЛТД» зареєстрована з 17.05.2010 року також у м.Києві по вул.Керченській, 7/7, вид її діяльності оптова та роздрібна торгівля , код ЄДРПОУ -37064489. Однак , вказана юридична особа у 2009 році (на час друку бланків договорів ) ще не була зареєстрована, не займається друком поліграфічної продукції, її адреса не співпадає з вказаною на звороті 1-го аркуша оспорюваного договору -м.Кіровоград , вул.Декабристів,29. Тому, суд приходить до висновку що вона не має відношення до друку поліграфічної продукції відповідача у 2009 році. Крім того , представник відповідача посилається на витяг з ЄДРПОУ ( а.с.75-76) щодо ФОП [PERSON],який займається оптовою та роздрібною торгівлею , а тому не має жодного відношення до друку бланків оспорюваного договору , у той час у заказ-наряді у лівому верхньому кутку вказано СПД-ФО [PERSON](а.с.61) . Однак , суд враховує інформацію ТОВ «Імекс-ЛТД» (а.с.62) ,що при оформленні в програмі 1-С менеджер помилково оформила заказ-наряд не на ТОВ «Імекс-ЛТД» , а на СПД-ФО [PERSON] , який є засновником даного підприємства. На підставі вказаного суд приходить до висновку , що роздруківка 1 аркушу оспорюваного договору здійснювалася саме ТОВ «Імекс ЛТД» з адресою: м.Кіровоград, вул.Декабристів ,29 , оскільки воно було чітко ідентифіковане у судовому засіданні. Згідно журналу реєстрації договорів оренди земельних ділянок ТОВ «Агроконтракт-Н» по Родниківському відділенню 2010 рік ( а.с. 28-29) у графі «№ договору п/п» під №176 , що співпадає з номером оспорюваного договору зазначено прізвище позивача,№ ділянки, її площу, та у графі підпис від його імені міститься підпис. [PERSON] , після огляду оригіналу вказаного журналу, повідомила , що підпис від її імені виконаний не нею. Згідно договору №388/р оренди земельної ділянки від 23.11.2004 року,зареєстрованого в Олександрівському відділенні КРФ ДП ЦДЗК від 01.12.2004 року за №969 (а.с.26-27) позивач раніше надавав відповідачу в оренду цю ж земельну ділянку зі строком дії 5 років з моменту державної реєстрації договору. Згідно довідки ТОВ «Агроконтракт-Н» та відомостей про виплату орендної плати за землю за 2011-2015 роки (а.с.66-72) позивач отримав :2010 рік 1859,62 грн., 2011 рік 1859,62 грн., 2012 рік 3899,33 грн., 2013 рік - 5968,91 грн., 2014 рік 5968,91 грн., 2015 рік 7274,80 грн. Відносини , що склалися між сторонами суд відносить до правовідносин , що виникають внаслідок укладання правочинів , у тому числі договору оренди земельної ділянки та земельних правовідносин щодо захисту прав на землю , та вважає за необхідне керуватися главою 16 ЦК України «Правочини», ЗК України , Законом України «Про оренду землі» . Згідно ч.ч.1,3 ст.215, ч.ч.3,5 ст. 203 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) наступних вимог:волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі . Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.1 ст.16 Закону«Про оренду землі» - укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Виходячи з викладеного , суд приходить до наступного висновку. 03.12.2007 року між сторонами укладено договір №176 оренди земельної ділянки , зареєстрований у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 041037900248 від 15.12.2010 року, №506 , площею 5,99 га , розташованої на території Родниківської сільської ради Олександрівського району , що належить [PERSON] ,згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №437329 від 25.05.2003 року. Представник позивача зазначає підставою визнання вказаного договору недійсним відсутність волевиявлення позивача, оскільки відповідач самовільно змінив його умови , замінивши 1-й аркуш договору , який першопочатково містив інший зміст, а саме - «договір укладено на 10 років. Дія договору закінчується 3 грудня 2017 року», натомість на даний час у ньому зазначено «договір укладено на 10 років , починаючи з дати його державної реєстрації». В підтвердження зазначеного представник позивача посилається на інформацію ТОВ «Імекс ЛТД» , що здійснювало друк 1-го аркуша договору на замовлення відповідача у грудні 2009 року , у той час , коли позивачем вказаний договір підписувався у грудні 2007 року. А тому, у судовому засіданні було доведено , що відповідачем після підписання оспорюваного договору позивачем перед його направленням для проведення державної реєстрації було замінено 1-й аркуш без повідомлення та згоди позивача , чим було порушено його права як власника земельної ділянки щодо вільного розпорядження нею. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому суд приходить до висновку про відсутності вільного волевиявлення позивача на укладення договору на вказаних у ньому умовах та невідповідність його внутрішній волі. Правочин, який має дефект волі і волевиявлення його учасника, порушує суб'єктивні права останнього (право власності, право свободи договору), а тому порушене право підлягає захисту у спосіб вказаний у передбачений законом, ст.ст. 215, 216 ЦК України, спосіб. Встановлені судом обставини спростовують презумпцію правомірності правочину, встановлену ст. 204 ЦК України. Враховуючи наведене , суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача . Однак , вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову у звязку з пропуском строків позовної давності. Згідно ст.257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.267 ч.ч.3-4 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача надав письмове клопотання про застосування строків позовної давності (а.с.23-25). Представник позивача зазначає , що строки позовної давності пропущені не були , оскільки позивачу під підпис не було вручено відповідачем примірника оспорюваного договору . Однак , суд з зазначеним погодитися не може , оскільки ,як пояснила позивач у судовому зсіданні, вона отримала та ознайомилася зі змістом оспорюваного договору ще влітку 2012 року та тоді встановила внесення змін щодо строку його дії. А тому , суд вважає, що з того часу , коли позивач дізналася про порушене її право і починається перебіг строку позовної давності , який закінчився влітку 2015 року , а звернулася вона до суду з позовом лише в липні 2016 року. Згідно ст.88 ЦПК України у разі відмови у задоволені позову , понесені позивачем судові витрати необхідно покласти за її рахунок.

Outcome: dismissed