Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача надати позивачу вільний доступ до газових приладів у будинку розташованому, за адресою: [ADDRESS], а також стягнути судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп., зазначивши, що основним видом діяльності ВАТ «Мелітопольгаз» є постачання та транспортування природного газу, яке здійснюється населенню, промисловим, бюджетним та комунально-побутовим споживачам. Відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 року, споживач зобов'язаний безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу представників газопостачального підприємств для перевірки показань лічильників газу, наявності цілісності пломб на них. З вказаною метою ВАТ «Мелітопольгаз» неодноразово направляло представників на адресу відповідача, але жодного разу відповідач не допускала. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, на заявлених позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явилась, не повідомила суд про причини неявки, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим ухвалити заочне рішення за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. Відповідач по справі, [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою голови квартального комітету № 66 від 30 січня 2014 року та довідкою Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області від 17 травня 2014 року /а.с.3,9/. Основним видом діяльності ВАТ «Мелітопольгаз» є постачання та транспортування природного газу, яке здійснюється населенню, промисловим, бюджетним та комунально-побутовим споживачам. Відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 року споживач зобов'язаний безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу представників газопостачального підприємств для перевірки показань лічильників газу, наявності цілісності пломб на них. Згідно 1 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний забезпечити доступ до мережі, арматури, засобів обліку, розподільчих систем представників виконавця/виробника за наявності в них відповідного посвідчення: для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічних та профілактичних оглядів, зняття контрольних показників засобів обліку тощо - згідно з істотними умовами договору. 21 листопада 2013 року на адресу відповідача було направлено попередження № 52М, відповідно до якого її попереджено, що 04 грудня 2013 року вона зобов'язана надати доступ працівникам газопостачального підприємства до газових приладів і пристроїв /а.с.4/. Відповідно до акту-претензії від 04 грудня 2013 року, складеного представником відповідача в присутності голови квартального комітету № 66, встановлено, що [PERSON] не надала доступ працівникам газопостачального підприємства до газових приладів і пристроїв /а.с.5/. Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний: допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором для ліквідації аварії, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобу обліку. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вимагати від споживача дотримання вимог експлуатації житлових приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних і протипожежних правил та інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; доступ до приміщення, будинку і споруди ліквідації аварії, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобу обліку в порядку, встановленому законом і договором. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно Рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 у справі № 1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», необхідно розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, - суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Таким чином,

Outcome: approved