Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати договори оренди земельних ділянок вартістю 259128 грн. 16 коп., кадастровий номер [NUMBER], та вартістю 960816 грн. 41 коп., кадастровий номер [NUMBER], зареєстровані у відділі Держкомзему у Мелітопольському районі 21.06.2011 року, №232300004000243 та №232300004000242, що укладені 07 червня 2011 року між Мелітопольською районною державною адміністрацією і відповідачем [PERSON] та зобов'язати відповідача повернути дані земельні ділянки за належністю у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він її одержав в оренду. Прокурор в судовому засідання позов підтримав повністю та пояснив, що між Мелітопольською районною державною адміністрацією та [PERSON] 07 червня 2011 року було укладено договори оренди земельних ділянок, які розташовані по [ADDRESS] та [ADDRESS] для розміщення магазинів. Дані договори були зареєстровані у відділі Держкомзему у Мелітопольському районі 21 червня 2011 року. Договори було укладено на 10 років, об'єкти оренди були фактично передані орендарю за актом прийому-передачі. Згідно укладеного договору сторонами було визначено орендну плату за користування земельними ділянками, яка повинна вноситися орендарем щомісячно по 1/12 від річної суми орендної плати на розрахунковий рахунок Семенівської сільської ради. Однак, згідно отриманих відомостей з Мелітопольської ОДПІ від 23 грудня 2014 року відповідачем сплата орендної плати за вказані земельні ділянки останній раз здійснювалась в 2012 році. Впродовж 2013-2014 років сплата орендної плати за земельні ділянки не здійснювалась, що є істотною умовою порушення договору та тягне розірвання договору. Невиконання відповідачем умов Договору є порушенням інтересів держави, оскільки грошові кошти, які надходять від оренди земельної ділянки спрямовуються до бюджету. Тому, прокурор просить розірвати дані договори та зобов'язати відповідача повернути земельні ділянки у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він її одержав в оренду. Щодо посилання відповідача на п.37 Договорів про припинення їх дії у разі ліквідації юридичної особи орендаря є безпідставними, оскільки вказане положення поширюється на юридичних осіб, а не на фізичних-осіб підприємців. Відповідач міг достроково припинити дію Договорів шляхом його розірвання при добровільній відмові від оренди земельних ділянок або припинення діяльності орендаря, як передбачено п.38 Договору. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, однак його представники [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що п.37 Договорів передбачено припинення його дії у разі ліквідації юридичної особи орендаря. Фізична особа-підприємець [PERSON] ліквідовано 04.01.2012 року. Листом від 10.04.2013 року [PERSON] повідомив Мелітопольську районну державну адміністрацію про свою ліквідацію та припинення дії Договору оренди землі. А тому вони вважають, що Договори оренди земельних ділянок припинені з моменту ліквідації фізичної особи-підприємця. Також при укладенні даних Договорів орендарем виступав [PERSON], діючий на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця, зареєстрованого Мелітопольською районною державною адміністрацією 04.07.2000 року, код [NUMBER]. Крім того, на момент припинення ФОП [PERSON] не мав заборгованості з орендної плати, а нарахування орендної плати після припинення Договорів з 04.01.2012 року є незаконним. Представник Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області Якубович А.А. в судове засідання не з'явилася, однак у попередньому судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві та пояснила, що відповідачу були надані в оренду дві земельні ділянки для розміщення магазинів строком на 10 років. Однак, остання сплата по орендній платі від відповідача надійшла за 2012 рік, а за період 2013-2014 роки орендну плату не сплачено. Це є підставою для розірвання укладених договорів оренди земельних ділянок, оскільки орендна плата є однією із основних умов договору. Суд, заслухавши пояснення прокурора, представників позивача [PERSON] та [PERSON], представника позивача Якубович А.А., дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом 07 червня 2011 року між Мелітопольською районною державною адміністрацією та [PERSON] були укладені договори оренди земельних ділянок (далі-договір), а саме: земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,2119 га, яка розташована по [ADDRESS], для розміщення магазину промислових товарів, та земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,7857 га, яка розташована по [ADDRESS], для розміщення магазину дрібнооптової торгівлі продовольчими та промисловими товарами /а.с.7-8, 15-16/. Вказані договори були зареєстровані у відділі Держкомзему у Мелітопольському районі 21 червня 2011 року у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі під №232300004000243 та №232300004000242. Як вбачається з умов даних Договорів (п.8) строк їх дії 10 років і набирають чинності вони після його державної реєстрації. В розділі «Орендна плата» даних Договорі пунктом 9 встановлена орендна плата в грошовій формі та визначена сторонами на 5 років у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки за загальну площу земельної ділянки в рік і повинна вноситися орендарем щомісячно по 1/12 від річної суми орендної плати на розрахунковий рахунок Семенівської сільської ради протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця. Так, згідно розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку, площею 0,2119 га, що розташована по [ADDRESS], плата складає 7773,84 грн., а по земельній ділянці площею 0,7857 га, що розташована по [ADDRESS], плата складає 28824,49 грн. Сторонами були визначені межі земельних ділянок в натурі і вони були отримані відповідачем, що підтверджується актами прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) /а.с.9, 10, 17-18, 22/. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Отже, основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Однак, відповіддю Мелітопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області повідомлено, що останній раз сплата орендної плати за вищезазначені земельні ділянки була здійснена 23.08.2012 року в сумі 36598,33 грн. (за 2012 рік), у 2013-2014 року оплата не здійснювалася. Станом на 23.12.2014 року наявна заборгованість з орендної плати за землю у розмірі 36598,33 грн. У відповідності до ст.32 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідач умови договорів оренди земельної ділянки в частині своєчасної сплати оренди порушив, внаслідок чого виникла заборгованість. Частиною 3 статті 31 Закону України «Про оренду землі»передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Згідно ч.1 ст. 32 вказаного Закону договір оренди землі за рішенням суду може бути достроково розірваний в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умов договору. Пунктом 38 Договорів передбачено, що дострокова дія Договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених Договором. Отже, відповідач порушив умови Закону України «Про оренду землі» та умови договорів оренди землі від 07 червня 2011 року, оскільки неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання, істотно порушив умови договору по сплаті орендної плати. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання договору є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, п.21 Договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Відповідно до ст.51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Але, суд вважає, що застосування представниками відповідача ст.609 ЦК України про те, що зобов'язання припиняються ліквідацією юридичної особи, у даному випадку є безпідставним. Коли ліквідується юридична особа, то особи як такої після ліквідації вже немає. А коли припиняється підприємницька діяльність фізичної особи-підприємця, то фізична особа є і вона може відповідати в певних випадках в порядку цивільного судочинства. В п.38 договорів про оренду землі чітко вказано, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за добровільною відмовою орендаря від оренди земельної ділянки або припиненням діяльності орендаря (а.с.8, 16). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач припинив за власним бажання підприємницьку діяльність (а.с.61). А тому, він повинен був припинити дію договорів оренди землі шляхом їх розірвання та повернути землі Мелітопольській районній державній адміністрації за актами відповідно до п.21 Договору. Пункт 38 договорів оренди землі є чинним, його законність ніхто не оспорював. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не передбачене договором або законом. А в Договорі п.39 зазначено, що розірвання Договору в односторонньому порядку не допускається. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved