Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], що померла 10.02.20017 року , на земельну ділянку №749 ,кадастровий №3520555100:02:000:0749 , площею 2,36 га , розташовану на території [PERSON] селищної ради , згідно державного акту серії Р2 № 478810. Оформити спадщину через нотаріальну контору неможливо у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися , подали заяви про підтримання позову та розгляд справи за їх відсутності (а.с.16,56). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та пояснила , що вона доглядала матір і є спадкоємцем за заповітом на спірне майно, а тому заперечує , щоб позивач оформила спадщину на себе. Вчасно звернулася до нотаріуса з заявою щодо прийняття спадку , але до сих пір земельну ділянку на себе не переоформила у звязку з відсутністю коштів. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не зявилася , була належним чином повідомлена про розгляд справи . Представники відповідачів [PERSON] селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області, [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області у судове засідання не зявилися , надали заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. А тому , суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності вказаних учасників . Заслухавши відповідача [PERSON] ,вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенню позову необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], що померла 10.02.20017 року (а.с.5) ,є матірю позивача та відповідачів [PERSON] та [PERSON] (а.с.6-11,37-39,47-50). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №478810 від 21.12.2002 року, довідки відділу Держземагентства в [PERSON] районі Кіровоградської області(а.с. 14,58) [PERSON] є власником земельної ділянки №749 ,кадастровий №3520555100:02:000:0749 , площею 2,36 га , розташовану на території [PERSON] селищної ради . Згідно витягу зі спадкового реєстру від імені померлої [PERSON] посвідчувалися 2 заповіти, які є чинними (а.с.60-61,88-89 ): 1). Заповіт від 15.04.2004 року про заповідання всього належного їй майна [PERSON] , посвідчений секретарем Войнівської сільської ради та зареєстрований вказаної дати за №32; 2). Заповіт від 04.03.2005 року про заповідання всього належного їй майна [PERSON] , посвідчений секретарем Войнівської сільської ради та зареєстрований вказаної дати за №20. Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру , спадкової справи (а.с.36-53,59-62) після смерті [PERSON] в Олександрійській державній нотаріальній конторі за заявами [PERSON] від 16.06.2007 року та [PERSON] від 13.03.2007 року про успадкування майна заведена спадкова справа №98 від 10.02.2007 року . [PERSON] за заявою від 13.03.2007 року від спадщини після смерті своєї дружини відмовився , помер - 08.01.2013 року. Згідно довідок Войнівської сільської ради Олександрійського району (а.с. 57) [PERSON] за період з 1994 року по день смерті 10.02.2007 року проживала на території сільської ради разом з чоловіком [PERSON], який вибув в інше місце проживання 06.03.2012 року, після чого за їх адресою ніхто не зареєстрований. Постановою державного нотаріуса Олександрійської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 10.03.2015 року(а.с.13) позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], що померла 10.02.20017 року, у звязку з ненаданням правовстановлюючого документу. Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до правовідносин по визнанню права власності на спадкове майно та вважає за необхідне керуватися главами 84,85,87 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Згідно ч.1 ст.1254 ЦК України - кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Суд ,приймаючи до уваги вищевикладене, приходить до наступного висновку. Підставою для звернення до суду позивачем зазначено неможливість одержання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у звязку із відсутністю оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку на імя спадкодавця. Суд погоджується з зазначеними доводами , оскільки «Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» від 22.06.2009 року № 325, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 06.08.2009 року № 735/16751 та «Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 втратили чинність. Інші нормативні документи , які б передбачали порядок видачі дублікату державного акта замість втраченого чи пошкодженого , на даний час - відсутні . Вирішуючи питання , чи є позивач належним спадкодкоємцем майна після смерті [PERSON],суд враховує наступні ,встановлені у судовому засіданні, обставини. Так , від імені останньої було посвідчено 2 заповіти, які є чинними , на все належне їй майно : 1). на користь [PERSON]А від 15.04.2004 року; 2). на користь [PERSON] від 04.03.2005 року . Оскільки новий заповіт скасовує попередній,а тому чинним заповітом є останній заповіт від 04.03.2005 року та належним спадкоємцем за заповітом є відповідач [PERSON], а не позивач. Крім того , позивачем заявлено вимоги і до [PERSON] селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області, [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області, які не є належними відповідачами, так як у разі відмови у позові право на спірне майно матимуть в першу чергу відповідачі [PERSON] та [PERSON] А тому ,враховуючи зазначене , у задоволенні позову необхідно відмовити. Суд враховує ту обставину , що позивач , згідно ч.1 ст.1241 ЦК України, відноситься до категорії повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця, і, незалежно від змісту заповіту, має право на половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Однак , згідно ч.1.ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А тому , суд не вправі з власної ініціативи вийти за межі позовних вимог і визнати за позивачем право власності на обовязкову частку на спадкове майно . Але відмова у задоволенні даного позову не перешкоджає для подальшого звернення позивача з позовом щодо визнання за нею обовязкової частки спадщини. Згідно ст.88 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову , сплачені позивачем судові витрати ,необхідно покласти за її рахунок.

Outcome: dismissed