Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, вказуючи, що 20.04.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 206, між сторонами зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають доньку Катерину, [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами припинені наприкінці вересня 2017 року через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. З того часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Наміру до відновлення шлюбних стосунків сторони не мають та збереження сімї позивач вважає неможливим, тому просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, на позові наполягає, судові витрати приймає на себе. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності у звязку з їх неявкою у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20.04.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 206, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб. /а.с. 7/. Від зазначеного шлюбу сторони доньку Катерину, [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження. /а.с. 6/. Як встановлено судом, причиною розпаду сімї стала втрата взаєморозуміння, поваги та почуття любові один до одного, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини між сторонами припинені наприкінці вересня 2017 року, з того часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Намірів до відновлення шлюбних відносин не мають. Спорів щодо місця проживання дитини та про поділ спільного майна у сторін не має. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Питання про утримання дитини сторони вирішуватимуть у встановленому законодавством порядку. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи викладене, та на підставі ст. 112 СК України, суд приходить до висновку про те, що визнання позову відповідачкою не порушує прав, свобод, інтересів інших осіб, у зв»язку з чим шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved