Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що будинок [ADDRESS] знаходиться на обслуговуванні ЛКП «Житловик-С». Даному будинку надано статус житлового на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.03.2007 року № 136 «Про надання гуртожитку для проживання сімей на [ADDRESS] статусу житлового будинку і передачу його у власність територіальної громади м. Львова» (зі змінами згідно з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 27.06.2008 року № 635). Даний будинок, ухвалою Львівської міської ради від 29.03.201007 року № 742 прийнятий у власність територіальної громади м. Львова. При обстеженні квартир будинку ЛКП «Житловик-С» виявлено, що [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] без законних підстав. Відповідач була зареєстрована в гуртожитку по [ADDRESS], однак з 2007 року проживає у квартирі [ADDRESS] даного будинку без реєстрації та ордеру на дану квартиру. Про необхідність звільнення безпідставно займаної квартири відповідачкою до 31.01.2015 року така була повідомлена. Однак, в добровільному порядку остання не звільняє приміщення квартири, у зв'язку з чим позивач просить позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, в якій позов визнала, просить розглянути справу за її відсутності. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи належно повідомлялись, від представника ЛКП «Житловик-С» надійшла заява про можливість розгляду справи у його відсутність. Львівська міська рада про причини неявки свого представника не повідомила. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України проводити розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. Відповідно до ст. 51 ЖК УРСР жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створеної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. У відповідності до ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно з ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого житла. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] перебуває на обслуговуванні ЛКП «Житловик-С» відповідно до довідок, виданх [PERSON] з місця проживання про склад сім'ї від 10.12.2014 року та 05.02.2015 року. Відповідно, [PERSON] є мешканкою в будинку [ADDRESS] з 1981 року, як гуртожитку. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.03.2007 року № 136 «Про надання гуртожитку для проживання сімей на [ADDRESS] статусу житлового будинку і передачу його у власність територіальної громади м. Львова» (зі змінами згідно з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 27.06.2008 року № 635), будинок по [ADDRESS] змінив свій статус з гуртожитку на житловий та у відповідності до ухвали Львівської міської ради від 29.03.2007 року № 724 «Про прийняття у власність територіальної громади м. Львова відомчого житлового будинку [ADDRESS] від виробничого об'єднання «Полярон», перейшов у власність територіальної громади. ЛКП «Житловик-С» при проведенні обстеження житлового фонду в будинку [ADDRESS], а саме заселення квартир, встановлено, що у квартирі [ADDRESS] в даному будинку проживає [PERSON] без реєстрації та ордеру на дане житлове приміщення, про що свідчать акти від 15.012.2014 року та 04.02.2015 року. Приміщення даної квартири складається з одного жилого приміщення площею 14,50 кв.м. Відповідач неодноразово попереджалась про необхідність звільнення незаконно зайнятої квартири [ADDRESS]. Відповідач у свою чергу зверталась до Сихівської районної адміністрації із заявою 22.10.2014 року з проханням відтермінувати виселення на зимовий період, зобов'язуючись звільнити займане нею приміщення, покликаючись на те, що забезпечена житлом в [ADDRESS], яке надане їй ВО «Полярон». У відповідь на звернення відповідача Сихівською районною адміністрацією було надано термін для виселення до 31.01.2015 року, на що остання погодилась, виклавши свою згоду в заяві від 24.12.2014 року. Враховуючи те, що відповідач безпідставно проживає у [ADDRESS], в добровільному порядку не бажає його звільняти, суд приходить до переконання про необхідність виселення відповідача з займаного нею житлового приміщення, без надання іншого. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 51, 58, 109, 116 ЖК УРСР та

Outcome: approved