Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована тим, що в листопаді 2020 року від приватного виконавця Русецької О.О. отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 12 серпня 2020 року. З даної постанови він дізнався про наявність виконавчого напису № 11691 від 30 січня 2020 року, вчиненного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. Оскаржуваний виконавчий напис нотаріус вчинив на підставі звернення ТОВ «Вердикт Капітал», якій відступлено права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» на підставі договору відступлення прав вимоги « 22-08/19 від 22 серпня 2019 року та додаткової угоди № 1 до договору відступлення прав вимоги « 22-08/19 від 22 серпня 2019 року, додаткової уголи № 2 до договору відступлення прав вимоги № 22-08/19 від 22 серпня 2019 року, укладеної 30 вересня 2019 року, додаткової угоди № 3 до договору відступлення прав вимоги № 22-08/19 від 22 серпня 2019 року, укладеної 30 вересня 2019 року, додаткової угоди № 4 до договору відступлення прав вимоги № 22-08/19 від 22 серпня 2019 року, укладеної 31 жовтня 2019 року, додаткової угоди № 5 до договору відступлення прав вимоги № 22-08/19 від 22 серпня 2019 року, укладеної 31 жовтня 2019 року, додаткової угоди № 6 до договору відступлення прав вимоги № 22-08/19 від 22 серпня 2019 року, укладеної 13 грудня 2019 року, за договором позики № AG5900191 від 06 травня 2019 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ним. Також зазначає, що жодних кредитних договорів з ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» не укладав, його ніхто не повідомляв про те, що він має такий кредит, не отримував жодної вимоги чи претензії щодо дострокового припинення кредитного договору, а тому у нотаріуса відсутні будь-які підстави для вчинення виконавчого напису. Вважає, що відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не міг вчинити виконавчий напис, оскільки подані документи не підтверджують безспірність або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та відсутні докази того, що з дня виконання права вимоги минуло не більше трьох років. У зв`язку з чим, просить суд визнати виконавчий напис № 11691 від 30 січня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за період з 30 вересня 2019 року по 28 грудня 2019 року в розмірі 17553 грн. 62 коп. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року витребувані у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» необхідні докази для розгляду справи. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача - ТОВ «Вердикт Капітал», своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, свого уповноваженого представника до судового засідання не направив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Як убачається із матеріалів справи, 30 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11691, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Вердикт Капітал», якому ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» відступлено право вимоги на підставі відступлення прав вимоги « 22-08/19 від 22 серпня 2019 року та додаткової угоди № 1 до договору відступлення прав вимоги « 22-08/19 від 22 серпня 2019 року, додаткової уголи № 2 до договору відступлення прав вимоги № 22-08/19 від 22 серпня 2019 року, укладеної 30 вересня 2019 року, додаткової угоди № 3 до договору відступлення прав вимоги № 22-08/19 від 22 серпня 2019 року, укладеної 30 вересня 2019 року, додаткової угоди № 4 до договору відступлення прав вимоги № 22-08/19 від 22 серпня 2019 року, укладеної 31 жовтня 2019 року, додаткової угоди № 5 до договору відступлення прав вимоги № 22-08/19 від 22 серпня 2019 року, укладеної 31 жовтня 2019 року, додаткової угоди № 6 до договору відступлення прав вимоги № 22-08/19 від 22 серпня 2019 року, укладеної 13 грудня 2019 року, за договором позики № AG5900191 від 06 травня 2019 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] . Задоволено вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», стягнуто з [PERSON] за період з 30 вересня 2019 року по 28 грудня 2019 року включно, суму у розмірі: 8100,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5353,62 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 4050,00 грн. - заборгованість за пенею; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису (а.с. 7). Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. відкрито виконавче провадження № 62801909 та на підставі виконавчого напису № 11691, виданого 30 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в сумі 17553,62 грн., про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 12 серпня 2020 року (а.с. 8). Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У відповідності до підпункту 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 3.1 - 3.4 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Згідно копій документів, які витребувані судом, та на підставі яких було вчинено виконавчий напис, наданих ТОВ «Вердикт Капітал», підставою вчинення виконавчого напису № 11691 від 30 січня 2020 року стала заява представника за довіреністю ТОВ «Вердикт Капітал» Кінзерської О.В. про вчинення виконавчого напису (а.с. 101). Слід зазначити, що заява не містить додатків, що викликає у суду сумніви, на якій правовій підставі та на підставі яких саме документів був вчинений спірний виконавчий напис. Відповідно до виписки за договором кредитної лінії № AG8129642 від 28 квітня 2019 року за період з 30 вересня 2019 року по 28 грудня 2019 року [PERSON] , загальна сума заборгованості складає 17503,62 грн., строк погашення 27 січня 2020 року, станом на 30 січня 2020 року заборгованість за договором кредитної лінії № AG8129642 від 28 квітня 2019 року не погашена, залишок заборгованості складає 17503,62 грн. (а.с. 103). Згідно письмової вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань від 28 грудня 2019 року № 14328240, видно, що на адресу [PERSON] була начебто направлена письмова вимога, в якій зазначено, що у [PERSON] за кредитним договором № AG8129642 від 28 квітня 2019 року, станом на 28 грудня 2019 року заборгованість становить 17503,62 грн. та вимагають від нього виконати зобов`язання перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором протягом 30 календарних днів з дня направлення новим кредитором цієї вимоги (а.с. 104). Також на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором (а.с. 102) Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище Постанови Пленуму передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Судом встановлено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., при вчиненні виконавчого напису № 11691 від 30 січня 2020 року, можливо керувався випискою за договором кредитної лінії № AG8129642 від 28 квітня 2019 року [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором № AG8129642 від 28 квітня 2019 року, підготовленою генеральним директором ТОВ «Вердикт Капітал», однак дана виписка не містить дати її складання, детального розрахунку суми заборгованості помісячно, починаючи з дати її виникнення та строків погашення, що викликають сумніви в безспірності та того, що Банк та/чи відповідач зверталися до [PERSON] з повідомлення про відступлення права вимоги за даним кредитним договором та претензією щодо заборгованості по вищезазначеному кредитному договору. Крім того, зі спірного виконавчого напису від 30 січня 2020 року зовсім не вбачається, за яким же кредитним договором стягується сума заборгованості з [PERSON] , в ньому відсутнє посилання на назву договору, його номер та дату. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у справі № 305/2082/14-ц від 15 січня 2020 року та така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин. Суд вважає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Виходячи з викладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, та встановивши, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною; приймаючи до уваги, що нотаріус, при вчиненні виконавчого напису не мав повного обсягу документів, зокрема, доказів підтвердження отримання боржником письмової вимоги про усунення кредитних зобов`язань від 28 грудня 2019 року за вих. № 14328240 про погашення заборгованості за кредитним договором, а також повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором, яке не містить дати відправлення; математичного розрахунку суми заборгованості, не перевірив відсутність спору між кредитором та позичальником щодо розміру заборгованості, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та визнання виконавчого напису № 11691 від 30 січня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 17553 грн. 62 коп. таким, що не підлягає виконанню. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved