Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. При цьому позивач зазначає, що він, як власник даної квартири, прописав в ній колишню дружину його сина. Однак, в 2015 році шлюб між відповідачкою та його сином був офіційно розірваний. З липня 2015 року вона не проживає в його квартирі, її речей там немає, жодного разу остання не намагалася вселитися в квартиру. На теперішній час він не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому квартирою. В судове засідання позивач не зявився, від його представника адвоката [PERSON] надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає та просить слухати справу у заочному порядку. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Позивач є власником квартири [ADDRESS], про що свідчить копія договору купівлі-продажу квартири від 30.03.2002 /а.с.4/. Судом встановлено, що у вищезазначеній квартирі зареєстрована колишня дружина сина позивача відповідачка [PERSON], що також підтверджується відомостями виконавчого комітету Мелітопольської міської ради та копією рішення суду про розірвання шлюбу від 02.09.2015 /а.с.7/. Однак, згідно довідки директора КП «Житломасив» від 14 січня 2017 року [PERSON] з липня 2015 року не проживає за адресою: [INFO] /а.с.8/. В силу того, що відповідачка зареєстрована у квартирі позивача, але в ній не проживає, він не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Крім того, комунальні послуги за проживання в квартирі нараховуються на усіх осіб, які зареєстровані в ній, а тому, позивач повинен сплачувати їх за свій рахунок. Відповідачка є членом сімї позивача, а саме: колишньою дружиною сина позивача, тому, згідно з чинним законодавством у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, тобто, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності [PERSON] у квартирі судом не встановлено. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Суд вважає, що позивачами надано достатньо доказів на підтвердження того факту, що відповідачка з липня 2015 року не проживає за місцем реєстрації без поважної на те причини. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідачка без поважних причин не проживає у [INFO] понад рік, а тому, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням в ній. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved