Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS] в м.Києві, яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору міни квартири, посвідченого Сімнадцятою Київською державною нотаріальною конторою 16.12.1993 р. за реєстровим № 2с2804, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 00160800- Z ві 19.02.2008 р. в сумі 135939,76 доларів США та 115290,59 гривень пені, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльностінезалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В ході розгляду справи позивач подав заяву про зміну предмету позову, заявивши свої вимоги до [PERSON], [PERSON], [PERSON] в особі законного представника [PERSON], [PERSON] в особі законного представника [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS] в м.Києві, яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору міни квартири, посвідченого Сімнадцятою Київською державною нотаріальною конторою 16.12.1993 р. за реєстровим № 2с2804, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 00160800- Z ві 19.02.2008 р. в сумі 135939,76 доларів США та 115290,59 гривень пені, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльностінезалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та виселення відповідачів з квартири, що є предметом іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.02.2008 р. між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ПАТ « Банк Форум») та [PERSON] укладено кредитний договір № 00160800-Z, на підставі якого Боржнику надано кредит в сумі 128040 доларів США для споживчих цілей строком по 16.02.2018 р. зі сплатою 13% річних за його користування. В забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором між Банком і [PERSON] було укладено Договір іпотеки від 19.02.2008 р., відповідно до якого предметом іпотеки є кв.[ADDRESS] в м.Києві. В зв»язку з неналежним виконанням Боржником своїх зобов»язань за Кредитним договором Банк звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором і відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 30.03.2011 р. позов було задоволено частково і з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно тягнуто суму заборгованості за договоро в розмірі 130089,32 доларів США, що за курсом НБУ становило 1140837,10 гривень Позивач посилається на те, що рішення суду про стягнення суми заборгованості не виконано відповідачами у справі і заборгованість не є погашеною, в зв»язку з чим станом на 27.03.2014 р. загальна сума боргу складає 135939,76 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 1450762,71 гривень, та 115290,58 гривень пені. В рахунок погашення даної заборгованості за Кредитним договором позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі положень Закону України «Про іпотеку» та положень Іпотечного договору, укладеного між Банком і [PERSON] та виселити відповідачів із квартири, що є предметом іпотеки. В ході судового розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] не виконали рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 30.03.2011 р., заборгованість за Кредитним договором від 19.02.2008 р. на день звернення до суду є непогашеною, а наявність, в даному випадку, судового рішення про стягнення суми боргу не перешкоджає Іпотекодержателю звернутись з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що позивач скористався своїм правом на захист порушених прав та інтересів, звернувшись до Голосіївського районного суду м,Києва в 2011 р. з позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором. З боку позивача суду не надано доказів на підтвердження того, що рішення Голосіївського районного суду м,Києва від 30.03.2011 р. не може бути виконано в ході проведення виконавчого провадження, а тому, на думку представника відповідача, звернення з даним позовом є передчасним і необґрунтованим. Крім того, представник відповідача просив суд застосувати положення ст..267 ЦК України в зв»язку з пропуском позивачем строків звернення до суду, оскільки Позичальник не виконував свої зобов»язання, починаючи з 2009 р. і Банк надіслав вимогу про дострокове виконання зобов»язань, яка повинна була бути виконана до 10.10.2009 р., тому саме з цього строку повинні відраховуватись строку позовної давності. Також представник відповідача просив застосувати положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідач [PERSON], яка також є законним представником малолітніх [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з»явилась, про місце і час судового розгляду повідомлялась судом належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки Представник 3-ої особи в судове засідання не з»явився, надавши письмові пояснення проти позовних вимоги. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.02.2008 р. між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ПАТ « Банк Форум») та [PERSON] укладено кредитний договір № 00160800-Z, на підставі якого Позичальнику надано кредит в сумі 128040 доларів США для споживчих цілей строком до 16.02.2018 р. зі сплатою 13% річних за його користування. Банк виконав належним чином свої зобов»язання, надавши [PERSON] відповідні кошти, що підтверджується заявою про видачу готівки № 173007 від 19.02.2008 р. та меморіальним валютним ордером № 172547. [PERSON] відповідно до умов Кредитного договору, а саме п.2.3, зобов»язалась здійснювати повернення кредиту частинам щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 1067 доларів США на відкритий йому рахунок. Відповідно до п.2.7 Кредитного договору проценти за користування кредитними коштами Позичальник зобов»язалась сплачувати самостійно в валюті кредиту на відкритий рахунок, щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. У випадку невиконання або неналежного виконання умов Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами, Банк мав право вимагати дострокового повернення кредиту (п.3.2.2.). В забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором між Банком і [PERSON] було укладено Договір іпотеки від 19.02.2008 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за № 682, відповідно до якого предметом іпотеки є: кв.[ADDRESS] в м.Києві, що належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору міни квартири, посвідченого Сімнадцятою Київською державною нотаріальною конторою 16.12.1993 р. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином на виконала умови Кредитного договору щодо повернення суми кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, в зв»язку з чим Банк звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 30.03.2011 р. з [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON] солідарно стягнено суму боргу за Кредитним договором, яка станом на 15.02.2011 р. становила 130089 доларів США 32 центи, що згідно офіційного курсу НБУ становило 1140837,10 гривень. Позивач звернувся до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки, кв.[ADDRESS] в м.Києві, що належить Іпотекодавцю - [PERSON], який є відмінним від позичальника, в зв»зку з невиконанням судового рішення. Представник відповідача подав заяву про застосування судом строків позовної давності для звернення до суду з даними вимогами, посилаючись на те, що Позичальник не виконував свої зобов»язання, починаючи з 2009 р. і Банк надіслав вимогу про дострокове виконання зобов»язань, яка повинна була бути виконана до 10.10.2009 р., тому саме з цього строку повинні відраховуватись строку позовної давності. Суд не може прийняти до уваги дані твердження представника відповідача, оскільки підставами звернення до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки є невиконання відповідачами рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 30.03.2011 р. про стягнення заборгованості за Кредитним договором і непогашення даної заборгованості на момент звернення до суду, а тому строки позовної давності, визначені ст.257 ЦК України повинні відраховуватись, в данному випадку, з моменту набрання рішенням законної сили. Наявність судового рішення про стягнення заборгованості за Кредитним договором в грошовому еквіваленті не позбавляє права Іпотекодержателя звернути стягнення на предмет Іпотеки, якщо на момент звернення з даними вимогами заборгованість не є погашеною. Судом встановлено, і це не оспорювалось сторонами, що на момент звернення до суду і розгляду справи по суті заборгованість за Кредитним договором не є погашеною. Відповідно до поданих представником позивача розрахунків сума боргу станом на 27.03.2014 р. складає 135939,76 доларів США та 115290,59 гривень пені, яка була нарахована позивачем в зв»язку з неналежним виконання умов Кредитного договору. Згідно з ст 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. На підставі положень ст..109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов»зані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до довідки форми № 3 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітні діти - [PERSON], [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що 27.03.2014 р. на адресу відповідачів позивачем були надіслані листи-вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення всіх мешканців. Разом з тим, на час ухвалення даного рішення вступив в силу Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року. Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предмет іпотеки, згідно із ст.5 Законом України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, якщо таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Будь-яких доказів про те, що відповідачі мають інше нерухоме майно придатне для проживання, суду не надано. Також матеріали справи не містять доказів, що на дані правовідносини, які виниели між сторонами не поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Враховуючи викладене, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зазначені позовні вимоги не можуть бути задоволені. Позивач не позбавлений можливості звернутись з даним позовом після закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який носить тимчасовий характер. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України.

Outcome: dismissed