Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 28 липня 2015 року померла його тітка (дружина його дядька) - [PERSON], яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [INFO], кімн. 139, а фактично мешкала за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Сурсько-Литовське, вул. Кірова, буд. 11. За життя Спадкодавиці, нею не був складений заповіт. Враховуючи відсутність у Спадкодавиці спадкоємців за заповітом, а також відсутність спадкоємців за законом першої, другої, третьої черг, відповідно до ст. 1264 ЦК України, він має право на спадкування за законом у четверту чергу. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належний житловий будинок розташований в Дніпропетровській області, Дніпропетровський район, с. Сурсько-Литовське, вул. Кірова, 11. На теперішній час вулиця Кірова в с. Сурсько-Литовське переіменована на вулицю Сурська. У встановлений законом строк та порядок він звернувся до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 28.06.2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], у зв'язку із відсутністю підтвердження факту родинних відносин із померлою та відсутністю оригіналу права власності на спадковий будинок. Встановлення юридичного факту його проживання однією сім'єю зі Спадкодавицею не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини має значення для оформлення спадкових прав на належне померлій спадкове майно. Так 24.02.2001 року між його рідним дядьком [PERSON] та спадкодавицею [PERSON] було укладено шлюб і від цього часу він, його дядько та [PERSON] фактично мешкали однією сім'єю, разом святкували сімейні свята, їздили на відпочинок тощо. Після смерті дядька [PERSON] (дата смерті 19.01.2014 року) він єдиний піклувався за [PERSON], забезпечував її лікуванням, допомагав в хатній роботі, робив поточний ремонт її житла. Також, факт його проживання та догляду, разом із спадкодавицею однією сім'єю підтверджується рахунком за послуги поховання [PERSON]. Спірний спадковий будинок належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], 21.11.2003 року за реєстром №5967. Оригінал вказаного договору купівлі-продажу був втрачений ним після смерті [PERSON]. Однак той факт, що житловий будинок розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Сурсько-Литовське, вул. Сурська (вул. Кірова), буд. 11 дійсно належав [PERSON] підтверджується: - листом комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» №965 від 18.07.2016 року; - копією технічного паспорту на будинок; - копією витягу про реєстрацію права власності №2205041 від 06.12.2003 року. Позивач просить суд встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Сурсько-Литовське, вул. Кірова, буд. 11, понад п'ять років до часу відкриття спадщини. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] померлої 28.07.2015 року на житловий будинок розташований в Дніпропетровській області, Дніпропетровський район, с. Сурсько-Литовське, вул. Сурська (вулиця Кірова), 11, який складається із: А - житловий будинок загальною площею 47,2 кв. м., житловою площе. 19,3 кв. м., а - відкр. веранда, Б -сарай, к - колодязь, І - огорожа. Позивач та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник Сурсько- Литовської сільської ради в судове засідання не зявився, але до його початку надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, прийняти рішення відповідно до норм діючого законодавства. Представник третьої особи в судове засідання не зявилася. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона проживала по сусідству зі спадкодавицею, знає, що позивач проживав зі своєю тіткою [PERSON] однією сімєю близько пяти років, дбав про неї після смерті дядька, здійснював поточні ремонти будинку, а коли тітка померла він її ховав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надав суду пояснення аналогічні поясненням свідка [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків та вивчивши матеріали справи, знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 256 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У той же час згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду наявність обставин, якими обґрунтовуються його вимоги чи заперечення проти позову. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. Згідно копії свідоцтва про смерть І-КИ №652267, 31 липня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 31.07.2015 року, актовий запис № 5974, вбачається, що [PERSON] померла 28 липня 2015 року. (а.с.10). В матеріалах справи є довідка видана виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради від 03.06.2016 року №542, з якої вбачається, що [PERSON], померла 28.07.2015 року а/з 5974, дійсно проживала, але не була зареєстрована по день смерті в с. Сурсько-Литовське по вул. Сурська Дніпровського району, Дніпропетровської області по 28.07.2015 року. (а.с. 15). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради від 12.12.2016 року №1726, вбачається, що [PERSON], [INFO] дійсно проживав але не був зареєстрований в [INFO] (Кірова), 11, з лютого 2010 року по серпень 2015 року. В теперішній час не проживає та не зареєстрований. В матеріалах справи є докази того, що позивач приймав участь у похованні [PERSON], а саме: квитанція до прибуткового ордеру № 31 від 25.07.2015 року на послуги для поховання вартість яких склала 2500 грн. 29.06.2016 року державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори заявнику постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній факт родинних стосунків між громадянином України [PERSON] та [PERSON].(а.с. 7). Отже, судом встановлено, що фактичним місцем проживання [PERSON] на день смерті [PERSON] була адреса: с. Сурсько-Литовське Дніпровського району, Дніпропетровської області, вул. Сурська (Кірова), 11. Вказаний висновок суду ґрунтується на поясненнях учасників справи, які зауважили, що починаючи з лютого 2010 року по серпень 2015 року, [PERSON] постійно проживав за адресою: [INFO] (Кірова), 11, а також поясненнями свідків, які розповіли, що знають заявника, підтвердили фактичне спільне проживання [PERSON] разом із тіткою [PERSON] Приймаючи до уваги, що заявник позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд вважає необхідним встановити факт постійного проживання заявника [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] однією сімєю понад пять років до часу відкриття спадщини. Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 2. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою: с. Сурсько-Литовське Дніпровського району, Дніпропетровської області, вул. Сурська (Кірова), 11, що належав останній на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], 21.11.2003 року за реєстром №3494372. Оригінал вказаного договору позивачем було втрачено. Згідно листа Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» №965 від 18.07.2016 року, вбачається, що згідно даних архіву станом на 31.12.2012 року [PERSON] належить житловий будинок за адресою: с. Сурсько-Литовське, вул. Кірова, 11 на підставі договору купівлі-продажу ВАР №993722/21.11.2003, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], 21.11.2003 року за реєстром №3494372. (а.с.20). Зазначені відомості підтверджуються також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2205041 від 06.12.2003 року.(а.с.22). В судовому засіданні встановлено відсутність інших спадкоємців, що вбачається з копії спадкової справи №224/2015 після смерті [PERSON], померлої 28.07.2015 року. Таким чином, суд вважає можливим також, визнати за [PERSON], право власності на житловий будинок, оскільки позивач, який є спадкоємцем за законом четвертої черги спадкування, після смерті [PERSON], вчинив всі дії, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак у його видачі позивачу було відмовлено з незалежних від нього обставин. Також враховуючи, що визнання права власності на даний житловий будинок за позивачем не порушуватиме права та інтереси інших осіб, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved