Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 52 000грн., пеню в розмірі 7509,65грн., моральну шкоду в розмірі 5 000грн. та судові витрати по справі, посилаючись на те, що на підставі усної домовленості та згідно виставленого рахунку від 1.12.2010р. він перерахував відповідачу в якості попередньої оплати 52 000грн. за тепловий насос, який використовується для опалення житлових будинків. Однак відповідач своє зобов'язання по продажу йому насоса станом на 22.10.2013р. не виконав і гроші, сплачені в якості попередньої оплати не дивлячись на вимоги від 4.04.2012р. та 5.03.2013р., не повернув. Відповідач проти позову заперечує та звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 51 992грн., посилаючись на те, що після сплати позивачем авансового платежу у розмірі 52 000грн. тепловий насос був ввезений на територію України, пройшов митний контроль та був взятий на баланс Товариства, однак [PERSON] свої зобов'язання по оплаті насосу не виконав і до цього часу не отримав товар у продавця. Представник позивача проти зустрічного позову заперечує, посилаючись на те, що в 2011р. відповідач не виконав свого зобов'язання про продажу позивачу насосу, з цього приводу проводились неодноразові усні переговори і попередній директор товариства погодився повернути позивачу попередню оплату. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що основний позов підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] та ТОВ «Сантехсистемс» в 2010р. був укладений усний договір щодо купівлі-продажу теплового насосу IS 61 для опалення житлових будинків загальною вартістю 103 992грн., що підтверджується сторонами. За умовами договору позивачем на рахунок відповідача був сплачений авансовий платіж у розмірі 52 000грн., що підтверджується квитанцією від 1.12.2010р. та визнається сторонами /ас 3а/. Після ввезення товару на територію України позивач повинен був сплатити повну вартість товару - 51992грн. та отримати товар у відповідача. Однак, протягом 2011р. відповідач своє зобов'язання по купівлі насосу для позивача не виконав, у зв'язку з чим 4.04.2012р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення попередньої оплати в розмірі 52 000грн. /ас 5/, на яку відповіді не отримав. 5.03.2013р. позивач знову звернувся до відповідача з вимогою про повернення сплачених ним коштів, однак відповіді не отримав /ас 9/. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.ст. 525,526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Посилання представника ТОВ «Сантехсистемс» на те, що товариством після сплати позивачем авансового платежу у розмірі 52 000грн. тепловий насос був ввезений на територію України, пройшов митний контроль та був взятий на баланс Товариства, однак [PERSON] не виконав взятого на себе зобов'язання по повній оплаті товару та його прийняттю не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки доказів цього надано не було. Так, відповідачем протягом 2011р. жодного повідомлення про наявність товару на складі та про можливість його отримання позивачем після сплати повної вартості товару не направлялось, як не направлялось і заперечень з цих підстав на отримані від позивача вимоги про повернення грошових коштів в 2012р. та 2013р. Суд не приймає до уваги надану представником позивача декларацію про ввезення на територію України 30.12.2010р. теплового насосу IS 61, оскільки з неї не вбачається, що даний насос ввезено саме на виконання договору купівлі-продажу, укладеного з позивачем /ас 38-39/. Таким чином суд вважає, що відповідач не виконав умов договору по продажу майна позивачеві, а тому підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення на його користь грошових коштів в розмірі 52 000грн., сплачених в якості попередньої оплати 1.10.2010р. Вимога позивача про стягнення пені в розмірі 7509,65грн. задоволенню не підлягає, оскільки сторонами на виконання вимог ст. 547 ЦК України правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання у письмовій формі не укладалось. Також не підлягає задоволенню позов в частині стягнення моральної шкоди, оскільки ні договором, ні законом по даній категорії справ її виплата не передбачена. Оскільки в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт відмови позивача прийняти тепловий насос та сплатити його вартість, зустрічний позов задоволенню не підлягає. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial