Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок посилаючись на те, що є єдиним спадкоємцем за заповітом яка прийняла спадщину після смерті чоловіка та не взмозі прийняти спадщину на будинок через відсутність правовстановлюючих документів. Тому вимушена звернутися до суду про визнання права власності в порядку спадкування. Представник позивача у судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги, надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Відповідач представника у судове засідання не направив, та не повідомив суд про причину неявки проте подав до суду заяву, в якій відносно позовних вимог покладається на думку суду та просить справу слухати у відсутності їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Встановлено, що 31 березня 1987 року помер [PERSON], що вбачається з даних свідоцтва про смерть серії І-БВ №492734 виданого 31 березня 1987 року відділом РАЦС м. Хмельницького. Спадщину після смерті заповідача прийняла лише дружина [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини, зокрема на житловий будинок, що знаходиться по вул. Філіпова будинок №61 в м. Хмельницькому. Окрім позивача, інших спадкоємців зазначеного майна немає. Приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу 01 квітня 2015 року було відмовлено позивачу в оформленні спадкових прав на зазначений вище будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи після смерті спадкодавця, копії котрих наявні в матеріалах справи, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, повідомленням нотаріуса, копії котрих наявні в матеріалах справи, а також належним чином завіреними матеріалами спадкової справи. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме спадщина відкрилася 19.10.2002 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України редакції 1963р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР, в редакції від 18 липня 1963 року , визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зібрані по справі докази вказують, що померлому належала земельна ділянка, спадщина не визнана відумерлою, позивач є спадкоємцем за заповітом, що прийняла спадщину, право власності спадкодавця не припинено відповідно до ст.1296 ЦК України. Відсутність свідоцтва про право власності на майно, не позбавляє спадкоємця на право на спадщину, а згідно ст.16 ЦК України засобом захисту свого права є визнання права. За таких обставин судом встановлені всі обставини, які дають позивачу право на визнання його права власності на майно в порядку спадкування. На підставі наведеного та

Outcome: approved