Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати недійсним наказ № 07-ок від 17 травня 2013 року про оголошення догани, наказ № 12-ок від 15.06.2013 року про оголошення догани, наказ № 18-ок від 25 вересня 2013 року про звільнення позивача по ст.. 40 п. 3 КЗпП України та рішення правління ГСТ «Індустріальний» від 17.09.2013 року в частині вирішення питання про звільнення позивача; поновити позивача на роботі на посаді охоронця; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 75000 грн. В обґрунтування заявлений вимог зазначив наступне: 01 листопада 2012 року позивач був прийнятий на роботу ГСТ «Індустріальний» на посаду охоронця. З середини грудня 2012 року голова правління ГСТ «Індустріальний» запропонував написати позивачу заяву про звільнення за власним бажанням, посилаючись на ту обставину, що позивач був прийнятий на роботу внаслідок наявності його заборгованості по членським внескам. Позивач відмовився від написання заяви про звільнення, та з цього часу з боку голови правління та деяких членів кооперативу до позивача стало безпричинне негативне ставлення. 13 червня 2013 року позивач знаходився на робочому місці, а 15 червня 2013 року у нього був вихідний, але 15 червня 20132 року голова правління склав у відношення позивача акт про його відсутність на робочому місці, що стало підставою для застосування відносно позивача дисциплінарного стягнення, але позивач вважає такі дії незаконними, оскільки 15 червня 2013 року у нього був вихідний, у нього ніхто пояснення не відбирав та у відомість не ставив, і тому просить скасувати наказ про оголошення йому догани. Також позивач зазначив, що з 01.10.2013 року у нього повинна була бути відпустка. Косенков Ю. І. ще раз запропонував написати позивачу заяву на звільнення, але позивач знову відмовився, та 25 вересня 2013 року, коли позивач знаходився на роботі, йому було повідомлено про його звільнення без пояснення підстав. На вимогу позивача пояснити причину звільнення, представник відповідача показав йому наказ про звільнення де підставою було рішення правління ГСТ «Індустріальний». Позивач зазначає, що звільнення його за систематичне порушення трудової дисципліни є неправомірним, оскільки від нього не вимагали ніяких пояснень, не пропонували прийняти участь на обговоренні цього питання на правління ГСТ «Індустріальний». Також трудову книжку та кінцевий розрахунок позивач отримав тільки 06 жовтня 2013 року. Позивач вважає, що таке звільнення є незаконним тому просить скасувати наказ про звільнення, рішення правління в частині вирішення питання про звільнення та поновити його на роботі. Також позивач не погоджується з наказом № 07-ок від 17 травня 2013 року про оголошення догани, оскільки він винесений без врахування всіх обставин, які відбувались 16 травня 2013 року. Крім того, позивач зазначає, що він зазнав моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, які він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача стосовно позивача. Позивач втратив нормальні життєві зв'язки, він додавав додаткові зусилля для організації свого життя, запис у трудової книжки позивача стало перешкодою для його влаштування на іншу роботу. Представник відповідача Косенков Ю. І., так як і третя особа, у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначивши при цьому що позивач був прийнятий на роботу тимчасово, оскільки у його родини склалась дуже велика заборгованість по сплаті по членським внескам до ГСТ «Індустріальний». Представник відповідача зазначив, що [PERSON] постійно, за час праці в ГСТ «Індустріальний», порушував трудову дисципліну: запізнювався на роботу, відлучався, ні кого не поставивши до відома з роботи, спав на роботі, не виконував вказівки керівництва. Так, 16 травня 2013 року, під час його чергування, влаштував скандал з електриком ГСТ «Індустріальний» [PERSON], ображав і побив його. Після цього [PERSON] написав заяву на ім'я голови правління ГСТ «Індустріальний», де зазначив, що він зробив зауваження [PERSON], про те що останній халатно ставиться до виконання своїх обов'язків, на що останній почав висловлюватися в його адресу нецензурною лайкою та наніс кілька ударів кулаком в обличчя. Представник відповідача взяв письмові пояснення від позивача, де він не заперечував проти інциденту, що стався, але вказав, що саме [PERSON] почав ображати позивача, на що він відповів ударами. Зазначені обставини стали підставою для винесення наказу № 07-ок від 17 травня 2013 року про оголошення догани за рукоприкладство під час чергування 16 травня 2013 року. Також представник відповідача зазначив, що 13 червня 2013 року [PERSON] був відсутнім на робочому місці без поважних причин 1 годину 30 хвилин, про що був складений акт 15 червня 2013 року та оголошена догана за невиконання службових обов'язків та відсутність на робочому місці. Також представник відповідача зазначив, що при складанні акта від 15 червня 2013 року про відсутність позивача 13 червня 2013 року на робочому місці, була допущена технічна помилка в даті, та замість 13 червня 2013 року було зазначене 15 червня 2013 року. Представник відповідача вказав, що оскільки позивач постійно порушував правила трудового розпорядку та неналежно відносився до своєї роботи, Правлінням було прийняте рішення винести питання про звільнення [PERSON] на засідання правління ГСТ «Індустріальний», де, 17 вересня 2013 року одноголосно було прийняте рішення про звільнення [PERSON] з займаної посади охоронця ГСТ «Індустріальний» за систематичне порушення трудової дисципліни та не виконання посадових обов'язків. На підставі зазначеного рішення 25 вересня 2013 року був винесений наказ № 18-ок про звільнення [PERSON] згідно рішення правління ГСТ «Індустріальний» з посади охоронця ст. 40 п. 3 КЗПП України з 25 вересня 2013 року. Представник відповідача вважає, що всі накази та звільнення є законними та обґрунтованими і тому підстав для задоволення позову не має. Крім того, представник відповідача надав клопотання трудового колективу ГСТ «Індустріальний» про відмову у задоволенні позову [PERSON] та прохання не поновлювати позивача на роботі. У судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона є матір'ю [PERSON] Свідок зазначила, що її син працював на ГСТ «Індустріальний» охоронцем, та був незаконно звільнений з вказаної посади. Свідок зазначив, що вона була свідком звільнення 25 вересня 2013 року, під час якого її сина та її ображали, та Косенков Ю. І. погрожував їй та сину. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона є членом правління ГСТ «Індустріальний». Свідок вважає, що звільнення [PERSON] було законним та правомірним, оскільки позивач не справлявся з своїми обов'язками, не виконував правила трудового розпорядку, часто прогулював роботу. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами письмові докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Наказу № 17-ок від 01 листопада 2012 року [PERSON] було прийнято охоронцем ГСТ «Індустріальний» з 01.11.2012 року з погодинною оплатою праці. Як встановлено було територіальною інспекцією труда у Харківської області в порушення пункту 2.5 глави 2 Інструкції № 58 «Про порядок ведення трудових книжок працівників» із записом, що вноситься до трудової книжки на підставі наказу про призначення на роботу, позивача ознайомлено під розписку в особовій картці не було. Також, було встановлено порушення п. 2 Правил внутрішнього трудового розпорядку ГСТ «Індустріальний», оскільки наказ про прийняття на роботу під розписку позивачу оголошено не було. Наявність зазначених порушень не заперечує представник відповідача. Також, не знайшло свого підтвердження пояснення представника відповідача та свідка [PERSON] про те, що позивача ознайомлювали з правилами трудового розпорядку на підприємстві. Як вбачається з матеріалів справи наказом № 07-ок від 17 травня 2013 року [PERSON] була оголошена догана за рукоприкладство під час чергування 16 травня 2013 року. Підставою для оголошення догани була заява від члена правління електрика ГСТ «Індустріальний» [PERSON] про те, що він, під час чергування [PERSON], зробив йому зауваження по роботі, на що останній почав висловлюватися в його адресу нецензурною лайкою та наніс декілька ударів в обличчя. До міліції [PERSON] вирішив не звертатись, оскільки вважав, що все можливо вирішити у товаристві. Відповідно до ст. 149 КЗпП України відповідач відібрав пояснення від [PERSON], в яких останній не заперечував наявності факту конфлікту та факту нанесення декілька ударів електрику ГСТ «Індустріальний» [PERSON], але вважав, що наніс удари правомірно, оскільки [PERSON] постійно чіплявся до нього, ображав і говорив, що його звільнить, змушуючи при цьому писати заяву за власним бажанням про звільнення. Зазначені обставини також підтвердили сторони у судовому засіданні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани до позивача була застосована правомірно, та не має підстав для скасування Наказу № 07-ок від 17 травня 2013 року. Також, судовим розглядом встановлено, що Наказом № 12-ок від 15 червня 2013 року [PERSON] була оголошена догана за невиконання службових обов'язків та відсутність на робочому місці під час чергування 13 червня 2013 року. Так, згідно акту від 15.06.2013 року, складеного головою правління Косенковим Ю. І., членом правління [PERSON] та членами кооперативу ГСТ «Індустріальний» [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] 15 червня 2013 року був відсутній на своєму робочому місці один час тридцять хвилин. Суд критично ставиться до пояснювальної записки до акту від 15 червня 2013 року про те, що в акту, складеному 16 червня 2013 року була зроблена описка в зазначені дати пригоди, та замість 15 червня 2013 року правильним необхідно вважати 13 червня 2013 року. Зазначені обставини не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідно до табелю обліку робочого часу ГСТ «Індустріальний» за червень 2013 року [PERSON] 13-14 червня 2013 року відпрацював свою зміну - 24 години, та 15 червня 2013 року на роботі не був, оскільки у нього був вихідний день. Крім того, керівництво ГСТ «Індустріальний» в порушення ст. 149 КЗпП України із складеним актом та наказом про накладення дисциплінарного стягнення позивача не ознайомили, письмові пояснення не зажадали. Вивчивши матеріали справи та вислухавши пояснення сторін суд приходить до висновку що зазначений наказ № 12-ок від 15 червня 2013 року підлягає скасуванню, оскільки обставини викладені у ньому не знайшли свого підтвердження та Наказ винесений з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень. Також, судовим розглядом встановлено, що Наказом № 18-ок від 25 вересня 2013 року позивача було звільнено згідно рішення правління ГСТ «Індустріальний» з посади охоронця на підставі ст.. 40 п. 3 КЗпП України з 25 вересня 2013 року. Підставою для звільнення є рішення правління від 19.09.2013 року. Як вбачається з наданого протоколу № 6/13 від 17.09.2013 року на засіданні правління ГСТ «Індустріальний» на повістці дня, крім інших питань, було питання про перебуванні на посаді охоронця [PERSON], та після виступу голови правління Косенкова Ю. І., [PERSON], які повідомили про численні порушення трудової дисципліни з боку [PERSON], було прийнято рішення про звільнення [PERSON] за систематичне порушення трудової дисципліни та невиконання посадових обов'язків охоронця с посади охоронця ГСТ «Індустріальний» з 25.09.2013 року. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. п. 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами, працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Отже, на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП працівника може бути звільнено у разі виявлення чергового факту невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення. Як встановлено у судовому засіданні керівництвом ГСТ «Індустріальний» не були дотримані вищевказані вимоги Закону, і тому звільнення позивача 25 вересня 2013 року є неправомірним, оскільки у позивача була відсутня системність порушень трудової дисципліни, не доведено з боку відповідача невиконання посадових обов'язків охоронця [PERSON] Крім того, рішення правління ГСТ «Індустріальний» не є підставою для звільнення позивача. Згідно п. 4.4.5. Уставу ГСТ «Індустріальний» до повноважень Правління Товариства, зокрема входить, розгляд заяв про вихід та прийняття нових членів Товариства, прийняття рішень з цих питань, які підлягають винесенню та затвердженню на Загальних зборах Товариства. Таким чином, Уставом ГСТ «Індустріальний» не передбачено як підставу звільнення рішення правління Товариства, а крім цього, керівництво ГСТ «Індустріальний» в порушення ст. 149 КЗпП України із рішенням правління позивача не ознайомили, письмові пояснення не зажадали, на засідання комісії не запрошували. Надане представником відповідача клопотання трудового колективу ГСТ «Індустріальний» до суду про відмову у задоволенні позову [PERSON] також не може бути підставою для визнання дій керівництва ГСТ «Індустріальний» правомірними та у відмови у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення в цієї частині позивні вимоги та визнає незаконним звільнення та скасовує наказ № 18-ок від 25 вересня 2013 року про звільнення [PERSON] згідно рішення правління ГСТ «Індустріальний» з посади охоронця ст. 40 п. 3 КЗПП України з 25 вересня 2013 року, а також поновлює [PERSON] на посаді охоронця гаражно-споживчого товариства «Індустріальний» з 26 вересня 2013 року. В той час, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про визнання рішення правління ГСТ «Індустріальний» від 17.09.2013 року в частини вирішення питання про звільнення [PERSON] з роботи, оскільки це внутрішнє рішення Товариства та, враховуючи вищевикладене, не тягне за собою юридичних наслідків. Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Середній заробіток визначається відповідно до порядку розрахунку заробітної плати, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (з наступними змінами). Відповідно до зазначеної постанови, а також п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року з наступними змінами у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Позивачем була надана довідка, згідно якої середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 47 грн. 05 коп. Позивач погодився з розрахунком відповідача. Кількість днів вимушеного прогулу складає 123 днів, тому сума, яка підлягає стягненню за час вимушеного прогулу складає 5787 грн. 15 коп. (123 х 47,05) Відповідно до ст..237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що порушення законних прав працівника заподіяло [PERSON] моральних страждань, пов'язаних з вимушеними матеріальними труднощами, душевними переживаннями, додатковими зусиллями для забезпечення свого побуту і достатнього матеріального становища родини. Однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 75000 грн. оцінені ним суб'єктивно і є завищеними, у зв'язку з чим вважає за необхідне задовольнити їх на суму 1000 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial