Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення матеріальної і моральної шкоди. На обґрунтування своїх вимог зазначав, що 14 жовтня 2014 року з вини водія [PERSON], якій перебував у трудових відносинах з ТОВ «Агроспейс» і порушив правила дорожнього руху, сталася ДТП під час якої було пошкоджено належний їй автомобіль чим завдано матеріальну та моральну шкоду. Оскільки цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована ПАТ «СК «Дніпроінмед», яку було повідомлено про ДПТ, то просив стягнути зі страхової компанії матеріальну шкоду в межах страхового ліміту, а решту матеріальної шкоди у сумі 60 184 грн. 38 коп. та моральну шкоду у сумі 2000 грн. у солідарному порядку з ТОВ «Агроспейс» та [PERSON] Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 23 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. На користь позивача з відповідача - ПАТ «СК «Дніпроінмед» стягнуто 49 000 грн. матеріальної шкоди та з відповідача ТОВ «Агроспейс» - 60184 грн. 38 коп. матеріальної шкоди, 2000 моральної шкоди та судові витрати у сумі 1771 грн. 84 коп. В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «СК «Дніпроінмед» просить рішення суду скасувати, як таке, що ухвалене із грубим порушенням норм матеріального і процесуального закону. Посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що страхувальник у порушення вимог закону не повідомив їх про настання страхового випадку, тому шкода повинна відшкодовуватися завдачем шкоди. Також з рішенням суду не погодився відповідач ТОВ «Агроспейс» та надав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позовних вимог заявлених до них. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушенням норм матеріального і процесуального закону. Зокрема вважає, що суд помилково поклав на них обов'язок по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди оскільки винна особа - [PERSON] на час скоєння ДТП свої службові обов'язки не виконував та перебував у безоплатній відпустці. В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін. Інші особи, які приймають участь по справі у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що рішення суду частково підлягає скасуванню з наступних підстав: Відповідно до ст. 309 ЦК України підставами для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права. При розгляді справи судом першої інстанції було встановлено, що за полісом обов'язкового страхування №АС 8929469 терміном дії до 24.02.2015 року ПАТ «СК «Дніпроінмед» застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, а саме автомобіля [NUMBER]. Відповідно до полісу обов'язкового страхування встановлений ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну у сумі 50 000 грн. та визначено розмір франшизи 1000 грн. 14 жовтня 2014 року з вини водія [PERSON], якій перебував у трудових відносинах з ТОВ «Агроспейс» та керував автомобілем [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «KIA RIO» державний номер [NUMBER] який належить позивачу. Зазначена дорожньо-транспортна пригода зафіксована підрозділом ВДАІ Олександрівського РВ та складена довідка про дорожньо-транспортну пригоду №9449839. Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження №14-173 від 24 грудня 2014 року розмір матеріальної шкоди завданої пошкодження автомобіля позивача складає 109 534 грн. 38 коп. Постановою Олександрівського районного суду Донецької області від 27 жовтня 2014 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України. На час розгляду справи у суді першої інстанції завдана шкода не відшкодована. Зазначені обставини сторонами по справі не спростовуються. Відповідно до ст.. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено відшкодування шкоди, заподіяній третій особі і зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 12. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ст.. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування ) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язання сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин суд першої інстанції розглядаючи справу по суті дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ПАТ «СК «Дніпроінмед» на користь позивача матеріальної шкоди заподіяної пошкодженням майна в рамках ліміту за відрахуванням суми франшизи. Доводи апеляційної скарги ПАТ «СК «Дніпроінмед» що порушення страхувальником вимог закону щодо обов'язку своєчасного повідомлення їх про настання події, яка має ознаки страхового випадку, позбавило їх можливості встановити обставини ДТП та розмір завданої шкоди, апеляційним судом не приймаються до уваги оскільки з матеріалів справи убачається, що 31 жовтня 2014 року [PERSON] направив на адресу ПАТ «СК «Дніпроінмед» повідомлення про ДТП, яка сталася 14.10.1014 року, та 24 листопада 2014 року [PERSON] також направила на їх адресу відповідне повідомлення про ДТП, що підтверджується квитанцією про відправлення. Згідно із підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Таким чином, зазначеною нормою закону установлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам Виходячи зі змісту цих норм, можна зробити висновок, що несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування. Оскільки судом у справі, яка переглядається, встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; водієм та потерпілим хоча і з порушенням триденного строку, але направлені відповідні повідомлення на адресу страховика, тому сам по собі факт повідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку у біль пізніший строк не може бути підставою для відмови у стягненні страхового відшкодування. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-284цс15, яка згідно ст.. 360 7 має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Апеляційний суд не приймає до уваги посилання апелянта на неналежність наданих позивачем доказів щодо розміру завданої шкоди, у тому числі автотоварознавського дослідження, оскільки відповідно до ст.. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved