Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу по сплаті комунальних послуг та витрат на утримання, обслуговування підтримання належного стану квартири посилаючись на те, що він є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Відповідач є його сестрою, та являється власницею 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Протягом останніх років між ним та відповідачем не досягнуто згоди відносно порядку утримання спільного майна. Відповідач, як співвласник вказаної квартири, жодних витрат за комунальні послуги не несе, участі в утриманні, обслуговуванні та підтриманні квартири в належному стані не приймає. У зв`язку з чим він вимушений власним коштом сплачувати як комунальні послуги, так і нести витрати по обслуговуванню, підтриманню належного стану майна, в тому числі по заміні вікон з метою забезпечення збереження тепла тощо. За період з червня 2017 року по червень 2020 року ним понесено такі витрати: витрати на технічне обслуговування домофону на суму 624,30 грн. (червень 2018 року - 161,10 грн., квітень 2019 року - 66,00 грн., 4-й квартал 2019 року - 132,00 грн., грудень 2019 року - 78,00 грн., за 2020 рік - 187,20 грн.); витрати на оплату за послуги централізованого опалення - 9 189,91 грн. (вересень 2017 року - 294,79 грн., січень 2018 року - 1 340,05 грн., лютий 2018 року - 1 083,44 грн., жовтень 2018 року - 194,95 грн., квітень 2019 року - 1 323,86 грн., жовтень 2019 року - 232,61 грн., листопад 2019 року - 954,26 грн., грудень 2019 року - 800,07 грн., січень 2020 року - 1 263,28 грн., лютий-квітень 2020 року - 1 702,60 грн.); витрати на утримання будинку та прибудинкової території на суму 12 283,55 грн. (серпень 2017 року - 1 060,12 грн., жовтень 2017 року - 861,03 грн., листопад 2017 року - 409,92 грн., грудень 2017 року - 409,92 грн. січень 2018 року - 409,92 грн., червень 2018 року - 1 303,46 грн. жовтень 2018 року - 1 627,96 грн., квітень 2019 року - 770,64 грн., серпень 2019 року - 1 614,14 грн., жовтень 2019 року - 807,08 грн., листопад 2019 року - 403,50 грн., грудень 2019 року - 413,77 грн., січень 2020 року - 413,78 грн., квітень 2020 року - 1 364,53 грн., травень 2020 року - 413,78 грн.); витрати на вивезення побутових відходів на суму 2 053,06 грн. (жовтень 2018 року - 294,68 грн., квітень 2019 року - 205,22 грн., серпень 2019 року - 433,40 грн., листопада 2019 року - 108,35 грн., жовтень 2019 року - 216,70 грн., грудень 2019 року - 108,50 грн., січень 2020 року - 108,35 грн., квітень 2020 року - 397,28 грн.. травень 2020 року - 180,58 грн.); витрати на газопостачання на суму 2 607,11 грн. (серпень 2017 року - 110,43 грн., жовтень 2017 року - 139,07 грн., листопад 2017 року - 100,30 грн., грудень 2017 року - 113,47 грн., червень 2018 року - 455,44 грн., 30.09.2019 року - 73,18 грн., 12.10.2019 року - 1 097,58 грн., жовтень 2019 року - 73,64 грн., листопад 2019 року - 94,00 грн., грудень 2019 року - 77,23 грн., січень 2020 року - 77,23 грн., квітень 2020 року - 168,65 грн., травень 2020 року за газ та розподіл - 26,89 грн. (22,96 грн. + 3,93 грн.)); витрати по підтриманню належного стану майна - 18 293,00 грн. (заміна дерев`яних вікон на металопластикові (перша частина) - 10 225,00 грн., заміна дерев`яних вікон на металопластикові (друга частина) - 5 320,00 грн.; реставрація ванни - 1 600,00 грн., встановлення кухонної мийки - 1 148,00 грн. Всього на загальну суму 45 050,93 грн., 1/2 частина становить 22 525,47 грн., які просить стягнути з відповідача. Підкреслив, що витрати на підтримання належного стану майна понесені ним одноособово, та доступні для користування обох співвласників, адже металопластикові вікна та комплектуючі до них та захисні ролети встановлено з метою збереження тепла в квартирі в цілому, їх виконано у житлових кімнатах та кімнатах спільного користування. Позивач до суду не з`явився, представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Відповідач до суду не з`явився, представник відповідача подав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в Голосіївському районному суді м. Києва 23.06.2020 року. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.06.2020 року вирішено передати матеріали на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва. 15.09.2020 року матеріали справи зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва. 16.09.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 21.09.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу на адресу його реєстрації. 04.02.2021 року надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач не визнав позов. 22.02.2021 року надійшла відповідь на відзив. В суді встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 11.08.1999 року № [NUMBER] , Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.09.2006 року, Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03.11.2012 року. Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва № 65813160 від 19.07.2021 року в квартирі [ADDRESS] , зареєстровано п`ять осіб, а саме: [PERSON] (відповідач), з 22.03.1983 року, [PERSON] (позивач), з 08.06.1989 року, [PERSON] , [INFO] , з 16.01.2014 року, [PERSON] , [INFO] , з 15.12.2017 року, [PERSON] , [INFO] , з 31.10.2018 року. Вивчивши докази, надані позивачем на підтвердження здійснення вказаних оплат, встановлено, що дані оплати підтверджено позивачем належними та допустимими доказами. Встановлено, що в період з серпня 2017 року по травень 2020 року в спірній квартирі було зареєстровано: з серпня 2017 по 15.12.2017 року три особи - позивач, відповідач та син позивача - Тихон; в період з 15.12.2017 року по 31.10.2018 року в квартирі зареєстровано чотири особи - позивач, відповідач та двоє дітей позивача - [PERSON] та [PERSON] ; в період з 31.10.2018 року в квартирі зареєстровано п`ять осіб - позивач, відповідач, двоє дітей позивача та неповнолітній [PERSON] . Позивач просить стягнути з відповідача, яка власника половини квартири, на його користь 13 378,96 грн. половину вартості сплачених за комунальні послуги за період з червня 2017 року по червень 2020 року. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Згідно ст. 360, 383 ЦК України власник (співвласники) житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб; співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Зі змісту даної норми слідує, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов`язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов`язку, особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Таким чином, витрати, пов`язані з утриманням майна, до яких входить і у тому числі й сплата вартості комунальних послуг, повинні нести всі співвласники майна, незалежно від того, чи проживають вони у квартирі. Разом з тим, правовідносини з приводу надання та отримання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним законом, який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, а саме Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 20 вказаного Закону встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. 08.10.2019 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 755/6499/19 ухвалено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, де вказано, що спірна квартира складається із трьох житлових кімнат, кухні та інших підсобних приміщень, загальна площа квартири складає 61,30 м2, житлова - 41,70 м2. Позивач - [PERSON] в позові вказувала, що вона користується кімнатою площею 13,4 м2, а її брат - кімнатами 10,4 м2 та 17,9 м2. З огляду на дані обставини, суд вважає за можливе стягнути з відповідача кошти за житлово-комунальні послуги. З огляду на те, що комунальні послуги, окрім домофону та опалення, нараховуються по кількості зареєстрованих в квартирі осіб, з відповідача слід здійснити стягнення наступним чином: в період з серпня 2017 по грудень 2017 року, з урахуванням зареєстрованої дитини позивача в розмірі 1/3 частини - утримання будинку - 913,66 грн.; газопостачання - 154,42 грн. В період з січня 2018 року по жовтень 2018 року включно з урахуванням зареєстрованих двох дітей позивача в розмірі 1/4 частини - утримання будинку - 835,33 грн.; газопостачання - 113,86 грн. В період з 31.10.2018 року в квартирі зареєстровано п`ять осіб, з яких двоє дітей позивача та одна дитина відповідача, що дає підстави для стягнення з відповідача: витрат на утримання будинку - 2 480,49 грн.; витрат на вивезення відходів - 821,22 грн.; газопостачання - 675,36 грн. Вартість опалення розраховується із загальної площі житлового приміщення, у зв`язку з чим з відповідача слід стягнути половину сплачених позивачем коштів в розмірі 4 594,95 грн. Половину сплачених коштів за обслуговування домофону також слід стягнути з відповідача в розмірі 312,15 грн. Таким чином з відповідача слід стягнути 10 901,44 грн. витрат, пов`язаних із отриманням послуг. В частині стягнення половини вартості по підтриманню належного стану майна суд приходить до наступного. Згідно частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини 1 статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно частини 1 статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Позивач просить стягнути з відповідача кошти в сумі 22 525,47 грн., що становлять половину вартості заміни дерев`яних вікон на металопластикові, реставрація ванни та встановлення кухонної мийки. Встановлено, що 01.10.2014 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено Договір № 2254-1.Б, згідно умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві світло-прозорі конструкції та захисні ролети, а покупець зобов`язується прийняти товар у власність і сплатити грошову суму. Загальна ціна Договору за товар 10 225, грн. Згідно специфікації до Договору, адреса передачі товару (пункт доставки) та адреса виконання послуг - [ADDRESS] . Відповідно до Акту передачі приймання від 01.10.2014 року до Договору від 01.10.2014 року № 2254-1.В продавець забезпечив належне виконання послуг з встановлення та наладкою світло-прозорих конструкцій інших додаткових конструкцій та деталей до них. Всього до сплати 10 225,00 грн. Залишкова неоплачена вартість товару - 5 225,00 грн. Докази сплати коштів відсутні. Номер договору в Акті передачі-приймання товару не відповідає номеру договору. 23.09.2019 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено Договір № 2464.938.5 про купівлю-продаж, згідно умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві металопластикові конструкції та забезпечити виконання супутніх робіт і послуг (у разі замовлення), а покупець зобов`язується прийняти товар у власність і сплатити грошову суму. Загальна ціна Договору за товар 5 320, грн. Відповідно до Акту передачі приймання від 23.09.2019 року до Договору (без дати) № 938-289 продавець передав, а покупець отримав у повному обсязі товар та виконав всі передбачені договором роботи, загальна сума договору - 5 320 грн., сплачено - 3 700 грн., залишок - 1 620 грн. Однак, докази сплати коштів відсутні. Номер договору в Акті передачі-приймання товару не відповідає номеру договору та не містить дати його укладення. Відповідно до Акту приймання передачі виконаних робіт, який є Додатком до Договору від 23.03.2016 року, підписаного [PERSON] та ФОП [PERSON] «Київ-Сервіс», останній здійснив реставрацію (відновлення) ванни, вартість 1 600 грн. Договору від 23.03.2016 року не надано, як і не надано доказів здійснення [PERSON] оплати. Відсутня інформація і щодо місцезнаходження самого майна (ванни) та виконання робіт (реставрація ванни). Згідно видаткової накладної Ррз03-0315578 від 23.09.2018 року в магазині Епіцентр було придбано кухонну мийку, вартістю 1 088,00 грн. та здійснено сверління отвору в мийці, вартістю 60,00 грн. Інформація про покупця даного товару накладна не містить. Відсутні і документи, які підтверджують місце встановлення вказаної мийки. Відсутні і докази оплати. Викладене свідчить про те, що позивачем на надано належних та допустимих доказів на підтвердження вимоги про стягнення з відповідача половину вартості заміни дерев`яних вікон на металопластикові, реставрація ванни та встановлення кухонної мийки, у зв`язку чим дана вимога не підлягає задоволенню. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 10 901,44 грн. витрат, пов`язаних із отриманням послуг, та відмови в задоволенні в інших частинах вимог. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати пропорційно до задоволених вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 840,80 грн., оскільки позов задоволено частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 406,95 грн. судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Сторона позивача просить стягнути з відповідача 14 200,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження чого надано акти виконаних робіт та рахунки фактури. З урахуванням наданих доказів, суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати за послуги правника відповідно до задоволених вимог, а саме 6 872,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial