Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № 99/МК13/2007-980 від 01.06.2007 року в розмірі 427 599,96 (з яких: 189 501,68 грн. - непогашений кредит; 165 740,35 грн. - несплачені відсотки; 54 765,20 - несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов'язань; 17 592,73 грн. - несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу) та судові витрати в розмірі 3654 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 01.06.2007 року відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та фізична особа - резидент України [PERSON], уклали кредитний договір 99/МК13/2007-980, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в гривнях з метою придбання автотранспортного засобу на загальну суму 198 246,00 (сто дев'яносто вісім тисяч двісті сорок шість грн. 00 коп.) гривень із розрахунку 19,5% на рік строком з 01.06.2007 року по 01.06.1012 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості. За договором поруки [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися відповідати перед позивачем як солідарні боржники. Відповідно до договору поруки відповідач [PERSON] поручилася перед позивачем за належне виконання [PERSON] зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 99/МК13/2007-980 від 01.06.2007 року, а саме: повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором, сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). При цьому, [PERSON] повинна виконати всі зобов'язання в тому ж порядку, який встановлений для [PERSON] кредитним договором. Кредит було отримано [PERSON] 01.06.2007 року, що підтверджується заявою на видачу готівки (меморіальним ордером) від 01.06.2007 року. Відповідно до умов кредитного договору, викладених в п.п. 2.2.1, 2.2.2., [PERSON] зобов'язався повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно, згідно графіка повернення кредиту та сплати відсотків. Відповідачем [PERSON] станом на 20.09.2013 року порушені пункти 2.2.1, 2.2.2, 4.3.3 кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами. Відповідно до п. 3.1. пп. 3.1.1. кредитного договору в якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань щодо погашення кредиту/кредитної лінії, сплати відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, можливих штрафних санкцій, останній передає в заставу - автотранспортний засіб, вартість якого згідно пп. 3.1.2. складає 247 845,00 (двісті сорок сім тисяч вісімсот сорок п'ять грн. 00 коп.) гривень. Відповідно п. 3.1. пп. 3.1.5. кредитного договору при порушенні відповідачем [PERSON] умов договору щодо строків виконання зобов'язання у позивача виникає право на задоволення вимог, забезпечених заставою, за рахунок предмета застави. Відповідно до п. 4.2.5 кредитного договору позивач має право вимагати від відповідача [PERSON] дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, можливих штрафних санкцій, якщо останній несвоєчасно або не в повному обсязі сплатив черговий платіж. Відповідно до п. 5..1. - 5.2. кредитного договору у разі прострочення відповідачем [PERSON] строків сплати відсотків та строків повернення кредиту за користування кредитом, він зобов'язаний сплатити на користь позивача пеню у розмірі 0,5 % (нуль цілих п'ять десятих відсотка) від суми прострочених зобов'язань, за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до п. 5.3. кредитного договору у разі порушення відповідачем [PERSON] строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом він сплачує позивачу штраф у розмірі 5% (п'ять відсотків) від суми заборгованості по поверненню кредиту та сплати відсотків, вказаних у графіку і визначених на дату прострочення. Станом на 03.09.2014 року за відповідачем [PERSON] наявна заборгованість по кредитному договору в сумі становить 427 599,96 (чотириста двадцять сім тисяч п'ятсот дев'яносто дев'ять.) 96 грн., в тому числі: непогашений кредит - 189 501,68 грн.; несплачені відсотки - 165 740,35 грн.; несплачена пеня за црострочення строків виконання зобов'язань - 54 765,20 грн.; несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 17 592,73 грн.. У зв'язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів позивач неодноразово повідомляв відповідачів про факт виникнення заборгованості та її розмір. Однак на даний час кредитна заборгованість відповідачами не погашена. Відповідач уникає зустрічей з представниками позивача і не здійснює ніяких дій для погашення заборгованості. В судове засідання представник позивача не з'явився, просив суд розглядати справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про час, день та місце розгляду справи повідомлений належно, проте, надав до суду заперечення на позов, в якому просить слухати справу у його відсутність та відмовити в задоволенні позову мотивуючи тим, що відповідно до умов укладеного кредитного договору №99/МК13/2007-980 від 01.06.2007 року, сторони встановили строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань (пункт 8.4.), так і строки (термін) виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів згідно графіка (пункт 2.2.1), останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 01 червня 2012 року. Таким чином, графіком платежів, який є невід'ємною складовою частиною договору (пункт 2.2.1.), погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено відповідним періодом - місяцями. Поряд зі встановленням строку дії договору, сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на підставі Кредитного договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором №99/МК13/2007-980 від 01.06.2007р., позичальник перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту після 07.11.2007 року, а з 01.06.2007 року - зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. Отже, згідно з умовами кредитного договору (п.2.2.1.) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним (пункти 5.1.- 5.З.). Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право позивача вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. У зв'язку з наведеним, відповідач [PERSON] вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором №99/МК13/2007-980 від 01.06.2007р. в сумі 427 599,96 грн., є неправильними, оскільки грунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, що може призвести до ухвалення незаконного рішення, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належно, проте, надала до суду заперечення на позов, в якому просить слухати справу у її відсутність та відмовити в задоволенні позову мотивуючи тим, що між позивачем та [PERSON]. був укладений договір поруки від 01 червня 2007 року згідно якого, остання поручається перед позивачем за належне виконання [PERSON], взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 99/МК13/2007-980 від 01.06.2007 року, в тому числі: повернути до 01 червня 2012 року кредит в сумі 198 246 (сто дев'яносто вісім тисяч двісті сорок шість) гривень 00 копійок; оплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 19,5% (дев'ятнадцять цілих п'ять десятих відсотків) річних (із розрахунку 28-29-30-31/360);сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Пунктом 5.3. доґовору поруки від 01 червня 2007 року передбачено, що дія договору закінчується належним чином виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього договору. Відповідно до п. 1.1.4. договору «Кредитування комерційного автотранспорту» № 99/МК13/2007-980 від 01.06.2007 року банк надав позичальнику [PERSON] кредит з терміном погашення до 01 червня 2012 року. Вказаний строк є строком виконання основного зобов'язання по сплаті повної суми кредиту, процентів та можливих штрафних санкцій. Як видно з матеріалів справи, [PERSON] не виконав зобов'язання перед позивачем згідно договору «Кредитування комерційного автотранспорту» № 99/МК13/2007- 980 від 01.06.2007 року та не повернув у строк передбачений договором повну суму кредиту, а саме до 01 червня 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі чюруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 5.3.) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 01 червня 2012 року. За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 01 червня 2012 року, протягом наступних шести місяців - до 01 грудня 2012 року. Отже, вимоги позивача про стягнення з неї на підставі Договору поруки від 01 червня 2007 року заборгованості [PERSON] за договором «Кредитування комерційного автотранспорту» № 99/МК13/2007-980 від 01.06.2007 року в загальній сумі 427 599,96 грн. (чотириста двадцять сім тисяч п'ятсот дев'яносто дев'ять гривень 96 копійок) є безпідставними та незаконними. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 01.06.2007 року ВАТ Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та фізична особа - резидент України [PERSON], уклали кредитний договір 99/МК13/2007-980, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в гривнях з метою придбання автотранспортного засобу на загальну суму 198 246,00 (сто дев'яносто вісім тисяч двісті сорок шість грн. 00 коп.) гривень із розрахунку 19,5% на рік строком з 01.06.2007 року по 01.06.1012 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості. В забезпечення належного виконання договору № 99/МК13/2007-980 від 01.06.2007 року [PERSON], 01.06.2007 року між відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідачі зобов'язалися відповідати перед позивачем як солідарні боржники. Відповідно до договору поруки відповідач [PERSON] поручилася перед позивачем за належне виконання [PERSON] зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 99/МК13/2007-980 від 01.06.2007 року, а саме: повернути кредит, спалити відсотки за користування кредитними коштами, сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором, сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). При цьому [PERSON] повинна виконати всі зобов'язання в тому ж порядку, який встановлений для [PERSON] кредитним договором. Кредит було отримано [PERSON] 01.06.2007 року, що підтверджується заявою на видачу готівки (меморіальним ордером) від 01.06.2007 року. Проте, відповідачем [PERSON] порушені умови виконання кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами. Станом на 03.09.2014 року за відповідачем [PERSON] наявна заборгованість по кредитному договору становить 427 599,96 (чотириста двадцять сім тисяч п'ятсот дев'яносто дев'ять.) 96 грн., в тому числі: непогашений кредит - 189 501,68 грн.; несплачені відсотки - 165 740,35 грн.; несплачена пеня за црострочення строків виконання зобов'язань - 54 765,20 грн.; несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 17 592,73 грн.. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки., а відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 554 ЦК України, передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 599 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимог до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). З договору поруки від 01.06.2007 року вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 5.3) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (правова позиція Верховного Суду України - Постанова судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17.09.2014 року). Як вбачається з матеріалів справи, у кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 01.06.2012 року. Протягом строку дії поруки, кредитор не пред'являв претензій поручителю [PERSON], щодо невиконання зобов'язань боржником. За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 01.06.2012 року, протягом наступних шести місяців. Отже, вимога банку до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання заявлена поза межами шестимісячного строку. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а ст.259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідач [PERSON] в своєму запереченні просить суд застосувати строк позовної давності, оскільки вважає, що право позивача вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж повинен починатися з моменту порушення строку його погашення, тобто з 07.11.2007 року, коли позичальник перестав виконувати щомісячні зобов'язання по кредиту або з 01.06.2007 року коли позичальник перестав виконувати зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом. Проте, суд не бере до уваги дані твердження відповідача [PERSON], оскільки як вбачається з розрахунку загальної суми платежів клієнта по кредиту, який знаходиться в матеріалах справи, [PERSON] здійснив останній платіж 16.07.2013 року в сумі 58 300 00 грн., тобто перебіг строку позовної давності необхідно рахувати саме з 16.07.2013 року, який в даному випадку ще не минув. На підставі частково задоволення позову з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

Outcome: partial