Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.11.2017 по 12.04.2018 в розмірі 12782,64 грн. В обґрунтування позову зазначено, що позивач був прийнятий на посаду майстра виробничого навчання в групу «Електрослюсар підземний» Лисичанського ПТУ № 2, відповідно до наказу № 218 від 21.09.1967. Наказом № 087-К від 31 серпня 2017 року був звільнений з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штату з посади викладача спецдисциплін. Постановою Апеляційного суду Луганської області від 05.03.2018, позов позивача було задоволено та поновлено на роботі на посаді викладача в ДПТНЗ «Лисичанський професійний гірничо - промисловий ліцей» з 31.08.2017. 12.04.2018 наказом відповідача [PERSON] поновлено на посаді. Проте відповідач відмовляється сплатити позивачу середній заробіток за період з 01.11.2017 по 12.04.2018, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеному у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. В письмовому відзиві зазначив, про невизнання позовних вимог, оскільки згідно з наказом МОН України від 21.06.2017 № 885 «Про реорганізацію професійно-технічних навчальних закладів міста Лисичанська Луганської області», діяльність Державного професійно-технічного навчального закладу «Лисичанський професійний гірничо-промисловий ліцей» припинено. Вказаний навчальний заклад приєднано до Державного професійно-технічного навчального закладу «Привільський професійний ліцей» згідно передавального акту. З цієї причини позивача було звільнено на підставі п.1 ст.40 КЗпП України в зв'язку з припиненням діяльності ліцею та скорочення його посади. Пропозиції щодо виконання іншої роботи позивачу [PERSON], враховуючи відсутність вакантних посад у ДПТНЗ «Привільський професійний ліцей» не пропонувалися, тобто адміністрація ліцею не могла працевлаштувати позивача не звільнивши іншого працівника навчального закладу. Постановою Апеляційного суду Луганської області від 05 березня 2018 року, апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 01.11.2017 задоволено частково. Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 01.11.2017 скасовано в частині відмвови у задоволенн позовних вимог [PERSON] до ДПТНЗ «Лисичанський професійний гірничо - промисловий ліцей» про поновлення на роботі і в цій частині ухвалене нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] про поновлення на роботі задоволено. Поновлено [PERSON] на роботі на посаді викладача в ДПТНЗ «Лисичанський професійний гірничо - промисловий ліцей» з 31 серпня 2017 року. 10 квітня 2018 року до відповідача надійшла постанова Лисичанського міського відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2018 № 56046806, згідно з яким зобов'язано комісію з припинення Державного професійно-технічного навчального закладу «Лисичанський професійний гірничо-промисловий ліцей» виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 вересня до 01 листопада 2017 р., що й було зроблено. Комісія вважає, що виходити за межі виконавчого провадження є безпідставним. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач був прийнятий на посаду майстра виробничого навчання в групу «Електрослюсар підземний» Лисичанського ПТУ № 2, відповідно до наказу № 218 від 21.09.1967 /а.с.5/. Наказом № 087-К від 31 серпня 2017 року був звільнений з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штату. Рішенням Лисичанського міського суду від 01 листопада 2017 р. звільнення позивача було визнано незаконним, відповідач був зобовязаний нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу. Постановою Апеляційного суду Луганської області від 05 березня 2018 року, апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 01.11.2017 задоволено частково. Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 01.11.2017 скасовано в частині відмвови у задоволенн позовних вимог [PERSON] до ДПТНЗ «Лисичанський професійний гірничо - промисловий ліцей» про поновлення на роботі і в цій частині ухвалене нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] про поновлення на роботі задоволено. Поновлено [PERSON] на роботі на посаді викладача в ДПТНЗ «Лисичанський професійний гірничо - промисловий ліцей» з 31 серпня 2017 р. /а.с.9-11/. Відповідачем середній заробіток був нарахований за період з 01 вересня по 01 листопада 2017 р. (а.с.8), однак наказ про поновлення позивача на роботі був виданий тільки 12 квітня 2018 р. (а.с.6). Таким чином, період з 02 листопада 2017 р. по 12 квітня 2018 р. є періодом вимушеного прогулу позивача внаслідок незаконного звільнення, за який йому повинен бути нарахований та сплачений середній заробіток відповідно до норм діючого законодавства, зокрема ст.ст.113 ч1, 235 ч.1 КЗпП України. Разом з тим, оскільки позивачем суду не надано довідки про розмір середньоденного заробітку, та не заявлялося клопотання про її витребування, суд,

Outcome: partial