Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], відносно його малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], зазначивши, що батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по її вихованню та утриманню, долею дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, про фізичний, духовний та розумовий розвиток дитини не піклується, а також стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дати пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримала повністю, наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач будучи повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не з'явився на повторний виклик суду, про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутністю від нього не надходило, тому суд вважає можливим розглядати справу за відсутністю відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради в судове засідання не з'явилась, надала клопотання про розгляд справи за її відсутністю, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв позивача та представника третьої особи про слухання справи за їх відсутності, та у зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Згідно копії свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.7/. 27 червня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.8/. 06 липня 2012 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрацію шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]» /а.с.9/. Судом встановлено, що починаючи з 2006 року і по теперішній час дитина проживає разом з матір'ю, яка займається її вихованням та утриманням, батько дитини не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню малолітнього сина. Як вбачається з копії довідки виданої головою квартального комітету /а.с.10/, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] в родині у складі із чотирьох осіб: [PERSON] та [PERSON] - батьки, [PERSON] - брат та [PERSON] - син. Відповідно до копії довідки, виданої класним керівником та директором НВК № 16 /а.с.11/, [PERSON], бабуся та [PERSON], одні співпрацюють з колективом НВК № 16 щодо виховання онука та сина [PERSON], учня 6-Г класу в 2013-2014 р. Батько не підтримує контакту з педагогічним колективом, не цікавиться успіхами сина в школі, на батьківські збори не з'являється. Також, відповідно до довідки голови квартального комітету /а.с.12/, [PERSON] проживає разом та знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON] 28 січня 2014 року рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради № 3/24 затверджено висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON], [INFO], яким встановлено, що відповідач ухиляється від виховання свого малолітнього сина, не цікавиться його долею, не турбується про його фізичний, розумовий, духовний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її самоусвідомлення, матеріально не утримує і не допомагає, своїми діями порушує законне право дитини на сімейне виховання, а тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради вважає, що на сьогоднішній день немає підстав щоб не підтримувати позов [PERSON] до [PERSON], [INFO] про позбавлення його батьківських прав по відношенню до сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані поважати дитину, виховувати її, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до пункту 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач систематично і навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків протягом тривалого часу: не виявляє інтересу до існування своєї дитини, не спілкується з дитиною у обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не цікавиться долею дитини, матеріальної допомоги не надає, про його фізичний, духовний та розумовий розвиток не піклується. За таких обставин суд вважає можливим позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. У відповідності до вимог ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь позивача [PERSON], починаючи з 06 грудня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову був сплачений судовий збір в розмірі 229,40 грн. за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідно до квитанції № 6161764 від 29 листопада 2013 року /а.с.4/, тому суд вважає необхідним стягнути вказані судові витрати з відповідача на користь позивача. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved