Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з майна, що йому належить, посилаючись на наступні обставини. 05 березня 2015 року позивач отримав лист від ГУ МВС України в Дніпропетровській області, в якому вказано, що станом на 04 березня 2015 року, автомобіль позивача ДАЧІЯ ЛОГАН, державний номер [NUMBER] внесено до бази даних «Контроль АМТ» обмеження Дніпропетровським ЦНП № 2101 від 26 грудня 2007 з санкцією «Відчуження заборонено» згідно постанови Жовтневого ВДВС. Раніше, у 2014 році позивач звернувся до Жовтневого ВДВС ДМУЮ про зняття арешту, проте, відповідно до листа відповідача від 26 лютого 2014 року № 5349/16, у відповідача відсутня можливість скасувати вищевказаний арешт, оскільки виконавчі провадженні закриті та знищені у звязку з закінченням терміну зберігання. В судове засідання позивач надав заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просив справу розгляну без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки суду не повідомив. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає позов підлягаючим задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні було встановлено, що з метою виконання постанови Жовтневого районного суду м Дніпропетровська 20 грудня 2007 року постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ДМУЮ було накладено арешт на автомобіль позивача, а саме ДАЧІЯ ЛОГАН, державний номер [NUMBER]. У 2014 році позивач звернувся до Жовтневого ВДВС ДМУЮ про зняття арешту, проте, відповідно до листа відповідача від 26 лютого 2014 року № 5349/16, у відповідача відсутня можливість скасувати вищевказаний арешт, оскільки виконавчі провадженні закриті та знищені у звязку з закінченням терміну зберігання. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо зняти арешту з майна, є такими, що засновані на законі та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved