Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні власником права користування майном та виселення. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS]. Дану квартиру він придбав на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.08.2013 р. посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Продавцем квартири згідно договору купівлі-продажу є відповідачка [PERSON], яка за умовами договору зобов'язалася знятися з реєстраційного обліку особисто та зняти з реєстраційного обліку третіх осіб та звільнити квартиру від особистих речей строком до 19 листопада 2013 року. На момент укладання зазначеного договору в квартирі були зареєстровані відповідачка та члени її сімї, а саме [PERSON] та [PERSON] У зв'язку з тим, що відповідачка [PERSON] та члени її сімї не знялися з реєстраційного обліку до зазначеного у договорі граничного строку, позивач був вимушений у квітні 2014 року звернутися з заявою до районного відділу у м.Харкові Державної міграційної служби України та зняти з реєстрації вищевказаних осіб. Але, незважаючи на те, що у відповідача [PERSON] припинені підстави, щодо права власності та права користування жилим приміщенням у зв'язку з його відчуженням, вона та її матір [PERSON] продовжують фактично мешкати у квартирі, чим перешкоджають позивачу користуватися та розпоряджатися належною йому квартирою, тому останній вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 14.03.2014 року, у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій повністю підтримала позовні вимоги та просила розглядати справу за її відсутністю. Проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідачів та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином відповідно до ст.. 74 ЦПК України, причини неявки суду не відомі. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, позивач [PERSON] набув право власності на двокімнатну квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.08.2013 р. посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] /а.с.6/ Номер запису про право власності згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності: 2161436. Дата реєстрації: 19.08.2013р. /а с.7/ Відповідно довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця № 27 від 07.05.2014 року, за адресою: [ADDRESS] ніхто не зареєстрований з 10.04.2014 року. / а.с.9/ Згідно п.8 договору купівлі - продажу зазначеної квартири, продавець / відповідач [PERSON]/ зобов'язалася знятися з реєстраційного обліку особисто та зняти з реєстраційного обліку третіх осіб та звільнити квартиру від особистих речей строком до 19 листопада 2013 року Оскільки відповідачі добровільно з реєстраційного обліку у передбачений договором строк не знялись та продовжували проживати в спірній квартирі, позивач був вимушений у квітні 2014 року звернутися з заявою до районного відділу у м.Харкові Державної міграційної служби України та зняти з реєстрації вищевказаних осіб. На цей час відповідачі реєстрації у квартирі не мають, але продовжують без будь - яких правових підстав мешкати у зазначеному приміщенні. Згідно ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. За ч.1ст.316 Цивільного кодексу України , правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ч.1,2 ст. 319 Цивільного кодексу України: власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Таким чином, суд вважає, що проживання у спірній квартирі відповідачів, які не належать до членів сім'ї позивача, cтворюють останньому перешкоди у користуванні його власністю, а тому право власності позивача підлягає судовому захисту шляхом усунення перешкод у користуванні нею та виселення відповідачів зі спірної квартири. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved