Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого з урахуванням уточнень позовної заяви зазначив, що в липні 2013 року він в місті Полтава придбав автомобіль BMW 540i кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER]. Даний автомобіль оформив на своє ім'я. В послідуючому, 16.05.2014 року видав довіреність на ім'я [PERSON] та [PERSON] з правом продажу, обміну та експлуатації даного автомобіля, довіреність посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] Позивач зазначає, що 31.05.20143 року він забрав довіреність, свідоцтво про реєстрацію та ключі від належного йому автомобілю у [PERSON], однак [PERSON], знаючи про те, що він знаходиться в лікарні і що оригінал довіреності знаходиться у нього, без його відома звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] та отримала дублікат довіреності і вчинила правочин з [PERSON], продавши вказаний автомобіль останньому. Посилаючись на вказані обставини, на положення Цивільного Кодексу України, позивач вважає, що угода щодо продажу спірного автомобіля вчинена [PERSON] та [PERSON] є недійсною, оскільки у [PERSON] не було на той час повноважень щодо розпорядження автомобілем, також вважає, що нотаріус не мав права без його відома видавати дублікат довіреності, на підставі цього просить суд визнати недійсним дублікат довіреності від 04.07.2014 року; визнати недійсним правочин від 10.06.2014 року між [PERSON] та [PERSON] та витребувати у [PERSON] спірний автомобіль. Позивач в судовому засіданні доводи своїх позовні вимоги підтримав та пояснив про обставини викладені вище. Відповідач [PERSON] проти задоволенні позову заперечувала та зазначила, що отримала дублікат довіреності в зв'язку з тим, що як повідомив їй [PERSON], оригінал довіреності, ключі та документи на машину він втратив. Вважає, що угода укладена між нею та її батьком щодо продажу спірного автомобілю є правомірною, тому що вона діяла в рамках наданих їй повноважень на підставі дубліката довіреності. Зазначила, що насправді спірний автомобіль був придбаний за її кошти та кошти [PERSON] і оскільки [PERSON] кудись зник, а їй потрібні були кошти, вона продала вказаний автомобіль, просила в задоволенні позовних вимог відмовити. [PERSON] проти задоволення позову заперечував, зазначив, що придбав автомобіль у своєї доньки [PERSON], переоформив його в органах ДАІ на своє ім'я при цьому було перевірено наявність повноважень у його дочки щодо відчуження автомобілю та інше, і на сьогоднішній день як правомірний власник розпорядився даним автомобілем, продавши іншій особі. Заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом достовірно встановлено, що автомобіль BMW 540i кузов № [NUMBER], зареєстровано на ім'я [PERSON], дане підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Згідно копії довіреності від 16.05.2014 року, позивач уповноважив [PERSON] та [PERSON] експлуатувати та розпоряджатися належним йому автомобілем BMW 540i кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER] з правом, зокрема, продажу та з правом укладання всіх дозволених законодавством правочинів щодо вказаного автомобілю. Як вбачається з копії заяви [PERSON] від 21.07.2014 року на ім'я приватного нотаріуса [PERSON], позивач скасував видану ним довіреність від 16.05.2014 року. Відповідно до копії довідки - рахунку від 10.06.2014 року ТОВ «Поезія», остання видана [PERSON] на автомобіль BMW 540i кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER]. Статтею 203 Цивільного Кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України /Наказ Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5/, у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа. Нотаріус при видачі дубліката втраченої довіреності перевіряє дійсність цієї довіреності за даними Єдиного реєстру довіреностей. Дублікати втрачених довіреностей підлягають обов'язковій реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей відповідно до Положення про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2006 року № 111/5. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] при продажу спірного автомобіля [PERSON] 10.06.2014 року діяла в рамках наданих їй позивачем повноважень відповідно до виданої на її ім'я нотаріально посвідченої довіреності, яка станом на 10.06.2014 року позивачем скасована та відкликана не була. Щодо посилань позивача про отримання дублікату виданої ним довіреності без його згоди, то останні до уваги судом не приймаються, оскільки відповідно до Порядку, дублікат довіреності було видано [PERSON] як особі щодо якої учинялася нотаріальна дія (довіреність від 16.05.2014 року видавалася на ім'я [PERSON].). Посилання позивача на неможливість скасування виданої ним довіреності в зв'язку з хворобою, як на обґрунтування заявлених позовних вимог також судом до уваги не приймаються, так як відповідно до копії листка непрацездатності та копії довідки про тимчасову непрацездатність, позивач перебував на лікуванні з 03.07.2014 року, тобто почав лікування більш ніж через місяць після того, як останній зазначає, що забрав довіреність (31.05.2014 року). Вимога позивача щодо витребування майна (автомобілю) не узгоджується з положеннями статті 388 ЦК України, оскільки судом встановлено, що спірний автомобіль вибув з власності позивача не поза його волею, доказів які б це спростовували позивачем до суду не надано. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed