Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до відповідача [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], про витребування майна з чужого незаконного володіння. В ході розгляду справи в якості третьої особи було залучено [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.03.1998 року №61 «Про передачу будинку по вул. Березинській, 30 на баланс ВРЖЕП Індустріального району» будинок №30 по вул. Березинській був прийнятий від АТВТ «Весна» до комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок №30 по вул. Березинській у м. Дніпропетровську, будинок №30 по вул. Березинській у м. Дніпропетровську належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради. Виконавчим комітетом [PERSON] ради народних депутатів м. Дніпропетровська, на підставі списку концерну «Весна» затвердженого рішенням Кіровського райвиконкому №1368 від 08.08.1994 р., гр. [PERSON] 15.11.1994 року видано ордер №107 серії 02 на право зайняття житлового приміщення 1 кімнатної квартири №7 житловою площею 18,5 кв.м. за адресою вул. Березинська,30 у м. Дніпропетровську. На підставі зазначеного ордеру [PERSON] вселилася у надану їй квартиру та проживала. [PERSON] померла 31.10.2012 року. Оскільки [PERSON], яка померла 31.10.2012 року, квартиру [ADDRESS] (м. Дніпропетровськ) не приватизувала, то вказана квартира з власності територіальної громади м. Дніпро в особі Дніпропетровської міської ради не вибувала. Дніпропетровській місцевій прокуратурі стало відомо, що право власності на квартиру №7, розташовану за адресою: м. Дніпро, вул. Березинська, б. 30 визнано за [PERSON] на підставі заочного рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.05.2016 по справі №202/2660/16-ц. У подальшому [PERSON] відчужив спірну квартиру [PERSON], шляхом укладення 19.07.2016 договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим у реєстрі за №2674, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - 15574525. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.09.2016 року, право власності на кв.№7 по вул. Березенській, 30 у м. Дніпро зареєстровано за [PERSON], державна реєстрація права власності проведена 19.07.2016 року, у зв'язку із відступленням права вимоги за договором іпотеки [PERSON], серія та номер: 1239, виданий 29.07.2016 року. Таким чином, майно вибуло з комунальної власності Дніпропетровської міської ради на підставі заочного рішення Індустріального суду м. Дніпропетровська від 16.05.2016 року, яке в подальшому скасовано рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2016 року. Враховуючи, що рішення суду, на підставі якого [PERSON] набув право власності на спірний обєкт нерухомого майна скасовано, вказане свідчить про вибуття майна поза волею власника. Просили суд витребувати із незаконного володіння [PERSON], [INFO] (ж.м. Тополя,3, буд.56, кв.152, м. Дніпро, Дніпропетровська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків:[NUMBER]) на користь Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 947293312101) та стягнути із [PERSON] на користь прокуратури Дніпропетровської області сплачений судовий збір в розмірі 1378,00 грн. Прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, наведених в позові та просила суд позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] міської ради в судовому засіданні просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України та ст.76 ЦПК України. Суду неодноразово повернені судові повістки у звязку з закінченням терміну зберігання. Відповідач був повідомлений і шляхом розміщення оголошення про виклик в газеті «Вісті Придніпровя» від 22.11.2016 року №89 (1788) та від 20.12.2016 року №97 (1796). Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України. Оскільки зареєстрованим або знятим з реєстрації він не значиться, то був повідомлений шляхом розміщення оголошення про виклик в газеті «Вісті Придніпровя» від 22.11.2016 року №89 (1788) та від 20.12.2016 року №97 (1796). Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України та ст.76 ЦПК України. Суду неодноразово повернені судові повістки у звязку з закінченням терміну зберігання. [PERSON] був повідомлений і шляхом розміщення оголошення про виклик в газеті «Вісті Придніпровя» від 22.11.2016 року №89 (1788) та від 20.12.2016 року №97 (1796). Третя особа [PERSON] в судове засідання зявилася. Просила суд задовольнити позовні вимоги позивача. Прокурор та представник позивача не заперечували щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення прокурора, представника позивача, третю особу, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.03.1998 року №561 «Про передачу будинку по вул. Березинській, 30 на баланс ВРЖЕП Індустріального району» житловий будинок №30 по вул. Березинській (загальна площа\~-5802,9 кв.м., у тому числі площа нежитлових приміщень -65,1 кв.м.) прийнята від АТВТ «Весна» на баланс ВЖРЕП Індустріального району (а.с.10-11). Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок №30 по вул. Березинській у м. Дніпропетровську, будинок №30 по вул. Березинській у м. Дніпропетровську належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради (а.с.9). Виконавчим комітетом [PERSON] народних депутатів м. Дніпропетровська, на підставі списку концерну «Весна», затвердженого рішенням Кіровського райвиконкому №1368 від 08.08.1994 р., гр. [PERSON] 15.11.1994 року видано ордер №107 серії 02 на право зайняття житлового приміщення 1 кімнатної квартири №7 житловою площею 18,5 кв.м. за адресою: вул. Березинська, 30 у м. Дніпропетровську (а.с.73). Згідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] померла 31.10.2012 року (а.с.16). Відповідно до довідки КП ДМБТІ від 17.08.2016 року за №11377 станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності за адресою: [ADDRESS] КП « ДМБТІ» ДОР не проводилась (а.с.12). Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 26.05.2016 року за №202 « Про надання жилого приміщення однокімнатної квартири [ADDRESS], надано однокімнатну квартиру №7, жилою площею 19,00 кв.м., загальною площею 37,10 кв.м., будинку №30 ( літ-А-12) по вул. Березинській гр. [PERSON] на склад сімї 2 особи: [PERSON], [INFO] наймач; [PERSON], [INFO] донька (а.с.61). На підставі Рішення [PERSON] видано 03 червня 2016 року № [NUMBER] ордер на право зайняття жилого приміщення квартири [ADDRESS]. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань назва позивача [PERSON] міська рада (а.с.72). В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року по цивільній справі 202/2860/16-ц за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості позовні вимоги позивача задоволено.В рахунок заборгованості [PERSON] перед [PERSON] в розмірі 140\~000 грн. звернуто стягнення на належну [PERSON] квартиру, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, б. 30, кв. 7, шляхом визнання права власності за [PERSON] на квартиру, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, б. 30, кв. 7, загальною площею 39,3 кв.м. та стягнено судовий збір в розмірі 1\~400,00 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу від 19.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим у реєстрі за №2674, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 15574525, [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] Сегія Анатолійовича продав квартиру [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 14-15). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.01.2017 року право власності на кв.№7 по вул. Березенській, 30 у м. Дніпро зареєстровано за [PERSON], державна реєстрація права власності проведена 19.07.2016 року, у зв'язку із відступленням права вимоги за договором іпотеки [PERSON], серія та номер: 1239, виданий 29.07.2016 року. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2016 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року по цивільній справі 202/2860/16-ц за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості скасовано. При новому розгляді справи Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2016 року по справі 202/2860/16-ц за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено та допущено поворот виконання заочного рішення від 16 травня 2016 року, скасувавши державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, б. 30, кв. 7, загальною площею 39,3 кв.м. Рішення набрало законної сили. З встановлених під час розгляду справи фактичних обставин вбачається, що квартира [ADDRESS] (м. Дніпропетровськ) [PERSON], яка померла 31.10.2012 року, не приватизувалася, та є власністю територіальної громади міста. Реєстрація права власності за [PERSON] проведена на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року, яке в подальшому було скасовано. Однак [PERSON] спірна квартира вже була відчужена згідно вищевказаного договору купівлі-продажу [PERSON] Таким чином, майно вибуло з комунальної власності Дніпропетровської міської ради на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.05.2016 року, яке в подальшому скасовано. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані\~Конституцією України, нормами\~Цивільного кодексу України\~та іншими нормативно-правовими актами. Згідно змісту\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У відповідності до змісту ст.ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1\~ст. 386 ЦК України\~держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Статтею 387 ЦК України\~передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Отже, важливою умовою звернення з віндикаційним позовом (стаття 388 ЦК України) є відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин. Добросовісним повинен вважатися той набувач, який не знав і не повинен був знати, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати, а недобросовісним володільцем та особа, яка знала або повинна була знати, що її володіння незаконне. За пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України можливість витребувати майно від добросовісного набувача є за наявності у діях власника майна волі на передачу майна. За змістом наведеного майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та п.21 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» норма ч.1 ст.216 ЦК України не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України. Аналогічні правові позиції щодо витребування нерухомого майна, що вибуло поза волею власника, викладені в Постановах Верховного Суду України від 11.06.2014 року у справі №6-52цс14 та від 08.06.2016 року №6-3089цс15. Оскільки рішення суду про визнання права власності, на підставі якого спірне майно було вилучено з володіння позивача, у подальшому було судом скасовано, то слід вважати, що майно вибуло з володіння власника поза його волею й він має право витребовувати його від добросовісного набувача за правилами статті 388 ЦК України. Крім того, судом враховується те, що судом допущено поворот виконання заочного рішення від 16 травня 2016 року та скасована державна реєстрація права власності [PERSON], отже підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, тому особа зобов'язана повернути майно. Виходячи із вищевикладеного, приймаючи до уваги, що викладені докази не викликають у суду жодних сумнівів щодо їх належності, допустимості, обєктивності та достатності для вирішення справи по суті, враховуючи, що за час розгляду даної справи спірна квартира продана особою, яка заволоділа нею незаконно та без відповідної правової підстави, та в подальшому продана відповідачу по даній справі, окрім цього, суд також враховує, що квартира вибула з володіння позивача, який є законним його власником поза його волею, тому суд відповідно до вимог закріплених в ст.ст.\~387,\~388 ЦК України\~вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити шляхом витребування із з незаконного володіння [PERSON] на користь територіальної громади в особі [PERSON] міської ради квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 947293312101). Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до усього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі.

Outcome: approved