Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільненні працівника, зазначивши наступне. Вона працювала на посаді інспектора кадрів на підприємстві відповідача з 21 липня 2005 року. Наказом №127-к від 22.10.2013 року вона звільнилася за власним бажанням, у з»язку із виходом на пенсію. Однак при звільненні їй не виплатили заробітну плату за жовтень місяць в сумі 1 820,55 грн., компенсацію за невикористану відпустку, компенсацію у розмірі одного окладу у зв»язку із виходом на пенсію. З урахуванням вимог ст. 116, ст. 117 КЗпП України просила суд стягнути з відповідача на її користь зазначені виплати, а також стягнути компенсацію за затримку заробітної плати у розмірі 7873,23 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м.Донецька від 17 квітня 2014 року позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі і компенсації за не використану відпустку, залишено без розгляду за заявою позивача. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Представник відповідача Петриченко Г.І. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказавши, що вимога позивача про стягнення одного посадового окладу при виході на пенсію, що становить 1360 грн. є необґрунтованою, оскільки на теперішній час підприємство знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Вимоги щодо стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати визнав у повному обсязі._________ Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, наявні у ній докази, дійшов наступних висновків. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не пра цював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні праців никові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою за значених сум. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так у судовому засіданні встановлений факт того, що позивач працювала на підприємстві відповідача з 21 липня 2005 року по 22 жовтня 2013 року на посаді інспектора кадрів. Наказом №127-к від 22.10.2013 року позивач звільнилася за власним бажанням, у з»язку із виходом на пенсію. Заробітна плата на підприємстві за жовтень 2013 року не була своєчасно виплачена позивачу при її звільнені, а була сплачена лише у квітні 2014 року. Середній заробіток позивача за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період трьох місяців складає 1536,82 грн., що підтверджується довідкою підприємства про середню заробітну плату позивача № 18 від 16.04.2014 року. Відповідно до ст. 1, ст. 3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Суд погоджується з розрахунком компенсації наданим позивачем за період з жовтня 2013 року по березень 2014 року і з урахуванням вимог ст. 11, ст. 60 ч.1, ч.3 ст. 212 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 7873,23 гривень у рахунок відшкодування компенсації за затримку заробітної плати. Крім того, на думку суду є обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь вихідної допомоги внаслідок припинення трудового договору у розмірі 1360 грн., оскільки вказана соціальна пільга передбачена п.6.1 Колективного договору, укладеним між сторонами, що також відповідає положенню ст. 44 КЗпП України. У такому випадку суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо тяжкого матеріального становища підприємства, оскільки такі обставини не регулюються зазначеними вище джерелами правового регулювання даного спору. Тим самим, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України сторона, на користь якої ухвалене рішення, суд стягує з іншої сторони всі судові витрати по справі, у зв'язку із тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved