Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що відповідно до укладеного з відповідачем договору про навчання, останній не виконав індивідуальний план роботи аспіранта без поважних причин, у зв`язку з чим, він був відрахований зі складу аспірантів. Посилаючись на відповідні норми цивільного закону щодо відшкодування шкоди через невиконання договірних зобов`язань, уточнивши під час розгляду справи свої вимоги, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму грошових коштів, що була виплачена відповідачу як стипендія за навчання та заробітну плату його наукового керівника в загальному розмірі 179 977 гривень 05 копійок. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити його вимоги з викладених у заяві підстав. Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позов та просив відмовити в його задоволенні. Представником відповідача надано відзив на позову у якому серед іншого вона посилається на відсутність визначеного законодавством порядку відшкодування за укладеним між сторонами договором та порушення позивачем Конституційного права відповідача на здобуття вищої освіти. Вислухавши вступне слово представників сторін та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Наказом ректора № 704-34 від 25 жовтня 2012 року [PERSON] зараховано до аспірантури Київського національного університету імені Тараса Шевченка з відривом від виробництва з 01 листопада 2012 року та призначено наукового керівника Набруско І.Ю. (т.с. 1, а.с. 6). 01 листопада 2012 року між [PERSON] і Київським національним університетом імені Тараса Шевченка укладено угоду № 457 про підготовку аспіранта, який навчається в аспірантурі з відривом від виробництва, за рахунок державного замовлення (т.с. 1, а.с. 7). Наказом в.о. проректора з наукової роботи № 768-34 від 12 листопада 2015 року [PERSON] відраховано 28 жовтня 2015 року зі складу аспірантів факультету соціології у зв`язку із невиконанням індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин (т.с. 1, а.с. 9). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Напрями використання бюджетних коштів, що спрямовуються на досягнення мети та забезпечують виконання завдань університету, визначаються паспортом бюджетної програми, який щорічно затверджується у порядку, визначеному наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2002 року № 1098 «Про паспорти бюджетних програм». Паспортом бюджетної програми Університету, що затверджується спільним наказом Міністерства освіти і науки України та Міністерства фінансів України щорічно, визначаються середні витрати на підготовку 1 аспіранта, який навчається з відривом від виробництва, у поточному році. Згідно із паспортів бюджетної програми на 2012 - 2015 роки, середня вартість підготовки одного аспіранта, який навчається з відривом від виробництва становила: у 2012 році - 47 538 гривень 20 копійок, у 2013 році - 58 307 гривень 30 копійок, у 2014 році - 62 107 гривень 60 копійок та у 2015 році - 68 907 гривень 40 копійок (т.с. 1, а.с. 22 - 23, 25 - 26, 28 - 29, 31 - 32). Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норма статті 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положенням статті 611 ЦК України правовими наслідками порушення зобов`язання є також відшкодування збитків. Як встановлено під час розгляду справи в судовому засіданні, відповідач не виконав обов`язку визначеного у пункті 3 укладеної із позивачем угоди № 457 від 01 листопада 2012 року, про виконання індивідуального плану роботи. Одночасно, суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача про відсутність доказів невиконання відповідачем індивідуального плану аспіранта без поважних причин, оскільки факт невиконання відповідачем індивідуального плану аспіранта без поважних причин повністю і достовірно підтверджено витягом з протоколу № 4 засідання вченої ради факультету соціології Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 28 жовтня 2015 року (т.с. 1, а.с. 8). Тобто, факт невиконання відповідачем умов договору із позивачем, відповідно до статті 611 ЦК України - є підставою для відшкодування ним завданої позивачу шкоди, що здійснював підготовку відповідача як аспіранта за рахунок державного замовлення. Також, суд вважає помилковими та не приймає до уваги і довози сторони відповідача про відсутність визначеного законом порядку відшкодування витрат навчального закладу на підготовку аспіранта, оскільки така обставина не є підставою для відмови у позову, а відшкодування здійснюється на підстави наведених норм цивільного законодавства. Визначаючи розмір суми грошового відшкодування на користь позивача, суд враховує розмір нарахованої відповідачу стипендії за час навчання з грудня 2012 року по жовтень 2015 року, що відображено у довідці позивача № 1228 від 26 вересня 2018 року про доходи [PERSON] , а також надані позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку оплати праці наукового керівника [PERSON] на одного аспіранта і довідку про її педагогічне навантаження з наукового керівництва аспіранта [PERSON] за вказаний період часу (т.с. 1, а.с. 74, 74, 80). При цьому, суд не погоджується і відхиляє доводи сторони відповідача про неможливість стягнення стипендії відповідача отриманої ним як аспірантом, з посиланням на статтю 1215 ЦК України, як безпідставно набуте майно, що не підлягає поверненню. Зокрема, дана стипендія не є безпідставно набутим майном, так як вона була отримана відповідачем на відповідній правовій підставі, а саме: на підставі укладеної ним із позивачем угоди № 457 від 01 листопада 2012 року про підготовку аспіранта, а тому її і не можна вважати такою, що не підлягає поверненню. Крім того, суд не вбачає порушення позивачем Конституційного права відповідача на здобуття освіти (на чому наполягає сторона відповідача), оскільки останній самостійно порушив умови укладеної із позивачем угоди № 457 від 01 листопада 2012 року про підготовку аспіранта, чим і позбавив себе права на подальше безоплатне здобуття наукового ступеню . Позивач у свою чергу належним чином виконував свої обов`язки за укладеною із відповідачем угодою № 457 від 01 листопада 2012 року про підготовку аспіранта та не вчинив жодних дій, спрямованих на безпідставне і необґрунтоване припинення навчання відповідача в аспірантурі. Оскільки, відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеною із позивачем угодою № 457 від 01 листопада 2012 року, а позивач витратив на це бюджетні асигнування, суд приходить до висновку, що порушені майнові права позивача слід захистити шляхом стягнення з відповідача на користь позивача встановленої суми грошових коштів. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Також, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved