Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача кошти в сумі 17768 грн. 86 коп. та судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 01.09.2007 року уклав з відповідачем договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, згідно з яким [PERSON] зобов'язувалась у випадку звільнення з органів внутрішніх справ протягом трьох перших років після закінчення навчання відшкодувати витрати, які були затрачені на її утримання. Наказом ГУМВС України від 31.05.2013 № 227 відповідач була звільнена за власним бажанням та згідно з проведеним розрахунком сума витрат, пов'язаних з її утриманням за період з серпня 2007 по червень 2011 року становить 17768,86грн., які просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча була належно повідомлена про час і місце розгляду справи, а тому згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Судом встановлено, що 01.09.2007 року між Львівським державним університетом внутрішніх справ (Виконавець) та [PERSON] (Замовник) укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, за яким позивач взяв на себе зобов'язання забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, а відповідач зобов'язується виконати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня. Згідно з п.2.3.6 Договору [PERSON] зобов'язалася у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ, закінчення навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п.3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням в навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Як вбачається з матеріалів справи, наказом ГУМВС України від 31.05.2013 № 227 о/с відповідач [PERSON] була звільнена за власним бажанням за п.64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Згідно з довідкою-розрахунком №839 від 07.11.2013 року сума витрат, пов'язаних з навчанням відповідача у Львівському державному університеті внутрішніх справ за період з серпня 2007 по червень 2011 року становить 17768,86грн. З огляду на те, що відповідач [PERSON] не виконала взятих за договором зобов'язань, суд приходить до висновку, що заборгованість за договором в сумі 17768,86грн. підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А відтак, з відповідача слід стягнути 229грн. 40 коп. судового збору в користь позивача. На підставі ст.ст.525, 526, 530,610-612, 625 ЦК України та

Outcome: approved