Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 08.02.2019р. по 04.10.2019р. включно в сумі 135\~941грн. 24 коп. та судовий збір. В обґрунтування позову зазначив, що він 02.10.2017р. він був звільнений з ПАТ «Азот», за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію, згідно наказу №784-вк від 02 жовтня 2017 року. Зазначає, що в день його звільнення ПАТ «Азот» не здійснив з ним належні розрахунки при звільненні, а саме, не виплатив заробітну плату. Відповідно до довідки ПАТ «Азот» № 865 від 12.12.2018 року заборгованість по заробітній платі, станом на 13.12.2018 року складає: за лютий 2017 року 3359,75грн.; за березень 2017 року - 8253,44 грн.; за квітень 2017 року 6753,68 грн.; за травень 2017 року - 6061,09 грн., а всього загальна сума заборгованості 24427,96 грн. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.02.2019р. у справі №711/10951/18 було стягнуто з ПАТ «Азот» на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 24427,96грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 03.10.2017р. по 07.02.2019р. в сумі 280171,58грн. 07.10.2019р. [PERSON] отримав, в межах виконавчого провадження, заборгованість по не виплаченій заробітній платі при звільненні в сумі 24427,96грн. Таким чином, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його корить середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 08.02.2019р. по 04.10.2019р. включно в сумі 135\~941грн. 24 коп. (із розрахунку: 164 робочі дні * 828,91грн. середньоденний заробіток) та судовий збір. Ухвалою суду від 14.11.2019 провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову обґрунтовуючи це тим, що середній заробіток за час затримки розрахунку є значно більшим за суму самої заборгованості по заробітній платі, то відповідно нарахована Позивачем компенсація в будь-якому випадку підлягає істотному зменшенню для збереження принципу пропорційності. Крім того, відповідач зазначив, що заборгованість по заробітній платі утворилася у зв`язку з тим, що діяльність відповідача було поставлено в залежність від ціни на природний газ, який є основною сировиною для виробництва продукції ПАТ «Азот». З 7 березня 2017 року по червень 2017 року підприємство взагалі не працювало. Крім того, 29 травня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України накладено арешт на майно ПАТ «Азот» у межах суми стягнення в розмірі 611872475 грн. 30 коп. У зв`язку з цим, ПАТ «Азот» не зміг вчасно провести виплату заробітної плати на користь позивача не через умисну бездіяльність або відсутність грошових коштів, а через відсутність об`єктивних можливостей розпорядитися наявними грошовими коштами або майном для виконання грошових зобов`язань по сплаті суми заробітної плати. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали суду письмові заяви, в яких просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Причину неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.10.2017р. позивач був звільнений з ПАТ «Азот» за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію. При звільненні позивача з ним не було проведено остаточного розрахунку з виплати заробітної плати у зв`язку з чим утворилась заборгованість з виплати заробітної плати. Відповідно до довідки ПАТ «Азот» № 865 від 12.12.2018 року заборгованість по заробітній платі, станом на 13.12.2018 року складає: за лютий 2017 року 3359,75грн.; за березень 2017 року - 8253,44 грн.; за квітень 2017 року 6753,68 грн.; за травень 2017 року - 6061,09 грн., а всього загальна сума заборгованості 24427,96 грн. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.02.2019р. по справі №711/10951/18 із відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 24427,96грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 03.10.2017р. по 07.02.2019р. в сумі 280171,58грн. Рішення набрало законної сили 09.04.2019р. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки, на момент звернення позивача до суду відповідачем не здійснено остаточного розрахунку з позивачем, останній був вимушений звернутися до суду з зазначеним позовом. Конституційне право громадян на оплату праці розглядається як одне з найбільш важливих та пріоритетних засад становлення і розвитку суспільства, ефективний засіб стимулювання працівників та службовців до належного та якісного виконання службових обов`язків. Згідно із ст.ст. 21, 43 Конституції України, ст.ст. 94, 115 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці» кожна людина має право на заробітну плату за виконану роботу та її своєчасне одержання в повному обсязі. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. На підставі ст.116 КЗпП України, відповідачу належало провести повний розрахунок з працівником в день звільнення 02 жовтня 2017 року, що зроблено не було. Як встановлено судом відповідач здійснив повний розрахунок перед позивачем по заборгованості з виплати заробітної плати в розмірі 24427 грн. 96 коп. 07 жовтня 2019р. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вина відповідача у невиплаті позивачу заробітної плати у день його звільнення встановлена, на підставі ч.4 ст. 82 ЦПК України, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.02.2019р. у справі №711/10951/18, яке набрало законної сили 09.04.2019р. Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні, а саме за період з 08.02.2019р. по 07.10.2019р. (день фактичного розрахунку), а тому звернувся до суду з даним позовом. Разом з тим, позивач здійснюючи розрахунок середнього заробітку за весь час затримки з виплати заробітної плати, позивач виходив з того, що з 08.02.2019р. по 04.10.2019р. (останній робочій день фактичного розрахунку) кількість робочих днів складає 164 робочих днів, та з врахуванням того, що його середньоденна заробітна плата складає 848,64грн. А тому просив стягнути на його користь середній заробіток за весь час затримки з виплати заробітної плати в сумі 135941,24грн. Проте суд не може погодитись з таким розрахунком, оскільки, як вбачається із довідки №26 від 10.01.2019 виданої позивачу ПАТ «АЗОТ», середньоденна заробітна плата позивача складає 828,91грн. (а.с. 8). Зазначена обставина також була встановлення рішенням суду від 07.02.2019р. у справі №711/10951/18. Таким чином, з огляду на зазначене, правильним слід рахувати, що середньоденна заробітна плата позивача складає 828,91грн. А відтак, середній заробіток за весь час затримки з виплати заробітної плати за період з 08.02.2019р. по 07.10.2019р., і яка підлягає до стягнення з відповідача складає 135941,24грн., із розрахунку: 164 робочих днів * 828,91грн. Щодо розподілу судових витрат, то суд виходить з наступного. Судові витрати по справі складаються із судового збору в сумі 1359,41грн. Надані позивачем докази /а.с. 1,/ свідчать про обґрунтованість розміру понесених позивачем судових витрат, а тому вони підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі наведеного, ст.ст.115,116,117 КЗпП України

Outcome: approved