Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договором. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного 10 квітня 2008 року договору № 004-04952-1000408 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], остання отримала кредит у вигляді кредитної лінії на картковому рахунку з лімітом 3000 грн. Відповідач в свою чергу зобов'язалася здійснювати погашення кредитної заборгованості та сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 29,9% річних. [PERSON] зобов'язання за договором належним чином не виконала. Станом на 30 жовтня 2013 року, відповідач має заборгованість на загальну суму 1230,43 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у вказаній сумі та понесені судові витрати у розмірі 229,40 грн. Представник позивача за довіреністю (а.с.18), повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. В позовній заяві просив справу слухати за його відсутністю (а.с.4). Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, у його задоволенні просила відмовити. Вказала на те, що нею були сплачені всі належні суми згідно з таблицею погашення по кредитній картці «Віза Класік». Позивач вважає, що вона у повному обсязі погасила кредит виданий за договором з позивачем, тому вимоги останнього є безпідставними. Судом встановлено, що 10 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 004-04952-100408 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки (а.с.6-7), згідно з яким банк відкрив для [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] та кредитну лінію на загальну суму 30000,00 грн. та на день укладання цього договору встановив ліміт кредитної лінії - 3000,00 грн. Відповідач у свою чергу зобов'язалася сплачувати банку відсотки за користування кредитом у розмірі 29,90% річних (розмір передбачений Тарифами на обслуговування платіжних карток Віза Класік Тарифного пакету «Віза класичний», з якими ознайомлена відповідач (а.с.8). Згідно з п.3.4 договору, держатель зобов'язаний та доручає банку здійснювати оплату - списання грошових коштів, які складають: - суми заборгованості, які виникають за договором (суми кредитів, нарахованих процентів, комісій, плат, штрафних санкцій тощо); - плату за надані банком послуги з розрахунково-касового обслуговування в розмірах, передбачених Тарифами; - помилково зараховані на рахунок кошти; - сплату платежів за договором добровільного страхування життя від 10 квітня 2008 року. Пунктом 3.8. Договору передбачена черговість погашення заборгованості при надходженні коштів на рахунок та наявності непогашеної кредитної заборгованості: (1) погашення Овердрафту, (2) погашення плати за прострочену заборгованість (пеня), (3) сплата прострочених процентів, які нараховані за користування кредитною лінією, (4) погашення простроченої заборгованості за кредитною лінією, (5) сплата поточних процентів, (6) погашення поточної заборгованості за кредитною лінією, (7) сплата платежів за розрахунково-касове обслуговування, (8) решта коштів зараховується на рахунок. Відповідач скористалася кредитним коштами, проте зобов'язання за договором виконала не у повному обсязі. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.14-15), [PERSON] здійснювала поповнення карткового рахунку в період з 06 травня 2008 року по 08 січня 2009 року у сумі 400,00 грн., 17 лютого 2009 року у сумі 435,00 грн. Станом на 02 березня 2009 року заборгованість відповідачки за тілом кредиту склала 4,11 грн., за відсотками - 5,61 грн., комісії та іншим нарахуванням - 0,16 грн. Станом на 30 жовтня 2013 року загальна сума заборгованості склала 1380,43 грн., а саме: тіло кредиту (кредитна лінія) 338,87 грн., проценти -346,54 грн., комісія - 545,02 грн., пеня - 150,00 грн. Наявність заборгованості та факти внесення [PERSON] плати за користування кредитом не у повному обсязі, підтверджуються також випискою по рахунку № 460390-2014/0116 (а.с.50-53). Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення кредитного договору. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. При цьому суд виходить з того, що стягнення сум (відсотків) за ст. 1048 ЦК України є платою (винагородою) за користування грошовими коштами. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. Між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір та банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач [PERSON] скористалася кредитними коштами, але свої зобов'язання за договором належним чином та у повному обсязі не виконала. Посилання [PERSON] про те, що нею здійснювалося погашення заборгованості по кредиту у відповідності до таблиці, наданої банком (а.с.54), суд не приймає, оскільки в даній таблиці вказані розмірі мінімальних платежів згідно з тарифами банку, що не враховують оплату додаткових послуг. Заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 30 жовтня 2013 року склала у загальній сумі 1380,43 грн. Оскільки, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума, заявлена до стягнення у позові, а саме 1230,43 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, витрати пов'язані зі сплатою судового збору необхідно покласти на відповідача, стягнувши з [PERSON] на користь позивача сплачену ним та документально підтверджену суму - 229,40 грн. (а.с.1).

Outcome: approved