Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS], з дня вибуття - 02 грудня 2001 року, зазначивши, що відповідач був зареєстрований в будинку, який належить йому на праві приватної власності. Однак з 02 грудня 2001 року відповідач виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим заочно розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Згідно копії договору на право побудови житлового будинку та надання у безстрокове користування земельної ділянки від 04 липня 1975 року р.№ 2-2143 [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. Відповідно до повідомлення КП «ММБТІ» встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 89/4 від 31 липня 2001 року «Про присвоєння порядкових адресних номерів об'єктам нерухомості юридичних і фізичних осіб» адреса житлового будинку змінилась. Стара назва: [ADDRESS], нова назва: [ADDRESS]. Вказана обставина також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17 лютого 2010 року. Згідно домової книги для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS], [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку. Згідно довідки голови квартального комітету № 68 від 17 липня 2015 року [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS], однак не мешкає з 02 грудня 2001 року. Суд не приймає доводи позивача щодо застосування до спірних правовідносин ст. 107 ЖК УРСР, оскільки з прийняттям ЦК України застосування цієї правової норми можливо лише тоді, коли мова йде про громадян, як набули права користування у державному та комунальному житловому фонді, а не як в даному випадку у приватному житловому фонді. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що з 02 грудня 2001 року та по теперішній час, відповідач [PERSON], з урахуванням змін внесених рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 89/4 від 31 липня 2001 року «Про присвоєння порядкових адресних номерів обєктам нерухомості юридичних і фізичних осіб», в будинку [ADDRESS] Запорізької області, не проживає, його речей та іншого майна в будинку немає, вимог щодо проживання у вказаному будинку відповідач не пред'являв. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим позовні вимоги позивача задовольнити частково та визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: partial