Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що у період з 03.03.2016 по 04.10.2017 перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб між ними був розірваний. [INFO] у [PERSON] народився син - [PERSON] . Актовий запис про народження дитини зареєстрований Миколаївським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за №842. Дитина народилася від іншого чоловіка. Оскільки на момент народження дитини він знаходився з відповідачем у шлюбі, відділом ДРАЦС при реєстрації актового запису про народження дитини, без його згоди, автоматично було зареєстровано батьком дитини. Враховуючи вищевикладене, позивач просить ухвалити рішення про виключення з актового запису про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого Миколаївським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за №842, відомості про нього як батька дитини. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на свою користь. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, в поданій до суду заяві просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у відзиві на позовну заяву вимоги позивача визнала та не заперечувала проти задоволення позову. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала, що батьком її сина [PERSON] є не позивач, а інший чоловік. Разом з тим зазначила, що на момент реєстрації народження сина позивачу було відомо, що він не є його біологічним батьком. Крім того, позивач сам проводив реєстрацію народження дитини. Суд, заслухавши пояснення відповідача, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2016 року по 04 жовтня 2017 року (а.с. 5). У шлюбі [INFO] у сторін народився син [PERSON] , у актовому записі про народження якого, зареєстрованого Миколаївським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за №842, у відповідності до ст. 133 СК України батьком дитини вказаний [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком дитини та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК (2947-14), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 28 березня 2019 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про призначення по справі судово-медичної генетичної експертизи. Призначено по справі судово-медичну генетичну експертизу, проведення якої доручено Київському міському бюро судово-медичної експертизи (а.с. 34). Відповідно до листа, направленого Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи від 12.02.2020 № 100-149/439 вищезазначена ухвала суду повернуа на адресу суду без виконанням у зв`язку з неоплатою позивачем вартості проведення експертизи (а.с. 44). Будь-яких доказів інших доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги суду не надано За приписами ч.2 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Визнання відповідачем [PERSON] позову судом не прийнято, оскільки таке визнання суперечить інтересам неповнолітньої дитини, яку вона представляє як її законний представник. Тому підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду. З урахуванням викладеного, суд при вирішені спору у цій справі виходить із пріоритетного для цього спору принципу забезпечення інтересів дитини та приходить до таких висновків. Статтею 8 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Якщо дитина протизаконно позбавляється частини або всіх елементів своєї індивідуальності, Держави-учасниці забезпечують їй необхідну допомогу і захист для найшвидшого відновлення її індивідуальності. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Крім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, отримання відомостей стосовно аспектів індивідуальності особи та життєво важливий інтерес, що підпадає під дію Конвенції, - право на достовірну інформацію про одну із невід`ємних складових своєї ідентичності, наприклад, особи батьків, - сприяє розвитку людини (справа «Мікуліч проти Хорватії» [Mikuliжc v. Croatiа] від 7 лютого 2002 року, № 53176/99, п.п. 54, 64). Отже, народження дитини та, особливо, умови його появи на світ, є невід`ємною складовою частиною приватного життя дитини та, у подальшому - дорослої людини, підпадають під дію статті 8 Європейської конвенції про права людини, яка також підлягає застосуванню у цій справі. Таким чином, лише припущення позивача [PERSON] щодо відсутності кровного споріднення між ним та дитиною [PERSON] , 2016 року народження не можуть бути прийняті судом до уваги в якості доказів у цій справі. Будь-яких інших належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що позивач не є біологічним батьком [PERSON] , 2016 року, суду сторонами не надано. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 136 СК України, не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Відповідач у судовому засіданні стверджувала, що позивачу в момент реєстрації народження дитини було відомо про те, що він не є біологічним батьком дитини. Доказів на спростування цих обставин позивач також не надав. Таким чином, аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] про виключення відомостей про батьківство з актового запису не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів на доведення відсутності кровного споріднення між ним та дитиною.

Outcome: dismissed