Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що у нього з відповідачем [PERSON] 26.01.2008 року був укладений кредитний договір №004-16030-260108. Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 5279,12 гривень, та згідно п.2.3. зазначеного договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0.01% в рік, згідно п.2.5. договору за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 0.57% в місяць. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 5279,12 гривень, але відповідач не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, станом на 22.07.2014 року створилась заборгованість на загальну суму 1069,69 гривень, яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 828,92 гривень, заборгованість за відсотками - 0,05 гривень; заборгованість за комісіями - 240,72 гривень, позивач просить стягнути з відповідача -1069,69 гривень. 08 травня 2015 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник позивача до суду не з'явився, позивач у позовній заяві просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Із договору №004-16030-260108 від 26.01.2008 року та анкети позичальника (а.с.5-9), вбачається, що банк зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 5279,12 гривень,та згідно п.2.3. зазначеного договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0.01% в рік, згідно п.2.5. договору за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 0.57% в місяць. Відповідно меморіального ордеру №3275898 від 28.01.2008 року позивач надав відповідачу кредит у сумі 5279,12 гривень (а.с.4). Згідно розрахунку (а.с.3) у відповідача станом на 22.07.2014 року створилась заборгованість на загальну суму 1069,69 гривень, яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 828,92 гривень, заборгованість за відсотками - 0,05 гривень; заборгованість за комісіями - 240,72 гривень. Беручи до уваги, що у відповідача створилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. З відповідача підлягає стягненню заборгованість по кредиту : 1069,69 гривень, повернення судового збору у розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved