Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, мотивуючи свої вимоги тією обставиною, що рішенням суду з відповідача на її користь стягнути аліменти на утримання двох дітей у розмірі по 600 грн. на кожну дитину. Відповідач добровільно виконувати рішення не захотів, у зв'язку з чим позивачка надала виконавчий лист на примусове виконання. Після надання виконавчого листа на примусове виконання , відповідач сплатив аліменти за травень 2013 р., в подальшому перестав сплачувати аліменти. Однак, після того, як державний виконавець наклав арешт на майно відповідача, він став частково сплачувати аліменти. Станом на 13.12.2013 р. розмір заборгованості по аліментам зменшився до 1100 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань по сплаті аліментів на сина [PERSON] у розмірі 3149 грн. 96 коп., та за несвоєчасне виконання зобов'язань по сплаті аліментів на доньку [PERSON] у розмірі 4 840 грн. 07 коп., а також понесені судові витрати. Позивачка до судового засідання не з'явилася, відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в її відсутність. Представник позивачки [PERSON], який діє на підставі довіреності, належним чином оформленого, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, належним чином оформленої, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що його вини в несплаті аліментів не має, оскільки у вказаний період часу тяжко хворіла його мати, він ніс розходи по лікуванню мати, крім того у вказаний період часу в нього померла двоюрідна тітка, та він приймав участь в її похованні, була затримка в видачі заробітної плати, наполягав на тому, що його вина в затримці аліментів не має. Заслухавши пояснення представників позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Судом встановлено, що рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя від 25.04.2013 р. стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] у розмірі 500 грн. та доньки [PERSON], [INFO] 600 грн. щомісячно. Судом встановлено, що відповідно до довідки державного виконавця, загальна заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.11.2013 р. на сина [PERSON] становить 703 грн. 23 коп., на утримання доньки [PERSON] становить 4 096 грн. 77 коп. Відповідно до розрахунку пені, наданого позивачем, розмір пені, яку просить стягнути позивачка становить : по сплаті аліментів на сина [PERSON] 3149 грн. 96 коп., доньки [PERSON] - 4840 грн. 07 коп. Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана до сплати аліментів за рішенням суду, отримувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р. № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Таким чином, обставини щодо наявності вини платника аліментів у виникненні заборгованості, а також обставини щодо матеріального та сімейного стану платника аліментів, які дозволяють його повністю або частково звільнити від заборгованості та зменшити розмір неустойки, є фактичними обставинами справи, які підлягають встановленню під час розгляду справи. Як встановлено в судовому засіданні, на теперішній час у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджуються відповідними довідками державного виконавця. На думку суду, вини відповідача в несплаті аліментів не встановлено, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, у період несплати аліментів у відповідача хворіла мати, що підтверджується виписним епікризом, несплата аліментів становила невеликий період часу, одраз після отримання можливості та поновлення матеріального стану відповідач поновив сплачувати аліменти, при цьому аліменти він сплачував в більшому розмірі, ніж це було встановлено рішенням суду з метою погасити борг по аліментам, що підтверджує добропорядність відповідача по сплаті аліментів, погасив борг ще до звернення позивача з відповідним позовом до суду. Даних, що відповідач має інший доход, або його матеріальне становище дозволяє погасити заборгованість по аліментам одноразово, суду не надано, як не надано даних, що відповідач навмисне ухиляється від сплати утворившейся заборгованості. Таким чином, підстав для стягнення пені по аліментам, не має.

Outcome: dismissed