Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Токмацької міської ради Запорізької області, згідно якої просить встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] . Встановити, що [PERSON] фактично вступив у володіння спадковим майном, а саме, правом на земельну частку (пай), площею 6,88 умовних кадастрових гектара, яка знаходиться на території Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька, [PERSON] , право на земельну частку ( пай), площею 6,88 умовних кадастрових гектара, яка знаходиться на території Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Позов з урахуванням уточнень обґрунтовує наступним. [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , про що в Книзі реєстрації актів про смерть Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області 15.01.2002 року зроблено відповідний актовий запис №02. Зазначене підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі, на право на земельну частку ( пай), площею 6,88 умовних кадастрових гектара, яка знаходиться на території Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області, яке належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії РН №203243 , що виданий 03.05.2001 року на підставі рішення Токмацької райдержадміністрації від 13.04.2001 року №123. Після смерті батька позивач не подавав заяву про відмову від спадщини, фактично вступив в управління та володіння вищевказаною земельною часткою шляхом прийняття заходів по її збереженню, але оформити її в нотаріальному порядку позивач не може, оскільки разом з спадкодавцем не проживав, встановлений законом строк для прийняття спадщини пропустив. Крім того, нотаріусом були виявлені розбіжності в документах, а саме: в свідоцтві про смерть ( серії [NUMBER] , видане Новомиколаївською сільською радою, Токмацького району, Запорізької області від 15.01.2002 року), прізвище померлого - [PERSON] , тоді як в свідоцтві про народження спадкоємця ( серії [NUMBER] , видане Калининською сільською радою Кримської області, 16.10.1960 року) - [PERSON] . Даний факт підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.05.2019 року №583/02-31. Факт вступу в управління та володіння земельною часткою підтверджується наявністю у позивача сертифікату на право на земельну частку ( пай), серія РН №203243 , що виданий 03.05.2001 року на підставі рішення Токмацької райдержадміністрації від 13.04.2001 року №123. Про те, що [PERSON] є батьком позивача свідчить ідентичність імені та по-батькові, вказані у свідоцтві про народжені, сертифікаті на право на земельну частку (пай), що виданий 03.05.2001 року на підставі рішення Токмацької райдержадміністрації від 13.04.2001 року №123 та свідоцтві про смерть від 15.01.2002 року, серія [NUMBER] . Позивач вважає, що розбіжність у написанні прізвища батька сталася внаслідок орфографічної помилки при перекладі прізвища з російської мови « [PERSON] » на українську « [PERSON] » , коли він отримував паспорт. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом порушує права позивача на спадкування та набуття права земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, за захистом якого він змушений звернутися до суду, адже в позасудовому порядку їх захистити не можливо. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] , [INFO] , є її рідним батьком, [PERSON] доводиться по батьку рідним дідом, який помер [INFO] , вони з дідом підтримували родинні стосунки, дід проживав один в с. Запоріжжя, батько приїздив до нього, допомагав всім необхідним, мав з ним близькі стосунки, після смерті діда поховав його, та фактично вступив у спадщину. Після смерті діда залишився земельний пай на території Новомиколаївської сільської ради, яким батько розпорядився та здав в оренду. Дід мав прізвище [PERSON] , а не [PERSON] , в документах допущена помилка в написанні його прізвища. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що багато років знає родину [PERSON] , приблизно з 1989 року, товаришує з позивачем, знає його батька [PERSON] який помер багато років потому, мешкав один в с. Запоріжжя Токмацького району, позивач [PERSON] доводиться померлому рідним сином, знає їх на прізвище [PERSON] , позивач за життя періодично відвідував батька, допомагав по господарству, піклувався про нього як син, успадкував після нього земельний пай на території Новомиколаївської сільської ради. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.01.2002 року. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі, на право на земельну частку ( пай), площею 6,88 умовних кадастрових гектара, яка знаходиться на території Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області, яке належало померлому на підставі сертифікату серії РН №203243 на право на земельну частку ( пай), що виданий 03.05.2001 року на підставі рішення Токмацької райдержадміністрації від 13.04.2001 року №123. На випадок своєї смерті за життя спадкодавець заповіт не складав, спадщина відкрилася за законом. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] залишився його син [PERSON] . 31.05.2019 року позивач звернувся до державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , проте державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки він разом з спадкодавцем не проживав (згідно довідки №635 від 29.03.2019 року, виданої виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради), встановлений законом строк для прийняття спадщини пропустив. Крім того, нотаріусом біли виявлені розбіжності в документах, а саме: в свідоцтві про смерть ( серії [NUMBER] , видане Новомиколаївською сільською радою, Токмацького району, Запорізької області від 15.01.2002 року), прізвище померлого - [PERSON] , тоді як в свідоцтві про народження спадкоємця ( серії [NUMBER] , видане Калининською сільською радою Кримської області, 16.10.1960 року) - [PERSON] , факти, що мають значення для отримання свідоцтва про право на спадщину, підтверджуються тільки рішенням суду, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №583/02-31 від 31.05.2019 року. Згідно повідомлення Токмацької державної нотаріальної контори №155/01-16 від 24.03.2020 року спадкова справа після [PERSON] , який помер [INFO] , не відкривалася. Враховуючи відкриття спадщини у 2002 році, до спадкових правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття та прийняття спадщини. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України новий ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як роз`яснено у п.4 Постанови Пленуму ВСУ УРСР №4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачений ст. 549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. У відповідності до ч. 2 п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Згідно п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено в судовому засіданні та доведено показами свідків, [PERSON] фактично вступив у володіння та користування спадковим майном, а саме земельною часткою (паєм) площею 6,88 умовних кадастрових гектара, яка знаходиться на території Новомиколаївської сільської ради Токмацького району, після смерті свого батька [PERSON] який помер [INFO] . Про те, що [PERSON] є батьком позивача свідчить ідентичність імені та по-батькові , вказані у свідоцтві про народжені, сертифікаті на право на земельну частку (пай), що виданий 03.05.2001 року на підставі рішення Токмацької райдержадміністрації від 13.04.2001 року №123 та свідоцтві про смерть від 15.01.2002 року, серія [NUMBER] , а також підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 ЦК України). До спадкоємців за законом першої черги належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та його батьки. (ст. 1261 ЦК України) Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на ст.392 ЦК України, якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, до суду може бути подано позов про визнання цього права, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За приписами п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» №7 відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до положень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріуса, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі

Outcome: approved