Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди які здійснює [PERSON], [INFO] у вихованні та спілкуванні з донькою - [PERSON], [INFO]. Просив визнати способи його участі у спілкуванні та вихованні [PERSON], [INFO]: систематичні побачення з донькою кожної суботи з 10 годин 00 хвилин до 17 години 00 хвилин кожної неділі з 10 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин та в день народження [PERSON] з 10 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, без присутності матері поза місцем мешкання [PERSON] з правом відвідування дитячих розважальних закладів, дитячих площадок та інших місць для відпочинку дітей, а також систематичні побачення з донькою кожен понеділок з 10 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин вівторка з правом перебування за місцем його проживання без присутності матері. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. З моменту народження дитини подружжя проживає окремо, позивач в с. Шелюги Якимівського району, а відповідачка разом з донькою в м. Мелітополі. Відповідачка будь-яким шляхом перешкоджає йому спілкуватися з донькою. Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради йому вже визначено засіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім донькою, однак відповідачка незважаючи на це усілякими способами перешкоджає його спілкуванню з дитиною. Він приймав неодноразові спроби побачитися з дитиною та поспілкуватися з нею, але відповідачка зачиняється в будинку, а її рідні не допускають його до дому. Він декілька разів приїздив та привозив іграшки, речі, та продукти харчування, але дружина хоче отримувати від нього лише гроші. На неодноразові прохання надати йому можливість бачитись з дитиною відповідачка йому відмовляє, рішення органу опіки та піклування щодо систематичних побачень з донькою в добровільному порядку не виконує. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила що спільне життя з позивачем не склалось, оскільки він не адекватна людина, та дуже агресивний та жадібний. Пояснила що згодна надавати позивачу змогу бачитись з донькою як встановлено в рішенні органу опіки та піклування. При цьому зазначила що наполягає щоб побачення з дитиною проходили в її присутності, без будь якої спільної ночівлі батька з донькою. Представник третьої особи органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги [PERSON] підтримує на умовах відповідно до висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 23.03.2017 року № 50/10 «Про затвердження висновку щодо усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною та її виховання». Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідачки, представника третьої особи, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. З 29.06.2013 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 9/. Як встановлено в ході судового розгляду, та визнано сторонами, між подружжям припинені фактичні шлюбні відносини і відповідачка з дитиною проживає окремо від позивача за адресою: м. Мелітополь, вул. Ломоносова, 52. Визнані сторонами є також ті обставини, що батько малолітньої дитини [PERSON], [INFO], позбавлений можливості спілкування з донькою. Вказаний спір сторонами не врегульований в добровільному порядку, більш того не виконується рішення органу опіки та піклування стосовно визначення способу усаті позивача у вихованні дитини. Відповідно до частини 1 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. При вирішенні спору, суд насамперед виходить з інтересів малолітньої [PERSON], [INFO]. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. У справі «Аманалакьоай проти Румунії» у зв'язку зі скаргою про розрив відносин між дитиною і батьком, яка зберігає батьківські права, після відмови дідуся і бабусі у поверненні дитини суд визнав порушеними вимоги ст. 8 Конвенції. Дідусь і бабуся позбавляли заявника можливості здійснення батьківських прав та опіки над дочкою. Відмовляючи в поверненні дитини заявнику, національні суди посилалися в своїх рішеннях на матеріальні умови, які забезпечував заявник, і на його поведінку, а також на потенційну складність інтеграції дитини в її нову сім'ю і на інтеграцію дитини в оточення її бабусі і дідуся, до яких вона глибоко прив'язалася. Однак той факт, що дитина могла бути поміщена у більш сприятливе середовище для його виховання, сам по собі не виправдовує її видалення з-під опіки біологічних батьків. У цій справі заявник мав постійне житло і нормальні матеріальні умови. Європейський суд неодноразово зазначав, що ст. 8 Конвенції включає право батьків на те, щоб було вжито заходів, спрямованих на возз'єднання з їхньою дитиною, а також зобов'язання національних властей вжити подібних заходів. Це відноситься не тільки до справ, що стосуються обов'язкового призначення опіки державою і вживання заходів стосовно опіки, але також і до справ, коли між батьками і / або іншими членами сім'ї дитини виникають суперечки з питання спілкування і проживання дитини (рішення у справі «Хокканен проти Фінляндії» від 23 вересня 1994 р.). Національне законодавство України, зокрема Сімейний Кодекс, в ст. 141 також встановлює, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Закріплення права батьків та дитини на спілкування у чинному законодавстві України, відповідає світовим стандартам захисту прав дитини. Стаття 9 Конвенції прав дитини передбачає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками. Обставин які б свідчили що спілкування з батьком буде перешкоджати нормальному розвитку та вихованню дитини в ході судового розгляду справи не встановлено; будь-яких доводів з цього питання ані відповідачкою, ані третьою особою суду не надано. Враховуючи означене, суд приходить до висновку про те, що позивач має беззаперечне право на спілкування та участь у вихованні своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], так само як і малолітня [PERSON] має право на спілкування з батьком, яке сприятиме гармонійному розвитку дитини, яка відчуває батьківську турботу як з боку матері, так і з боку батька . Тому позовні вимоги [PERSON] про зобовязання [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні з донькобюю [PERSON], [INFO] підлягають задоволенню. В той же час, через не виконання відповідачкою рішення органу опіки та піклування, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо способу участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з його малолітньою донькою. Під час розгляду справи судом заслухані пояснення свідків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є подругою відповідачки. Відповідачка під час вагітності сиділа без грошей, їй бувало навіть нічого їсти. Коли в неї народилась донька, то всі знайомі та родичі їй допомагали. Позивач їй як чоловік допомоги не надавав і не надає, говорить що відповідачка буде отримувати виплати на дитину і з них має себе утримувати. При цьому при оформленні допомоги при народженні дитини відповідач не надавав якусь довідку. Також зазначила що відповідачка дуже хороша хазяйка та матір. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила що є рідною сестрою відповідачки. Позивач матеріально позивачці не допомагає, в пологовий будинок приходив лише один раз, з полового будинку відповідачку не забирав. Позивач грошей не надає, іноді приносив продукти та іграшки дитині. Також зазначила, що позивач не надавав жодних довідок її сестрі, через що вона не могла оформити дитячі гроші, оскільки він хотів собі ці гроші забрати. Коли позивач приходить до дитини, то веде себе агресивно, завжди конфліктує, через що дитина лякається, свідок бачила страх в очах дитини. При цьому позивач ніби то хоче бачитися з донькою, однак дитина не хоче йти до нього, він силою виривав дитину. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він брат позивача. Позивач хоче спілкуватись з дитиною, однак відповідачка цієї змоги не надає. Він також намагався поговорити з відповідачкою, однак вона не хоче спілкуватись на цю тему. Він разом з братом був у дитини коли їй було місяців 8, при цьому сторони спілкувались нормально, жодних конфліктів не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила що є матірю позивача. Позивач та відповідачка прожили разом біля року, після чого розбіглися. За час спільного проживання між ними постійно були сварки, невістка не виконувала хатню роботу, не прала. Після народження дитини, відповідачка відмовилась від аліментів, спілкуватись з дитиною змоги не дає, ні їй як бабусі, ані позивачу. Онука до сих пір не знає її як бабусю, оскільки вони ніколи не бачились. Свідок неодноразово приходила до відповідачки, приносила продукти, творог, молоко, гроші намагалась дати, однак вона нічого не брала, казала що у неї все є. Свідок хоче спілкуватись з дитиною та проводити з нею час. Також судом вивчені відомості стосовно умов проживання позивача. Згідно акту за № 403 від 07.03.2017 року обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: Запорізька область, Якимівський район, с. Шелюги, вулиця Гагаріна, 1а, у будинку відведено окремий куточок для дитини у залі, де стоїть письмовий стіл, де дитина може малювати, ліпити та ін.. спеціально придбана дошка алфавіт, для дитини. Є компютер, який може використовуватися для перегляду мультфільмів та інших розвиваючих дитячих програм. У центрі зала розміщено дитячий майданчик загального користування (не далеко від місця перебування дитини.) Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 30.04.2015 року за № 62/26 «Про визначення способу участі у вихованні малолітньої [PERSON] та спілкування з нею», вирішено визначити [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON], [INFO]: - систематичні побачення з 10 години до 12 години щосуботи або з 14 години до 17 години щонеділі за попередньою домовленістю між батьками; - у будь який інший час за домовленістю між батьками. Під час вирішення спору щодо участі позивача у вихованні малолітньої дитини, суд бере до уваги ставлення батька до виконання своїх обовязків, вік дитини, стан її здоровя, право дитини на підтримання сімейних звязків та інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує ті обставини, що не дивлячись на напружені відносини між подружжям, позивач з моменту народження дитини робив неодноразові спроби побачитись з дитиною, привозив продукти харчування, речі, іграшки, тощо. Ці обставини знайшли підтвердження не тільки в поясненнях позивача, але й в поясненнях свідків, зверненнях батька до органів опіки та піклування, з метою встановлення часу спілкування з донькою. Доводи відповідачки про те, що батько дитини не надає матеріальної допомоги на її утримання, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки в такому випадку мати дитини має право звернутись до суду з вимогою щодо стягнення аліментів. У відповідності з положеннями ст. 257 СК України, баба має право на спілкування зі своєю онукою та право брати участь у її вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою прав щодо виховання внуків. На підставі наведеного вище, суд вважає за доцільне визначити [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON], [INFO]: систематичні побачення кожної суботи з 10-00 години до 13-00 години; кожної неділі з 10-00 години до 13-00 години; в день народження [PERSON] з 10-00 години до 13-00 години, у присутності матері, поза місцем мешкання [PERSON], з правом відвідування дитячих розважальних закладів, дитячих площадок та інших місць для відпочинку дітей. Окрім того, з урахуванням інтересів малолітньої [PERSON], її права на сімейні звязки, тих обставин що батько дитини проживає разом з її бабою [PERSON], і вона виявляє бажання брати участь у вихованні та спілкуванні з онукою суд вважає за доцільне визначити, що один понеділок кожного місяця за домовленістю , з 10-00 години до 15-00 години вівторка з [PERSON] має право перебувати за місцем проживання позивача, без присутності матері.

Outcome: partial