Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень від 11.07.2017 року, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 01.02.2016 року у розмірі 53866,41 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. В обгрунтування вимог позивач вказав, що згідно договору відповідачу було надано кредит у розмірі 51400,72 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік. Проте, в подальшому відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, зобов`язання за договором не виконала у зв`язку з чим, утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути. 03.04.2019 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідач заперечувала проти позовних вимога та вважає їх безпідставними. Відповідач вказала, що не обирала жодну із запропонованих позивачем банківських послуг, не підтвердила факт ознайомлення з масивом внутрішніх банківських документів, тарифами та умовами, не обрала виду кредитної карти, не зазначила ліміт по карті (а.с. 108). 08.05.2019 року від позивача надійшла відповідь відзив, позивач пояснив, що відповідачем було самостійно підписано Генеральну угоду, відповідачем не спростовано розрахунок заборгованості, а до відзиву на підтвердження своїх доводів не надано жодного доказу. Крім того, позивач вказав, що договір від 13.11.2013 року втратив свою законну силу у зв`язку з укладенням Генеральної угоди (а.с. 119). Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явиласья, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, \~судова повістка, направлена відповідачу повернулась на адресу суду не врученою адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 13.11.2013 року між сторонам укладено договір про надання банківських послуг, який являє собою заяву, яка підписана відповідачем (а.с. 6). 01.02.2016 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов і правил надання продукта кредитних карт (а.с. 67). В указані Генеральній угоді сторони погодили, що банк надає позичальнику терміновий кредит в сумі 51400,72 грн., на строк 36 місяців, з 01.02.2016 року по 28.02.2019 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в розмірі 51400,72 грн. в обмін на зобов`язання позичальника на повернення кредита, сплаті процентів в розмірі 1,5% в місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначеній заяві. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 01 по 25 чсило кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1861,82 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості за кредитом, процентів та інших витрат у відповідності до Умов і правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 28.02.2019 року (п. 2.1.). Відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди, що в разі порушення порядку сплати процентів позичальник сплачує штраф у розмірі 3333,49 грн. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідач належним чином не виконала узяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Зі змісту розрахунку заборгованості за договором №б/н від 01.02.2016 року (за Генеральною угодою) станом на 11.05.2017 року заборгованість [PERSON] становить 53866,41 грн. та складається з тіла кредита 41054,00 грн., заборгованості за відсотками 4637,82 грн., пені 4841,10 грн., штрафу 3333,49 грн. (а.с. 47). Дослідивши вказаний розрахунок, суд вважає що заявлена вимога позивачем про стягнення з відповідача одночасно і пені і штрафу є безпідставною та незаконною, з огляду на наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України).\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Як вже встановлено вище, сторони у Генеральній угоді погодили розмір штрафу, що підлягає стягненню у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань 3333,49 грн. Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від\~13.11.2013 року у вигляді заяви-анкети та 16.02.2016 року у Генеральній угоді, не містить порядку та розміру сплати пені за порушення зобов`язань. Умови та правила надання банківських послуг, який долучений позивачем до справи, не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору, а тому нарахування процентів та неустойки у даному випадку є безпідставним. Зазначені висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року за результатами розгляду справи № 342/180/17-ц , які відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. У зв`язку з чим, стягувати з відповідача пеню у розмірі 4841,10 грн. відсутні підстави. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд зауважує, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву не містять посилань на докази, передбачені ст. 76 ЦПК України. Підпис відповідача, що міститься у Генеральній угоді підтверджує, що вона ознайомлена з тими умовами, що визначені у Генеральній угоді, зокрема, щодо тіла кредиту, порядку сплати процентів та штрафу. Відомостей про те, що відповідач не визнає факт укладення Генеральної угоди відсутні. За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе з зобов`язань, що призводить до порушення майнових прав позивача, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі\~ 49025,31 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредита 41054,00 грн., заборгованості за процентами\~\~4637,82 грн., штрафу 3333,49 грн. Крім того, на підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~ з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в сумі\~1456,16 грн.

Outcome: partial