Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить відібрати у [PERSON] малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей - їх вихованням та доглядом не займається, не піклується про них, не забезпечує матеріально, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. На даний час малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах. Орган опіки та піклування Кодимської РДА Одеської області прийшов до висновку про доцільність відібрання у [PERSON] малолітніх дітей без позбавлення її батьківських прав. Посилаючись на вказані обставини, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що не заперечує проти відібрання в неї дітей. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 18.03.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області), малолітньої [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 12.06.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області), малолітнього [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 15.09.2015 року Оникіївською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області) та малолітнього [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 05.09.2017 року Оникіївською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області). Відомості про батька дітей внесено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей, не займається їх вихованням та доглядом, не піклується про них, не забезпечує матеріально, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. На даний час малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, відповідно до Наказу №81-2018 від 31.10.2018 року, виданого службою у справах дітей Кодимською районною державною адміністрацю Одеської області. 28.10.2019 року Кодимською РДА Одеської області як органом опіки та піклування, надано висновок про доцільність відібрання, без позбавлення батьківських прав, у [PERSON] малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У всіх цих випадках підставами для відібрання дітей без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки, незалежно від суб`єктивних причин такого положення. Відповідно до ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини, держави - учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява №2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що поведінка та аморальний спосіб життя відповідача з негативного боку характеризують її як матір та показують її негативне ставлення до своїх прямих батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своїх малолітніх дітей, тому така міра виховного характеру як відібрання малолітніх дітей у відповідача без позбавлення її батьківських прав буде сприяти більш ретельному і відповідальному батьківському ставленню відповідача до виховання та утримання малолітніх дітей, яке на сьогодні у неї відсутнє. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Оскільки позивач на момент звернення до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», а також положення ст.141 ЦПК України, з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved