Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним усиновлення його сина [PERSON], [INFO], громадянкою [PERSON], оголошену усиновлювачем рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 червня 2005 року та виключити з актового запису про народження [PERSON], запис про матір: [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та пояснив, що в 2005 році між ним та відповідачкою був укладений шлюб, а через півроку остання усиновила його сина від першого шлюбу. Однак, згодом між ними шлюбні відносини стали погіршуватися і з 2008 року він з дитиною переїхали жити в інший будинок. Проживаючи окремо від відповідачки, його син неодноразово підходив до неї, називаючи її мамою, але вона категорично та негативно ставиться до хлопчика, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Така поведінка дуже вразила сина, нанесла йому моральну травму. Вважає, що відповідачка не бажала настання прав та обов'язків як матері для усиновленої дитини. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшла заява з прохання слухати справу в її відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Представник органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Шкурко Т.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надала висновок органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації про можливість підтримання позову [PERSON] щодо визнання усиновлення недійсним. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області Ковальова А.О. в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність та прийняти рішення на розсуд суду. Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Шкурко Т.А., дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2005 року, який був розірваний рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 14 травня 2013 року. Шлюб був нетривалим, оскільки з 2008 року шлюбні відносини між ними припинені, позивач разом з сином проживають окремо від відповідачки по [ADDRESS], що підтверджується довідками голови Новобогданівської сільської ради. Відповідачка проживає з іншим чоловіком за адресою: [ADDRESS] /а.с.9-10/. Відповідачка свідомо дала згоду на усиновлення сина позивача, оскільки рідна мати хлопчика померла після його народження. Тому, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 03 червня 2005 року відповідачці було дозволено всиновити [PERSON], [INFO], із зазначенням в актовому запису про його народження в графі мати: [PERSON] /а.с.6, 8/. Після усиновлення відповідачка деякий час приймала участь у вихованні дитини, поки вона була маленька, але згодом між сторонами стали погіршуватися сімейні стосунки, стали виникати суперечливі ситуації, які призводили до сімейних сутичок, у відповідачки з'явився інший чоловік і позивач разом з сином вимушений був переїхати до іншого будинку. Після того, як сторони стали проживати окремо, відповідачка не стала цікавитись життям хлопчика, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не дзвонить, не зустрічає його, не приходить до школи. Коли син підходив до неї та називав її мамою, вона йому відповідала відмовою. Вказане свідчить про те, що відповідачка при усиновленні дитини, не бажала настання прав та обов'язків, які виникають у результаті усиновлення, тобто мало місце «фіктивне усиновлення», яке не має позитивних наслідків і не є на користь дитини тому, що судом не встановлено бажання відповідачки виконувати батьківські обов'язки. Відповідно до ст.207 СК України усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ч.2 ст.236 СК України усиновлення визнається недійсним за рішенням суду, якщо усиновлювач не бажав настання прав та обов'язків, які виникають в результаті усиновлення (фіктивне усиновлення). Відповідно до ч. 5 ст.236 СК України якщо одним із подружжя усиновлена дитина другого з подружжя, усиновлення може бути визнане недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що на момент усиновлення другий із подружжя не мав наміру продовжувати з ним шлюбні відносини. Аналізуючи по справі докази, враховуючи висновок органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації про доцільність підтримання позову щодо визнання усиновлення [PERSON] недійсним, а також те, що відповідачка позов визнала, суд вважає можливим визнати недійсним усиновлення [PERSON], [INFO], [PERSON], оголошену усиновлювачем рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 червня 2005 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved