Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева», Головного управління Держпраці у Харківській області, третя особа відділення Виконавчої дирекції фонду Соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові про зобов'язання вчинити певні дії, в якому просить зобов'язати Державне підприємство «Завод ім.. Малишева» та Головне управління Держпраці у Харківській області скасувати акт №1 розслідування обставин нещасного випадку невиробничого характеру від 15.03.2001 року, затверджений генеральним директором ДП «Завод імені Малишева»; створити нову комісію та провести додаткове розслідування нещасного випадку, який мав місце 07.01.2001 року з [PERSON] на території Державного підприємства «Завод ім.. В.О. Малишева» та скласти відповідний акт. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача ДП «Завод ім.. В.О. Малишева» Ігнатенко Т.В. у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог в повному обсязі, просила в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові Чистякова Н.В. у судовому засіданні повідомила, що заявлені [PERSON] вимоги безпідставні, просила відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.11.2015 року по справі №641/5567/15-ц, що набрало законної сили [PERSON] в задоволенні вимоги до ДП «Завод імені В.О. Малишева» та Головного управління Держпраці у Харківській області, щодо зобов'язання відповідачів створити комісію та провести додаткове розслідування нещасного випадку, який мав місце 07.01.2001 року із ним на території ДП «Завод імені В.О. Малишева» та складення відповідного акту відмовлено. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Оскільки рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.11.2015 року по справі №641/5567/15-ц, за позовом [PERSON] до ДП «Завод імені В.О. Малишева» та Головного управління Держпраці у Харківській області, щодо зобов'язання відповідачів створити комісію та провести додаткове розслідування нещасного випадку, який мав місце 07.01.2001 року із ним на території ДП «Завод імені В.О. Малишева» та складення відповідного акту, набрало законної сили, провадження у справі в частині позовних вимог щодо створення нової комісії та проведення додаткового розслідування нещасного випадку, який мав місце 07.01.2001 року з [PERSON] на території Державного підприємства «Завод ім.. В.О. Малишева» та скласти відповідний акт, відповідно до положень п.2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України підлягає закриттю. Стосовно позовних вимог щодо зобов'язання Державного підприємства «Завод ім.. Малишева» та Головного управління Держпраці у Харківській області скасувати акт №1 розслідування обставин нещасного випадку невиробничого характеру від 15.03.2001 року, затверджений генеральним директором ДП «Завод імені Малишева», суд зазначає наступне. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.08.2003 року, по справі №2-44/2003, що набрало законної сили, в задоволенні вимог Позивача до ДП Завод імені В.О. Малишева» про встановлення факту трудового каліцтва, стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовлено у повному обсязі. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.01.2012 у цивільній справі за позовом [PERSON] до ДП «Завод ім.. В.О. Малишева» про стягнення недоплаченої заробітної плати та стягнення суми у відшкодування моральної шкоди, заявлені вимоги [PERSON] задоволені частково, присуджено до стягнення з ДП «Завод ім.. В.О. Малишева» на користь [PERSON] недоплачену заробітну плату за період з січня 2001 року до квітня 2009 року та моральну шкоду. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.05.2014 року по справі №641/1106/14-ц, що набрало законної сили, [PERSON] в задоволенні вимог до ДП «Завод імені В.О. Малишева» та Територіального управління Держгірпромнагляду України в Харківській області щодо зобов'язання скласти акт про нещасний випадок (форма Н-1) на виробництві відносно Позивача, який мав місце 07.01.2001 року на підприємстві було відмовлено. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.11.2015 року по справі №641/5567/15-ц, що набрало законної сили [PERSON] в задоволенні вимоги до ДП «Завод імені В.О. Малишева» та Головного управління Держпраці у Харківській області, щодо зобов'язання відповідачів створити комісію та провести додаткове розслідування нещасного випадку, який мав місце 07.01.2001 року із ним на території ДП «Завод імені В.О. Малишева» та складення відповідного акту відмовлено. Відповідно до Акту №1 розслідування обставин нещасного випадку невиробничого характеру комісією, затвердженою завідуючим генерального директора ДП «Завод ім.. В.О. Малишева» від 16.03.2001 року було складено висновок, що нещасний випадок який стався з [PERSON] обліку не підлягає та акт форми Н-1 не складається, так як нещасний випадок стався за час обідньої перерви та факт впливу на потерпілого виробничого фактору не встановлений. Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній , господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи наявність рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.08.2003, ухваленого у справі 2-44/2003, яке набрало законної сили згідно ухвали АСХО від 05.11.2003, яким було відмовлено у встановленні факту виробничого каліцтва [PERSON] 07.01.2001, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог [PERSON] про зобов'язання Державного підприємства «Завод ім.. Малишева» та Головного управління Держпраці у Харківській області скасувати акт №1 розслідування обставин нещасного випадку невиробничого характеру від 15.03.2001 року, затверджений генеральним директором ДП «Завод імені Малишева». Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.01.2012,року, будь - яких обставин, які стосуються даного предмету позову не встановлено, а тому суд їх до уваги не бере. Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення цих вимог процесуального закону позивач [PERSON] доказів на підтвердження порушення його права при складанні акту №1 розслідування обставин нещасного випадку невиробничого характеру від 15.03.2001 року, затвердженого генеральним директором ДП «Завод імені В.О. Малишева», , не надав та не довів обставин на які посилається , як на підставу своїх вимог. Таким чином, позовні вимоги про зобов'язання Державного підприємства «Завод ім.. Малишева» та Головного управління Держпраці у Харківській області скасувати акт №1 розслідування обставин нещасного випадку невиробничого характеру від 15.03.2001 року, затверджений генеральним директором ДП «Завод імені Малишева», задоволенню не підлягають, оскільки позивач не надав та не довів обставин на які посилається , як на підставу своїх вимог, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають за недоведеністю. Судові витрати не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позовні вимоги залишені без задоволення, що відповідає положенням ст.. 88 ЦК України.

Outcome: dismissed