Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача, завдану йому злочином шкоду, а саме 907 грн. матеріальну шкоду, витрати на лікування у розмірі 3554,97грн. та 20 000грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30.03.2010р. [PERSON] таємно проник в його житловий будинок в с.Вовків Перимишлянського району і викрав звідти належне його майно: бензопилу марки «Штіль МС-180», ліхтарик, вартістю 60 грн., настойку «Мисливську», вартістю 25 грн., коробку цукерок «Світоч ексклюзив», вартістю 32 грн., шоколад «Корона», вартістю 15 грн., гроші в сумі 800 грн., а всього майна на суму 3091,15 грн. Вина відповідача у вчиненні злочину встановлена вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 23.07.2010р. Бензопила і настойка «Мисливська» йому повернуті, неповерненим залишилось майно на суму 907 грн. Крім прямої матеріальної шкоди, завданої викраденням майна, також від злочину він зазнав дуже сильного хвилюванні і переживання, через що захворів на гіпертонічну хворобу 2-ої стадії, ішемічну хворобу. Його витрати на лікування склали 3554,97грн. Вважає, що вказана сума повинна бути стягнута з відповідача, оскільки він захворів через дії відповідача і пережитого шоку від викрадення його майна сусідом по селу. Крім того, внаслідок злочинних дій відповідача йому завдана моральна шкода, яка полягає у перенесених моральних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з викраденням його майна, а також у зв'язку з втратою довіри до сусідів і односельчан. Не міг повноцінно організувати свій побут і дозвілля, а також змушений був прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода полягає у необхідності постійного лікування від захворювань, що ним набуті через злочин відповідача, яку він оцінює у 20000 грн. Під час розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог, просить також стягнути з відповідача у якості відшкодування матеріальної шкоди ще транспортні витрати, які ним понесені під час досудового слідства і судового розгляду кримінальної справи у розмірі 740 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пояснення дав аналогічні викладеним у заяві. Додатково пояснив, що внаслідок вчинення відповідачем злочину у нього погіршився стан здоров'я, через що на даний час вже працювати не може. Саме через скоєння відповідачем злочину він захворів, поніс та несе затрати на лікування. На даний час не може представити документальні підтвердження понесених ним витрат на транспорт, оскільки таких не збирав. Враховуючи наведене просить позов задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] на даний час відбуває покарання в ЛВК №30, згідно отриманих письмових пояснень, категорично заперечує проти позову [PERSON], викладені аргументи в позовній заяві, вважає, надуманими. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно вимог ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 23.07.2010р. [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме 30.03.2010р. неповнолітній [PERSON] повторно, попередньо змовившись в групі з малолітнім [PERSON], з метою викрадення чужого майна, таємно проникли через вікно в житловий будинок громадянина [PERSON], що в селі Вовків Перемишлянського району, звідки таємно викрали бензопилу марки «Штіль МС-180» вартістю 2159,15 грн., ліхтарик вартістю 60 грн., настойку «Мисливська» вартістю 25 грн., коробку цукерок «Світоч ексклюзив» вартістю 32 грн., шоколад «Корона» вартістю 15 грн. та гроші в сумі 800грн., а всього викрали на загальну суму 3091,15 грн. Як вбачається з даного вироку, бензопила марки «Штіль МС-180», вартістю 2159,15 грн. та настоянка «Мисливська» вартістю 25 грн. повернуті власнику [PERSON] Матеріальна шкода завдана неправомірними діями відповідача позивачу становить 907 грн., а відтак позовні вимоги про стягнення даної суми підлягають до задоволення. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини. Згідно з п.9 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. На думку суду безспірним є той факт, що внаслідок скоєння злочину позивачу була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних переживаннях у зв'язку із викраденням його майна. Саме через неправомірні дії відповідача було порушено його звичний ритм життя, побутові незручності. Однак розмір відшкодування моральної шкоди визначений позивачем у розмірі 20000грн. не відповідає дійсним обставинам справи і підлягає зменшенню. З відповідачів на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 1000 грн. Позовні вимоги про стягнення на користь позивача у якості відшкодування витрат на лікування у розмірі 3 554,97 грн. та 740 грн. транспортних витрат не підлягають до задоволення з огляду на наступне. За клопотанням позивача судом було призначено судово - медичну експертизу. Так, згідно висновку експерта (комісійна судово-медична експертиза) №63 від 01.07.2014р. надано наступні підсумки, а саме, що як видно із медичних документів гіпертонічною хворобою 2 ст., та ішемічною хворобою серця гр. [PERSON] хворів вже у 2003р.-задовго до 30 березня 2010р., тобто до часу скоєння злочину гр. [PERSON] Госпіталізація хворого [PERSON] для стаціонарного лікування у травні 2010р. пов'язана із комплексом захворювань внутрішніх органів його, в тому числі і гіпертонічної хвороби та ішемічної хвороби серця пацієнта, які виникли внаслідок наявності у пацієнта хворобливих змін в організмі, можливого загострення їх. Судово-медичних даних, що причиною виникнення вказаних захворювань є злочин вчинений [PERSON] немає. [PERSON] був госпіталізований в кардіологічне відділення кардіологічної клініки ВМКЦ Західного регіону 22 травня 2010р. з приводу захворювань серцево-судинної системи-гіпертонічна і ішемічна хвороба серця. Категорично стверджувати, що причиною проявів або загострення вказаних хронічних захворювань у гр. [PERSON] було хвилювання, переживання, тощо, які могли виникнути у нього після 30 березня 2010р., комісія не може, так як хворий був госпіталізований тільки через 1,5 місяця після вказаних подій, а гострі стресові розлади, або стан суб'єктивного дистресу виникають через декілька хвилин, годин після стресової події і симптоми зникають на протязі 2-3 діб. Аналіз медичних документів складених за період 2010-2014рр. не дозволяє комісії встановити наявність причинно-наслідкового зв'язку між злочином вчиненим 30 березня 2010р. відносно [PERSON] і лікуванням його після 04.06.2010р. Немає також судово-медичних даних про прогресування наявних у нього захворювань вказаних на даний час. Враховуючи, що від моменту вчинення злочину відносно [PERSON] пройшов тривалий період часу-більше 4-х років, комісія немає даних про необхідність лікування хворого, пов'язаного із стресовою ситуацією, яка мала місце 30 березня 2010р. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем в процесі розгляду справи не доведено та не подано суду доказів, які б свідчили про понесені ним транспортні витрати під час досудового слідства і судового розгляду справи у розмірі 740 грн., не доведено причинно-наслідкового зв'язку між злочином вчиненим [PERSON] 30.03.2010р. відносно нього і його лікуванням після цього, а відтак понесення ним витрат на лікування у розмірі 3554,97 грн. З огляду на наведене суд приходить до переконання, що вищезазначені вимоги про стягнення з відповідача у якості відшкодування витрат на лікування та транспортні витрати є безпідставними. На підставі ст.ст.22,23, 1166, 1167 ЦК України та

Outcome: partial