Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 18.10.2006 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №18/10/2006/840-К/141, про надання кредиту в розмірі 25000 доларів США. Згідно п.1.3.1. кредитного договору, відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 11 % річних. Відповідно до п. 1.3.2. кредитного договору, плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісячно протягом усього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,42 % від розміру фактичного залишку заборгованості за Кредитом. Відповідно до п. 3.3.2, 3.3.3., 4.4.3 кредитного договору, позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити інші необхідні платежі за користування кредитом. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед банком, згідно Кредитного договору №18/10/2006/840-К/141 від 18.10.2010 року між банком та [PERSON] підписаний договір поруки № 1 від 18.10.2006 року. Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель поручається перед Кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору кредитного договору № 18/10/2006/840-К/141 від 18.10.2010 року. Оскільки відповідач [PERSON] не виконує належним чином умови кредитного договору у нього утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 05.03.2014 року складає 18 782, 35 доларів США, що еквіваленто 182641,44 грн., та 170961,25 грн., у тому числі кредит - 15 428,46 доларів США, відсотки - 2306,04 доларів США, комісія - 1047,85 доларів США, пеня за порушення строку сплати ануітетного платежу - 17581 доларів США. Звернення до відповідачів з вимогою добровільно провести розрахунок по заборгованості, яка виникла, не принесли жодного результату, тому позивач звернувся з позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій він зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідачів в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про те, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 18.10.2006 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №18/10/2006/840-К/141 (далі Договір), про надання кредиту в розмірі 25 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11 % річних (а.с. 10-11). Відповідно до п. 1.3.2. кредитного договору, плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісячно протягом усього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,42 % від розміру фактичного залишку заборгованості за Кредитом. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника між позивачем та відповідачем [PERSON], 18.10.2006 року було укладено договір поруки № 1 (а.с. 12). Відповідно до п.2.1. договору поруки, кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника. Взятих за договором обов'язків відповідачі належним чином не виконали, що призвело до утворення у них перед позивачем заборгованості в розмірі 18 782,35 доларів США, що еквівалентно 182641,44 грн., та 170961,25 грн. - пеня за порушення строку сплати ануітетного платежу (а.с. 14-17). Позивачем відповідачам надсилались вимоги про усунення порушень за кредитним договором, які ними залишилась без реагування (а.с. 19-20). Таким чином, відповідачами порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 5.1 Договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімального необхідного платежу по погашенню кредиту, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі Закону України «Про акціонерні товариства» найменування юридичної особи Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра» змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра». Відповідно до п. 1.2. Статуту Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», банк є правонаступником усіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (а.с. 21). Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за договором кредиту на в розмірі 18782,35 доларів США, що еквівалентно 182641,44 грн., та 170961,25 грн. - пеня за порушення строку сплати ануітетного платежу. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3536 грн. 03 коп. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача пропорційно до задоволених вимог, а саме в розмірі 3536 грн. 03 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved