Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром 0, 16 га, кадастровий номер: 7423383200:14:001:0275 по [ADDRESS] , укладений 05.02.2020 між ним та [PERSON] та визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром 0, 16 га, кадастровий номер: 7423383200:14:001:0275, яка розташована за адресою [ADDRESS] . В обгрунтування позову посилається на те, що на початку 2020 року він дізнався, що в [ADDRESS] , який належав [PERSON] . На початку лютого 2020 року він зустрівся з [PERSON] для обговорення умов договору купівлі-продажу, та сплатив їй повну вартість будинку в сумі 3\~500 доларів США. Остання в свою чергу передала йому ключі від будинку, всі документи на будинок та приватизовану земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та надала йому розписку, в якій вказала, що кошти в рахунок продажу житлового будинку в сумі 3\~500 доларів США отримала, документи на право власності на будинок йому передала. Крім того, в розписці було зазначено, що договір у нотаріуса вона зобов`язується оформити до 05.03.2020. Під час останньої розмови з [PERSON] у квітні 2020 року остання повідомила йому, що не зможе приїхати через сімейні обставини. В подальшому вона взагалі перестала відповідати на його дзвінки. 19.01.2021 він звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності на житловий будинок. В процесі підготовки справи до розгляду судом була отримана інформація про смерть [PERSON] та про заведення спадкової справи від 29.09.2020. У зв`язку зі смертю відповідачки до відкриття провадження, судом 05.03.2021 була постановлена ухвала про закриття провадження у справі. Пізніше йому стало відомо, що спадкоємцем, який подав заяву про прийняття спадщини після [PERSON] є її брат [PERSON] відповідач в даній справі. Зазначає, що зазначені дії, як з його сторони, так і зі сторони [PERSON] свідчать про те, що вони домовились щодо всіх істотних умов договору, вчинили відповідні дії для настання юридичних наслідків та в повному обсязі виконали умови договору купівлі-продажу. Таким чином, він вимушений звернутися до суду з метою захисту своїх прав. Представник позивача в судовому засіданні 29.07.2021 поданий позов підтримав, просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав, в подальшому подав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 29.07.2021 поданий позов визнав в повному обсязі, в подальшому подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. З матеріалів справи вбачається, що 05.02.2020 [PERSON] в присутності свідка отримала кошти від [PERSON] в сумі 3\~500 доларів США, в рахунок продажу житлового будинку по [ADDRESS] . Документи на право власності передала, гроші отримала. Договір у нотаріуса зобов`язалась оформити до 05.03.2020. (а.с.17) Таким чином, між позивачем та [PERSON] фактично відбувся договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчити який вони домовилися до 05.03.2020 . Однак, право власності позивача на придбаний будинок до цього часу належним чином не оформлене, оскільки [PERSON] померла [INFO] у м.Ізмаїл Одеської області, що підтверджується копією актового запису про смерть №516 від 10.04.2020 (а.с.20) З копії спадкової справи №100/2020 року, яка була заведена 29.09.2020 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , вбачається, що спадщину прийняв її брат [PERSON] відповідач по справі. У судовому засіданні [PERSON] зазначив, що він єдиний спадкоємець, йому було відомо про наміри сестри продати будинок та що вона знайшла покупця, не заперечував проти задоволення позову. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами,і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, між [PERSON] та [PERSON] 05.02.2020 було укладено договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] . Письмова форма та нотаріальне посвідчення зазначеного договору купівлі-продажу не дотримані, але на підтвердження договору позивач передав [PERSON] 3\~500 доларів США, а остання прийняла гроші та надала йому всі документи на будинок та розписку про отримання грошей в рахунок проданого будинку. Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначені дії свідчать про те, що позивач та [PERSON] домовились щодо всіх істотних умов договору, вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків та у повному обсязі виконали умови договору купівлі-продажу. У відповідності зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1. ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на наведене позов підлягає задоволенню. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 1 816 грн. судового збору, однак ним не ставиться питання про відшкодування понесених судових витрат. Таким чином судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

Outcome: approved