Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство Домінанта» суму збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 68 340,76 гривень, що складає: 35 625,15 гривень - страхового відшкодування, 24 438,85 гривень - пені, 2 181,42 - 3 % річних та 6 095,44 інфляційного збільшення боргу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликаються на те, що 28.06.2017 року по вул. Менцицького, 1, у м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON] , який керував автомобілем Ford Galaxy номерний знак [NUMBER] , місце реєстрації - Естонія, та автомобіля Seat Leon, номер державної реєстрації [NUMBER] , яким керував позивач. Обидва учасники ДТП склали Європротокол про ДТП, згідно якого винуватцем ДТП одностайно визнано [PERSON] . Оскільки, відповідальність [PERSON] була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА», позивачем було повідомлено страховика [PERSON] про настання страхового випадку та пред`явлено до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» вимогу про виплату страхового відшкодування. Однак, станом на момент звернення до суду, позивач не отримав жодного страхового відшкодування, відтак просить суд стягнути заподіяну йому матеріальну шкоду зі страховика, пеню, інфляційні втрати та 3% річних. Представник позивача подав заяву, згідно якої позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» в судове засідання неодноразово не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи судовими повістками та підтвердженням отримання судового виклику електронною поштою. Також не подав до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності. Суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Третя особа [PERSON] подав до суду пояснення на позов, згідно яких позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні, вказуючи, що він не керував транспортним засобом в момент ДТП, а тому не є особою відповідальною за відшкодування збитків. Завданих внаслідок ДТП. Третя особа [PERSON] та представник Моторно-транспортного страхового бюро України в судове засідання не з`явились. Про дату судового засідання були повідомлений належним чином. Також, не подав до суду письмових пояснень на предмет позовних вимог. Суд постановив проводити за відсутності представника третьої особи. Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, Європейський суд з прав людини у п. 41 рішення від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003 року). За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що судом вжиті вичерпні заходи щодо повідомлення всіх учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи, визнано можливим розгляд справи у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч.4 ст.10 ЦПК України). Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що 28.06.2017 року по вул. Менцицького, 1, у м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON] , який керував автомобілем Ford Galaxy номерний знак [NUMBER] , місце реєстрації - Естонія, та автомобіля Seat Leon, номер державної реєстрації [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали технічні ушкодження. Згідно рахунку №А037501 від 01.07.2017 року та чека №596 від 02.08.2017 року, вартість придбаних запчастин для ремонту автомобіля позивача Seat Leon, номер державної реєстрації [NUMBER] становить 28 823,40 гривень. Встановлено, що позивач замовив у СПДФО [PERSON] роботи по ремонту автомобіля після ДТП з використанням придбаних позивачем запасних частин, що підтверджується нарядом-замовленням №АР00029481 від 21.08.2017 року. Вартість виконаних робіт по ремонту становить 6 801,75 гривень, що підтверджується товарним чеком від 21.08.2017 року. Таким чином, вбачається, що позивачу внаслідок ДТП спричинено матеріальної шкоди у розмірі 35 625,15 гривень. Обидва учасники ДТП склали Європротокол про ДТП, згідно якого, як страхувальником, винуватцем ДТП визнано [PERSON] ,. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА», що підтверджується полісом № АК/1645776 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, із встановленим лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 100 000,00 гривень. Про факт настання страхового випадку, 29.06.2017 року, позивачем було повідомлено Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» - страховика цивільно-правової відповідальності [PERSON] . Матеріалами справи підтверджується /а.с.12/, що 29.06.2017 року позивач звертався до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» з досудовою вимогою про відшкодування йому заподіяної шкоди внаслідок ДТП розмір якої складає 35 625,15 гривень. На час розгляду справи в суді позивачем не отримано страхового відшкодування, за наслідками ДТП, яка відбулась 28.06.2017 року. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Особами, відповідальність яких застрахована, - є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (п.1.4 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином, на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у страховика на випадок деліктного зобов`язання виникає обов`язок, у межах суми страхового відшкодування виконати обов`язок страхувальника, який завдав шкоди. Відтак, зобов`язаною особою, внаслідок заподіяних позивачу, як власнику транспортного засобу Seat Leon, номер державної реєстрації [NUMBER] , в результаті ДТП збитків, є страховик відповідача [PERSON] - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» в межах страхової суми, яка згідно полісу становить 100 000,00 гривень. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц, рішення від 04.07.2018 року, згідно якого у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. При цьому, в ході розгляду справи судом не здобуто доказів, що страховиком - Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» було здійснено виплату страхового відшкодування заподіяної позивачу шкоди, оскільки відповідач в судове засідання не з`явився та не подав суду жодних доказів з цього приводу, відтак суд приходить до висновку, що здійснення позивачу відповідної страхової виплати не відбулось. Крім цього, враховуючи те, що між позивачем та [PERSON] будь-яких договірних відносин не виникало, позивач має право вимагати виплату страхового відшкодування в розмірі 35 625,15 гривень, за настання страхового випадку в межах страхової суми, саме з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА». При цьому, страховик - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА», після виплати страхового відшкодування позивачу, має право регресної вимоги до особи, яка завдала шкоди, у разі наявності правових підстав, передбачених ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, посилання сторін на мотиви заявлених позовних вимог та їх заперечення, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд, виходячи з мотивів, наведених у даному рішенні, вважає, що позовні вимоги звернені до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА», як страховика [PERSON] є підставними, оскільки обов`язок виплати страхового відшкодування за наслідками ДТП, яка мала місце 28.06.2017 року, в силу вимог ч.2 ст.1187 ЦК України, покладений саме на страховика цивільно-правової відповідальності [PERSON] , а тому приходить до переконання про задоволення позовних вимог в цій частині, і з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» слід стягнути суму збитків, заподіяних ДТП, які, згідно з вимогою позивача та наведених доказів, становлять 35 625,15 гривень. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3-ох% річних, то суд вважає такі передчасними та необґрунтованими, відтак такі задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Стаття 625 ЦК України регулює зобов`язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов`язань. Відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов`язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Суд зазначає, що нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності. Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат суд, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачаТовариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 400 гривень 56 копійок (35625,15/68340,76х768,40).

Outcome: partial