Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні власником права користування шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником спірного будинку за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва на право на спадщину за законом, виданого 18.05.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-364, та згідно договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 06.07.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №710. Відповідно до довідки КП «ЖУК» в будинку зареєстровані, крім позивача, її рідна сестра [PERSON] , та сини сестри [PERSON] та [PERSON] . Як вказує позивач, згідно п.8 договору купівлі- продажу частки житлового будинку, продавці гарантували виписку відповідачів - [PERSON] , [PERSON] , у семиденний строк з моменту посвідчення Договору, однак до моменту звернення до суду відповідачі так і не зняті з реєстрації. В спірному будинку відповідачі не мешкають протягом тривалого проміжку часу, їх особисті речі відсутні, утриманням будинку відповідачі не займаються. Враховуючи вказане, у зв`язку з неможливістю вирішення питання у досудовому порядку, [PERSON] звернулася до суду. Провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано час сторонам для надання заяв по суті. Виклик відповідачів здійснювався шляхом розміщення оголошення. Направлена відповідачам кореспонденція повернулася на адресу суду з відмітками «зазначений адресат відсутній» та «інші причини», відзив відповідачами подано не було. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час, місце та дату судового засідання були повідомлені належним чином, про причини не явки не повідомили. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником спірного будинку за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва на право на спадщину за законом, виданого 18.05.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-364, та згідно договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 06.07.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №710, що підтверджується витягами з державного реєстру, копією свідоцтва та копією договору(а.с.14-18). Під час укладення договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 06.07.2020 року (а.с.16-17) було визначено обов`язок продавців зняти з реєстрації відповідачів, однак на даний час [PERSON] та [PERSON] з реєстрації не зняті, про що свідчить довідка КП «ЖУК»(а.с. 19). Зважаючи на те, що добровільно відповідачі з реєстрації не знялися, позивач змушена була звернутися до суду за захистом своїх прав. [PERSON] також вказала в позові, що відповідачі в спірному будинку не мешкають протягом тривалого проміжку часу, їх особисті речі відсутні, утриманням будинку відповідачі не займаються. Вирішуючи позов, суд погодився з доводами позивача про те, що факт того, що відповідачі залишаючись зареєстрованими в спірній квартирі порушують її права як власника. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи достовірно встановлено, що відповідно до умов Договору відповідачі повинні були бути зняті з реєстрації протягом семи днів з дня посвідчення Договору.

Outcome: approved