Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.07.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізична особа громадянин України [PERSON] уклали кредитний договір № 15-93/46-2751/07. Відповідно до умов кредитного договору Банк зобовязується надати відповідачеві кредит у сумі 50000,00 гривень, строком до 05.07.2017 року під 20 % річних. Відповідно до умов Договору, відповідач зобовязується в порядку та на умовах, визначених Договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього графіком погашення кредиту. Банк свої зобовязання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 50000,00 гривень. Відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 01.03.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 13167,95 гривень, за відсотками 3399,79 гривень, по пені 2711,13 гривень. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором у розмірі 19278,87 грн. та судові витрати. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справу у відсутність представника позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до переконання, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 05.07.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізична особа громадянин України [PERSON] уклали кредитний договір № 15-93/46-2751/07. Відповідно до умов кредитного договору Банк з надав відповідачу кредит у сумі 50000,00 гривень, строком до 05.07.2017 року під 20 % річних. Відповідач за умовами кредитного договору зобовязаний повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього графіком погашення кредиту (а.с. 16-18). Позивач свої зобовязання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 19670,97 гривень, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача (а.с. 11). Відповідно до умов договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 р., укладеному між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Альфа-Банк» набув право вимоги за кредитним договором № 15-93/46-2751/07 від 05.07.2007 року. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору заборгованість по кредиту станом на 01.03.2016 року становить 19278,87 грн., яка складається з наступного: 13167,95 грн. заборгованість за кредитом; 3399,79 грн. заборгованість за відсотками; 2711,13 грн. заборгованість по пені (а.с. 22). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що Банк належним чином виконав свої обовязки по наданню кредиту, а відповідач [PERSON] отримав кредит, але належним чином не виконав свої обовязки за договором. При вирішенні позовних вимог про стягнення пені, суд бере до уваги положення статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р., якою введено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями. Згідно вказаної статті на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Судом встановлено, що місце реєстрації відповідачає місто Авдіївка, тобто населений пункт, який відповідно до Розпорядження КМУ від 05.12.2015 року № 1275-р, відноситься до населеного пункту, де здійснювалася антитерористична операція. Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що банком у період з 01.03.2015 року по 01.03.2016 року нараховано пеню за несвоєчасне повернення кредиту 2711,13грн. Суд враховує положення ст. 2 Закону України ««Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р., тому вважає, що вимоги про стягнення пені по простроченій сумі кредиту у розмірі 2711,13грн. задоволенню не підлягають. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по кредиту всього у сумі 16567 грн. 74 коп. У відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставівикладеного,

Outcome: partial