Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення надміру виплачених коштів з вимогами стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , паспорт серія та номер [NUMBER] , виданий Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області 11.10.2005року) на користь департаменту соціальної політики Вінницької міської ради надміру виплачених коштів житлової субсидії за період з травня 2018 р. по грудень 2018 р. у розмірі 5 683,22 грн. Позов мотивовано тим, що [PERSON] який отримував в Управлінні житлову субсидію відповідно до постанови КМУ від 21.10.1995 р. №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», зі змінами 04.11.2015р. Відповідач вперше звернувся із заявою про призначення житлової субсидії та доданими до неї документами. Так, протягом 2015-2018 p.p. відповідач отримував житлову субсидію, про що приймались відповідні рішення з розрахунками (оригінали містяться в особовій справі). 02.07.2018p., в черговий раз, відповідач, звертаючись до управління за визначенням житлової субсидії, у своїй заяві та декларації про доходи і витрати, які звернулись за призначенням житлової субсидії в колонці «сімейний стан» зазначив, що розлучений (копії в додатках). Рішенням управління від 08.08.18 р. відповідачеві призначено житлову субсидію, як особі яка проживає одна на неопалювальний період, з травня 2018 р. по вересень 2018 р. та проведено відповідний розрахунок та рішеннями управління від 25.10.18 р. та 22.01.19 р. на опалювальний сезон з жовтня 2018 р. по грудень 2018 р. Заявою від 04.01.19 p., відповідач просив долучити до справи копію рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.18 р. про розірвання шлюбу між відповідачем та [PERSON] . Зазначене судове рішення набуло законної сили 27.12.18 р. Таким чином, саме з 27.12.18р. виникають законні підстави вважати, що відповідач є розлученим. Тобто, відповідачем у своїй заяві та декларації від 02.07.18 р. було зазначено недостовірну інформацію, а саме не зазначено дружину відповідача [PERSON] . В результаті чого виникла переплата коштів житлової субсидії за період з 1.05.18 р. по 31.12.18 р. в розмірі 5 683,22 грн. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Суд бере до уваги клопотання відповідача від 15.08.2019р. про продовження строку надання відзиві. Відповідач надав до суду відзив, позов не визнає з наступних підстав. Житлову субсидію отримував з 2015 по 2018 рік про що є відповідні рішення, які містяться в його особовій справі. Коли в черговий раз 02.07.2018 року звернувся для призначення субсидії до управління, то надав копію позовної заяви про розірвання шлюбу, яку було подано до Вінницького міського суду, адже раніше було в усному порядку повідомлено, як тільки буде подана позовна заява про розірвання шлюбу з відміткою про прийняття в суді, йому буде призначено субсидію, але відповідач зобов`язаний надати після розгляду справи про розірвання шлюбу рішення, яке набуло законної сили. Однак дані документи, позовна заява та ухвала про відкриття провадження про розірвання шлюбу з особової справи зникли. 04.01.2019р. було подано заяву до управління соціального захисту з проханням долучити до особової справи рішення Вінницького міського суду про розірвання шлюбу після чого повідомили, що виникла переплата коштів житлової субсидії за період з 01.05.2018р. по 31.12.2018 р. в розмірі 5 683,22 грн. При зверненні до Управління соціального захисту населення «Лівобережне», а саме для надання особової справи, з`ясувалося, що позовна заява про розірвання шлюбу та ухвала про відкриття провадження по справі в особовій справі відсутні. Відповідач вважає, що Управління соціального захисту населення (Лівобережне), навмисно приховала позовну заяву про розірвання шлюбу та ухвалу про відкриття провадження по справі про розірвання шлюбу, адже якщо відсутні документи то значить і відсутні правові підстави на які можна посилатись для вирішення даної ситуації. Обставини зазначені відповідачем у відзиві підтверджені наданими відповідачем доказами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов необґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення (Лівобережне) департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, який отримував в Управлінні житлову субсидію відповідно до постанови КМУ №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. Судом встановлено, що протягом 2015-2018 p.p. відповідач отримував житлову субсидію, про що приймались відповідні рішення з розрахунками. ( а.с.6-7). В заяві від 02.07.2018p., відповідач, звертаючись до управління за визначенням житлової субсидії, в декларації про доходи і витрати які звернулись за призначенням житлової субсидії в колонці «сімейний стан» зазначив, що розлучений. (а.с. 8-9) Рішенням управління від 08.08.18 р. відповідачеві призначено житлову субсидію, як особі яка проживає одна на неопалювальний період, з травня 2018 р. по вересень 2018 р. та проведено відповідний розрахунок та рішеннями управління від 25.10.18 р. та 22.01.19 р. на опалювальний сезон з жовтня 2018 р. по грудень 2018 р. Заявою від 04.01.19 p., відповідач просив долучити до справи копію рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.18 р. про розірвання шлюбу між відповідачем та [PERSON] . Зазначене судове рішення набуло законної сили 27.12.2018р. Таким чином, саме з 27.12.2018р. виникають законні підстави вважати, що відповідач є розлученим. Листом Управління за вих. №08-00-019-12641 від 15.05.18 р. відповідача повідомлено про необхідність повернення надміру виплачених коштів житлової субсидії у розмірі 5 683,22 грн. Однак відповідач добровільно кошти не повернув. Позивач обґрунтовуючи свої вимоги вказував, що відповідачем у своїй заяві та декларації від 02.07.18 р. було зазначено недостовірну інформацію, а саме не зазначено дружину Відповідача [PERSON] в результаті чого виникла переплата коштів житлової субсидії за період з 1.05.18 р. по 31.12.18 р. в розмірі 5 683,22 грн. ( а.с. 9, 16,) Дослідивши встановлені факти суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Визначаючись, що даного позову суд враховує положення Конвенції про захист прав та основоположних свобод а також враховує, що позивач як уповноважений на те орган державної влади призначаючи субсидію має обов`язок збирати, перепровіряти необхідну інформацію для подальшого вирішення питання про перепризначення субсидії відповідачу, а також повинен перевірити факт перебування у шлюбних відносинах, проте, позивачем не взято до уваги, те, що відповідач повідомляв Управління соціального захисту населення про подачу позову про розірвання шлюбу, та ухвалу про відкриття провадження по справі про розірвання шлюбу, а відтак не мав наміру подати неправдиву інформацію, оскільки у даному випадку обов`язок збирати, перепровіряти необхідну інформацію покладено на позивача. Ухвалюючи дане рішення суд враховує правові позиції Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії», «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трго проти Хорватії» щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Відповідно до постанови КМУ від 21.10.1995 р. №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком. Суми призначеної, але не виплаченої у зв`язку із смертю одержувача житлової субсидії виплачуються одному із членів домогосподарства, з урахуванням яких призначалася субсидія. Пунктом 9 Положення №848 Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», (в редакції, що діяла на час виникнення спору), надалі «Положення» передбачено, що житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються особи, що зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і походи яких враховуються під час призначення житлової субсидії. Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване місце проживання відмінне від адреси домогосподарства. При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за і пресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються. Пунктом 13 Положення №848 передбачено, що громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вилинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру. Згідно ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної ;бо юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 1 ст.1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Згідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без остатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначено , що Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту умисного надання відповідачем неправдивої інформації , враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод правові позиції Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії», «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трго проти Хорватії» суд вважає в задоволенні позову відмовити. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed