Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ТРІО-ФІНАНС» про визнання недійсним договору №500055 від 20.08.2010р., укладеного між позивачем та відповідачем, про стягнення збитків в сумі 13141,45грн. Позивач вказує, що він у серпні 2010 року уклав з відповідачем договір відповідно до якого відповідач зобовязується надати позивачу безвідсотковий кредит. Позивач вказує, що за умовами договору сплатив відповідачу кошти в розмірі загальною сумою 13141,45грн. Проте до цього часу він кредит не отримав, та в даний час у нього виникли сумніви в тому, що кредит йому буде наданий взагалі. Позивач вказує, що з умов договору та додаткової угоди до нього вбачається, що відповідач зобовязується надати кредит за умовами програми «Тріо-Експрес», відповідно до якої кредит надається шляхом залучення коштів інших учасників даної програми. Позивач вказує, що з суті договору випливає, що кредит позивачу, як і іншим учасникам програми, надається за рахунок коштів інших громадян, які як і позивач є по суті споживачами послуг по наданню кредиту, послуг, які надає відповідач. Позивач вказує, що його було введено в оману щодо природи спірного договору, окрім цього даний договір повинен бути розірваний внаслідок односторонньої відмови від договору. Оскільки мала місце обман, то позивач вважає, що йому була нанесена шкода в розмірі перерахованих відповідачу коштів в сумі 13141,45грн. Відповідач до суду представника не направив, про час і місце судового засідання був повідомлений, причину неявки представника суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.5 ст.653 ЦК України якщо договір розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих розірванням договору. Відповідно до ч.3 ст.202 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Відповідно до ч.1ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману. Відповідно до п.7 ч.3ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняються як такі, що вводять в оману - утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Судом встановлено, що сторони уклали договір №500055 від 11.06.2010р. та додаток № 2 до договору відповідно до якого Товариство за згодою учасника зобовязується вчинити від імені та за рахунок Учасника певні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики, зазначеної у Додатку №1 до даного договору, на умовах діяльності Програми «Тріо- Експрес» що міститься в Додатку №2 до даного договору, і які є невідємними частинами цього договору, у тому числі організовувати та проводити розподіл Фонду Учасників, здійснити надання безвідсоткової позики на користь Учасника за рахунок фонду Учасників. Відповідно до п.1.3 даного договору, Учасник доручив товариству використовувати суми платежів для формування Фонду Учасників та його розподілу, а також здійснювати надання безвідсоткової позики на користь Учасників Програми «Тріо- Експрес». Відповідно до додатку № 2 до договору № 500055 від 11.06.2010р. Програма «Тріо- Експрес» - це програма, що базується на залученні Учасників, метою яких є отримання безвідсоткової позики на термін у порядку та на умовах, передбачених договором та додатками до нього. Відповідно до цього ж додатку, Фонд Учасників це сума платежів, сплачених Учасниками, що витрачаються на їх користь і знаходяться на спеціальному рахунку Товариства в банківській установі. Крім того, відповідно до даного додатку, платіж Фонду Учасників це частина Загального платежу, за рахунок якого Товариство здійснює надання безвідсоткової позики, сума якої зазначена у Додатку № 1 до договору та відповідає Графіку платежів. Тобто суд приходить до висновку, що відповідач відповідно до даного договору зобовязується вчинити дії щодо утворення, експлуатації пірамідальної схеми, коли споживач сплачує за можливість одержання коштів в кредит (тобто якоїсь компенсації), які надаються за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Судом досліджено квитанції від 20.08.2010р.,21.09.2010р.,19.10.2010р.,16.12.2010р.,19.01.2011р., 18.02.2011р.,28.03.2011р.,19.04.2011р.,19.05.2011р.,17.06.2011р.,20.07.2011р.,19.08.2011р.,20.09.2011р.,19.10.2011р.,19.11.2011р.,20.12.2011р.,19.01.2012р.,21.02.2012р.,20.03.2012р.,20.04.2012р.,25.04.2012р.,27.04.2012р.,14.05.2012р.,30.05.2012р.,14.06.2012р.,21.07.2012р.,21.08.2012р.,17.09.2012р.,13.10.2012р.,16.11.2012р.,20.12.2012р. згідно яких позивач перерахував відповідачу ТОВ «КОМПАНІЯ ТРІО-ФІНАНС» кошти за договором на загальну суму 13141,45грн. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач укладаючи спірний договір ввів позивача в оману відносно правової природи договору, оскільки такі дії визначаються нормами Закону України «Про захист прав споживачів» як омана, тому суд приходить до висновку, що внаслідок завданої невиконанням договору відповідачем позивачу значною мірою позбавився того, на що він(позивач) розраховував при укладенні договору, а тому спірний договір слід розірвати та стягнути з відповідача завдані позивачу збитки за цим договором. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~стягнути з відповідача на користь позивача\~\~судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved