Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просив визначити ступінь провини кожного з відповідачів та відповідно розмір матеріальної відповідальності кожного, стягнути з відповідачів, матеріальну шкоду, заподіяну державному підприємству в сумі 62337,51 грн. В обґрунтування позову вказав, що 04 грудня 2014 року, в 1 зміну, відповідачі спустились в шахту 1/3 «Новогродівська» з метою виконання наряду на доставку пускача ПВІ-125 і ящика з інструментом на збірний конвеєрний квершлаг Л7-К8. Втім, відповідачі самовільно залишили робоче місце, вирубали та розітнули броньований кабель, який знаходився на північному відкаточному конвеєрному квершлагу пласта L1, з метою подальшого вилучення з нього мідних жил та крадіжки брухту міді для власного збагачення, але були затримані гірничим майстром дільниці [PERSON] . У своїх письмових поясненнях відповідачі [PERSON] та [PERSON] визнали факти вирубу та крадіжки брухту міді. З метою документування факту спричинення майнової шкоди було проведено позапланову вибіркову інвентаризацію кабельної продукції, в ході якої, інвентаризаційною комісією встановлено відсутність броньованого кабелю у кількості 27 погонних метрів, що за даними регістрів бухгалтерського обліку має залишкову вартість в сумі 8640 грн. Матеріальну шкоду у розмірі 62337,51 позивачем розраховано відповідно до норм ст. 135-3 КЗпП України, та п.п. 108, 109 Методики оцінки майна, затвердженої постановою КМУ № 1891 від 10.12.2003 року. Ухвалою судді від 10.03.2015 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16.03.2015 цивільну справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 21.05.2015 провадження у справі було зупинено до розгляду кримінального провадження за фактом викрадення 27 метрів кабелю на шахті 1/3 «Новогродівська». Ухвалою судді від 26.03.2021 провадження у справі поновлено. 26.05.2021 від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно якої позивач остаточно просив визначити ступінь провини кожного з відповідачів та відповідно розмір матеріальної відповідальності кожного, стягнути з відповідачів на користь позивача заподіяну матеріальну шкоду у сумі 51152,93 грн. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, крім того вказав, що згідно наказу № 2895 від 05.12.2014 у грудні 2014 року з [PERSON] позивачем було утримано за завдану шкоду 5193,60 грн., з [PERSON] - 5990,98 грн. Незалежну оцінку вартості заподіяної шкоди позивачем не було проведено через скрутний фінансовий стан підприємства, у зв`язку із чим розмір шкоди було визначено самостійно підприємством згідно методики встановленої чинним законодавством. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вказав, що з нього, як працівника підприємства, вже було відраховано в порядку відшкодування матеріальної шкоди завданої підприємству в розмірі приблизно 7000 грн. Тому, вважає, що відшкодував підприємству завдані збитки в повному обсязі. Крім того вказав, що 27 метрів кабелю він не вирубував, а вирубав не більше 7 метрів кабелю. Кабель був красного кольору, трьохжильний, знеструмлений. Вирубував кабель два рази. В перший раз вирубав приблизно 3 метри, вагою 5 кг. В другий день вирубав приблизно 4 метри, але його дії було викрито працівником підприємства. 20 метрів кабелю він не вирубував. Кабель зачищав будівельним ножем в іншому місці, неподалеку від його вирубки. Доступ до кабелю був також у інших працівників підприємства. Просив у задоволені позову відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у трудових відносинах з позивачем, працювали гірниками у шахті ВП «Шахта 1/3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля». З матеріалів кримінального провадження № 12014050500002469, які були досліджені в судовому засіданні встановлено наступне. Згідно витягу з ЄРДР, 08.12.2014 року до ЧЧ Селидівського МВ надійшла заява від начальника служби охорони шахти «1/3 Новогродівська» про те, що на шахті невідома особа таємно, навмисно, з корисливою метою викрала 27 метрів кабелю, чим заподіяла матеріальну шкоду у розмірі 40 тисяч гривень. Згідно заяви від 09.12.2014 № 20-527, представник позивача просив працівників Новогродівського міського відділу поліції, провести розслідування за фактом розкрадання 27 метрів кабелю (СБВШ - 6 кВт 3 х 120 - зазначено мовою оригіналу) та вказав, що 04 грудня 2014 року, приблизно о 10-30 годині, гірничим майстром дільниці ШТ-1 ВП «Шахта «1/3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» [PERSON] , на північному відкаточному конвеєрному квершлагу пласта L1, були виявлені гірники [PERSON] , та [PERSON] , які зачищали шматок кабелю, завдовжки 4 метри. З пояснень вказаних робітників, кабель вони вирубали та обробляли неодноразово, з метою подальшої здачі до пункту прийому кольорових металів. З копії письмових пояснень [PERSON] встановлено, що 03.12.2014 він заступив у першу зміну та на початку зміни відпустив [PERSON] , за що, останній пообіцяв йому 3 кг. кабелю. На наступний день отримав наряд та вони опустилися у шахту, після чого [PERSON] запропонував йому розітнути 4 метри кабелю. Мідь здавав у м. Новогродівка, у приватному секторі, за що отримав 150 гривень. З копії письмових пояснень [PERSON] встановлено, що 04.12.2014 він працював у першу зміну та отримавши наряд опустився у шахту, де у нього був схований шматок кабелю, який він раніше вирізав. [PERSON] запропонував своєму напарнику розітнути зазначений шматок кабелю, на що останній погодився. Після чого їх було затримано. Кабель він вирубав приблизно 4-5 днів потому. Розітнув кабель у шахті, потім обмотався їм та їхав здавати, за раз вивозив по 15 кг. Згідно інвентаризаційного опису № 3 від 05.12.2014, складеного комісією з інвентаризації, яка була утворена на підставі наказу директора ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» від 05.12.2014 № 2891, виявлена нестача кабелю СБВШ 6 кВт 3*120 у кількості 27 метрів, яка становить 8649 грн. Відповідно довідки ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська», залишкова вартість викраденого кабелю СБВШ 6кВт, довжиною 27 метрів становить 8640 грн. (без НДС) та 10368 грн. (з НДС). Згідно протоколу допиту свідка [PERSON] від 10.12.2014, останній вказав, що 04.12.2014, приблизно о 09 годині він спустився в шахту, де йому начальник доручив обстежити територію, де був раніше викрадений кабель СБВШ-6 кВт 3*120, довжиною 27 метрів. Приблизно в 30 метрах від міста вирубки кабелю він знайшов кусок кабелю, довжиною приблизно 5 метрів, оглянувши який він зрозумів, що це саме частина викраденого кабелю. Після чого він направився доповісти про це начальнику дільниці, але повернувшись на місце знахідки, вказаний шматок кабелю був відсутній. Він почав його розшукувати та в результаті чого виявив двох гірників - [PERSON] та [PERSON] , які вкрали кабель. [PERSON] просив його не доповідати начальству, що він вкрав кабель, з метою можливості уникнення звільнення з роботи. Як вбачається з протоколу огляду місця події від 09.12.2014, в м. Новогродівка, по вул. Шахтна, у кабінеті заступника начальника охорони, який розташований на 1-му поверсі головної будівлі шахти № 1, в присутності двох понятих, було оглянуто та вилучено два полотна для ножівки, два канцелярські (будівельні) ножа жовтого кольору, один моток мідної проволоки, два мотки жили кабелю, моток кабельної оплітки (мідної), мішок з кабельною опліткою білого та червоного кольору. Як пояснив [PERSON] , вказані речі були знайдені в шахті в північному корінному штреку пласта L7, після чого дані речі були підняті до гори. Постановою слідчого від 16.12.2020, кримінальне провадження № 12014050500002469 від 08 грудня 2014 року, закрито, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. З вказаної постанови вбачається, що встановити місце знаходження 27 метрів кабелю не надалось можливим, у зв`язку із чим не було об`єкту для проведення судово-товарознавчої експертизи, на підставі якої можливо визначити матеріальну шкоду, встановити особу, яка вчинила крадіжку не надалось можливим, так як по кримінальному провадженню відсутні свідки, які могли б посприяти розкриттю кримінального правопорушення. Як вбачається з протоколу засідання центральної інвентаризаційної комісії ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» від 05.12.2014, затверджено результати інвентаризації кабелю СБВШ 6 кВт 3*120, згідно якої встановлено недостачу 27 метрів кабелю, залишковою вартістю 8640 грн. (без НДС) та 10368 грн. (з НДС) та розраховано розмір збитків, спричинених нестачею, який складає 62337,51 грн. Розмір збитків, згідно розрахунку складається з вартістю кабелю СБВШ 6 кВт 3*120 (320*27м*1,19*1,2 НДС) *2+32999,40=57675,24 грн., автодоставка 2800 грн., монтаж кабелю 1244 грн., ЕСВ 49,7% 618,27 грн., всього 62337,51 грн. З довідки № 176/05р від 12.05.2021 та копії наказу № 2895 від 05.12.2014 року встановлено, що в рахунок часткового відшкодування матеріальної шкоди утримано у грудні 2014 року з [PERSON] № 1312 - 5193,60 грн., з [PERSON] № 1253 - 5990,98 грн. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом частин першої, другої та четвертої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику. У статті 131 КЗпП України зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи, і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. Відповідно до статті 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Стаття 134 КЗпП України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала випадки, за наявності яких, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Зокрема у випадку (пункт 5 цієї статті) якщо, шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування. Згідно ст. 135 КЗпП України, межі матеріальної відповідальності працівників за шкоду, завдану підприємству, установі, організації розкраданням, умисним зіпсуттям, недостачею або втратою окремих видів майна та інших цінностей, а також у тих випадках, коли фактичний розмір шкоди перевищує її номінальний розмір, встановлюються законодавством. Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України), або на іншій особі, яка звернулась до суду з позовом про стягнення завданої шкоди. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, позивачем в порушення приписів ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів щодо розміру завданої відповідачами шкоди. Так, відповідач [PERSON] , як у своїх письмових поясненнях від 04.12.2014 так і під час судового розгляду заперечував щодо вирубки ним 27 метрів броньованого кабелю, визнаючи, що вирубав лише 7 метрів кабелю. З матеріалів кримінального провадження № 12014050500002469 (протокол допиту свідка [PERSON] , протокол огляду місця події від 09.12.2014) вбачається, що при затриманні відповідачів у них було виявлено та вилучено лише 7 метрів вирубаного кабелю (два мотки мідної жили довжиною 2 метри та 5 метрів). У зв`язку із чим, твердженнями відповідача [PERSON] щодо розміру завданої шкоди є слушними. Матеріали кримінального провадження № 12014050500002469, які були досліджені в судовому засіданні, не містять будь-яких інших доказів причетності відповідачів до завдання позивачу матеріальної шкоди саме у заявленому розмірі (27 метрів кабелю). Отже, враховуючи твердження відповідача [PERSON] , про те, що доступ до кабелю був також у інших працівників шахти та відсутність належних та допустимих доказів, факт вирубки (пошкодження) саме відповідачами 27 метрів броньованого кабелю, позивачем не доведено. Щодо розрахунку позивачем розміру завданої шкоди суд зазначає наступне. Розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами (ч. 1 ст. 135-3 КЗпП України). У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди (ч. 2 ст. 135-3 КЗпП України). Відповідно до ч. 3 ст. 135-3 КЗпП України, законодавством може бути встановлено окремий порядок визначення розміру шкоди, що підлягає покриттю, в тому числі у кратному обчисленні, заподіяної підприємству, установі, організації розкраданням, умисним зіпсуттям, недостачею або втратою окремих видів майна та інших цінностей, а також у тих випадках, коли фактичний розмір шкоди перевищує її номінальний розмір. Згідно п. 2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого Постановою КМУ № 116 від 22 січня 1996 року, розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки. У разі визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, територіальній громаді або суб`єкту господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі, розмір збитків визначається відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Методики оцінки майна, яка затверджена Постановою КМУ від 10 грудня 2003 р. № 1891, ця Методика застосовується для проведення оцінки майна зокрема для визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, територіальній громаді або суб`єкту господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі, у разі необхідності обґрунтування наявності або установлення фактів розкрадання, нестачі, знищення (псування) майна. Згідно п. 104 Методики, визначення розміру збитків здійснюється шляхом проведення незалежної оцінки. У разі коли державний орган або орган місцевого самоврядування є замовником проведення такої оцінки, виконавець оцінки обирається на конкурсних засадах в порядку, що встановлюється Фондом державного майна. Відповідно до п. 110 Методики, стандартизована оцінка збитків (оцінка, що здійснюється самостійно державними органами приватизації (органами, уповноваженими управляти державним майном) з використанням стандартної методології та стандартного набору вихідних даних, за результатами якої визначається оціночна вартість) проводиться у таких випадках: відсутність вихідних даних, що містять інформацію про пошкоджене майно до та після його розкрадання (нестачі, знищення, псування), крім даних бухгалтерського обліку; неможливість особистого огляду пошкодженого майна виконавцем оцінки, що не дає йому змоги отримати відомості про стан майна до та після розкрадання (нестачі, знищення, псування); завдання майнової шкоди внаслідок неправомірних дій з грошовими коштами. У разі неможливості проведення незалежної оцінки збитків у випадках, зазначених в абзацах другому і третьому цього пункту, оцінка збитків полягає у збільшенні балансової залишкової вартості пошкодженого майна, визначеної станом на дату оцінки, встановлену для приватизації (корпоратизації) або передавання його в оренду; останню звітну дату балансу підприємства - балансоутримувача пошкодженого майна до розкрадання (нестачі, знищення, псування), на коефіцієнт, що дорівнює добутку індексів цін виробників промислової продукції за галузями промисловості або індексів цін на будівельно-монтажні роботи за типами будівель і споруд, які визначаються Держстатом, за період з дати, на яку була визначена балансова залишкова вартість майна, до дати оцінки збитків. У разі відсутності інформації про залишкову балансову вартість майна або якщо така вартість дорівнює нулю на дату оцінки, встановлену для приватизації (корпоратизації) або передавання його в оренду; останню звітну дату балансу підприємства - балансоутримувача пошкодженого майна до розкрадання (нестачі, знищення, псування), збільшенню підлягає первісна (переоцінена) балансова вартість такого майна, зменшена на 50 відсотків. Результати оцінки відображаються в акті оцінки збитків, складеному за формою згідно з додатком 20. Акт оцінки збитків підлягає рецензуванню відповідно до законодавства про оцінку та оціночну діяльність і за умови наявності позитивного висновку рецензента затверджується органом державної влади (органом місцевого самоврядування) відповідно до пункту 18 цієї Методики. У разі оцінки збитків, завданих державі в особі державних підприємств; територіальній громаді в особі комунальних підприємств; суб`єктам господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі, акт оцінки складається комісією, утвореною на підприємстві (у суб`єктів господарювання), який за дорученням органу, уповноваженого управляти майном такого підприємства (суб`єкта), за наявності позитивного висновку рецензента акта оцінки затверджується керівником підприємства (суб`єкта) або уповноваженою ним особою. Згідно ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) оціночна діяльність може здійснюватися у формі рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна. Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) (ст. 13 Закону). Позивачем, в якості доказу, який підтверджує розмір завданих позивачу збитків, надано протокол засідання центральної інвентаризаційної комісії від 05 грудня 2014 року та розрахунок суми відшкодування шкоди. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено представником позивача у судовому засіданні, незалежна оцінка розміру заподіяних збитків позивачем не проводилась. Акт за встановленою, відповідно до Методики оцінки майна, формою не складався та рецензування зазначеного акту не проводилось. Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (Допустимість доказів). Отже, суд відхиляє протокол засідання центральної інвентаризаційної комісії від 05 грудня 2014 року та розрахунок суми відшкодування як доказ розміру заподіяних позивачу збитків через його недопустимість. В судовому засіданні представнику позивача роз`яснено право заявити клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи з метою визначення розміру завданих збитків. Разом з тим, останнім відповідне клопотання не заявлено. Таким чином, оцінюючі докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають та у їх задоволенні необхідно відмовити через їх недоведеність.

Outcome: dismissed